http___bg.handbookmedical.com_sportivnaya-medicina_default.htm_1.xml
1.1 2.1 2.2 3.1 4.1 5.1 5.2 6.1 7.1 8.1 8.2 9.1 9.2 10.1 10.2 11.1 11.2 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 18.2 19.1 20.1 20.2 20.3 21.1 22.1 22.2 23.1 23.2 24.1 24.2 24.3 24.4 24.5 24.6 25.1 25.2 26.1 26.2 26.3 27.1 28.1 28.2 28.3 29.1 30.1 30.2 31.1 31.2 32.1 32.2 32.3 32.4 32.5 33.1 34.1 34.2 34.3 35.1 36.1 37.1 37.2 38.1 38.2 38.3 38.4 39.1 40.1
Какво е спортната медицина, какво е нейното място сред другите медицински дисциплини, какво е нейното съдържание и цели? На първия въпрос вече отговорихме - спортната медицина е част от клиничната медицина. Той има ясно определено съдържание и задачи, различни от други дисциплини, по-специално физиология. Една от основните сектори на спортната медицина е медицинският контрол, който по същество е медицински контрол на хората, занимаващи се с физическа култура и спорт. Задачите на медицинския контрол включват определяне на здравословното състояние, физическото развитие и функционалното състояние на системите и органите на хората, упражняващи физически упражнения и спазването на техните промени под влиянието на физическото възпитание и спорта, за да се изследват както положителните ефекти на тези упражнения, така и възможните негативни и ирационални тяхното приложение. След определянето на здравословното състояние и физическото развитие, най-важната задача на медицинския мониторинг е да се оцени функционалното състояние на спортиста, т.е. да се определи годността. Правилното решение на този проблем е от първостепенно значение, тъй като позволява не само да се изследва ефектът от физическите упражнения върху тялото, но и научно-медицинската посочва пътя към записите. Решаването на този проблем е важна връзка в изучаването на въпроси от теорията, техниката и технологията на спорта. То помага на лекаря, треньора и спортиста да начертае разумни начини за подобряване на спортсменството. Физическите и педагогическите наблюдения, т.е. изследванията, провеждани от лекар заедно с обучител директно на места за обучение и състезания, също са от съществено значение за решаването на този проблем. Тези наблюдения често играят решаваща роля в индивидуализирането на процеса на обучение и правилното му планиране. Тази част от медицинския контрол непрекъснато се подобрява и развива. Създават се нови, по-фини и точни методи на изследване, стари методи за изследване на функционалното състояние на тялото на спортиста се усъвършенстват, извършват се по-широки интегрирани изследвания и т.н. В същото време в спортната медицина се развива, особено в последно време, област, чиято задача е да проучи възможните негативни ефекти от физическата активност по време на ирационалната й употреба. Става дума за заболявания и наранявания на различни органи и системи на тялото, които произтичат от прекомерно или ирационално упражнение. По-рано в тази посока бяха изследвани само спортни травми. Сега, като се има предвид непрекъснато нарастващите тренировки, които понякога са на ръба на претоварването, е важно също така да се проучат предпатологичните състояния и заболявания при спортистите, които могат да възникнат по време на физическо претоварване. По този начин, спортната медицина поставя следните задачи: 1) определяне на състоянието на здравето и физическото развитие и наблюдението на техните промени под влиянието на физическата култура и спорта; 2) определяне на нивото на годност, или по-скоро, на функционалното състояние и неговите промени; 3) диагностициране и лечение на спортни травми, заболявания и наранявания при спортисти и разработване на мерки за тяхното предотвратяване; 4) подобряване на старите и разработване на нови изследователски методи за по-точна оценка на здравето и функционалния статус, както и за ранна диагностика и своевременно лечение на различни здравни разстройства, свързани с физическата култура и спорта, т.