http___bg.globalvoicesonline.org_2013_03_3304_1.xml
1.1 1.2 1.3 2.1 3.1 3.2 4.1 4.2 4.3 5.1 6.1 7.1 12.1 12.2 13.1 13.2 18.1 18.2 19.1 19.2 20.1 20.2 20.3 21.1 22.1 22.2 22.3 22.4 22.5 22.6 22.7 22.8 23.1 23.2 23.3 23.4 23.5 23.6 23.7 23.8
Адел Хадри, 27-годишен продавач на цигари се самозапали на главната тунизийска улица Хабиб Бургиба Авеню на 12 -ти март 2013 г. Според свидетел на случилото се, Хабиб е извикал “Аз съм млад човек, сведен до това да продава цигари, заради безработицата”, и след това се е самозапалил. Хабиб почина рано сутринта на 13ти март в болница Бен Арус. Колективната блог платформа Науааат докладва [fr]: Le jeune vendeur à la sauvette qui, désespéré par ses conditions de vie, s’était immolé, est décédé mercredi à l’aube, dernière illustration en date des tensions sociales en Tunisie auxquelles le nouveau gouvernement devra faire face une fois investi. “Il est mort aujourd’hui à 5 h 30 du matin des suites de ses graves brûlures“, a dit Imed Touibi, le directeur du Centre des grands brûlés de Ben Arous (banlieue de Tunis) où le jeune homme de 27 ans, Adel Khadri, était hospitalisé. Отчаян от условията на живот, младият продавач на цигари, който се самозапали, почина в сряда. Това е част от най-актуалната картина на социалното напрежение в Тунис, с което новото правителство, веднъж утвърдено, трябва да си справи. “Той си отиде днес, в 05.30 ч. сутринта с диагноза тежки изгаряния”, каза Имед Туиби, директор на Центъра за тежки изгаряния в Бен Арус (Тунизийско предградие), където 27-годишният мъж е бил хоспитализиран. Цитирайки частното радио Мозаик FM, авторът на блога Масир Дестан отбелязва броя на самозапалванията в Тунис: Oh mon Dieu!!! Le nombre d'immolations par le feu en Tunisie: Source Mosaïque fm. Mais on n'a pas précisé le nombre de décès. Господи! Броят на самоубийствата чрез самозапалване в Тунис: Източник: Мозаик FM. Но броят на смъртните случаи, последвали от самозапалване, не е посочен. На 17-ти декември 2010 г., Мохамед Буазиз, продавач на плодове от Сиди Бузид, се самозапалва след като полицията конфискува стоките му. Отчаяният акт възмути движенията за социална справедливост и про-демократичните протести в Сиди Бузид, както и цялата страна, провокирайки напускането на държавата и бягството в Саудитска Арабия на автократичния диктатор Бен Али 18 дни по-късно. Тъй или иначе, 24 месеца след бягството на Бен Али, Тунис все още преминава през дълбоки социално-икономически затруднения, обтегнати допълнително от политическата криза, предизвикана от убийството на опозиционния лидер Чокри Белайд на 6-ти февруари. Високите цени, 16.7-те процента безработица и неравнопоставеността между общинските единици правят живота на тунизийците, особено на тези в неравностойно положение, все по-труден. Кадри, страдащ не само от бедност, но и от стомашни проблеми, според сведенията на брат му, не е имал дори средства за лечение. Беноа Далмас, журналист, пребиваващ в Тунис, пише [fr]: Adel Khadri est-il mort pour rien ? La question semble indécente mais elle est suscitée par le silence politique qui a entouré l’annonce de cette immolation. Laquelle renvoie inévitablement au point de départ de la révolution tunisienne lorsque Mohamed Bouazizi, un vendeur à la sauvette de fruits et légumes, s’aspergea d’essence et s’immola à Sidi Bouzid, le 17 décembre 2010. Avant et après Bouazizi, d’autres cas similaires furent notés. La mort, au petit matin, d’Adel Khadri devrait interpeller toute la société tunisienne. Un pays qui n’offre aucun espoir à sa jeunesse est un pays qui s’étiole, s’effondre. Il ne s’agit pas d’exiger des remèdes miracles mais de demander à la classe politique, majorité ET opposition, de bien vouloir travailler pour le bien commun, l’intérêt national, le peuple. Les chicaneries politiciennes qui polluent toutes les vieilles démocraties ne sont pas d’une urgence absolue pour un pays qui vit librement depuis seulement deux ans et deux mois. Дали Адел Кадри си отиде за нищо? Този въпрос, дори и да изглежда неприличен, е породен от мълчанието на политическата класа, заобикалящо новината за самозапалването. Неизменно, това е връщане на революцията към началната си точка, когато Мохамед Буазиз, уличен продавач на плодове и зеленчуци, се заля с газ и се подпали, на 17-ти декември 2010 г. Подобни случаи бяха регистрирани и преди и след този самозапалването на Буазиз. Смъртта на Кадри трябва да бъде послание за цялата туницийска нация. Държава, която не може да предложи никаква надежда на младежта си, е една избледняваща и сриваща се страна. Въпросът не е да се търси магически цяр, а да бъдат призовани както политическата и управляващата класи, така и опозиционната, за да се работи за общото благо, националния интерес и народа. Политическите шикалкавения, които опетняват старите демокрации, не са нужни за една страна, която притежава свободата си от само две години и два месеца.
