http___bg.handbookmedical.com_15_parasites.shtml_1.xml
1.1 1.2 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 3.2 4.1 5.1 5.2 5.3 6.1 6.2 6.3 6.4 7.1 7.2 8.1 8.2 9.1 9.2 10.1 10.2 11.1 11.2 11.3 11.4 12.1 12.2 12.3 13.1 13.2 13.3 13.4 13.5 13.6 13.7 13.8 13.9 13.10 13.11 13.12 13.13 13.14 13.15 14.1 14.2 14.3 14.4 14.5 14.6 14.7 14.8 15.1 15.2 15.3 15.4 15.5 15.6 15.7 16.1 16.2 16.3 16.4 16.5 17.1 17.2 17.3 17.4 17.5 17.6 17.7 17.8 18.1 18.2 18.3 18.4 19.1 19.2 19.3 19.4 20.1 20.2 20.3 21.1 22.1 22.2 22.3 22.4 22.5 22.6 22.7 23.1
Паразитите са организми, които се хранят и увреждат други организми (гостоприемници). Паразитите в мястото на пребиваване на домакините са подразделени на външни (ектопаразити) и вътрешни (ендопаразити). Ектопаразитите могат да бъдат или постоянни (например въшки) или временни бълхи (виж), бъги (виж), комари (виж) и т.н. Ендопаразитите, които постоянно се намират в тялото на гостоприемника, могат да бъдат намерени в почти всички тъкани или органи. Много паразити често правят сложен цикъл на развитие, като последователно променят хостовете си. Промяната на последното се свързва с променящите се условия на хранене по време на метаморфоза (акари) или с възпроизводство и условия за развитие на ларви (тения). Редица ектопаразити - носители на патогени на болести, предавани по вектори на хора и животни, са същевременно резервоар на тези патогени в природата. Борбата срещу паразитите е от голямо практическо значение за предотвратяването и отстраняването на болестите, причинени и разпространени от тях. Вижте също и хелминти, превозвачи , естествени фокуси , протозои . Паразитите (от гръцките паразити - паразити, паразити) са същества, които се хранят с живи растения (фитопаразити) или животни (зоопаразити) и хора, временно или постоянно живеещи в тях или в тях. Паразитите се хранят със сокове, телесни тъкани или храна в храносмилателния канал на животни и хора. На мястото на паразитите на домакините се разграничават паразити на външни (ектопаразити, епизоои) и вътрешни (ендопаразити, Entozoa). Някои ектопаразити временно седнат на повърхността на тялото на гостоприемника за приемане на храна (комари, конски мухи, пиявици), други живеят върху тялото на гостоприемника (въшки, Mallophaga, паразитни ракообразни на Soreroda върху риба). Някои паразити - интрадермални - живеят в дебелината на кожата; например в роговия слой на епидермиса на бозайници, той се движи и движи сърбежа на сърбежа; в малокейския слой на човешкия епидермис, ларвите на стомашната лигавица (Gastrophilus) могат да паразитизират; Женската пясъчна бълха (Sarcopsylla penetrans) е напълно потопена в епидермалното покритие. Ларвите на мухи, кожухар (Hypoderma) и т.н. проникват в роговия слой на кожата и в подкожната тъкан. Парциалните кухини живеят в телесните кухини (носа, ухото, устата, конюнктивата на окото), които имат широка комуникация с външната среда (ларви от естро и риноестро) , Ендопаразитите могат да живеят в почти всички органи или тъкани на гостоприемника. В зависимост от локализацията те се отличават: а) ендопаразити на органи, които комуникират с външната среда (бели дробове, черва, урогенитални органи); Те включват различни flagellates, амеби, червеи и други; б) кръвни паразити с разделяне на паразити, живеещи в кръвна плазма, в червени кръвни клетки и бели кръвни клетки (микрофилари, хемоспиридии, трипанозоми); в) тъканни ендопаразити, живеещи в различни тъкани на гостоприемника, например, в структурирани мускули (саркоспиридии, трихина), в мозъка (трипанозоми, токсоплазма, тения), в хрущяла (миксосспоридия при някои риби), в съединителната тъкан (миксоспоридия) нервни влакна (Myxobolus) и др .; г) ендопаразити на коеломични кухини (някои паразитни червеи, грегарини). Горното подразделение на паразитите е условно, тъй като някои паразити мигрират през тялото на приемника по време на различни периоди от живота, като навлизат в различни тъкани и органи. Мястото на престояване на паразитите е тази част от тялото, където паразитите са окончателно обосновани; на тази основа Trichina се счита за паразит на мускулите, въпреки че в тях живеят ларвите на тези нематоди и