http___bg.handbookmedical.com__1.xml
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 2.1 2.2 2.3 3.1 4.1 5.1 5.2 6.1 7.1 8.1 8.2 9.1 10.1 10.2 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 11.7 11.8 11.9 11.10 11.11 11.12 11.13 11.14 11.15 11.16 11.17 11.18 11.19 11.20 11.21 11.22 11.23 12.1 13.1 13.2 13.3 13.4 14.1 14.2 14.3 15.1 15.2 15.3 15.4 15.5 15.6 15.7 16.1 16.2 16.3 17.1 17.2 17.3 17.4 17.5 18.1 18.2 19.1 19.2 19.3 20.1 20.2 20.3 21.1 22.1 22.2 22.3 22.4 22.5 22.6 22.7 22.8 22.9 22.10 22.11 22.12 22.13 23.1 24.1 25.1 25.2 26.1 27.1 27.2 28.1 29.1 29.2 29.3 29.4 29.5 30.1 30.2 30.3 30.4 30.5 30.6 30.7 30.8 30.9 30.10 31.1 31.2 31.3 31.4 31.5 32.1 32.2 32.3 32.4 32.5 32.6 32.7 33.1 33.2 33.3 33.4 33.5 33.6 34.1 35.1 35.2 36.1 36.2 36.3 36.4 36.5 37.1 37.2 37.3
Добре дошли! Нашият сайт е безплатен онлайн медицински указател за болести, лекарства и медицински термини, намиращи се по азбучен ред. Ние всички се разболяват, рядко или често, в зависимост от общото състояние на нашето здраве. Нашата медицинска енциклопедия ще ви помогне да разберете не винаги разбираемата медицинска терминология. Тук не можете да изтеглите нищо, но с помощта на рубрикатора или търсенето ще намерите описания и симптоми на известни заболявания и инструкции за употребата на лекарства. Наръчникът ще бъде полезен не само за лекарите, но и за почти всеки, който дори знае малко за лекарството. Не вземайте твърде много самолечение. Преди да приложите препоръките за лечение на заболяванията, изброени в това ръководство, не забравяйте да се консултирате с лекар, защото поради липса на знания може погрешно да приемете симптомите на една болест за нещо съвсем различно и да навредите на здравето си. Медицински указател Медицината е система от научни практически дейности, насочени към укрепване и защита на човешкото здраве, удължаване на живота му чрез подобряване на външната среда, предотвратяване и лечение на заболявания. Естеството и степента на развитие на медицината се определят от материалните условия на обществото, нивото на развитие на продуктивните сили, естеството на производствените отношения. Развитието на медицината е тясно свързано с развитието на природните науки, философията и технологиите. Развитието на медицината доведе до разпределението на многобройни независими медицински дисциплини - акушерство и гинекология , дерматология и венерология, неврология, офталмология, оториноларингология, педиатрия , психиатрия, хигиена, епидемиология и много други. Медицинската директория включва описания на медицинските и биомедицинските науки, които изучават структурата и жизнените функции на здравия и болен организъм (анатомия, биохимия, нормална и патологична физиология и др.), Влиянието на лекарствата и тяхното използване ( фармакология ) диагностика, лечение и профилактика на заболявания на различни органи и системи (терапия, хирургия и др.), наука, която изследва влиянието на условията на живот върху човешкото здраве и разработва мерки за предотвратяване болест ( хигиена ). През последните десетилетия новите насоки в медицината са особено енергични и са създадени нови сектори - вирусология, имунология , медицинска генетика, радиобиология и много други. Всичко това е показано в това ръководство. Диференцирането на лекарството значително подобри способността за борба с болестите; този процес продължава непрекъснато, но въпреки диференциацията лекарят от всяка специалност не трябва да забравя за единството на организма, когато лекува някаква болест. Сътрудничеството на лекари от различни специалности става все по-необходимо. Нашата медицинска енциклопедия ще ви предостави цялата необходима информация. Решенията на правителството на Руската федерация очертаха грандиозните перспективи за по-нататъшен растеж на благосъстоянието на населението в нашата страна и подобряване на защитата на неговото здраве. Предвижда се по-нататъшно изграждане на големи специализирани и мултидисциплинарни болници, поликлиники и диспансери, за да се подобри качеството на специализираната медицинска помощ и да се осигури по-пълна популация на всички видове; разширяване на мрежата от аварийни станции и санитарно-епидемиологични станции; увеличаване на броя на медицинските служители и повишаване на нивото на тяхното обучение. В решаването на тези проблеми важна роля играят средният медицински персонал, чието развитие е една от сериозните задачи на руското обществено здравеопазване. В комплекса от мерки за усъвършенстване на уменията на средните медицински работници, едно от водещите места принадлежи на специалната литература, особено на референтната природа. Ръководствата, издадени от медицински издатели за средния медицински работник, съдържат основно информация от чисто практически характер, насочена предимно към една от секторите на медицинската практика (грижи, първа помощ и т.