http___bg.gospeltranslations.org_wiki__D0_9D_D0_BE_D0_B2_D0_BE_D1_80_D0_BE_D0_B6_D0_B4_D0_B5_D0_BD_D0_B8_D0_B5___D0_B2_D1_8F_D1_80_D0_B0___D0_BB_D1_8E_D0_B1_D0_BE_D0_B2___D0_B2__D1_82_D0_B0_D0_B7_D0_B8__D0_BF_D0_BE_D1_81_D0_BB_D0_B5_D0_B4_D0_BE_D0_B2_D0_B0_D1_82_D0_B5_D0_BB_D0_BD_D0_BE_D1_81_D1_82_1.xml
1.1 2.1 3.1 4.1 5.1 6.1 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 10.1 10.2 11.1 12.1 12.2 12.3 13.1 14.1 14.2 14.3 14.4 14.5 15.1 15.2 15.3 16.1 16.2 16.3 16.4 16.5 17.1 18.1 18.2 18.3 18.4 18.5 18.6 18.7 18.8 18.9 19.1 20.1 20.2 20.3 20.4 20.5 21.1 21.2 21.3 22.1 23.1 23.2 23.3 24.1 24.2 24.3 25.1 26.1 26.2 27.1 27.2 27.3 28.1 28.2 28.3 29.1 29.2 29.3 29.4 29.5 29.6 29.7 29.8 30.1 31.1 31.2 31.3 31.4 31.5 31.6 31.7 31.8 32.1 32.2 32.3 32.4 33.1 34.1 34.2 35.1 35.2 35.3 36.1 37.1 37.2 37.3 37.4 37.5 38.1 39.1 39.2 40.1 41.1 41.2 42.1 43.1 43.2 43.3 44.1 45.1 45.2 45.3 46.1 47.1 47.2 47.3 47.4 47.5 48.1 48.2 48.3 48.4 49.1 50.1 50.2 50.3 50.4 51.1 51.2 51.3 51.4 51.5 52.1 52.2 52.3 52.4 52.5 53.1 54.1 54.2 54.3 54.4 54.5 54.6 54.7 54.8 55.1 55.2 55.3 55.4 55.5 55.6 55.7 56.1 57.1 57.2 57.3 57.4 57.5 57.6 57.7 58.1 58.2 58.3 58.4 58.5 58.6
Новорождение, вяра, любов: в тази последователност от Gospel Translations Bulgarian By John Piper About Loving Others Part of the series You Must Be Born Again Translation by Desiring God Всеки, който вярва, че Исус е Помазаникът, е роден от Бога; и всеки, който люби Онзи, Който е родил, люби и Родения от Него. По това познаваме, че любим Божиите чада, когато любим Бога и изпълняваме Неговите заповеди; защото тази е Божията любов: да пазим Неговите заповеди; а заповедите Му не са тежки. Защото всичко, което е родено от Бога, побеждава света; и тази е победата, която е победила света, нашата вяра. И кой побеждава света, ако не този, който вярва, че Исус е Божият Син? Една от целите ми днес е да ви покажа, че способността ни да обичаме хората се основава на това, че в Христос вече обичаме съвършено, въпреки че може да ни се случи да грешим. С други думи, искам сами да видите, че дори да не успявате да обичате както трябва, съвършенството на Христос застава пред Бога вместо вашия неуспех. Искам да видите, че вярата в Христос, а не любовта към другите е начина да се радваме на единството с Христос. Затова първо трябва да се появи вярата, която се различава от любовта и да бъде в корените на любовта. Иначе тя ще бъде унищожена. Ако не достигнете до любовта по този начин, вината от вашия провал и отчаянието вероятно ще ви съкрушат. Ако това се случи, ще отворите живота си за неуморно законничество или неизбежна безнравственост. Последователността на мисълта в 1 Йоан 5:3-4 Нека започнем от там, където бяхме последния път - последователността на размислите в 1 Йоан 5:3-4. Правим това за да видим как са свързани новорождението, вярата в Христос и любовта към хората. Необходимо е сами да видите това в Словото на Бога, а не толкова да чуете какво вярвам аз. Първата нишка: да обичаме другите В стих три се казва: „…защото тази е Божията любов: да пазим Неговите заповеди; а заповедите Му не са тежки.” Понякога хората отъждествяват спазването на закона с любовта към Бога. Често се позовават на Йоан 14:15: „Ако Ме обичате, ще пазите заповедите Ми.” Този стих обаче съвсем ясно отличава любовта към Христос от подчинението на заповедите Му. Ако Ме обичате – това е едно нещо – ще пазите заповедите ми – това е съвсем друго. Едното води към другото. Любовта и пазенето на заповедите не са тъждествени. Не е грешно да кажем, че да обичаме Исус или да обичаме Бога включва да правим и това, което е заповядал. Но това не е всичко. Това казва и Йоан в 1 Йоан 5:3: „…а заповедите Му не са тежки.” Да обичаме Бога не означава само да вършим това, което ни заповядва; трябва и сърцето ни да не смята, че заповедите Му са тежки. Щом заповедите не са тежки, тогава какви са? Те са желани и привлекателни. Това, което искаш с цялото си сърце да направиш, не е тежко. Чуйте псалмиста. Псалм 40:8: „…драго ми е Боже мой, да изпълнявам Твоята воля; да, законът Ти е дълбоко в сърцето ми.” Псалм 119:24: „Твоите изявления са наистина моя наслада и мои съветници.” Псалм 119:35: „Насочи ме в пътя на Твоите заповеди, защото в него се наслаждавам.” Псалм 119:92: „Ако Твоят закон не беше ми наслада, то аз тогава