възпроизвеждането се случва в червата. Някои паразити имат широка гама домакини (акарите Ixodes ricinus пият кръвта на много бозайници, птици, гущери); такива паразити се наричат полифаги, евриозоидни или поликсенови (много-гостоприемни) паразити. Техните антиподи са стенозидни, моноксични или олигоксични паразити, живеещи за сметка на гостоприемници от един вид или няколко вида (главна вируса, злокачествени патогени). Също така разграничавайте задължението [от povinatus (lat.) - задължително] и незадължително [от facultas (lat.) - способността, способността] на домакините на паразитите. Например, много бозайници са задължени домакини за кърлежи Ixodes ricinus, докато някои влечуги (гущери и т.н.) са факултативни домакини. Паразитите често правят сложен цикъл на развитие и живеят за сметка на няколко хоста (хетеросексуални паразити). По този начин, Ixodes ricinus атакува във всеки етап на метаморфоза, за да се хранят с гостоприемника (гръбначното) на един и същ или различен вид, като се използват трима гостоприемници поотделно - за ларвите, нимфата и аурата. Домакините могат да бъдат няколко индивида от един и същи вид или различни видове, семейства и дори поръчки. Например, Ixodes persulcatus живее на чипчани, вълци, лешникови блата, къртици, таралежи и други гостоприемници; тя също така атакува човек. Заедно с акарите с три хоста, има и два вида гостоприемници. Основният (окончателен, окончателен) домакин е животно или човек, в който паразитът възпроизвежда сексуално; в междинния - паразитът се възпроизвежда безсмислено. За маларийния плазмод човек е междинен гостоприемник, тъй като плазмодията се среща в кръвта му (множествено разкъсване); В същото време е основният домакин специфичен носител на маларийния плазмодиум - женският комар Anopheles - тъй като в него плазмодият преминава през сексуалния цикъл на развитие. Едва ли има вид животно, чиито индивиди биха били свободни от паразити от растителен или животински характер; Въпреки това, паразитното заразяване на различни видове гостоприемници варира значително: някои животни са силно заразени с паразити, други - лошо. Общият брой на паразитите, живеещи за сметка на човека, се оценява на няколкостотин; често отварят нови човешки паразити. Сред различните видове паразити на дивата природа се разпределят неравномерно. Така че, между прастите има много паразити; някои класове протозои, като споровиките, се състоят изключително от паразити. Коелентерата има два паразитни вида. Долните червеи (Vermes) - червеи, тения, Acanthocephala - са всички паразити. Има много паразити сред нематоди. Сред паразитите са пиявици. Между бодлокожите няма паразити. Мидите са бедни при паразити. Артроподите са богати на паразити, но по класове и заповеди те се разпределят неравномерно. Паразитите са сред долните ракообразни (Entomostraca, Rhizocephala, Copepoda и др.). Сред паяците, паразитите се представят с кърлежи (вижте). Много насекоми са ектопаразити, някои са ендопаразити; Отделенията Mallophaga, Anoplura и Aphaniptera се състоят само от паразити. Сред хордатите (включително гръбначните животни) почти няма паразити (с изключение на миксина и фийрасфери, намерени в холоурия). Начинът на живот на паразитите се различава в оригиналността. Постоянните паразити, които живеят по кожата, лигавиците или в тъканите, органите, кухините на гостоприемника, се хранят; те не трябва да търсят храна; Следователно, в процеса на еволюционна адаптация на техните предци към паразитния начин на живот, функциите на движението са отслабени и органите на движение са намалени и понякога изчезват. Тъй като паразитът е обречен на смърт, когато гостоприемникът е изгубен (с изключение на случаите на периодично хранене на паразита), органите за прикрепване се развиват в паразитите: упорити крака, мощни органите на устата, специални придатъци, куки, силни мускулни досадници и т.