http___bg.honeypedia.info__D0_BA_D0_BE_D0_BD_D1_81_D0_B5_D1_80_D0_B2_D0_B8_D1_80_D0_B0_D1_89_D0_BE_D1_82_D0_BE-_D0_B4_D0_B5_D0_B9_D1_81_D1_82_D0_B2_D0_B8_D0_B5-_D0_BD_D0_B0-_D0_BC_D0_B5_D0_B4_D0_B0__1.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 3.4 4.1 4.2 4.3 5.1 6.1 7.1 7.2 8.1 8.2 8.3 9.1 9.2 10.1 10.2 11.1 11.2 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 13.1 13.2 14.1 14.2 15.1 15.2 15.3 16.1 17.1 17.2 17.3 17.4 18.1 18.2 18.3 18.4 19.1 20.1 20.2 20.3 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5 22.1 22.2 22.3 22.4 22.5 23.1 23.2 24.1 24.2 24.3 24.4 25.1
автор Д-р С.Младенов списание "Пчеларство" бр.12 от 1967 г. Използването на пчелния мед за запазване на хранителни продукти от животинско и растително естество, както и за запазването на други органически предмети от разлагане е познато твърде отдавна. Много учени отбелязват в своите трудове, че в Египет, Асирия и стара Гърция пчелният мед е използван за балсамиране на трупове и за запазване на ценни семена. В пирамидите при Гиза (Египет) е намерен запазен детски труп в съд с мед. Исторически данни твърдят, че трупът на Александър Македонски, умрял от малария във Вавилон (Азия), бил пренесен в Македония в ковечег с мед, за да се предотврати разлагането му от продължителния транспорт. По същия начин са запазени от разлагане труповете на император Юстиниан, на древните спартански царе Агезиполис и Агесилям. По данни на Н. Йойриш (1949) Солнцев в своята дисертация отбелязва, че за пищните тържества на римските патриции е бил доставян рядък дивеч и плодове от далечни области в прясно състояние и с непроменени вкусови качества благодарение на транспортирането им в съдове с мед. От практиката е известно, че пчелите балсамират и капсулират труповете на убити в кошера по-едри неприятели и по такъв начин предотвратяват тяхното разлагане. В последно време съветските учени А.Левина и Б.Цырлин (1947) съобщават, че са успели в разтвор от пчелен мед да съхранят жива човешка тъкан в продължение на 4-6 месеца. Обикновено се приема, че консервиращото действие на меда се дължи на високия процент захар в него. Това ни наведе на мисълта да направим проучвания върху консервиращото действие на меда и да се опитаме да изясним естеството на това негово действие извън влиянието на захарната концентрация. Направихме опити с нектарен мед, взет от различни места на страната - от високопланински, нископланински и полски райони. Бяха използвани следните видове мед: липов, акациев, мед от полски, ливадни и балкански цветя, съхраняван от 1 до 5 години. Опитите бяха проведени с посевни семена (фасул, ечемик, пшеница, ръж и царевица) и животински продукти (бъбрек, мускул, черен дроб, риба, кокоши яйца, жаби, змии). В стерилни стъклени панички се сипваше от определения мед, в който се поставяха пресни запазени семена, или пък животински органи от току-що заклани животни. Така заредените панички затваряхме добре със стъклени капачета и ги оставяхме за определено време в кабинета при обикновени стайни условия. Поставени бяха и кнтролни опити с изкуствен мед, който се състоеше от 40% глюкоза и 30% левулоза във физиологиен разтвор. Тези контролни опити с изкуствен мед проведохме, за да изключим действието само на захарта като единствена консервираща съставка (фактор) на пчелния мед. След престояване за определено време на така заложените продукти се проучваха качествата им - доколко са запазени техните свойства, характерни за пресен и запазен продукт. За семената съдехме по цвят, мирис, големина, а за животинските продукти - консистенция, мирис, цвят и пр., а така също и по резултатите от лабораторните и бактериологичните изследвания. Семената изследвахме лабораторно, като проследявахме кълняемата енергия и кълняемостта, които дават най-правилната представа за запазеността на семената. Тези опити проведохме в Окръжната семеизпитателна станция в Кюстендил. След леко и внимателно избърсване и оглеждане семената поставяхме в специалните за изследване картонени панички и зареждахме в термосат при 26°C за шест дни. На третия ден отчитахме кълняемата енергия по броя на семената с дълги кълнове, а на шестия ден отчитахме общата кълняемост. По същия начин изследвахме и държаните в изкуствен мед контролни семена. Чрез бактериологичните изследвания на животинските продукти наблюдавахме растежа на микроорганизмите в тях. Семената, които бяха съхранявани в продължение на една година в нектарен мед, имаха запазен пресен вид, нормален цвят и консистенция, нормална големина и мирис. Данните от изследването на кълняемата енергия и кълняемостта с техния висок процент потвърждават запазеността им, докато контролните имаха нисък процент на кълняемост и на кълняема енергия. Консервиращото действие на меда върху животинските