бих загинал в оскърблението си.” Да обичаш Бога означава да Му се възхищаваш, да Го цениш, да милееш за Него, да Го желаеш така истински, че Неговата воля да бъде наслаждение за теб, а не тежест. Кои заповеди на Бога? Преди да стигнем до нишката, която свързва стихове 3 и 4, нека бъдем сигурни кои точно заповеди на Бога има предвид апостол Йоан когато говори за тяхното спазване като израз на нашата любов към Него. Ще ни бъде лесно да разберем, ако последваме хода на мислите от 4:20 нататък. Йоан казва в 4:20: „Ако каже някой: Любя Бога, а мрази брат си, той е лъжец; защото, който не люби брат си, когото е видял, не може да люби Бога, Когото не е видял.” Видно е, че покорството, което Йоан има предвид и чрез което показваме любовта си към Бога, се състои в това да обичаме другите и особено другите вярващи. Той отстоява тази позиция в 1 Йоан 5:1 „…и всеки, който люби Онзи, Който е родил, люби и Родения от Него.” Ето отново: Знакът, че обичаме Бога е това, че обичаме другите, особено другите вярващи. Стих 2 обърнат обратно казва, че любовта ни към Бог е знак затова, че обичаме децата Му: „По това познаваме, че любим Божиите чада, когато любим Бога и изпълняваме Неговите заповеди.” Мисля, че тук смисълът е да бъдем предпазени от това да тълкуваме сантиментално любовта и да забравим за Бог и Неговите заповеди. Йоан казва: Не правете това. Вие не обичате никого, ако не обичате Бога. Може да си мислите, че обичате. Йоан обаче казва в стих 2: „По това познаваме, че любим Божиите чада, когато любим Бога…” Заповедите са обобщени в заповедта да обичаш другите Ако не обичате Бога, не можете да направите истинско добро на никого. Можете да нахраните, да облечете и да подслоните хората; да ги накарате да се чувстват удобно докато погиват. Но Бог не смята, че това е любовта. Тя храни, облича и подслонява; обаче включва и спазването на Неговата заповед да помага на другите да опознаят и обикнат Бог и Христос. Ако обаче не обичате Бога, не можете да обичате хората по начина, който има значение за вечността. Ето отговорът на нашия въпрос: Когато Йоан казва: „…защото тази е Божията любов: да пазим Неговите заповеди; а заповедите Му не са тежки”, има предвид основно заповедите, обединени в това да обичаме другите, особено вярващите. Можем да предадем с други думи стих 3 така: „Да обичаш Бога, това е да обичаш другите, особено Неговите деца и този живот на жертвена Христоподобна любов не е тежък. Това е нещото, което най-много желаем да вършим като израз на любовта ни към нашия Баща.” Втората нишка: новорождението Втората нишка в проследяването на мисълта от стихове 3 и 4 се намира в 4а: „Защото всичко, родено от Бога побеждава света…” Забележете думата „защото” в началото. Йоан казва: “Ще ви обясня защо да обичаме Бога като спазваме заповедите Му, по-точно като обичаме другите, не е тежко. Не е тежко, „защото всичко, което е родено от Бога, побеждава света”. Ние сме способни да обичаме Бога и другите защото чрез новорождението сме победили света. „Всеки роден от Бога е победил света.” Това трябва да означава, че съществуват сили, които работят за да ни накарат да не се обичаме и да не обичаме Бога. В новорождението обаче тези сили са победени. Проблемът: силите от света Какви са тези сили? Нека се върнем към 1 Йоан 2:15-17 за да получим най-ясния отговор в това послание. Не любете света, нито каквото е на света. Ако люби някой света, любовта на Отца не е в него. Защото нищо, което е в света – страстта на плътта, пожеланието на очите и тщеславието на живота, не е от Отца, но е от света; и светът преминава и всичко, към което той има похот; а който върши Божията воля, пребъдва до века. Ето силите в света, които трябва да бъдат победени (стих 16): „желанията на плътта, желанията на очите и гордостта от притежанията.” Те могат да бъдат обобщени като желания за това, което нямаме и гордостта от това, което имаме. Когато не притежаваме това, което искаме, светът ни покварява с алчност и скъперничество. Когато имаме това, което искаме, светът ни развращава с гордост. Ето какво не ни разрешава да обичаме Бога и да се обичаме един друг. Ние обичаме да притежаваме неща. Когато ги нямаме, ние жадуваме за тях. Когато ги имаме, обичаме да говорим за тях без да спираме. А къде е Бог във всичко това? В най-добрия случай, Той е там в ролята