н. Органите на устата, органи на привързаност към булото на домакина. При бързо изсмукване на кръв от женски комари, иглените орални органи лесно се пробиват и извличат от кожата; смученето на кръв се свързва с инжектирането на секрецията на слюнчените жлези в кожата, разширявайки капилярите на гостоприемника и усилвайки притока на кръв към органите на устната кухина на паразита. Това е свързано с токсично дразнене на кожата под въздействието на слюнка ектопаразит. В слюнката и в храносмилателния сок на кръвта има антикоагулини; други паразити отделят протеолитичен ензим, който разрушава тъканите на органите на гостоприемника (дизентерия амеба, причиняваща улцерации на дебелото черво, церкари с шистозоми, проникващи във вените на човешки вени). Паразитите, които живеят в червата (виж Хелминт), имат антифермент и затова не се усвояват от храносмилателните сокове на гостоприемника. За ендопаразитите външната среда или биотопът е орган, орган или тъкан на гостоприемника. Ефектите на факторите на околната среда върху ендопаразитите се появяват, но не са директни, но се медиират от организма-гостоприемник. Степента и естеството на тези влияния се определя (в допълнение към свойствата на самия паразит) от характеристиките на организма-гостоприемник. При poikilothermic животни, колебанията в телесната температура причиняват нагряване или охлаждане и паразити, живеещи в тях. Така че, маларичният плазмодиум, който живее в тялото на зимуващия комар, претърпява тежки температурни ефекти, които могат да бъдат фатални за паразита. Обратно, в човешката кръв плазмодият на маларията живее с незначителни температурни колебания. Възрастта на домакина и различните му държави също засягат паразита. В някои случаи наличието на паразити в гостоприемника не оказва съществено влияние върху здравето му. Въпреки това, съществуват доказателства за патогенността на паразитите, които се проявяват като локални и общо патологични промени. Понякога те се посочват само в тялото на гостоприемника; тогава те могат да бъдат открити само чрез специални изследвания; част от паразитните причини в домакините на болестта, наречени инвазивни, или паразитоза. Специфичната патология на паразитозата е нищо повече от изследването на общия биологичен въпрос за ефекта на паразитите върху гостоприемниците. Болестта с някои паразитози причинява състояние на имунитет (виж). Възможността за инвазия на паразитите от домакина се дължи на комбинация от много злополуки. Инфекцията на човек с паразитни червеи е следствие от редица условия, които заедно допринасят за постигането на ембриона на паразит в яйцето на нахлуващото състояние. Такива условия за яйца от червеи включват: природата на околната среда, по-специално почвата, на която яйцата на някои червеи, влагата, степента на осветяване или засенчване на яйцата, продължителността на престоя им във външната среда и изместването, на което могат да бъдат подложени, са паднали с екскременти. С всичко това яйцето ще даде нов паразит само когато навлезе в стомашно-чревния канал на гостоприемника, условията, при които той ще благоприятства развитието на паразити в него. За паразитите, които се развиват с междинни хостове, тази верига от условия е още по-сложна. Например, Fasciola hepatica трябва непрекъснато да преминава през следните местообитания: вода, сладководни мекотели, отново вода, влажна поляна и организма на крайния домакин (обикновено говеда). За паразитите има малък шанс успешно да премине през всички препятствия и да направи пълен цикъл на живот. Това е неблагоприятната страна на паразитизма за паразитите от биологична гледна точка. Естественият подбор на паразитите разработи свойства, които компенсират ефекта на случайността; едно от тези свойства е изключителното им плодородие. Така че, hookworm дава за един ден до 25 000 яйца, и аскари човешки - до 200 000 яйца. Един човек от невъоръжения човек може да даде около 5 милиона на ден, а една година - до 440 милиона яйца. Следователно много силно развитие на паразитите на репродуктивните органи, заедно с това, което се случва, намаляването на "ненужните" за паразитните органи. Значимостта на паразитите като вредители за човешкото здраве, домашните и търговските животни и като фактори, регулиращи броя на дивите животни, е много висока. В условията на природата и в земеделието са особено важни паразити на вредни животни, паразитни паразити, вторични паразити и суперпаразити (или хиперпаразити). В ядрото Jodamoeba butschlii паразитира Nucleophaga intestinalis и в протоплазмата Entamoeba coli-Sphaerita sp. Същите суперпаразити са описани и в някои други чревни протозои. Първата предпоставка за рационалното лечение на паразитозата трябва да бъде точната диагноза на паразитите. Наличието на паразити в организма на гостоприемника се установява чрез откриването на самия паразит (балантий, амеба, токсоплазма, лейшмания, трипанозом, патогени на маларията, червей сегменти, щифтове) или яйцата, кистите и т.