http___bg.housepsych.com_default.htm_1.xml
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 2.1 2.2 3.1 3.2 4.1 4.2 5.1 5.2 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 7.7 7.8 8.1 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 9.6 9.7 9.8 9.9 10.1 10.2 10.3 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 12.7 12.8 12.9
Психологията и психиатрията са съгласни за общ предмет на изследване - това е психиката, но те отделят историческите предпоставки при определяне на целта. Психологията и психиатрията имат значителни различия, но погрешно вярват, че психиатрите се занимават само с болните, а психолозите се интересуват единствено от хора, които са психически здрави. Напоследък психолозите са били активни асистенти на лекари в провеждането на психотерапия, както и в изучаването на лечението на психическото състояние на човека. С други думи, съвременната психология колкото е възможно по-близо до практическата дейност на лекарите. Някои психиатри възразяват срещу сътрудничеството с психолози, докато други смятат, че е трудно да се комбинира психотерапията без връзка с психолозите. Психологията се отнася до науката, която изследва моделите на развитие, както и функционирането на човешката психика. По-конкретно, психологът е изправен пред задачата да съобщи на клиента необходимостта да слуша вътрешното състояние, да разбере същността на проблема и да направи независимо най-доброто решение да се измъкне от сегашната ситуация. Психиатрията, обаче, принадлежи към отрасъла на клиничната медицина, в сферата на изследването, в което спадат психическите психични разстройства. Психиатрията се занимава с лечение, предоставянето на превантивни грижи на пациентите, включително, ако е необходимо, изолирането на хора с психични разстройства, които нарушават социалните норми и имат отклонения в поведението. Раждането на тези науки учи за XIX век, но лекарите отдавна се опитват да лекуват психични заболявания, а психолозите са изследвали човешката душа. Това означава, че психолозите и лекарите се движат паралелно, като преследват различни цели. Психиатрията на първата стъпка изтъкна утилитарна цел - да излекува психическо заболяване и вече се е развивало теоретично разбиране. Психологията искаше да разбере същността на феномена на човешката психика, без изобщо да се тревожи за практическото приложение на своите предположения. Двете научни области на психиатрията и психологията се събраха само благодарение на Зигмунд Фройд. Той успява хармонично да комбинира практическата медицинска психиатрия, както и абстрактната философска психология в едно цяло. Резултатът от това сливане даде нов раздел - психоанализата. Терминът психоанализа започва да има две нееднакво еднакви значения. Психоанализата действа като техника на лечение и като наука, която изучава човешката психика. Зигмунд Фройд е един от първите, които признават, че психиката е особена не само за психично болни хора, но и за всички практически здрави индивиди. Психиката е проява на целия живот, а не знак за патология. Никой не започна да оспорва тази истина, защото несъзнателно учените, лекарите, здравите хора не мислят за психиката, защото предизвикват неприятни асоциации. Интересен факт е, че Фройд придава своята теория на дълбоката психология и никога не е бил наричан психиатър, въпреки че е имал медицинско образование. Откриването на техниката на психоанализата е осъществено чрез фундаменталните открития на Фройд. Първо, той прояви интерес към симптомите и мислите, които пациентите съобщават. Второ, той започва да създава психоаналитична теория, основана на изучаването на нервните болести, както и на проявленията на нормалните думи на човешката психика: остроумие, резерви, забравяне, грешни действия, сънища. Основната заслуга на Фройд е, че той слушаше пациентите си и предложил възможността за съществуването на общи закони за функционирането на психиката за болните и за здравите хора. Психологията и психиатрията са задължени на Зигмунд Фройд за организирането на първото Виенско училище по психотерапия. Второто училище във Виена е "индивидуалната психология" на Адлер. Алфред Адлер е основател на индивидуалната психология, която изучава човек в дълбочина, като установява отношението на индивида към поставените социални цели. Алфред Адлер вярва, че за хората най-трудното е да разберете и да промените себе си. Съществуват четири основни принципа на училището Adler - единството на индивидуалния начин на живот, интегритета, обществения интерес и значението на целенасоченото поведение. Изводът на Адлер, че очакванията, целите имат най-голямо влияние върху човешкото поведение, отколкото впечатленията от миналото е основната причина за отклонението от Фройд. Адлер вярва, че хората са управлявани преди всичко от целта за постигане на върхови постижения и желание за завладяване на околната среда. Той отбеляза ефекта от социалното въздействие върху самата личност, като се има предвид значението на обществения интерес на едно лице: сътрудничество, чувство за общност и загриженост за другите. Животът според Адлер е напредък към успешно приспособяване, по-голямо сътрудничество и алтруизъм. Адлер е първият, който практикува семейно психотерапия, а последователите му вече са допринесли значително за груповата психотерапия, както и за краткосрочната психотерапия и използването на психологията в образованието. Какво представлява психотерапията? Тази област представлява система от терапевтични ефекти върху психиката, както и чрез психиката върху цялото човешко тяло. Психотерапията се определя от дейности, насочени към отстраняване на