на космически Дядо Мраз. Дори понякога може и да му благодарим за всички тези неща. Но това е признателност, която показва, че дарът е наш бог, а не този, който го дава. Отговорът: новорождението Основната причина поради която не обичаме Бога и намираме за тежко да обичаме хората, е че копнеем за нещата от света. Те могат да бъдат добри неща. Могат да бъдат лоши. Могат да бъдат материални неща. Каквито и да са, те не са Бог. Когато започнем да ги желаем повече отколкото копнеем за Бога, те стават идоли и заместват любовта към Бога и към хората. Това е всеобщ проблем в света. Какво е решението му? Йоан отговаря в 1 Йоан 5:3-4. Той казва в стих 4, че причината да обичаш Бог и хората и това да не е тежко бреме (стих 3) е в това, че сме били родени отново и новорождението е победило света: „Всеки роден от Бога е победил света.” Сега вече можем да разберем какво означава това: новорождението отрязва корена на копнежа по света. Да победиш света означава, че желанията на плътта, желанията на очите и гордостта от притежанията повече не те владеят. Тяхната сила е разбита. Третата нишка: вяра в Христос Как се случва това? Отговорът се намира в стих 4: „И тази е победата, която побеждава света – нашата вяра.” Причината, поради която новорождението побеждава желанията на плътта, желанията на очите и гордостта от притежанията, е, че то ражда вяра. Най-неотложната и съдбоносна работа на Бог при новорождението е, че новият човек, когото Той създава, вижда изключителната ценност на Исус, Който превъзхожда всичко останало. Резултат от това е приемането на Исус в истинската Му същност – като съкровище. Това е вяра: да приемеш Исус заради това, което е защото очите ти са били отворени да виждат Неговата истина, красота и достойнство. Вярата вижда, че Исус е по-добър Ето защо вярата побеждава света. Той ни държи вързани със силата на желанията си. Сега обаче очите ни са отворени от новорождението за да видим превъзходната привлекателност на Исус. Исус е по-добър от желанията на плътта, на очите и от богатствата, които ни задушават с похот и гордост (Марк 4:19). Сега сме в състояние да отговорим на първоначалния въпрос за връзката между новорождението, вярата в Христос и любовта към хората.Това, което ще кажем, е много важно. Новорождението е причина за вярата Можем да кажем първо, че вярата е резултат от новорождението Това става ясно от 1 Йоан 5:1: „Всеки, който вярва (който има вяра), че Исус е Христос е роден от Бога.” Да бъдеш роден от Бога има като резултат вяра. Нашата вяра е пряко доказателство за раждането ни от Бога. Обичта към хората е плод на вярата Второ, можем да кажем, че да обичаме хората е резултат от вярата ни. Това Йоан обосновава в стих 4: Победата, която побеждава света – нашата вяра – побеждава това, което ни пречи да обичаме хората. Редът: новорождение, вяра, любов По ред на възникването им, ние имаме: 1) новорождение; 2) вяра в Исус; 3) вършенето на Божиите заповеди без усещането за тежест, а именно, да обичаме другите. Бог предизвиква новорождението. Новорождението е създаване на нов живот, който вижда Исус такъв, какъвто е и Го приема; това отрязва корените на ненаситните, страстни желания на света и ни дава свобода да обичаме. Защо този ред е толкова важен? Защото ще ни пази от това да бъркаме нашата спасителна вяра с любовта ни към хората. Днес има хора, които смесват вярата в Христос и любовта към другите. Те казват, че вярата всъщност означава вярност и вярността включва любов към хората, затова няма начин да ги различим. Вяра и любов: Неразделни и различими Мисля, че това е ужасна грешка. Ще се опитам да обясня защо. Вярата в Христос и любовта към хората са неразделни. Но те не са неразличими. Те са толкова неотделими, че Йоан може да обедини всички Божи заповеди в тези две: вяра и любов. 