н.) и следователно недостатъчна за повишаване на общото ниво на специални познания на парамедицинския персонал. Тази празнина може най-пълно да запълни онлайн медицинското ръководство. Като се има предвид най-голямата нужда от наръчници за фелдшерите и акушерките, които работят самостоятелно, редакционният съвет на медицинската енциклопедия счита, че е целесъобразно да се подчинява съдържанието на сайта предимно на интересите на този контингент от средните медицински работници. Теоретичната информация в статиите на практическия план е дадена в обема, необходим само за правилна оценка на същността на наблюдаваните явления и осъзнато прилагане на практическите мерки. При описването на проблемите на медицинското обслужване и лечение, на първо място, бяха взети предвид правата и задълженията на парамедици и акушерки. Наличието в някои статии на информация за дейностите, които попадат в компетенцията на лекаря, се обяснява с желанието да се даде по-добра представа за лечението на тази болест. За да разширим хоризонтите на нашите читатели, освен статии от практическо естество, в справочната книга са включени редица статии за теорията на медицината и свързаните области на знанието (биология, генетика, кибернетика и т.н.) Екскурзия в историята на медицината, запознаване с биографиите на хората, допринесли за неговото развитие значителен принос. Редакционният сайт предварително благодари на посетителите за полезни предложения и критики, които със сигурност ще ни помогнат да подобрим нашия медицински указател. Както е обичайно в енциклопедиите, статиите в енциклопедията са подредени по азбучен ред. Това позволява на читателя лесно да намери желаната статия. За да може читателят да намери информация за термините, описани в текста на статиите, на всяка страница на сайта има поле за търсене, което ще помогне да се намерят тези страници, където се споменава този термин. Ако името на статията е фраза, тогава по правило се запазва обичайното подреждане на думите, например: " аневризъм на аортата ", "анестезия". В редица случаи обаче се прилага инверсия, т.е. обратен ред на думите. Инверсията се използва главно в следните случаи: за комбинации от съществителни имена с прилагателни, ако същественото се използва и като заглавие на статията - "Адаптиране на слуха", "Мускулна атрофия" (термините "Адаптация" и "Атрофия" са дадени в отделни статии); за енонимни термини, т.е. термини, които включват имената на учените - " Безсмислен метод ", " Billroth резекция на стомаха ", "болест на Рейно", биполярно афективно разстройство . В руската предавателна кутия ("арахноидит", "бактериолиза", " хипоталамус ", " уелнес ", лазерно отстраняване на косми и т.н.) се посочват чужди термини, които са включени в руската медицинска терминология. Външните термини, които се използват само в оригиналния правопис и са имената на статиите, се поставят в общ азбучен ред. Например: Acalculium, Acanthosis nigricans, Acanthocephalus. Литературните анатомични термини са дадени в справочната книга главно на "Парижката анатомична номенклатура" (PNA) и фармакологичните - в "Държавната фармакопея " (издание X). В статиите на медицинската енциклопедия са широко използвани различни типове справочни таблици за превантивна и клинична медицина. Лечение на заболявания Болест - нарушение на нормалния живот на организма, което се случва под влиянието на вредни фактори за него. Лечение на заболяванията - набор от дейности, насочени към елиминиране на страданието на пациента и възстановяване на здравето му. Изборът на използваното лекарство зависи от естествения ход и продължителността на заболяването, както и от прогнозата. В този случай трябва да се има предвид, че всеки пациент дава индивидуален отговор както на причината, така и на лечението. Медицинската енциклопедия описва етиологично, патогенетично и симптоматично лечение. Етиологичното лечение на заболяванията се използва в случаите, когато причината, която е причинила болестта, може да бъде установена. Пример за етиологично лечение е използването на антибиотици за пневмония , специфични серуми за инфекциозни заболявания, хинин за малария, отстраняване на чуждо тяло в случай на нараняване и т.