http___bg.globalvoicesonline.org_2012_08_2976_print__1.xml
1.1 2.1 3.1 4.1 5.1 5.2 5.3 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 8.6 8.7 9.1 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 11.1 11.2 11.3 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 12.7 12.8 13.1 14.1 14.2 14.3 14.4 14.5 14.6 15.1 15.2 15.3 16.1 16.2 16.3 16.4 16.5 16.6 17.1 17.2 17.3 18.1 18.2 18.3 18.4 19.1 19.2 19.3 20.1 20.2 20.3 20.4 21.1 21.2 22.1 22.2 22.3 22.4 22.5 22.6 23.1 23.2 24.1 24.2 24.3 24.4 25.1 25.2 26.1 26.2 26.3 26.4 26.5 26.6 26.7 26.8 27.1 28.1 29.1 30.1 32.1 33.1 34.1 34.2
- Global Voices на български - http://bg.globalvoicesonline.org - Русия: Безплатни правни съвети в мрежата Написано от Teplitsa · Преведено от Simona Gavrilova On 7 август 2012 @ 1:03 pm | No Comments In Граждански медии, Идеи, Онлайн активизъм, Право, РуНет Ехо, Русия, Руски, ТЕМИ, Човешки права Руското онлайн общество “Непофигизъм [1]” (антоним на пофигизъм, чиято разговорна употреба е от типа манталитет “все ми е едно”, руски) предлага безплатни правни съвети. Основателите на проекта не акцентират върху определен аспект от консултирането: техният приоритет е да предлагат реална помощ на хората с проблеми, независимо от кое естество са те. Това е платформа за експерти и обикновени потребители с различни правни и ежедневни проблеми (например, нарушаване на потребителските права, на работните права или на семейното право). Фактът, че уебсайта наброява повече от 52 000 регистрирани само за последния месец, свидетелства за заинтересоваността на руския народ към защитата на техните права. Интервюирахме Владимир Беляйев, автор и основател на “Непофигизъм”. Той разказва за работата на правното консултанство и за това защо неговия проект никога няма да се комерсиализира. Евгений Воропай (Е.В.): Правното консултанство е познат метод, по който могат да се разрешават правни проблеми в реалния живот. Откъде дойде идеята да създадете онлайн версия на такива консултантски услуги? Владимир Беляйев (В.Б.): След завършване на университетското образование, търсих професионални възможности за развитие. Една обява с информация за свободни места в съда дойде точно навреме. Кариерата ми започна от най-долното стъпало на стълбичката; няколко месеца по-късно станах асистент на съдията. Заради задълженията си, служителите в съда нямат право да консултират гражданите. На определени въпроси трябва да се намери отговор обаче. Затова трябваше да прекарам една част от работното си време в даване на такива мини-съвети, и едва след това можех да посветя времето си на моите рутинни задачи. Имах чувството, че потокът на желаещите съвети няма край, затова се появи идеята да пренесем тази дейност в мрежата. Е.В.: Когато основахте “Непофигизъм”, знаехте ли още тогава как точно проектът трябва да изглежда накрая или се ориентирахте по наличните ресурси? В.Б.: По начало, когато обмислях създаването на моя проект, в мрежата още тогава имаше онлайн консултантски услуги, но всичките бяха парично обвързващи. Аз бях твърдо против тази форма на консултанство. В интерес на истината, отговорът на повечето правни въпроси не изисква много време и смятам, че е недопустимо да се иска пари за това. Не биваше да се придържам към конкретна концепция на този проект — знаех точно какво не исках. Иначе, отворен остава въпросът за формата на уеб сайта след старта на “Непофигизъм”. Е.В.: Вие сте практикуващ юрист и преди създаването на сайта не сте имал опит с интернет проекти. Не Ви ли беше страх да стартирате такъв проект? Какви бяха очакванията Ви за него? В.Б.: Преди основаването на “Непофигизъм” имах блог, в който публикувах статии на правни теми. В същността си пренесох този опит в новия проект. Не знаех в какво се включвам и какво ще излезе от него. Всъщност, нямах никакъв опит с провеждането на проекти в мрежата. Проектът се разви стъпка по стъпка, тъй като трябваше да се запозная с някои технически въпроси. Освен това, многократно се налагаше да сменям системата за управление на съдържанието [2] (бъл) — проектът се промени, неговата концепция също, с което се промениха и изискванията към софтуера, поддържащ функционирането на сайта. В практиката, “Непофигизъм” ми даде възможност не само да провеждам консултации, ами и да се превърна в експерт в различни правни аспекти. Това се дължи преди всичко на факта, че въпросите бяха от много различно естество и засягаха различни правни области. Е.В.: Сега, когато “Непофигизъм” съществува вече от три години и е познат в РуНет, може ли човек да говори за това, че дейността на интернет обществото се различава от това, което се случва офлайн? В.Б.: Тук става въпрос за два напълно различни типа въпроси и съответно за два различни вида потребители. Доколкото знам, това точно е и причината, поради която много интернет проекти, които се занимават с правно консултиране, не успяват. Трябва да се разбере, че експертите в мрежата най-вероятно се занимават предимно с по-млада и по-активна публика и с въпроси, които не изискват активна намеса. Затова не смятам платеното онлайн консултиране за особено надеждно. Има проблеми, които не могат да се решат от дистанция. Не на последно място при разграничаването, основополагаща роля има и техническото образование на гражданите. Е.