1 Йоан 3:23: „Това е заповедта Му (единствено число), че ние вярваме в името на Сина Му Исус Христос и се обичаме един друг, точно както Той ни заповяда.” Това са накратко всичките изпитания на живота в това послание: вярвайте в Исус и се обичайте. Причинно-следствената връзка е решаваща. Причината за това е: ще дойде ден когато няма да обичаме така както сме длъжни. Какво ще направим когато сърцето ни обвини, тъй като знаем, че любовта е знак за новорождение? Как ще се борим за да имаме увереност в такива времена? Исус никога не се е провалял в любовта си към хората Съществува един решителен начин да се борите за надеждата си в такива моменти. Това зависи от ясното различаване на вярата и любовта към хората: обърнете се към 1 Йоан 2:1 и прочетете: „Дечица мои, пиша ви това за да не съгрешавате. Но ако някой от вас извърши грях (това означава да не успееш да обичаш другите както си длъжен), имате Защитник пред Отец, Исус Христос праведният.” Йоан приема, че дори да се провалите, дори когато извършите грях, когато не обичате както трябва, имате Защитник пред Бога. И Той е наречен „праведния.” Така е , Той е съвършен. Дори да сте извършили грях, Той никога не греши. Дори да сте се провалили в любовта, Той не се проваля. Той стои пред Бога и ви защитава; защитава не някой друг, а вас. Защото е съвършено ясно, че сте се провалили. „Но ако някой съгреши, имаме Защитник…праведния.” Ударението пада върху Неговата праведност, Неговата безгрешност; съвършеното Му дело, в което ние сме се провалили. Причината, поради която това важи за нас, е вярата, с която сме Го приели. Когато вярваме в Него, Той е всичко от което се нуждаем пред Бога. Той е нашата праведност, нашето съвършенство и нашата съвършена любов. На това се основава нашата надежда пред един свят Бог. Да вярваме в Исус: коренът на любовта към хората Ето защо е толкова съдбовно да видим, че вярата в Исус е нещо различно от любовта ни към хората и вярата е в корените на любовта. Да вярваме в Исус означава да сме Го признали и приели. Да обичаме другите означава да отидем при тях. Виждаме колко сме несъвършени когато отиваме при тях, защото вече сме приели Исус като наше съвършенство. Да приемем Исус означава Той да се превърне в основата на нашето спасение. На Него се основава нашата надежда. В крайна сметка, само Неговите праведност, съвършенство и любов струват нещо пред Отец. Вярата в Исус, а не любовта към хората, приема Исус като моя заместваща праведност, съвършенство и любов. Ето защо аз мога да се надявам когато се препъвам. Моето стоене пред Бога е праведността на Защитника ми. Моят съвършен Защитник казва: „Отче, заради мен погледни благосклонно на несъвършения си слуга Джон. Заради Моята съвършена любов погледни благосклонно към него, въпреки несъвършената му любов. Ти знаеш всичко, Боже. (1 Йоан 3:20) Знаеш, че в сърцето си той се осланя на мен и ми вярва. Затова Аз съм негов и моята съвършена любов е негова.” Исус, нашият съвършен Защитник Ето така Бог ме вижда в Христос. Аз не се отчайвам когато се проваля. Не се парализирам от безнадеждност. Изповядвам своя неуспех в любовта (1 Йоан 1:9). Прегръщам прошката, за която е платил. Заемам мястото си в премахващата гнева жертва, която е направил (1 Йоан 2:2). Уверявам се в сърцето си, че Бог ме вижда посредством моя праведен Защитник. Свършвам там, откъдето започнах. Исках сами да се уверите, че способността ви да обичаме хората се основава на това, че в Христос вече обичате съвършено, въпреки че може да ви се случи да грешите. Той е съвършенството, което ни е необходимо пред Бога. Ние не го получаваме обичайки другите, а като Му вярваме. Тази сигурност е ключа към това да обичаме другите. Ако изгубим този ключ, ще изгубим всичко, включително и силата да обичаме другите.
1.1 1.2 1.3 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 2.6 2.7 2.8 2.9 2.10 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 6.8 6.9 6.10 6.11 6.12 8.1 8.2 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 9.6 9.7 9.8 9.9 9.10 11.1 11.2 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 12.7 12.8 12.9 12.10 12.11 12.12 14.1 14.2 15.1 15.2 15.3 15.4 15.5 15.6 15.7 15.8 15.9 15.10 15.11 15.12 17.1 17.2 17.3 18.1 18.2 18.3 18.4 18.5 18.6 18.7 18.8 18.9 18.10 20.1 20.2 20.3 20.4 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5 21.6 21.7 21.8 21.9 21.10 21.11 21.12 23.1 23.2 23.3 24.1 24.2 24.3 24.4 24.5 24.6 24.7 24.8 24.9 24.10 24.11 24.12 26.1 26.2 27.1 27.2 27.3 27.4 27.5 27.6 27.7 27.8 27.9 27.10 27.11 29.1 29.2 29.3 29.4 30.1 30.2 30.3 30.4 30.5 30.6 30.7 30.8 30.9 30.10 30.11 30.12 30.13