е. с разработването на функционална диагностика; 5) решаването на въпросите за храненето и хигиенната и хигиенната подкрепа на местата за обучение и състезания (тези въпроси са изложени в хода на хигиената). Всички тези дейности се извършват от спортен лекар. Както се вижда от гореизложеното, тя се сблъсква с големи и сложни диагностични задачи, които изискват висока медицинска квалификация, а от друга - ясно познаване на характеристиките на различните спортни специализации в светлината на специфичните изисквания, които те поставят върху тялото на спортиста. Основните начини за решаване на тези сложни задачи са следните: Диагнозата "здрава", която спортният лекар трябва да направи, преди да се допуска до спорт, понякога е по-трудна от диагнозата на някаква болест. В крайна сметка, спортистът трябва да е напълно здрав човек, но за да определи това, човек трябва да е добре запознат с проявите на някои болести. Така че не е възможно, например, да се твърди, че даден човек има здраво сърце, без да знае какви са симптомите, когато има болезнено сърце. Различните здравословни аномалии, които не играят важна роля на хората, които не участват в спорта и не им пречат да извършват обикновена професионална работа, със спортист със съвременна интензивност на тренировка могат да се превърнат в ужасно заболяване, което понякога води до увреждане и дори смърт от физическо натоварване. Поради това терминът "практически здрав" е широко използван от хора, които не участват в спорта и показва, че заболяването на лицето не му пречи да изпълнява обичайните си професионални дейности (например сърдечни заболявания или хроничен бронхит в счетоводителя или дизайнера и т.н.) г), не може да се използва за спортист, тъй като той не трябва да има отклонения в здравния статус. На практика здрави хора трябва да препоръчват професии чрез подобряване на физическото обучение. Освен това е много важно да се знае, че доброто здраве, което спортистите и треньорите понякога считат за основно при оценката на здравословното състояние, не може да бъде основният критерий за такава оценка. Въпреки факта, че доброто здраве винаги е придружено от добро здраве, можете да се чувствате добре в момент, когато тялото вече има признаци на заболяването. Трябва да се има предвид, че записването също не винаги показва добро здравословно състояние. Възможно е да има случаи, при които спортистът не е напълно здрав. Факт е, че човешкото тяло притежава огромни компенсаторни възможности и механизмите за компенсиране на дефектите, които възникват в него по време на заболяване, са много големи. Това дава възможност, поради претоварването на други органи и пренапрежението на компенсаторните механизми, да се маскира дефектът в здравето. Обаче компенсаторните възможности на тялото не са безкрайни. Те неизбежно са изчерпани и колкото по-бързо, толкова по-интензивно се използват. Поради това е невъзможно човек да се счита за напълно здрав само въз основа на това, че се чувства добре и записва. За обективното установяване на истинското здравословно състояние е необходим задълбочен медицински преглед. Определянето и правилното оценяване от страна на спортния лекар на функционалното състояние на тялото на спортиста или състоянието му е сложно всяка година. Това се дължи на факта, че непрекъснатото нарастване на спортните резултати, увеличаването на обема и интензивността на тренировъчните натоварвания значително променят функционалното състояние на тялото. Често критериите, които изглеждаха непоклатими преди това, се оказват несъстоятелни в решаването на въпросите, поставени от живота днес. Определянето на функционалното състояние на тялото от хора от различни възрасти и различни здравни условия, които са широко ангажирани с физически упражнения, също не е лесна задача поради липсата на достатъчно обективни критерии за тяхната оценка. В допълнение, значителната разлика в нивото на автономни функции сред спортисти от различни специализации става все по-очевидна. Това означава, че за да се постигнат високи резултати, няма нужда от еднакво високо ниво на функционалното състояние на всички, без изключение, системи и органи във всички спортисти. Тези нива могат да бъдат различни, както и