човек от различни проблеми (социални, емоционални, лични) и се извършва от специалист след установяване на дълбок личен контакт с пациент чрез разговори, дискусии, използване на различни техники и техники. Определена оригинална роля в психологията и психиатрията остави Карл Густав Юнг - швейцарски психиатър, основател на посоката на задълбочена аналитична психология. Задачата на аналитичната психология е тълкуването на архетипните образи, които се появяват при пациентите. Работата на Юнг за психиатрията, в случая за шизофреничните разстройства в мисленето, бележи началото на сътрудничество с Фройд. Тяхното сътрудничество продължи пет години. След публикуването на публикациите "Психология на несъзнаваното" през 1912 г., много идеи на Фройд са били отхвърлени, а след това той напуснал поста си като президент на Международното психоаналитично дружество. 1921 е белязан от освобождаването на работата "Психологични типове", където Юнг разделя хората на екстроверти и интроверти, а също така представя теорията си за архетипите на света. С идеите си Юнг е повлиял не само на психиатрията и психологията, но и на други науки - антропология, културни изследвания и етнология. Откриването на третото Виенско училище по психотерапия принадлежи на Виктор Франк. Това е известен австрийски психиатър и психолог. В продължение на няколко години е активен член на обществото на индивидуалната психология, но през 1927 г. трябва да го напусне, защото пътят на младия Франк е изпълнен с критични речи за "индивидуалната психология" и всички следващи произведения ще бъдат пропити с отхвърляне на идеите на Фройд и Адлер. Клиничната психиатрия става основната окупация на Франк, която по-късно ще доведе до създаването на концепцията за логотерапия, както и екзистенциален анализ. Установената теория на логотерапията и екзистенциалния анализ е система от психологически, философски и медицински възгледи за природата и природата на човека, както и механизмите на развитие в нормалната и личната патология с последваща корекция на аномалиите. Основната идея на концепцията: движещата сила на човешкото поведение е желанието да се намери, както и да се осъществи уникалното им значение за живота. Колко трагедии биха могли да бъдат избегнати (пристрастяване към наркотици, самоубийства, алкохолизъм, безпощадна престъпност), ако хората нямат ограничения в своите възможности (обективни, външни, вътрешни, лични). Екзистентният вакуум предизвиква както психиатрията и психологията, така и държавата, която отделя хората от отговорността за намиране и реализиране на уникалния смисъл на живота. А благодарение на творбите и публикациите си Франк е вдъхновението за работата на представителите на хуманистичната психология.
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 2.1 2.2 3.1 3.2 4.1 4.2 5.1 5.2 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 7.7 7.8 8.1 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 9.6 9.7 9.8 9.9 10.1 10.2 10.3 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 11.7 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 12.7 12.8 12.9
Psychology and psychiatry agreed on a common object of study - this is the psyche, but they have separating historical prerequisites in determining the goal. Psychology and psychiatry have significant differences, but they mistakenly believe that psychiatrists deal only with the sick, and psychologists are only interested in people who are mentally healthy. Recently, psychologists have been active assistants for doctors in conducting psychotherapy, as well as in studying the treatment of a person’s mental state. In other words, modern psychology as much as possible approached the practical activity of physicians. Some psychiatrists object to cooperation with psychologists, while others consider that it is difficult to combine psychotherapy without association with psychologists. Psychology refers to the science that studies the patterns of development, as well as the functioning of the human psyche. In particular, the psychologist is faced with the task of communicating to the client the need to listen to the inner state, to understand the essence of the problem and to make independently the best decision to get out of the current situation. Psychiatry, however, belongs to the branch of clinical medicine, in the field of study of which mental mental disorders fall. Psychiatry is engaged in treatment, the provision of preventive care to patients, including, if necessary, the isolation of persons with mental disorders who violate social norms and have behavioral deviations. The birth of these sciences teaches for the XIX century, but doctors have long since attempted to cure mental illnesses, and psychologists have investigated the human soul. This means that psychologists and doctors moved in parallel, while pursuing different goals. Psychiatry at the first step put forward a utilitarian goal - to cure a mental illness, and already theoretical understanding was carried out along the way. Psychology wanted to know the essence of the phenomenon of the human psyche, not worrying at all about the practical application of its assumptions. The two scientific fields of psychiatry and psychology came together only thanks to Sigmund Freud. He managed to harmoniously combine practical medical psychiatry, as well as abstract-philosophical psychology into a single whole. The result of this merger gave a new section - psychoanalysis. The term psychoanalysis began to have two non-identically equal meanings. Psychoanalysis acted as a technique of treatment, and as a science