“but whoever keeps His word, in him the love of God has truly been perfected. By this we know that we are in Him: the one who says he abides in Him ought himself to walk in the same manner as He walked.” – John 2:5-6 (NASB) This season can be distracting, stressful, confusing, and difficult. The message from the world out there does not always deliver what is true. God has revealed Himself in His Word which we call the Bible. In it He has revealed how we should live. ‘First John presents two external tests that demonstrate salvation: doctrinal and moral. The doctrinal test consists of confessing a proper view of Christ and of sin (1:1–4; 1:5–2:2), while the moral test consists of obedience and love (1: 7–11).’1 All this comes from the Lord because He loves us. We are reminded in today’s verse that when we follow the standards God has shown us in His Word His love for us is made complete. If we are willing to let God’s love work in our hearts it will make obedience a part of our lives. So when we learn of something in the Bible that God wants us to do or a principle He wants us to follow, let’s remember that He wants it because He loves us, not because He is a dictator. His promise to us is to make us complete through our faith in Him. 1John F. MacArthur Jr., The MacArthur Study Bible: New American Standard Bible., (Nashville, TN: Thomas Nelson Publishers, 2006), 1 Jn 2:3–6. “Whatever you ask in My name, that will I do, so that the Father may be glorified in the Son. If you ask Me anything in My name, I will do it. If you love Me, you will keep My commandments.” – John 14:13-15 (NASB) It was a most solemn meal that Jesus had with His disciples on Thursday night before His death the next day. None of the disciples yet understood they were celebrating the last Passover meal Jesus would ever observe under the Law of Moses. In their pending hour of the departure of Jesus, He comforts them and promises the means that would provide them with the necessary resources to accomplish their task. They had come to depend upon Jesus’ immediate presence which would not be there in the same way. To ask in Jesus’ “name” does not mean to tack such an expression on the end of a prayer as a mere formula. It means our prayers as believers should be for His kingdom purposes and not selfish reasons. None of our merit qualifies our prayers in this promise but only the merits of the work of Jesus. In short, our prayers should be in pursuit of His glory alone. Of supreme importance is our obedience to His commandments. Love for Christ is inseparable from obedience. “My commandments” include the entire revelation from the Father. We obey because we love which is enabled by His work of grace in our lives. “‘Now then, if you will indeed obey My voice and keep My covenant, then you shall be My own possession among all the peoples, for all the earth is Mine; and you shall be to Me a kingdom of priests and a holy nation.’ These are the words that you shall speak to the sons of Israel” – Exodus 19:5-6 (NASB) These words were given by God to Moses with instruction to speak them to the children of Israel. This is just before He gave them the Ten Commandments. God explains how important to Him it was for His people to obey His word. God identifies Israel with three titles, “My own possession,” “a kingdom of priests,” and “a holy nation.” contingent upon their being an obedient and covenant-keeping people. God was of course speaking to the people of Israel whom he had lead out of slavery in Egypt. Let’s notice the divine claim “for all the earth is Mine,” in the middle of the titles, and had to be understood as dismissing all other claims by so-called other gods of the nations. He said He would consider them His own possession if they would obey Him and keep His covenant. We know that a promise like this can be expanded to include all who have responded to God’s invitation and have, through faith believing, become part of His family. Yes, God is looking for us, His people today to obey Him fully. It is a wonderful promise to know that God treasures us as we follow His covenant fully. “You call Me Teacher and Lord; and you are right, for so I am.” John 13:13 (NASB) In Scripture many names are used to identify God whether He spoke them as God the Father or as the Son of God, each is significant in its meaning. During Jesus’ time on this earth, he taught people about Himself using, several names by which people could refer to Him. In today’s verse two names