морфологичните особености, които зависят от неговата специфична спортна специализация. Сега е очевидно, че всеки спортист се характеризира със собствената си хармония на развитие (морфологична и функционална), специфична за този спорт, в зависимост от посоката на тренировъчния процес. Всъщност, това не е същото по отношение на морфологията и функцията, например, повдигач на тежки тежести и гимнастичка, тласкач на ядро и плувец, баскетболист и кънкьор. Представителите на всеки от тези спортове имат своите свойства, присъщи както на структурата на тялото, така и на неговите функции, които са значително различни и определят специфичната хармонична характеристика на даден спорт. Диагнозата и лечението на спортни наранявания, както и заболявания и наранявания по време на спорта са една от важните и трудни задачи на спортния лекар, тъй като те имат определени специфични характеристики. Този раздел се отнася до така наречената частна патология, т.е. изследването на човешките заболявания. Трябва да се подчертае, че спортът не е и не може да бъде причината за болестта. Въпреки това спортистите все още се разболяват и преди всичко защото, както всички хора, те са изложени на различни вредни ефекти от външната среда. Те могат да бъдат болни от различни инфекциозни и други заболявания. Вярно е, че те са болни по-рядко и страдат от болести по-лесно от хора, които не участват в спорта. Освен това, при ирационални физически упражнения, които причиняват физическо и емоционално претоварване, се създават условия за появата на остри и хронични заболявания, както и на спортни наранявания. Ето защо обучителят и учителят трябва да имат ясно разбиране за основните прояви, същността и значението на тези патологични състояния, тъй като в много отношения възникването на нараняване, болести и увреждания, както и тяхната превенция зависи от действията на обучителя или учителя. Разработването на методи за функционално изследване осигурява правилното разрешаване на първите три задачи на медицинския контрол. Треньорът и учителят трябва да познават изследователските методи, използвани от спортния лекар, преди всичко, за да имат ясна представа за възможностите, които има. В същото време редица изследователски методи могат да се използват от обучител и учител, за да решават чисто методичните въпроси на спортното обучение. Това е основното съдържание на курса на медицинския контрол с основите на частната патология. Това ръководство включва и терапевтична физическа култура - медицинска дисциплина, която проучва използването на физически упражнения за лечение на различни пациенти. Треньорът и учителят трябва да могат да прилагат физически упражнения и за терапевтични цели. За да се направи рационална употреба на терапевтичната физическа култура, трябва да се знае естеството и проявлението на болестите, за които е възможно нейното използване (това е описано в основите на частната патология в раздел "Медицински контрол"). Включването на спортен масаж в този учебник се дължи на факта, че в съвременния спорт използването на масаж е абсолютно необходимо. Следователно всеки учител или треньор, независимо от спортната му специализация, трябва да знае основните неща на спортния масаж, основните принципи на неговото приложение и техники. Всеки спортист и още повече треньор и учител трябва не само да овладеят техниките на масаж и самомасаж, но и да разберат ясно механизмите на действие върху тялото. Спортният масаж допринася за запазването на фитнес, увеличава производителността на спортиста, помага за бързо премахване на умората след тренировка. По този начин е очевидно колко важна е медицината в създаването на спортист и в разработването на научно-базирана система за обучение. Не би било преувеличено да се каже, че без да знаете основите на спортната медицина, определено ниво на медицинска култура, което учителят и обучаващият се, когато усвоява курса, описан в този учебник, не съществува и не може да бъде успешна работа с спортисти, увеличаване на атлетичното представяне, основано на подобряване на здравето на атлетите.