н. Патогенетично лечение на заболявания - терапевтични методи, които засягат патогенезата на заболяването като цяло или неговите индивидуални връзки. Патогенетичното лечение се използва в случаите, когато е невъзможно да се повлияе причината за болестта, както и в процеса на провеждане на етиологично лечение, когато е необходимо да се повлияят патологичните процеси. Пример за патогенетично лечение на заболявания е използването на различни сърдечни агенти за компенсиране на сърдечната дейност при сърдечни дефекти , в резултат на което се елиминират болезнени и опасни прояви на нарушена кръвна циркулация. С този вид лечение с помощта на различни медицински методи, те често се опитват да възстановят функциите на органи и системи, нарушени в резултат на болестта. В зависимост от естеството и произхода на нарушението, функциите на органа се прилагат чрез различни методи за лечение на заболявания: фармакологични, физически или оперативни. В някои случаи, в резултат на използването на тези методи, тази или тази функция се засилва (например, сърдечно- съдовият синдром се усилва с назначаването на дигиталис, уриниране с диуретици), в други случаи функцията се нормализира (например функцията на щитовидната жлеза се нормализира чрез радиоактивен йод или щитовидната жлеза при хипертиреоидизъм). В някои случаи неадекватната функция на органа се компенсира чрез въвеждането на липсващото физиологично вещество под формата на лекарство (например инсулин за диабет, хлороводородна киселина за ахлорхидрия). В процеса на патогенетично лечение на заболявания се използват методи, които променят реактивността на организма, за да променят хода на болестта към по-добро. Тъй като при алергични заболявания прекомерната реактивност на организма е водеща в развитието на патологичния процес, се използва хормонална терапия, която намалява тази реактивност. В случаите на понижена реактивност на тялото се използват физико-химичните методи, описани в наръчника, физиотерапията , протеинотерапията и т.н., за да се нормализира. Симптоматичното лечение включва елиминирането на определени симптоми, независимо от тяхната причина или патогенезата на заболяването (напр. Амидопирин за главоболие, кодеин за кашлица). Симптоматичното лечение на заболяванията е лесно осъществимо и бързо облекчава пациента. Въпреки това, трябва да се помни, че понякога борбата със симптома на заболяването, преди да признае причината за него, може да причини вреда (например назначаването на лаксатив, когато таблетката се забави при пациент с остър апендицит). Лечението на заболявания според жизненоважните показания е основната задача на спешната терапия. При извършването на каквото и да е лечение, важно място се грижи за пациентите , които в болницата се извършват от средния медицински персонал. Не трябва да се обръща внимание на болния медицински персонал, в сравнение с други видове лечение. От решаващо значение е организацията на лечението на заболявания, която ви позволява да изпълнявате всички терапевтични цели. Правилната организация на лечението включва приблизително определяне на времето за лечение на определена болест, оправдан план за прилагане на лечебни процедури (у дома или в болница), последователността на прилагане на различните форми на лечение. Успешното лечение е резултат от дейността на множество здравни работници, колективните усилия, които осигуряват извършването както на диагностични изследвания, така и на терапевтични процедури и грижи. Лечението на пациентите в пункта на акушерката (FAP) се извършва в рамките на компетенциите и правата на фелдшера и акушерката. На FAP пациентите получават първа помощ на амбулатория и у дома, се консултират с пациент с окръжен лекар и изпълняват своите назначения. Почти всяка статия от медицинската енциклопедия, заедно с описание на симптомите, също дава препоръки за лечение. симптом Симптомът е симптом на заболяване, което се разкрива по време на разпит или обективно изследване на пациент. Симптомът е основа за установяване на диагноза и определяне на прогнозата на заболяването (например появата на кърваво повръщане или мелена с улцерозна болест влошава прогнозата). Симптомите могат да показват наличието на патологичен процес в тялото (например жълтеница , цианоза) или да бъдат причинени от защитни рефлекси (например повръщане при хранително отравяне, кашляне, ако чуждо тяло навлезе в дихателните пътища). Някои симптоми, наблюдавани при болни хора, също могат да се появят при физиологични състояния (например, сърдечен ритъм се наблюдава не само при сърдечно-съдови заболявания , но и при възбуда, физически стрес). Симптомите могат да бъдат