http___bg.globalvoicesonline.org_2012_10_3146_1.xml
1.1 1.2 1.3 2.1 3.1 3.2 3.3 3.4 4.1 4.2 4.3 4.4 5.1 5.2 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 10.2 11.1 13.1 13.2
Стотици кюрдски политически затворници започнаха гладна стачка за неопределен период от време в протест срещу отношението на Турция към тях. По този начин някои от тях заявяват искането си да бъдат съдени отново и да им се даде правото да говорят кюрдски, докато други насочват международното внимание към отношението на Турция към кюрдските политически затворници. Въпреки че стачката продължава вече от близо шест седмици, много малко от международните медии са отразили протеста, което, без да е учудващо, се дължи на липсващото покритие в турските медии, както и на тоталния отказ на някои от тях да отразят стачката. Кюрдският блогър Мемед Боран, пребиваващ в момента в Лондон, разказва как е започнал протеста: On 12th September 2012, nine women prisoners in Diyarbakir E type prison began an indefinite hunger-strike. In the statement they made via lawyers they highlighted two demands: the right to use their Kurdish mother tongue in the public sphere, including court and the removal of obstacles preventing imprisoned Kurdish leader Abdullah Ocalan from negotiating in peace talks with the Turkish state. Soon after, many other inmates, men and women, from prisons in every corner of Turkey began joining the hunger-strike; sometimes in groups and in certain prisons individually. Now there are 380 prisoners in 39 prisons who are on what has surpassed a hunger-strike and become a ‘death fast.’ На 12-ти септември 2012г., девет затворнички от подделение Е в Диарбекирския затвор започнаха гладна стачка за неопределен период от време. В обръщението им, направено от техните адвокати, те подчертават две основни искания: правото да използват майчиния им кюрдски език свободно в публичното пространство, включително в съда, и премахването на пречките за мирните преговори между осъдения на лишаване от свобода кюрдски лидер Абдула Очалан и турската държава. Скоро след това, много други затворници, мъже и жени, от различни затвори навсякъде в Турция се присъединиха към гладната стачка, понякога на групи, а понякога индивидуално. Сега близо 380 затворника от 39 затвора са съпричастни към каузата и гладната стачка се е превърнала в “пости на смъртта”. Броят на кюрдските политически затворници не е ясен, но според организациите за защита на човешките права, в Турция те са хиляди и това поражда предположения, че всички или голяма част от тях са обявили гладна стачка. Елиф от Истанбул съобщава, че турските медии са избрали да не обръщат внимание на гладуващите кюрди, въпреки че доста от тях могат скоро да умрат. Про-кюрдски активист, който туитва като @Hevallo, отчаяно се опитва да прикани хората в Twitter да изпратят таблетки с Витамин В1 на затворниците, обявили гладна стачка, за да се намалят телесните увреждания, и възможната развръзка: тяхната смърт. Седат Йездан пише във Facebook: In the last 3 years Turkish state has arrested more than 10,000 Kurds, who are students, children, mothers, activists, journalists, lawyers, doctors, mayors, MPs, and many people who are member of Peace & Democracy Party (BDP). През последните три години, Турция арестува повече от 10 000 кюрди: студенти, деца, майки, активисти, журналисти, адвокати, доктори, военни, народни представители и много от членовете на партия Мир и Демокрация. Гладните стачки са форма на не-насилствен протест, но въпреки големия брой стачкуващи, турските медии съвсем съзнателно отказват да отразят положението с надеждата, че поради мълчанието им, международните организации за защита на човешките права не биха обърнали внимание на случващото се. Липсата на интервюта със стачкуващите също улеснява безпричастието на медиите в Турция, тъй като журналистите са оплакват от липса на информационни ресурси. 1 Коментар […] в Диарбекир, в затвора на града имаше стартирала гладна стачка на политически затворници и про-кюрдски активисти. Тяхното състояние са […]
1.1 1.2 1.3 2.1 3.1 4.1 5.1 5.2 6.1 7.1 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 9.2 10.1 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 12.1 14.1 16.1 18.1 18.2 18.3 18.4
Hundreds of Kurdish political prisoners in Turkey have entered an indefinite hunger strike. The non-violent protest has gone unnoticed by international media agencies and human rights organisations. One activist, who has been vocal about this protest, says the hunger strike demands the following: @hevallo: Releasing Kurdish leader of Kurdish Worker's Party (PKK) rebels to negotiate a peace settlement @hevallo: Freedom to use Kurdish language in public sphere @hevallo: Political settlement for the Kurdish question in Turkey Today marks the 40th day of their hunger strike, and since their start there has been very little information about the prisoners on hunger strike, and their demands in media outlets. Al Jazeera's The Stream has showed some interest to highlight the hunger strike, while other media agencies that respond to social networking demands have remained silent. Members of Committee of International Relation of Swedish Left Party have joined the indefinite hunger strike, which was started on 12 September by Kurdish political prisoners held in Turkey. The Global Times reports that mainstream Turkish outlets have failed to report on this hunger strike because the journalists are too afraid of being charged by the Turkish state. What is more humiliating is the ignorance of Turkish media. None of the mainstream press installations picked up the story. One might claim that most of Turkish public is not even aware of the hunger strike. The government threatens and then charges the journalists with terrorism if they report human rights issues, especially about the Kurdish minority. This has angered Kurds on social media. Nechirvan says “No one cares about Kurds” and Saya asks “Where are the activists?” to fill in the vacuum which media agencies have created on the hunger strike by political prisoners. Raphael Thelen recently wrote an article about the Hunger strike on Lebanon News saying: Kurds are a forgotten people. Called the largest nation without a state, they have been fighting for social, cultural and, at times, national rights for decades. But most of the time, nobody cared. Recently the Kurdish Worker’s Party’s (PKK) renewed war against the Turkish government has made headlines. What bleeds, as journalists say, leads. Despite the lack of reporting from journalists and mainstream news sites, ordinary Kurds have used Twitter, Facebook and other social networking sites to raise awareness about this hunger strike, which many perceive as fundamental towards the future of Kurdish leaders of PKK rebels. Pingback: Turkey: Silent treatment of hunger strike met with anger by Kurds | Global Voices | weywerdSun() http://twitter.com/JeffreyWGibbs Pingback: CPJ’s answers to critics on Turkey report… Hunger strikes at a critical state… EFD Rights Watch… « Erkan's Field Diary()