1.1 2.1 2.2 3.1 4.1 5.1 5.2 6.1 7.1 7.2 8.1 8.2 9.1 9.2 10.1 10.2 11.1 11.2 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 18.2 18.3 19.1 20.1 20.2 20.3 21.1 22.1 22.2 23.1 23.2 24.1 24.2 24.3 24.4 24.5 24.6 25.1 25.2 26.1 26.2 26.3 27.1 28.1 28.2 28.3 29.1 30.1 30.2 31.1 31.2 32.1 32.2 32.3 32.4 32.5 33.1 34.1 34.2 34.3 35.1 36.1 37.1 37.2 38.1 38.2 38.3 38.4 39.1 40.1
What is sports medicine, what is its place among other medical disciplines, what is its content and objectives? We have already answered the first question - sports medicine is a part of clinical medicine. It has its clearly defined content and tasks, distinct from other disciplines, in particular physiology. One of the main sections of sports medicine is medical control, which is, in essence, medical supervision of people engaged in physical culture and sports. The tasks of medical control include determining the health status, physical development and functional state of the systems and organs of people engaged in physical exercises, and observing their changes under the influence of physical education and sports in order to study both the positive effects of these exercises and the possible negative with irrational their application. After determining the state of health and physical development, the most important task of medical monitoring is to assess the functional state of the athlete, that is, to determine fitness. The correct solution of this problem is of paramount importance, since it allows not only to study the effect of physical exercises on the body, but also scientifically-medical points out the way to records. The solution of this problem is an important link in the study of questions of theory, methods and techniques of sports. It helps the doctor, trainer and athlete identify rational ways to improve sportsmanship. Go Physical and pedagogical observations, that is, research conducted by a doctor together with a trainer directly at training and competition sites, are also essential in solving this problem. These observations often play a decisive role in the individualization of the training process and its proper planning. This section of medical control is continuously being improved and developed. New, more subtle and accurate methods of research are being developed, old methods of researching the functional state of the athlete's body are being improved, more extensive integrated studies are being conducted, etc. At the same time in sports medicine is developing, especially in recent times, an area whose task is to study the possible negative effects of physical activity during its irrational use. We are talking about diseases and injuries of various organs and systems of the body, arising from excessive or irrational exercise. Previously, only sports injury was studied in this direction. Now, given the ever-increasing training loads that are sometimes on the verge of overload, it is important to also study the prepathological conditions and diseases in athletes that can occur during physical overload. Thus, sports medicine poses the following tasks: 1) determination of the state of health and physical development and observation of their changes under the influence of physical culture and sports; 2) determining the level of fitness, or rather, the functional state, and its changes; 3) diagnosis and treatment of sports injuries, diseases and injuries in athletes and the development of measures to prevent them; 4) improvement of old and development of new research methods for more accurate assessment of health and functional status, as well as for early diagnosis and timely treatment of various health disorders involved in physical culture and sports, that is, the development of functional diagnostics; 5) the solution of issues of nutrition and sanitary and hygienic support of training and competition sites (these questions are outlined in the course of hygiene). All these activities are carried out by a sports doctor. As it can be seen from the above, it faces large and complex diagnostic tasks that require, on the one hand, high medical qualifications, and on the other, a clear knowledge of the features of various sports specializations in light of the specific requirements they place on the athlete’s body. Go The main ways to solve these complex tasks are as follows: The diagnosis “healthy”, which a sports doctor must make before admitting to sports, is sometimes more difficult than the diagnosis of any disease. After all, an athlete must be a completely healthy person, but in order to determine this, one must be well aware of the manifestations of certain diseases. So, it is impossible, for example, to assert that a given person has a healthy heart, not knowing what symptoms there are when having a sore heart. Various deviations in health status, which do not play a significant role for people who are not involved in sports, and do not prevent them from performing ordinary professional work, with an athlete at modern intensity of training can turn into a terrible disease, sometimes leading to disability and even death from physical overstrain. Therefore, the term “practically healthy” is widely used by people who are not involved in sports, and indicates that the person’s illness does not prevent him from performing his usual professional activities (for example, heart disease or chronic bronchitis in the accountant or designer, etc.) d.), can not be used for an athlete, as he should not have deviations in health status. Practically healthy people should recommend occupations by improving physical training. In addition, it is very important to know that good health, which athletes and coaches sometimes consider to be the main thing in assessing health status, cannot be the main criterion for such an assessment. Despite the fact that good health is always accompanied by good health, you can feel good at a time when the body already has signs of the disease. It