продукти отчитахме на 2-ата и 4-ата година. Резултатите от тези опити показаха, че животинските продукти, престояли 4 години в нектарен мед, имат запазен пресен вид. При външния оглед на бъбрека, бил в продължение на 4 години в мед, имаше запазена консистенция в рамките на нормалната, свеж външен вид, при разрез с нож личи запазена структура, характерна за нормалния бъбрек. Цветът беше близък до нормалния. Направените посевки от бъбрека върху специални хранителни среди не дадоха растеж на микроорганизми. При контролните проби, където бъбрекът се съхраняваше в изкуствен мед, на десетия ден след започването на опитите се появиха признаци на разпадане, поради което опитите с тях се прекъснаха. Съхраняваният в мед черен дроб имаше нормална консистенция, цвят сравнително близък до нормалния, и нормален мирис. При разрез на дроба личи чернодробната структура. Бактериологичните проучвания показаха, че липсват микроорганизми. Контролните проби с изкуствен мед показаха данни на разпадане на черен дроб още на петия ден. Съхраняваните в продължение на две години кокоши яйца в нектарен пчелен мед запазиха пресния си вид. При преглеждане на яйцата на светлина те имаха нормално запазен жълт оттенък, с нормална въздушна камера. При разчупване имат пресен вид, нормален мирис, жълтъкът и белтъкът са отделени ясно един от друг, с нормален цвят и мирис. Посевките върху хранителни среди за търсене на микроорганизми дадоха отрицателен резултат, Получените резултати от проучванията върху консервиращото действие на меда показаха, че той притежава подчертано консервиращо действие спрямо растителни и животински продукти. Както беше казано, контролните опити с изкуствен мед по Йойриш показаха, че това консервиращо действие не може да се приписва само на намиращите се в меда захари, които със своето хигроскопично свойство обезводняват животинските и растителни клетки. В това направление са показателни и опитите с пчелен мед, който предварително загрявахме до завиране. Такъв мед не притежава консервиращи свойства спрямо опитните микроорганизми, в него те бързо се разпадат, а такъв мед вкисва в много кратък срок. Киселините, намиращи се в малко количество в меда, също не можаха да обяснят неговото консервиращо действие. В меда са установени следните киселини: мравчена, оцетна, винена, лимонена, оксалова, фосфорна и др. Той има pH - 3,7. Ако неутрализираме киселините чрез свързването им с карбонатен радикал (от натриев бикарбонат) и придадем на меда основна реакция или неутрална (pH - 7), медът запазва консервиращите си свойства. Това показва, че консервиращото му действие не се дължи на киселините. Консервиращото действие на нектарния мед не може да се обясни и с намиращите се в него ферменти и албуминоидни съединения. В меда са открити следните ферменти: инвертаза, каталаза, диастаза, оксидаза, пероксидаза и протеолитични ензими. От литературата е известно, че нагряването на меда над 60°C разрушава ферментите(ензимите) и коагулира белтъците. Ние загряхме меда при температура над 80°C, при което ферментите и белтъците бяха разрушени. Такъв мед е загубил консервиращите си свойства, хранителните продукти поставени в него бързо започват да се разлагат и настъпват процеси на гниене. Според нашите проучвания консервиращото действие на меда се дължи на намиращите се в него антибиотични вещества от растителен произход (фитонциди) и на второ място на захарите. Фитонцидите оказват бактериостатично (спират развитието на микроорганизмите) и бактерицидно (унищожават микроорганизмите) на попадналите в меда и продуктите микроорганизми, като спират по такъв начин настъпването на процесите на разлагане. Изучавайки задълбочено свойствата на фитонцидите в растенията, съветският биолог Б.Токин (1954) съобщи, че едното от свойствата им наред с противомикробното е и това, че те имат консервиращо действие. Същият автор даде и научна обосновка за използване на фитонцидите от висшите растения за консервиране на хранителни продукти. През 1954 г. в труда си "Губители микробов фитонциди" Б.Токин прави достояние резултатите от своите опити и наблюдения за консервиране на пресни хранителни продукти, като месо, риба плодове и др. чрез поставяне при стайна температура в среда, където действат фитонциди от чесън, лук, хрян, горчица и др. По данни на същия автор консервиращото действие на фитонцидите от растенията е било установено и проучено и от Равич Щебро, Ю.Дубарова, Г.Рогачева и А.Сухачева. Следователно проучванията, които извършихме с различните видове пчелен мед, показват, че консервиращите му свойства спрямо подлежащи на развала животински, растителни и други продукти се дължат на присъствието на антибиотични вещества (фитонциди) в пчелния мед, а не само на високата концентрация на захари в него.