В.: Един от най-обичаните формати в РуНет е форума и той пасва много добре на концепцията на правното консултантство. За “Непофигизъм”, Вие обаче решихте да използвате формат, при който цели създаване на “общество”. Защо? Б.: В началото, “Непофигизъм” съществуваше във формата на блог на един единствен потребител, по-късно се превърна в нещо по-голямо, тоест бюро за въпроси и отговори. Сега пред нас на дневен ред стои да съставим група съветници. В рамките на “Непофигизъм” се опитвам да прокарам една проста мисъл: за да защитава човек интересите си на определено ниво, той не трябва да е юрист. Стигнали сме определен момент, в който няма повече никакво разделение между тези, които предлагат консултации, и тези, които ползват тези консултации. Сега всеки, който има опит в разрешаването на определени проблеми, може да бъде част от проекта и да помогне на други потребители. Това е един вид състезание на правното съзнание. Е.В.: Лесно е чрез предлагането на безплатно правно консултиране да привлечеш някого, който има неразрешени правни проблеми. Много по-трудно е да спечелиш експерти за проекта, които да са готови да предложат такива правни консултантски услуги. Как функционира това при “Непофигизъм”? Б.: В нашата работа в “Непофигизъм” се опитваме да избягаме категории като “експерт” или “професионалист”. В началото на проекта опитах да сътруднича с определени фирми, те обаче не бяха готови да си пропиляват времето с безплатно правно консултиране. Уебсайтът се посещава от хора с юридическо образование, те обаче не акцентират върху това. Проекти като “Непофигизъм” демонстрират механизми за разрешаването на проблем и позволяват на потребителите оттам нататък да действат адекватно. Е.В.: Онлайн консултирането е бърз метод за получаване на отговори на собствени въпроси. Колко ефективен е този метод? Следите ли разрешаването на проблема офлайн? Б.: Повечето потребители ни информират сами за резултата и разрешаването на техните въпроси. От началото на проекта наблюдавам още една интересна тенденция: вярвам, че тук важи правилото на мълчанието. Когато човек е консултирал и мълчи, това означава, че той е доволен от качеството на консултантската услуга. Разбира се, има консултантски услуги, които не са били особено полезни или качеството на които не е било особено високо, но това е показателно за факта, че зад всеки въпрос и всеки отговор стои истински човек. Е.В.: Преди известно време се опитвахте да прокарате идеята за crowd-funding (събиране на малки количества пари от много хора в интернет). Какво се случи, защо не се получи? Б.: Никога не съм имал стремежа да печеля пари с “Непофигизъм”. Правех опити да събера средства с надеждата да покрия разходите за хостинга. Надеждите ми обаче не се сбъднаха. Потребителите казаха, че биха пренебрегнали обявите с молби за дарение. Като цяло, затова трябваше отново да премахна обявите. Освен това, при “Непофигизъм” това не беше ефективно: от даренията се събираше само една незначителна сума. Е.В.: В мрежата има много проекти, които се занимават със проектозакони. Ще събудят ли тези проекти интереса на потребителите, когато се вземе предвид интереса на гражданите към получаването на правна информация и дискутирането на законови инициативи? Б.: Сама по себе си идеята проектозакони да бъдат подложени на обществена дискусия е много интересна. Поради определени особености на нашата страна, инициативи, които би трябвало да служат за защита на мнозинството, никога няма да намерят израз в законите и като доказателство за това могат да служат наскоро приетите закони. Аз съм напълно сигурен, че промени в законите са възможни само във фаза, в която обществеността не участва и следователно в този случай проектозакона няма да отразява мнението на мнозинството. Публиката е доста пасивна и е трудно да ги спечелим за дискусията на такива специфични теми. Е.В.: Наскоро дизайнът на уебсайта беше променен, функционалността му се подобри. Какво можем да очакваме от “Непофигизъм” в бъдеще? Б.: Не мога да кажа как “Непофигизъм” ще се развива по-нататък поради една единствена причина: не знам въобще в каква посока ще се движим. Сигурен съм, че проекта никога няма да се комерсиализира, въпреки че развитието на уебсайта и създаването на нови услуги налага нуждата от определени материални инвестиции. За тази цел има много идеи, които изискват активното участие на специалисти. Проблемът е в това, че всички тези идеи са неизпълними без група от хора, които да се грижат за поддръжката и развитието на уебсайта и без съответното финансиране. Сега стигам до заключението, че без един вид пробив проекта ще загуби актуалността си. Ние обаче правим всичко по силите ни, за да избегнем това. Публиката ни се разраства, целта на общността се променя. Надявам се, че всичко ще се развие добре. Article printed from Global Voices на български: http://bg.globalvoicesonline.org URL to article: http://bg.globalvoicesonline.org/2012/08/2976 URLs in this post: [1] Непофигизъм: http://nepofigizm.ru/ [3] тук: http://te-st.ru/apps/nepofigizm/ Click here to print. Copyright © 2008 in LANGUAGE [edit this in settings]. All rights reserved.