1.1 1.2 1.3 2.1 3.1 3.2 4.1 4.2 4.3 5.1 6.1 7.1 12.1 12.2 13.1 13.2 18.1 18.2 19.1 19.2 19.3 19.4 19.5 20.1 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5 21.6 21.7 21.8 22.1 22.2 22.3 22.4 22.5 22.6 22.7 22.8
Adel Khadri, a 27-year-old cigarette street vendor set himself on fire on Tunis’ main street Habib Bourguiba Avenue on March 12, 2013. According to eye witnesses, Khadri shouted: “This is a young man who sells cigarettes because of unemployment,” before flames consumed his body. Khadri passed away early this morning at Ben Arous’ Burns Hospital. Collective blog Nawaat reports [fr]: Le jeune vendeur à la sauvette qui, désespéré par ses conditions de vie, s’était immolé, est décédé mercredi à l’aube, dernière illustration en date des tensions sociales en Tunisie auxquelles le nouveau gouvernement devra faire face une fois investi. “Il est mort aujourd’hui à 5 h 30 du matin des suites de ses graves brûlures“, a dit Imed Touibi, le directeur du Centre des grands brûlés de Ben Arous (banlieue de Tunis) où le jeune homme de 27 ans, Adel Khadri, était hospitalisé. Anguished by his living conditions, the young street vendor, who set himself on fire passed away at dawn on Wednesday. This is the last illustration of the social tensions in Tunisia, which the new government, once in place, should deal with. “He died today at 5.30am from severe burns”, said Imed Touibi director of the Centre of Severe Burns in Ben Arous (a Tunis suburb), where the young 27-year-old man was hospitalized. Quoting the privately-owned radio Mosaique FM, author of the blog Massir Destin reports [fr] on the number of self-immolations in Tunisia: Oh mon Dieu!!! Le nombre d'immolations par le feu en Tunisie: Source Mosaïque fm. Mais on n'a pas précisé le nombre de décès. Oh my God!!! The number of self-immolations in Tunisia: Source: Mosaique FM. But they have not reported on the number of deaths. On December 17, 2010, Mohamed Bouazizi, a fruit street vendor from Sidi Bouzid set himself on fire when police confiscated his wares. His desperate act ignited social justice and pro-democracy protests in Sidi Bouzid and eventually the entire country, forcing autocratic ruler Zeine el Abidin Ben Ali to flee to Saudi Arabia 18 days later. However, 24 months after the ouster of Ben Ali, Tunisia is still going through intense socioeconomic difficulties, further intensified by a political crisis deepened by the assassination of opposition leader Chokri Belaid on February 6. High prices, a 16.7% unemployment rate and disparities between regions are all making the lives of Tunisians, especially underprivileged groups, harder. Khadri, was not only suffering financial destitution, but according to his brother [fr] had stomach health problems but did not have enough money to get treatment. Benoît Delmas, a Tunis-based journalist writes [fr]: Adel Khadri est-il mort pour rien ? La question semble indécente mais elle est suscitée par le silence politique qui a entouré l’annonce de cette immolation. Laquelle renvoie inévitablement au point de départ de la révolution tunisienne lorsque Mohamed Bouazizi, un vendeur à la sauvette de fruits et légumes, s’aspergea d’essence et s’immola à Sidi Bouzid, le 17 décembre 2010. Avant et après Bouazizi, d’autres cas similaires furent notés. La mort, au petit matin, d’Adel Khadri devrait interpeller toute la société tunisienne. Un pays qui n’offre aucun espoir à sa jeunesse est un pays qui s’étiole, s’effondre. Il ne s’agit pas d’exiger des remèdes miracles mais de demander à la classe politique, majorité ET opposition, de bien vouloir travailler pour le bien commun, l’intérêt national, le peuple. Les chicaneries politiciennes qui polluent toutes les vieilles démocraties ne sont pas d’une urgence absolue pour un pays qui vit librement depuis seulement deux ans et deux mois. Did Adel Khadri die for nothing? The question seems indecent, but it is provoked by the silence of the political class, surrounding the announcement of this self-immolation. This is inevitably a return to square zero for the Tunisian revolution, when Mohamed Bouaziz, a fruit and vegetable street vendor sprinkled himself with gas and set himself alight, on December 17, 2010. Prior to and after Bouazizi's [self-immolation], similar cases were registered. The death of Adel Khadri at dawn, should be a call for the entire Tunisian society. A country which offers no hope for its youth, is a fading and collapsing country. It is not a question of asking for miraculous remedies, but rather calling upon the political class, both the majority AND opposition, to work for the common good, the national interest and the people. The political chicaneries which are tainting old democracies are not an urgency for a country which has been living in freedom for only two years and two months.