израз на не само морфологични промени (напр. Разширяване на черния дроб, далак), но и функционални разстройства (моторни, секреторни и други). Разграничавайте симптомите, които са характерни за поражението на всяка една система (например кашлицата е типична за победата на дихателната система) и симптомите, които се появяват при поражение на няколко системи (например, диспнея е типична за победата на дихателната и сърдечно-съдовата система). По време на появата симптомите се разделят на ранни и късни (се появяват съответно в ранните и късните стадии на заболяването). Появата на нови симптоми в хода на заболяването може да предизвика подозрение за усложнение. За тяхната прогностична стойност симптомите са разделени на благоприятни, неблагоприятни и заплашителни. Правилната диагноза се улеснява от критичната оценка на откритите симптоми, особено когато се разпитват, като се има предвид възможността за влошаване, симулация и разсейване. Ако пациентът има няколко симптома, опитайте се да установите техния общ механизъм на поява и да идентифицирате синдрома. Медицинската енциклопедия съдържа подробно описание на симптомите на различни заболявания. медицина Получавайте лекарства чрез химичен синтез или от лекарствени суровини чрез специално лечение. Като лекарствена суровина се използват лечебни растения , органи на животните, както и продукти от минерален и бактериален произход. Според механизма на терапевтичното и превантивното действие медицинската книга за лекарствата ги разделя на две големи групи: някои правят това действие, променят функциите на определени физиологични системи на организма, други - унищожават микробите и паразитите - причинители на болести. В първия случай те говорят за патогенетични, във втория - за етиотропна терапия. Има и заместваща терапия, когато се въвеждат в тялото лекарства, които запълват липсата на вещества, образувани в тялото, и участват в регулирането на физиологичните функции. Например, въвеждането на хормонални лекарства в загубата на ендокринната функция на съответната жлеза . Ефектът на лекарствата върху тялото може да се прояви на мястото на прилагането му, преди да се абсорбира в кръвта. Това действие се нарича локално. Действието на лекарството, което се развива след абсорбцията му (resorption), се нарича resorptive. С резорбционното действие на лекарството някои тъкани могат да проявяват особено висока чувствителност към него. В този случай става въпрос за селективното действие на това лекарство. Колкото по-висока е селективността на действието на лекарствата, толкова по-малка е възможността пациентът да се появи заедно с желания ефект от нежеланите явления, който се нарича страничен ефект на лекарството. Пълнотата и скоростта на усвояване на лекарствата в кръвта до голяма степен зависят от начините на тяхното въвеждане в тялото. В тази връзка, по-благоприятни условия се създават, когато се прилагат парентерално (т.е. заобикаляйки стомашно-чревния тракт) пътища на приложение. Най-бързото и пълното снабдяване с лекарства за тялото става с интравенозно и инхалационно, по-бавно - с интрамускулно приложение. Абсорбцията на лекарства, прилагани подкожно, е дори по-бавна, тъй като подкожната тъкан получава по-малко интензивно кръвоснабдяване, отколкото мускулната тъкан. От ентералните начини на приложение (т.е. през стомашно-чревния тракт) най-често се прилага наркотици през устата . В този случай лекарството се абсорбира доста бавно. Този метод за администриране на лекарството не осигурява пълнотата на прием в кръвта на цялата приета доза, тъй като лекарството може да бъде повече или по-малко инактивирано преди абсорбция от храносмилателни сокове и след абсорбция - под въздействието на чернодробните ензими . Сублингвалният метод за прилагане на лекарството също се разпространява: лекарството се държи под езика, докато не се абсорбира напълно. С този метод наркотикът влиза в кръвта, заобикаляйки стомаха и черния дроб . Когато лекарството се прилага през ректума, веществото се абсорбира по-пълно, отколкото при инжектиране в стомаха , тъй като лекарството не се унищожава от ензимите в ректума и след абсорбция от ректума частично влиза в кръвообращението, без да попадне в черния дроб. Химическите преобразувания на лекарства в тялото се случват предимно в черния дроб, но в по-голяма или по-малка степен могат да се извършват и в други тъкани. Разпределението на лекарствата обикновено се извършва от бъбреците. Газообразните вещества и летливите течности се отделят с издишан въздух. Често при отстраняването на лекарства от организма