were used especially by Jesus’ disciples expressing what Jesus Christ was for them. These names represent what Jesus is for us too. He is our Teacher and is involved in our lives daily teaching us His truth. We need His teaching and we should be learning from Him all through our lives. Each moment is “a teaching moment” if we pay attention. Jesus, by title and essence is our Lord but let’s not forget that this name is manifest through our obedience. We must obey our Lord. There’s no place for us to say, “No, Lord” and continue to call Him Lord. As we think of these two names, let’s remember to be learning and obeying Him each day. He teaches us and directs each steps of our lives which we need to follow – learn and obey what we learn. “The one who says, “I have come to know Him,” and does not keep His commandments, is a liar, and the truth is not in him; but whoever keeps His word, in him the love of God has truly been perfected. By this we know that we are in Him:” 1 John 2:4-5 (NASB) We have two verses today but are looking mostly at the second one for our promise. The use and repetition of the words know and keep emphasizes that those genuinely born again display the habit of obedience. Obedience results in assurance of salvation. God has given us many instructions in the Bible and we realize that He expects us to obey them. Someone may profess a fellowship with God but how they live their life shows they do not possess. John was not shy to call this kind of claim what it really is: a lie. Moreover, it may be said of the same person that the truth is not in him. If we truly love God we will want to live a way that is according to what He wants us to live. We obey God’s word and our love for Him is demonstrated. We show our love through obedience. When we obey God’s word His love for us is also demonstrated and His love for us is made perfected. He has given us instructions because He loves us and knows what is the best way for us is to live. “Everyone who believes that Jesus is the Christ has been born of God, and everyone who loves the Father loves whoever has been born of him. 2 By this we know that we love the children of God, when we love God and obey his commandments.” – 1 John 5:1-2 (ESV) We have been promised a victorious life. Tomorrow we will consider the substance of this promise in the following verses but today we have the promise of what it takes to have that triumphant life. All who believe that Jesus is the Christ, the promised Anointed One, the Messiah who was promised from the beginning to make a way for our reconciliation with God the Father. Everyone who believes this is born spiritually by the power of God. We who have been born into God’s Spirit will manifest love for God the Father. We also will have and show love for all others who have been born of God. Our love of others is made possible by our love and obedience to God. Our promise is this, we can know that we love each other when we obey His commandments. These are the precepts in the teaching which Christ gave to all when He was on this earth. Recorded and written by the Holy Spirit into the inspired writings of our Scriptures, we know what the commandments are from the Bible. “Elisha sent a messenger to him, saying, “Go and wash in the Jordan seven times, and your flesh will be restored to you and you will be clean.”… “My father, had the prophet told you to do some great thing, would you not have done it? How much more then, when he says to you, ‘Wash, and be clean’?” So he went down and dipped himself seven times in the Jordan, according to the word of the man of God; and his flesh was restored like the flesh of a little child and he was clean.” In the time of ancient Israel, the prophet Elisha served as the voice of God to the people. In this historical account, Naaman, a man of high standing and commander of the army of the king of ancient Syria was a leper. Hearing of God’s prophet Elisha, Naaman seeks for him and for healing. Elisha does not even exit his house to speak with him but sends a message that sounds absurd to Naaman. Pride stood in his way of obedience to what God had instructed through Elisha. At first offended, Naaman rejects the solution. It is beneath him to obey the instructions. But when convinced by