should be borne in mind that setting records also does not always indicate a good state of health. There may be cases of establishing a record in sport by an athlete who is not completely healthy. The fact is that the human body possesses enormous compensatory capabilities and the mechanisms for compensating for the defects arising in it during illness are very large. This makes it possible, due to the overload of other organs and the overvoltage of the compensation mechanisms, to mask the defect in the state of health. However, the compensatory capabilities of the body are not infinite. They are inevitably depleted and the sooner they are used more intensively. Therefore, it is impossible to consider a person completely healthy only on the grounds that he feels good and sets records. In order to objectively establish the true state of health, a thorough medical examination is required. Definition and correct assessment by a sports physician of the functional state of the athlete’s body, or fitness state, is complicated every year. This is due to the fact that the continuous growth of sports results, the increase in the volume and intensity of training loads significantly change the functional state of the body. Often, criteria that seemed previously unshakable prove to be untenable in solving the questions posed by life today. Determining the functional state of the body of people of different ages and different health conditions, who are widely involved in physical exercise, is also not an easy task due to the lack of sufficiently objective criteria for their assessment. In addition, a significant difference in the level of vegetative functions among athletes of different specializations is becoming increasingly apparent. This means that to achieve high results there is no need for the equally high level of the functional state of all systems and organs of all athletes without exception. These levels may be different, as well as morphological features, depending on its specific sports specialization. Now it is obvious that each athlete is characterized by its own harmony of development (morphological and functional), specific for this sport, depending on the direction of the training process. Indeed, it’s not the same with respect to morphology and function, for example, a heavy weight lifter and gymnast, a pusher of a nucleus and a swimmer, a basketball player and a skater. Representatives of each of these sports have their own, inherent, features both in the structure of the body and in its functions, which are significantly different and determine the specific harmony characteristic of a particular sport. Diagnosis and treatment of sports injuries, as well as diseases and injuries during sports are one of the important and difficult tasks of a sports doctor, as they have certain specific features. This section refers to the so-called private pathology, that is, the study of human diseases. It should be emphasized that sport is not and cannot be the cause of disease. However, athletes still get sick, and above all because, like all people, they are exposed to various harmful effects of the external environment. They can be sick of various infectious and other diseases. True, they are sick less often and suffer diseases more easily than people who are not involved in sports. In addition, in the case of irrational physical exercises that cause physical and emotional overload, conditions are created for the occurrence of acute and chronic diseases, as well as sports injuries. That is why the trainer and the teacher need to have a clear understanding of the main manifestations, the essence and significance of these pathological conditions, since in many respects the occurrence of injury, disease and damage, as well as their prevention, depends on the actions of the trainer or teacher. The development of functional research methods ensures the correct solution of the first three tasks of medical control. The trainer and the teacher should know the research methods used by the sports doctor, first of all in order to have a clear idea of the possibilities that he has. At the same time, a number of research methods can be used by a trainer and a teacher to solve purely methodical issues of sports training. This is the main content of the course of medical control with the basics of private pathology. This textbook also includes medical physical culture - a medical discipline that studies the use of physical exercises for treating various patients. The trainer and the teacher should be able to use physical exercises and for medical purposes. In order to make rational use of therapeutic physical culture, one must know the nature and manifestation of diseases for which its use is possible (this is described in the basics of private pathology in the section "Medical control"). The inclusion of sports massage in this textbook is due to the fact that in modern sports the use of massage is absolutely necessary. Therefore, every teacher or trainer, regardless of his sports specialization, must know the basics of sports massage, the basic principles of its application and techniques. Any athlete, and even more so a trainer and teacher should not only master the techniques of massage and self-massage, but also clearly understand the mechanisms of action on the body. Sports massage contributes to the preservation of fitness, increases the performance of an athlete, helps to quickly eliminate fatigue after exercise. Thus, it is obvious how important medicine is in the formation of an athlete, and in the development of a scientifically based training system. It would not be an exaggeration to say that without knowing the basics of sports medicine, a certain level of medical culture that a teacher and trainer get when mastering the course outlined in this textbook, there is not and cannot be successful work with athletes, a growth in athletic performance based on improving athlete .