също се включват жлези на стомашно-чревния тракт и потните жлези. Когато предписват лекарства, кърмачките трябва да обмислят възможността за освобождаване на веществата през млечните жлези. В резултат на многократно инжектиране на лекарства, които бавно се елиминират от тялото и бавно се инактивират в него, е възможно да се натрупат в концентрации, надхвърлящи терапевтичните нива. Това явление е описано в медицинската енциклопедия и се нарича кумулация. За някои лекарства, когато се повтарят, тялото постепенно губи чувствителност (пристрастяване). В такива случаи е необходимо постепенно да се увеличи дозата. За лекарства, които действат върху централната нервна система и причиняват състояние на еуфория (приятно настроение), може да има патологично предразположение (вж. Пристрастяване към наркотици). Прекратяването на приема на лекарството, което причинява пристрастяване, води до редица сериозни нарушения на физическото и психическото състояние на тялото. Действието на лекарствата зависи от състоянието на тялото. От голямо значение е възрастта на пациента. Като правило децата са по-чувствителни към наркотиците. Съответно медицинската справочна книга в специалната таблица изброява най-високите допустими дози от токсични и мощни вещества за деца от различни възрастови групи. В напреднала възраст чувствителността към наркотиците също се увеличава. Следователно, обичайно е да се предписват някои лекарства на хора над 60-годишна възраст, за да се намалят дозите до 50%. Хората имат необичайно висока чувствителност към определени лекарства, което се нарича идиосинкразия . При особена реакция тялото реагира на ефектите на лекарствата, алергично , проявява се чрез уртикария, оток на лигавиците, подуване на ставите, повишена температура (виж "Наркотици"). С особено внимание трябва да предписвате лекарства на бременни жени, тъй като те могат да разрушат процесите на полагане и развитие на тъканите и органите на плода, което води до вродени малформации. Важна роля в терапевтичната практика играят комбинациите от две или повече лекарства, които засягат същите функции на тялото. Ако използваните заедно лекарства променят физиологичните процеси в една и съща посока, те говорят за синергията си. В този случай общият ефект на приложената комбинация от лекарства е равен на сумата от ефектите на всеки от компонентите на комбинацията (сумиране) или надвишава това количество (усилване). С противоположния ефект на лекарствата, използвани при определени функции на тялото, те говорят за антагонизма на тези вещества. Феноменът на антагонизма се използва при лечение на отравяния, както и за борба със страничните ефекти на лекарствата. Лекарствата се произвеждат в различни форми на дозиране. Съхранението и отчитането им в лечебните заведения зависи от списъка, към който принадлежат, и се определят от правилата, определени в специалната инструкция на Министерството на здравеопазването на Русия. Веществата от списък А се съхраняват под ключалка и уплътнение, лекарствата от списък Б се съхраняват отделно от другите лекарства.
1.1 1.2 2.1 3.1 3.2 3.3 4.1 4.2 4.3 4.4 5.1 5.2 5.3 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 7.1 7.2 7.3 7.4 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 8.6 8.7 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 10.6 10.7 10.8 10.9 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 11.7 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 13.1 13.2 13.3 13.4 14.1 14.2 15.1 15.2 15.3 15.4 15.5
Medicines (medicines). By origin, drugs are divided into the following groups: 1) products of chemical synthesis; 2) waste products of microorganisms (antibiotics, some vitamins); 3) substances of plant origin (from medicinal plants); 4) substances of animal origin (hormonal, enzyme preparations); 5) substances derived from inanimate nature (minerals, products of coal, oil, etc.). According to the mechanism of the therapeutic or prophylactic action, drugs can be divided into two large groups: some have this effect by changing the functions of certain physiological systems of the body, others - by destroying microbes or parasites - the causative agents of diseases. In the first case they talk about pathogenetic, in the second - about etiotropic therapy. The action of drugs is carried out as a result of their interaction with certain biochemical (reactive) structures of the body, which leads to a change in the course of biochemical processes, and at the same time the function of the corresponding tissues and organs. Depending on the characteristics