н. Органите на паразитите урина, храчка) или тъкан на гостоприемника (кръв, лимфни възли, мускули и др.). Напоследък се използват все по-често серологични и алергични методи за диагностика на някои паразитни болести: реакция с багрило, RSK и кожен тест за токсоплазмоза, флуоресцентно антитяло реакция и реакция на хемаглутинация за малария и токсоплазмоза, реакция на утаяване за някои нематоди, реакция на Casoni при ехинококоза и др. За да се избегнат грешки при диагностицирането на паразитозата, е необходимо да се направи правилно зоологично определяне на вида на паразита според присъщите му характеристики. При диагностицирането на паразитни заболявания трябва да се има предвид, че някои други микроорганизми и макроорганизми, клетки и т.н., които не са паразити, могат да се приемат като паразити поради някаква морфологична прилика. Това са така наречените псевдопаразити. Такива могат да бъдат в изследването на кръвните тромбоцити, цветен прашец на растенията, уловени върху препарата по време на приготвянето на кръв, водорасли, които се развеждат в буркан с вода, предназначена за разреждане на боята и т.н. Някои паразитни организми могат случайно да влязат в червата на едното или другото домакин, в който не могат да се развиват. Така например ооцисти от кокцидия на заек, в който случай човек, който яде черен дроб на животно, заразен с тези паразити, може да се появи в червата и във фекалиите и те лесно се откриват. Това са така наречените транзитни паразити. Виж също кърлежи, комари, паразитоценоза, превозвачи, протозои, естествени фокуси.
1.1 1.2 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 3.2 4.1 4.2 5.1 5.2 5.3 6.1 6.2 6.3 6.4 7.1 7.2 8.1 8.2 9.1 9.2 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 11.1 11.2 11.3 11.4 12.1 12.2 12.3 13.1 13.2 13.3 13.4 13.5 13.6 13.7 13.8 13.9 13.10 13.11 13.12 13.13 13.14 13.15 14.1 14.2 14.3 14.4 14.5 14.6 14.7 14.8 15.1 15.2 15.3 15.4 15.5 15.6 15.7 16.1 16.2 16.3 16.4 16.5 17.1 17.2 17.3 17.4 17.5 17.6 17.7 17.8 18.1 18.2 18.3 18.4 19.1 19.2 19.3 19.4 20.1 20.2 20.3 21.1 22.1 22.2 22.3 22.4 22.5 22.6 22.7 23.1
Parasites are organisms that feed on and damage other organisms (hosts). Parasites at the place of their residence on the hosts are subdivided into external (ectoparasites) and internal (endoparasites). Ectoparasites can be either permanent (for example, lice) or temporary fleas (see), bugs (see), mosquitoes (see), etc. Endoparasites, which are constantly in the host's body, can be found in virtually all of its tissues or organs. Many parasites often make a complex development cycle, successively changing their hosts. The change of the latter is associated with changing feeding conditions during metamorphosis (mites) or with reproduction and conditions of development of larvae (tapeworms). A number of ectoparasites - carriers of pathogens of vector-borne diseases of humans and animals - is at the same time a reservoir of these pathogens in nature. The fight against parasites is of great practical importance for the prevention and elimination of diseases caused and spread by them. See also Helminths, Carriers , Natural foci , Protozoa . The Parasites (from the Greek parasitos - parasite, parasite) are creatures that feed on living plants (phytoparasites) or animals (zooparasites) and people temporarily or permanently residing on them or in them. Parasites feed on juices, body tissues or food in the digestive canal of animals and humans. At the site of parasites on the hosts, parasites of external (ectoparasites, Epizoa) and internal (endoparasites, Entozoa) are distinguished. Some ectoparasites temporarily sit on the surface of