his servants, Naaman gives it a try and dipping himself seven time in the Jordan River, he is healed instantly. God offers no insignificant promises of His grace – every promise from Him is significant and great. God instructs us now through His Word, the Bible and we face the same opportunity of blessings through obedience, or negative consequences through neglecting His promises. Naaman learned his lesson that God works through small promises as well as great promises. Every promise of God is a great promise for us. “Has the Lord as great delight in burnt offerings and sacrifices, as in obeying the voice of the Lord? Behold, to obey is better than sacrifice, and to listen than the fat of rams.” – 1 Samuel 15:22 (ESV) It is in this history lesson about Israel and their King that we find our promise. Given in today’s verse the promise is timeless in its application. King Saul, the first king of Israel in the time of Samuel the prophet/judge, also became the first king rejected by God for his disobedience to God’s command. The King heard and knew what God wanted of him – “Go, devote to destruction the sinners, the Amalekites, and fight against them until they are consumed.”(1 Samuel 15:18). But Saul saw and wanted some of the banned spoils from the battle. He helped himself and Samuel had to confront him. Trying, as we often do to rationalize our actions, Saul claimed with some excuse of how his disobedience was purposed to offer sacrifices to God. The lesson is clear and a promise from God of what he desires above all else – our obedience. God wants and even commands that we not just hear but listen and obey Him in all things. It is not easy and we need God’s help in order to do it. First we listen, then we do what is obedience. God is our sovereign and He blesses faithful obedience. “If you know these things, you are blessed if you do them.” – John 13:17 (NASB) A favorite quote is “It’s always better to know than not know.” That sort of flies in the face of another quote of lesser quality, “What they don’t know won’t hurt them.” Well, not knowing some things or overlooking them might result in loss. What things you might ask? Anything we know we should do in obedience to God. There should be no delay is what Jesus was saying to his disciples at the last meal they had together before His arrest, suffering and crucifixion. It happened to be the Passover meal and Jesus knew the time had come for Him to go through all that it was going to take to provide salvation to all who were lost in their sin. Phony obedience is a state of mind in which we work up occasions to sacrifice ourselves; zeal is mistaken for thoughtfulness. It is easier to sacrifice ourself than to fulfil our spiritual purpose. (Romans 12:1–2) As the prophet Samuel said to the disobedient King Saul, “To obey is better than sacrifice.” (1 Samuel 15:22) The promise we have today is that joy is always tied to obedience to God’s revealed Word.. “By this we know that we love the children of God, when we love God and obey his commandments. For this is the love of God, that we keep his commandments. And his commandments are not burdensome.” – 1 John 5:2-3 (ESV) Twice in our verses today the apostle John says that love and obedience to God’s commandments go hand-in-hand. We are members of God’s family because we have been born of God, that is reason enough that we love all of God’s children ⸺all others who are born of Him. This kind of love is the second characteristic of the overcomer. We who by faith believe in God are the overcomers. We have overcome the stain and guilt of sin and our sin has been forgiven. Having never sinned Christ paid the penalty when He died on the cross in our place. The third characteristic of an overcomer is obedience. Let’s not think that obedience to God’s commandments, is too difficult or and onerous chore. God promises that his commandments are not burdensome. What is burdensome is the effort of earning our way by following the requirements of the false teachers and false religions. Trying to be “good enough” is difficult and tiring. Faith, love, and obedience to God are the characteristics of a true believer which are woven into a tapestry of our lives. Following in the way of Jesus Christ is not taxing but liberating.