of the chemical structure of the drug react with certain reactive structures, and since the nature of the latter in different tissues and cells is not the same, drugs can have a selective or preferential effect on certain tissues and cells. For the same reason, drugs acting on pathogens selectively cause death or suppress the reproduction of some species of microbes or parasites and have little effect on other species. Go As a rule, medicinal substances form weak bonds (electrostatic, van der Waalsa, hydrogen) with the biochemical structures of the body. Therefore, the effect of drugs is reversible. Only in some cases, the pharmacological substance (for example, alkylating anticancer agents, some organophosphorus compounds) forms strong covalent bonds with the reactive structure; however, the drug acts until biological resynthesis of the corresponding reactive structures occurs. Types of action of drugs . The effect of the drug, which is manifested before it is absorbed into the blood, is called local (pre-resorptive), after absorption - resorptive. The direct effect of a drug is an effect, which is a direct result of the effect of a drug on reactive structures. Due to the interrelationships between individual organs, changes in the function of any of them, as a rule, lead to more or less pronounced changes in other organs and physiological systems of the body. Therefore, the direct action of drugs is accompanied by indirect effects, or secondary reactions to the pharmacological effects of the organs and systems that are not directly affected by the drugs. For the occurrence of indirect effects of the drug is typical reflex mechanism. In such cases, indirect effects are called the reflex action of the drug. Along with the desired effect of a drug, undesirable effects may also occur — a side effect that may vary depending on the chemical nature of the drug used and the characteristics of its interaction with the body. Among the serious side effects of drugs is their teratogenic effect on the fetus, which can be observed when prescribing drugs to pregnant women and is a violation of the processes of laying and the development of tissues and organs of the fetus, leading to congenital deformities (see Embryopathy). The teratogenic properties of drugs have become known recently and are still little studied; therefore, during pregnancy, especially in its initial period, it is necessary to carefully apply drugs, especially if there are no serious indications for their use. Go Ways of introducing drugs into the body . The resorptive effect of drugs can be achieved by enteral or parenteral administration. The main methods of enteral - ingestion and administration through the rectum. When ingested all absorbed medication enters primarily in the liver, where it can undergo chemical transformations. When absorbed from the rectum, the drug partially enters the liver through the portal vein system, and partially through the inferior vena cava directly to the heart. Thus, with this method of administration, part of the absorbed drug enters the general circulatory system without undergoing preliminary chemical transformations in the liver. Parenteral administration methods (subcutaneous, intramuscular, inhalation, intravenous, etc.) provide faster absorption and a higher concentration of the drug in the blood. Methods of administering drugs to achieve local action are very diverse: drugs are applied to the skin, injected into the conjunctival sac, into the nasal cavity, into the external auditory canal, into the vagina, into the rectum, taken orally (for example, astringent, laxatives, etc.) ), are injected subcutaneously (for example, local anesthetic substances), into the joint cavity, into the serous cavity, into the subarachnoid space, etc. It should be borne in mind that when using drugs to achieve local action, sometimes also resorptive effects are obtained, vpl It is up to phenomena of poisoning. The intensity of the pharmacological reaction with both local and resorptive action depends on the concentration of the drug in the immediate vicinity of the reactive structures with which it interacts. With resorptive action, this concentration primarily depends on the dose administered. Isolation of drugs . Excretion of drugs from the body occurs mainly through the kidneys. The rate of excretion of various drugs by the kidneys is not the same. As a rule, lipid-soluble drugs are retained longer in the body due to greater reabsorption in the renal tubules. On the