the host's body for food intake (mosquito, horsefly, leech), others live on the host's body (lice, Mallophaga, Parasitic crustaceans of Soreroda on fish). Some parasites - intradermal - live in the thickness of the skin; for example, in the stratum corneum of the mammalian epidermis, it moves and moves the itchy itch; in the malpighian layer of the human epidermis, the larva of the gastric gadfly (Gastrophilus) can parasitize; The female of the sand flea (Sarcopsylla penetrans) is completely immersed in the epidermal covering. Larvae of flies, skin gadfly (Hypoderma), etc. penetrate the horny layer of the skin and into the subcutaneous tissue. Cavity parasites live in the body cavities (nose, ear, mouth, eye conjunctiva) having a wide communication with the external environment (Oestrus and Rhinoestrus larvae) . Endoparasites can live in almost any organ or tissue of the host. Depending on the localization, they are distinguished: a) endoparasites of organs communicating with the external environment (lungs, intestines, urogenital organs); These include various flagellates, amoebas, worms, and others; b) blood-parasites with a division into parasites living in blood plasma, in red blood cells and white blood cells (microfilariae, hemosporidia, trypanosome); c) tissue endoparasites living in various host tissues, for example, in striated muscles (sarcosporidia, trichina), in the brain (trypanosomes, toxoplasma, tapeworm tapeworms), in cartilage (myxosporidia in some fish), in connective tissue (myxosporidia), in nerve fibers (Myxobolus), etc .; d) endoparasites of coelomic cavities (some parasitic worms, gregarines). The above subdivision of parasites is conditional, as some parasites migrate through the body of the host during various periods of life, entering various tissues and organs. The place of parasites' stay is that part of the body where the parasites are grounded definitively; on this basis Trichina is considered a parasite of muscles, although in them live the larvae of these nematodes, and reproduction occurs in the intestine. Some parasites have a wide range of hosts (the mite Ixodes ricinus drinks the blood of many mammals, birds, lizards); such parasites are called polyphages, euryzoid or polyxene (multi-host) parasites. Their antipodes are stenozoid, monoxenous or oligoxic parasites living at the expense of hosts of one species or a few species (head louse, malignant pathogens). Also distinguish obligate [from obligatus (lat.) - obligatory] and optional [from facultas (lat.) - the ability, ability] of the hosts of parasites. For example, many mammals are obligate hosts for ticks Ixodes ricinus, while some reptiles (lizards, etc.) are facultative hosts. The Parasites often make a complex development cycle and live at the expense of several hosts (heterosexual parasites). Thus, Ixodes ricinus attacks in each stage of metamorphosis to feed on the host (vertebrate) of the same or different species, using three hosts separately - for the larva, the nymph and the adult mite. The hosts may be several individuals of the same species or different species, families and even orders. For example, Ixodes persulcatus lives on chipmunks, wolves, hazel grouses, moles, hedgehogs and other hosts; it also attacks a person. Along with three-host mites, there are two-host species. The main (final, definitive) host is an animal or a person in which the parasite reproduces sexually; in the intermediate - the parasite reproduces asexually. For a malarial plasmodia, man is an intermediate host, since plasmodia occurs in his blood (plural fission); At the same time, a specific carrier of the malarial plasmodium - the female Anopheles mosquito - is the main host, since in it the plasmodium passes the sexual cycle of development. There is hardly a kind of animal whose individuals would be free from parasites of plant or animal nature; However, the parasite infestation of different host species varies considerably: some animals are heavily infected with parasites, others - poorly. The total number of parasites living at the expense of man is estimated at several hundred; often open up