that studies the human psyche. Sigmund Freud was one of the first to admit that the psyche is peculiar not only to mentally ill people, but also to all practically healthy individuals. The psyche is a manifestation of all life, and not a sign of pathology. No one began to dispute this truth, because unconsciously, scientists, doctors, healthy people do not think about the psychic, because it evokes unpleasant associations. An interesting fact is that Freud attributed his theory to deep psychology and was never called a psychiatrist, although he had a medical education. The discovery of the technique of psychoanalysis was realized through the fundamental discoveries of Freud. First, he showed interest in both the symptoms and all the thoughts that the patients reported. Secondly, he began to create a psychoanalytic theory based on the study of nervous diseases, as well as on the basis of the manifestations of the normal sayings of the human psyche: wit, reservations, forgetting, erroneous actions, dreams. The main merit of Freud is that he listened to his patients and suggested the possibility of the existence of general laws of the functioning of the psyche for the sick and for healthy people. Psychology and psychiatry are indebted to Sigmund Freud for the organization of the first Vienna School of Psychotherapy. The second Vienna school was Adler’s “individual psychology”. Alfred Adler is the founder of individual psychology, which studies a person in depth, by ascertaining the attitude of the individual to the set social objectives. Alfred Adler believed that for people the most difficult thing is to understand and also to change yourself. There are four basic principles of the Adler school - the unity of the individual lifestyle, integrity, social interest and the importance of goal-oriented behavior. Adler’s conclusion that expectations, goals have the greatest influence on human behavior than the impressions of the past was the main reason for the divergence with Freud. Adler believed that people are driven, above all, by the goal of achieving excellence and the desire to conquer the environment. He noted the effect of social impact on the personality itself, given the importance of a person’s social interest: cooperation, a sense of community, and concern for others. Life according to Adler is progress towards successful adaptation, greater cooperation, and also altruism. Adler was the first to practice family psychotherapy, and his followers have already made significant contributions to group psychotherapy, as well as short-term psychotherapy and the use of psychology in education. What is psychotherapy? This area represents a system of therapeutic effects on the psyche, as well as through the psyche on the whole human body. Psychotherapy is determined by activities aimed at ridding a person of various problems (social, emotional, personal) and is carried out by a specialist after establishing deep personal contact with a patient through conversations, discussions, using various techniques and techniques. A certain original role in psychology and psychiatry was left by Karl Gustav Jung - a Swiss psychiatrist, the founder of the direction of in-depth analytical psychology. The task of analytical psychology is the interpretation of archetypical images that occur in patients. Jung's work on psychiatry, in this case about schizophrenic disorders in thinking, marked the beginning of a collaboration with Freud. Their collaboration lasted five years. After the publication of the “Psychology of the Unconscious” publications in 1912, many ideas of Freud were refuted, and then he left his post as president of the International Psychoanalytic Society. 1921 was marked by the release of the work Psychological Types, where Jung divided people into extroverts and introverts, and also presented his theory of archetypes to the world. With his ideas, Jung influenced the development of not only psychiatry and psychology, but also other sciences - anthropology, cultural studies, and ethnology. The opening of the third Vienna School of Psychotherapy belongs to Victor Frankl. This is a famous Austrian psychiatrist and psychologist. For several years he was an active member of the society of individual psychology, but in 1927 he had to leave him, because the path of the young Frankl was filled with critical speeches about "individual psychology", and all subsequent works will be imbued with a rejection of the ideas of Freud and Adler. Clinical psychiatry becomes the main occupation of Frankl, which later will lead to the creation of the concept of logotherapy, as well as existential analysis. The established theory of logotherapy and existential analysis is a system of psychological, philosophical and medical views on the nature and nature of man, as well as the mechanisms of development in normal and personal pathology with subsequent correction of anomalies. The main idea of the concept: the driving force of human behavior is the desire to find, as well as to realize their unique meaning of life. How many tragedies could have been avoided (drug addiction, suicides, alcoholism, rampant criminality) if people had no limitations in their possibilities (objective, external, internal, personal). The existential vacuum challenged both psychiatry and psychology, and the state, which separated people from responsibility for finding and realizing the unique meaning of life. And due to his works and publications, Frankl was the inspiration for the work of representatives of humanistic psychology.