contrary, drugs that are poorly soluble in lipids and well soluble in water, especially highly dissociated substances, leave the body relatively quickly, since they are less subject to reabsorption in the renal tubules. Medicines that undergo active excretion of the renal tubule epithelium (for example, penicillin) are most rapidly excreted from the body. Some drugs are also secreted by the glands of the digestive tract and can be reabsorbed from the intestines (for example, morphine, mercury compounds, phenolphthalein, etc.). Volatile substances are released through the respiratory tract along with exhaled air. It is practically important that medicines are also excreted by the mammary glands; This should be taken into account when prescribing medicines for lactating women. The transformation of drugs in the body . Chemical transformations of drugs occur mainly in the liver. As a rule, lipid-soluble substances undergo transformations. At the same time, products having a more polar structure are formed from them, as a result of which they are less likely than the original drug, undergo reabsorption in the renal tubules and leave the body more quickly. Thus, the ability of an organism to subject chemical transformations to medicinal substances is a particular manifestation of the adaptation developed in the course of evolution to accelerate the release of substances that are alien to the organism and which enter it from the external environment. Chemical transformations of drugs are catalyzed by enzymes of low specificity, which are mainly contained in liver cell microsomes. In most cases, chemical transformations of drugs lead to their inactivation, however, often as a result of these transformations, drugs acquire pharmacological activity (for example, chemotherapeutic drugs from a number of arsenobenzenes, bighumal, phenacetin, etc.). Sensitivity to drugs depends on a number of factors, of which almost the most important age. Children are generally more sensitive to medications than adults, and to achieve pharmacological reactions of the same intensity, children have lower doses of medications (per 1 kg of body weight) than adults. Higher sensitivity of children to drugs depends on the characteristics of the physiological regulation in the children's body: in children, compensatory mechanisms are less perfect, which level the changes in functions that develop under the influence of drugs. In children, the activity of those liver microsome enzymes that are involved in the chemical transformations of drugs is lower. With regard to drugs that are not subjected to chemical transformations in the body, the sensitivity of children is close to the sensitivity of adults. To some pharmacological agents, in particular to substances that cause hypoxia, children are less sensitive than adults. Sensitivity to many drugs (sleeping pills, analgesics of the morphine group, nitroglycerin, laxatives, etc.) decreases when they are reintroduced - the so-called addiction. The addiction to drugs acting on higher nervous activity is often accompanied by painful addiction. Medications that persist for a long time in the body (for example, long-acting barbiturates, bromides, cardiac glycosides from digitalis, etc.), when they are used again, accumulate in gradually increasing concentrations, which can lead to toxic complications. This phenomenon is called cumulation. Some individuals experience idiosyncrasy (see) to certain drugs, such as iodine, aspirin, some antimalarial drugs, etc. At the same time, the usual doses of drugs cause inflammation of the mucous membranes, skin rashes, hemodynamic disturbances, hemolysis, etc. ( see Drug Disease). In the case of the combined action of drugs, their synergism is most often used, i.e., the action is in one direction, thus enhancing the therapeutic effect. The variant of synergism is especially valuable - potentiation (synergism in which the effect of the combined action of drugs is greater than the sum of the effects of each of the components taken separately). To eliminate the side effects of drugs, sometimes antagonism of drugs is used, in which one drug prevents the action of another. Thus, in the treatment of epilepsy with phenobarbital to eliminate the hypnotic effect of the drug, it is sometimes prescribed in combination with caffeine or phenamine, which are antagonists of phenobarbital as a hypnotic, but do not interfere with its antiepileptic effect. Especially often the antagonism of drugs used in the treatment of acute poisoning.