1.1 1.2 1.3 1.4 2.1 2.2 3.1 3.2 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 5.1 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 7.1 7.2 7.3 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 8.6 8.7 9.1 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 11.1 11.2 11.3 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 12.7 13.1 13.2 13.3 14.1 14.2 14.3 14.4 15.1 15.2 16.1 16.2 16.3 16.4 17.1 17.2 18.1 18.2 18.3 18.4 18.5 18.6 19.1 19.2 20.1 20.2 20.3 21.1 21.2 22.1 22.2 22.3 22.4 22.5 22.6 22.7 22.8 23.1
The Russian online group “Nepofigism” (a neologism that loosely translates to “giving a damn” or “not being ambivalent”) offers a free legal consulting service. The project's creators designate no particular direction for the consulting. Their aim is to offer real help to people with any type of problem. The site is a space for professionals and ordinary Internet users with various legal and everyday problems (such as violations of consumer rights, labor laws, and family law). The fact that more than 52,000 users registered on the site in a month speaks to Russian citizens’ interest in protecting their rights. Evgeny Voropai of “Greenhouses of Social Technologies” recently interviewed the creator and head of “Nepofigism,” Vladimir Belyaev, who described operating an online legal consultancy and explained why the project will never become commercial. Evgeny Voropai (E.V.): Legal consultancy has long been seen as a means of solving legal problems in real life. How did the idea to create an online version of this process come about? Vladimir Belyaev (V.B.): After finishing university, I was looking for a way to realize my professional ambitions. Fortuitously, an announcement about a vacancy at a court appeared at the same time. I started my career at the very bottom of the ladder and in a few months had become an assistant to the judge. While performing their duties, workers in the court are not allowed to offer legal counsel to citizens. But answering the questions that arose was unavoidable. Because of this, I had to waste a certain part of the working day on mini-consultations, before returning to my regular duties. It seemed to me that the flow of people who wanted consultations was never-ending, so the idea came to me to take this activity online. E.V.: When you were creating “Nepofigism,” did you know exactly what kind of project you wanted to have “at the end,” or were you guided by available resources? B: When I had only just come up with the idea of creating the project, there were already online-consultancies, but they were all fee-based or striving to become so. I was not comfortable with this format. In reality, many legal questions do not require much time to answer, and it is absurd to take money for doing it. I didn't have any real requirements for defining the exact parameters of the project, but I knew exactly what I didn't want. Even after the launch of “Nepofigism,” how the service is formatted is still an open question. E.V.: You're a practicing lawyer and had no experience creating an Internet project. Was it a difficult decision to launch something like this? What were your expectations of the project? B: Before “Nepofigism,” I had my own blog, where I posted articles on legal issues, and I carried this experience to my new project. I didn't know what I got myself into or how it would work. Indeed, I had a complete lack of experience starting online projects. This project gradually evolved and I had to familiarize myself with certain technical issues. Apart from that, I had to change my content-managing system several times (the project changed, its philosophy changed, and the demands on the system changed) — all in order to allow the site to function. In practice, “Nepofigism” allowed me not only to offer consultations, but also to become more of a universal specialist. First and foremost, this is because the submitted questions varied and involved different facets of the law. E.V.: Now that “Nepofigism” has existed for three years and become well known on the RuNet, can you say if the activity of Russia's online community differs from what goes on offline? V.B.: These are two absolutely different forums and, accordingly, two different audiences. As far as I know, it's primarily for this reason that many Internet projects involving legal consultation have not been very successful. You need to remember that most online consultant professionals work with a younger and more active audience, addressing questions