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 3.4 4.1 4.2 5.1 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 8.1 8.2 8.3 9.1 9.2 10.1 10.2 11.1 11.2 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 13.1 13.2 14.1 14.2 15.1 15.2 15.3 16.1 17.1 17.2 17.3 17.4 18.1 18.2 18.3 18.4 19.1 20.1 20.2 20.3 20.4 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5 22.1 22.2 22.3 22.4 22.5 23.1 23.2 24.1 24.2 24.3 24.4 24.5 24.6 24.7 24.8 24.9 25.1
Author: Dr. S. Mladenov Pchelarstvo Magazine, issue12/ 1967 For quite some time honey has been known for its preservative effect on foodstuffs of animal and vegetable nature, as well as on other organic objects. In their writings, a lot of scientists note that in Egypt, Assyria and ancient Greece honey was used for embalming dead bodies and preserving valuable seeds. In the Pyramids in Giza (Egypt) a child's corpse was found preserved in a honey container. According to the historical data, the dead body of Alexander of Macedonia, who had died of malaria in Babylon (Asia), was transported to Macedonia in a coffin filled with honey to prevent its decomposition during the long travel. Similarly prevented from being decomposed were the corpses of Emperor Justinian and the ancient Spartan kings Agesipolis and Agesilaus. Based on data from N. Yoyrish (1949), in his dissertation Solntsev notes that for the Roman patricians’ lavish celebrations, rare game and fruit from distant areas were delivered in fresh condition and with unchanged taste qualities due to their transportation in honey containers. It has been observed that bees embalm and capsulate the dead bodies of bigger enemies killed in the beehive, thus preventing their decomposition. In more recent times, the Soviet scientists A. Levina and B. Tsairlin (1947) reported that they managed to preserve living human tissue in honey solution for 4-6 months. It is generally accepted that the preservative effect of honey is due to the high percentage of sugar in it. So we decided to conduct research on the preservative effect of honey trying to analyze the nature of that effect apart from the influence of sugar concentration. We experimented with floral honey taken from different parts of the country - from high mountain, low mountain and field regions. We used the following types of honey: linden honey, acacia honey, and honey from field, meadow and balkan flowers, that have been kept in store from one to five years. The experiments were carried out with crop seeds (beans, barley, wheat, rye and maize) and animal products (kidney, muscle, liver, fish, chicken eggs, frogs, snakes). We would pour honey into sterile glass dishes, adding thereto fresh seeds or animal organs from freshly slaughtered animals. Then we would close tightly the dishes with glass lids and leave them for a certain period of time in the office under ambient conditions. Besides, control tests were conducted with artificial honey, consisting of 40% glucose and 30% fructose in saline. We carried out those control tests in order to eliminate the effect of sugar as the only preserving honey component (factor). After a certain amount of time, we would analyze the characteristics of the respective products – to what extent their typical properties were preserved. For the seeds, our conclusions were based on their color, smell, size, and for the animal products – on the texture, smell, color, etc., as well as on the results of the laboratory and bacteriological tests. We made laboratory tests with the seeds, monitoring the germination energy and germination which give the most accurate idea of seed preservation. We carried out those experiments in the Regional Seed Testing Station in Kyustendil. After gentle and careful wipe and examination, we would place the seeds in special cardboard plates and put in a thermostat at 26°C for six days. On the third day, we would determine the germination energy taking into consideration the number of seeds with long shoots, and on the sixth day we would determine the overall germination. Likewise, we would examine the control seeds kept in honey. By bacteriological studies of the animal products, we observed the growth of microorganisms in them. The seeds that were kept for one year in floral honey, had preserved their freshness, had normal color and texture, normal size and smell. The high germination and germination energy percentage shown by the test results proved their preservation, while the control ones had low percentage of germination and germination energy. We would determine the preservative effect of honey on animal products on the 2nd and 4th year. The test results