new human parasites. Among different types of wildlife parasites are distributed unevenly. So, among the protists there are a lot of parasites; some classes of protozoa, such as sporoviks, consist exclusively of parasites. The coelenterata have two parasitic species. Lower worms (Vermes) - flukes, tapeworms, Acanthocephala - are all parasites. There are many parasites among nematodes. Among the ringworms parasites are leeches. There are no parasites among echinoderms. The clams are poor in parasites. Arthropods are rich in parasites, but by classes and orders they are distributed unevenly. Parasites are among the lower crustaceans (Entomostraca, Rhizocephala, Copepoda, etc.). Among spiders, parasites are represented by ticks (see). Many insects are ectoparasites, some are endoparasites; Detachments Mallophaga, Anoplura and Aphaniptera consist of only parasites. Among the chordates (including vertebrates), there are almost no parasites (excluding myxine and Fierasfer fish found in holothuria). The way of life of parasites differs in originality. Constant parasites that live on the skin, mucous membranes or in tissues, organs, host cavities are provided with nutrition; they do not need to look for food; Therefore, in the process of evolutionary adaptation of their ancestors to the parasitic way of life, the functions of motion are weakened and the organs of motion are reduced and sometimes disappear. Since the parasite is doomed to death when the host is lost (except for cases of intermittent feeding of the parasite), the attachment organs are developed in the parasites: tenacious legs, powerful mouth organs, special appendages, hooks, strong muscular suckers, etc. The mouth organs, which feed for a long time, organs of attachment to the veil of the host. In rapidly sucking blood of female mosquitoes, the needle-shaped oral organs are easily punctured and extracted from the skin; sucking of blood is associated with the injection of the secretion of salivary glands into the skin, expanding the capillaries of the host and enhancing the blood flow to the oral organs of the parasite. This is associated with toxic irritation of the skin under the influence of saliva ectoparasite. In the saliva and in the digestive juice of bloodsuckers there are anticoagulins; other parasites secrete a proteolytic enzyme that destroys the tissues of the host's organs (dysentery amoeba causing ulceration of the colon, cercariae with schistosomes, penetrating through human veins into veins). Parasites that live in the intestine (see Helminthes), have antiferment and therefore are not digested by the digestive juices of the host. For endoparasites, the external environment, or biotope, is the host's body, organ or tissue. Effects of environmental factors on endoparasites occur, but not direct, but are mediated by the host organism. The degree and nature of these influences are determined (in addition to the properties of the parasite itself) by the characteristics of the host organism. In poikilothermic animals, fluctuations in body temperature cause heating or cooling and parasites living in them. So, the malarial plasmodium, living in the body of the wintering mosquito, undergoes severe temperature effects, which can be fatal to the parasite. In contrast, in human blood, the malarial plasmodium lives with insignificant temperature fluctuations. The age of the host and its various states also affect the parasite. In some cases, the presence of parasites in the host does not significantly affect his health. Nevertheless, there is evidence of the pathogenicity of parasites, manifested as local, and general pathological changes. Sometimes they are only indicated in the host's body; then they can be discovered only by special research; part of the parasite causes in the hosts of the disease, called invasive, or parasitosis. The particular pathology of parasitosis is nothing more than the study of the general biological question of the effect of parasites on hosts. The disease with some parasitoses causes a state of immunity (see). The possibility of parasite invasion by the host is due to a combination