that usually don't require terribly active intervention. Because of this, the idea of fee-based online consultancies seems to me to lack perspective. There remains a category of problems that are impossible to solve from a distance, and the elementary technical education of citizens occupies no small part in all this, as well. E.V.: The ‘forum’ is one of the most popular formats on the RuNet and lends itself well to the concept of legal consultations. But you decided to design “Nepofigism” as a community. Why? V.B.: At the very start, “Nepofigism” existed as a single-user blog. Afterwards, it transformed into something more akin to a table of questions and answers. Currently, it's more useful for us to structure it as a community of experts. Within the framework of “Nepofigism,” I try to convey to the user a single idea: in order to defend your rights, at a certain level it isn't necessary to be a lawyer. We reach that level when there is no difference between the consultants and the people demanding legal advice. Now, anyone with experience solving various legal problems or disputes can participate in our project and help other users. Such is the relay race of legal awareness. E.V.: Getting a person with unsolved legal questions interested in a free legal consultation is simple. It's a lot harder to bring experts to the project who can offer this consultation. How does this work on “Nepofigism”? V.B.: At “Nepofigism,” we try to avoid the labels “expert” and “professional.” At the very beginning of the project, I tried to work with certain firms, but they weren't willing to waste time on free consultations. Yet, our site is frequented by people with formal legal educations (such individuals rarely draw attention to this fact). Projects like “Nepofigism” demonstrate the mechanisms for solving a particular problem, allowing the site's users to act analogously in the future. E.V.: Online consultations are a quick way to get an answer to a question, but how effective are they? Do you follow the resolution of problems offline? V.B.: Actually, most users inform us themselves about how their issues were resolved. During the course of the project, we've noted another interesting tendency: there is a rule of silence operating, it seems to me. If a person receives a consultation and goes quiet, then most likely he got a good consultation. Of course, there are consultations that turn out to be unhelpful or downright shoddy, but this only goes to show that real (fallible) people are behind every every question and answer on the site. E.V.: Some time ago, you tried to implement the idea of crowdsourcing for “Nepofigism.” What happened and why didn't this come about? V.B.: I never expected to make money from “Nepofigism.” All attempts to raise funds were undertaken in the hope of paying for hosting. But my expectations were not fulfilled. Users complained that ads with money transfer requests were distracting. For this very reason, I had to get rid of them. Moreover, they turned out to be ineffective — the money donated was insignificant. E.V.: Right now, several online projects have appeared that allow people to discuss various bills and laws. Looking at the interest citizens have expressed in legal information and discussing government legal initiatives, can you talk about how these subjects attract the interest of your site's users? V.B.: The very idea of subjecting laws to a general discussion is interesting, but due to the specifics of life in our country, initiatives designed to protect the interests of the majority never become laws. For evidence of this, just look at the series of federal laws recently passed. I know for certain that such changes to the law are possible only when the public doesn't participate — and, even if it did, the laws still wouldn't reflect the opinion of the majority: the country's constituents are too passive, and getting them to discuss such specific topics is complicated. E.V.: Recently the project changed the design of the site and became more functional. What's in store for “Nepofigism” in the future? B: I can't tell you how “Nepofigism” will develop for a single reason: I have absolutely no idea what direction we'll take it. I'm sure that the project will never be monetized, although developing the portal and the creation of certain services requires certain investments. There's a number of ideas on this issue and they all require the active participation of specialists. The problem is that, without teams of paid workers and the corresponding financial backing, all this is practically impossible. I'm increasingly of the opinion that, if we don't arrive at some kind of breakthrough soon, the project may lose relevance. But we're doing all that we can to ensure that this doesn't happen. Our audience is growing and the community is changing. I hope that everything will be okay. Originally posted [ru] at “Greenhouses of Social Technologies.”