showed that the animal products, kept in nectar honey for four years, had retained their freshness. Upon outward examination of the kidney that had been kept in honey for four years, we ascertained that it had retained its texture, within the normal, as well as its freshness, and a knife cut revealed preserved structure typical of a normal kidney. The color was close to normal. The kidney cells cultured on special nutrient media did not show microorganism growth. In the control samples, where the kidney had been kept in artificial honey, there were signs of decomposition on the tenth day after the test start, which put an end to our experiments with them. The liver kept in honey had normal texture, a color almost close to normal and normal smell. Upon liver cut, the liver structure could be distinctly seen. Bacteriological studies showed that there were no microorganisms. Control samples with artificial honey indicated some signs of liver decomposition no more than five days later. The chicken eggs kept in nectar honey for two years had retained their freshness. When inspected under some light, the eggs appeared to have normally preserved yellow hue, with a normal air chamber. In breaking, they had a fresh look, normal smell, yolk and white clearly separated from each other, with normal color and smell. The cells cultured on nutrient media to search for microorganisms showed negative results. The results of the studies on the preservative effect of honey showed that it has a markedly preservative effect on plant and animal products. As has been said, the control experiments with artificial honey after the method of Yoyrish showed that the preservative effect can not be solely attributed to the suragrs in honey that, with their hygroscopic action, dehydrate animal and plant cells. Quite indicative in this regard were the experiments with honey that had been previously heated to boiling. Such honey has no preservative effect on the test organisms, which undergo quck decomposition therein. Besides, this type of honey turns sour within a very short period. Acids found in honey in small amounts could not explain its preservative effect either. It is ascertained that honey contains the following acids: formic, acetic, tartaric, citric, oxalic, phosphoric and the like. Its pH is 3,7. If we neutralize the acids by connecting them with a carbonate radical (sodium bicarbonate) and cause alkali or neutral (pH - 7) rection in honey, it will retain its preservative properties. This demonstrates that its preservative effect is not due to the acids. Neither can the preservative effect of nectar honey be explained by the ferments and the albuminoidal compounds in it. Honey contains the following ferments: invertase, catalase, diastase, oxidase, peroxidase and proteolytic enzymes. Literature makes it known that when heating honey above 60 ° C, ferments (enzymes) are destroyed and proteins coagulate. We heated honey at a temperature above 80 °C, whereby enzymes and proteins were destroyed. Such honey has lost its preservative properties, as the food placed in it undergoes fast decomposition and decay processes occur. According to our studies, the preservative effect of honey is firstly due to the antibiotic substances of plant origin (phytoncides) in it and secondly, due to the sugars. Phytoncides have bacteriostatic (inhibiting the growth of microorganisms) and bactericidal (destroying microorganisms) effect on the microorganisms found in honey and products, thus preventing the processes of decomposition. Studying in depth the properties of phytoncides in plants, the Soviet biologist B. Tokin (1954) reported that one of their properties, along with the antimicrobial action, is that they have a preservative effect. The same author also gave scientific justification for the use of phytoncides of higher plants to preserve foodstuffs. In 1954, in his work " ГyбиTeли MиkpoбoB фиToHциди " B. Tokin makes known the results of his experiments and observations on the preservation of fresh food, such as meat, fish, fruits, etc., by placing it at room temperature in an environment where phytoncides of garlic, onion, radish, mustard and the like are in action. According to the same author, the preservative effect of plant phytoncides had been ascertained and studied by Ravich Shtebro, Yu. Dubarova, G. Rogacheva and A. Suhacheva. Hence, our experiments with different types of honey show that its preserving effect on animal, vegetable and other products subject to spoilage is due to the presence of antibiotic substances (phytoncides) in honey, not just because of the high concentration of sugars therein.