of many accidents. The infection of a human with parasitic worms is a consequence of a number of conditions, which, together, contribute to the embryo's attainment of a parasite in the egg of the invading state. Such conditions for eggs of worms include: the nature of the environment, in particular the soil on which eggs of some worms, its moisture, the degree of illumination or shading of eggs, the duration of their stay in the external environment and the displacement that they may be subjected to here have fallen with excrement. With all this, the egg will only give a new parasite when it enters the host's gastrointestinal canal, the conditions in which will favor the development of parasites in it. For parasites developing with intermediate hosts, this chain of conditions is even more complicated. For example, Fasciola hepatica must consistently pass through the following habitats: water, freshwater molluscs, again water, wet meadow and the organism of the final host (usually cattle). For parasites, there is little chance of successfully passing through all obstacles and making a full cycle of life. This is the unfavorable side of parasitism for parasites from a biological point of view. Natural selection of parasites developed properties that compensate for the effect of randomness; one of such properties is their exceptional fertility. So, hookworm gives for a day up to 25 000 eggs, and ascarid human - up to 200 000 eggs. One individual of the unarmed man can give about 5 million a day, and a year - up to 440 million eggs. Hence a very strong development in the parasites of the reproductive organs, along with what happens the reduction of "unnecessary" for the parasite organs. The importance of parasites as pests of human health, domestic and commercial animals and as factors regulating the number of wild animals is very high. In conditions of nature and in agriculture, parasites of harmful animals, parasite parasites, secondary parasites and superparasites (or hyperparasites) are of particular importance. In the nucleus Jodamoeba butschlii parasitize Nucleophaga intestinalis, and in the protoplasm Entamoeba coli-Sphaerita sp. The same superparasites are also described in some other intestinal protozoa. The first prerequisite for the rational treatment of parasitosis should be an accurate diagnosis of parasites. The presence of parasites in the body of the host is indicated by the detection of the parasite itself (balantidium, amoeba, toxoplasm, leishmania, trypanosome, malaria pathogens, worm segments, pinworms) or its eggs, cysts, etc. The organs of parasites (feces, urine, sputum) or host tissue (blood, lymph nodes, muscles, etc.). Recently, serological and allergic methods of investigation have been increasingly used to diagnose some parasitic diseases: reaction with dye, RSK and cutaneous test for toxoplasmosis, fluorescent antibody response and haemagglutination reaction for malaria and toxoplasmosis, precipitation reaction for some nematodes, Casoni response in echinococcosis and other To avoid errors in the diagnosis of parasitosis, it is necessary to make a correct zoological determination of the type of parasite according to the characteristics inherent in it. In the diagnosis of parasitic diseases, it should be borne in mind that some other micro- and macroorganisms, cells, etc., which are not parasites, can be, because of some morphological similarity, taken as parasites. These are the so-called pseudoparasites. Such can be in the study of blood platelets, pollen of plants, caught on the preparation during the preparation of a blood smear, algae, which divorced in a jar with water intended for the dilution of paint, etc. Some parasitic organisms may accidentally enter the intestine of one or another a host in which they can not develop. So, for example, oocysts of rabbit coccidia, in that case, when a person ate a liver of an animal infected with these parasites, can appear in his intestines and in feces, and they are easy to detect. These are the so-called transit parasites. See also Ticks, Mosquitoes, Parasitocenosis, Carriers, Protozoa, Natural foci.