http___bg.housepsych.com__1.xml
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 2.1 2.2 3.1 3.2 4.1 4.2 5.1 5.2 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 7.7 7.8 8.1 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 9.6 9.7 9.8 9.9 10.1 10.2 10.3 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 11.7 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 12.7 12.8 12.9
Психологията и психиатрията са се доближили до общата цел на изследването - това е психиката, но те имат исторически предпоставки при определянето на целта. Психологията и психиатрията имат значителни различия, но погрешно се смята, че психиатрите се занимават само с пациенти, а за психолози интересуват само хора, които са психически здрави. Напоследък психолозите са били активни асистенти за лекарите в провеждането на психотерапията, както и в изучаването на лечението на душевното състояние на човека. С други думи, съвременната психология достигна максималното практическо ниво за лекарите. Някои психиатри възразяват срещу сътрудничеството с психолози, докато други смятат, че без обединяване с психолози е трудно да се проведе психотерапия. Психологията се отнася до наука, която изследва моделите на развитие, както и функционирането на човешката психика. По-специално, психологът е изправен пред задачата да донесе на клиента необходимостта да слуша вътрешната държава, да разбере същността на проблема и да направи независимо оптимално решение да се измъкне от ситуацията. Психиатрията също принадлежи към областта на клиничната медицина, в сферата на проучването, в умствените психиатрични разстройства. Психиатрията се занимава с лечение, осигурява профилактика на пациентите, включително, ако е необходимо, изолира хора с психични разстройства, които нарушават обществените норми и имат поведенчески аномалии. Рождението на тези науки учи за деветнадесети век, но от дълго време лекарите правят опити за лечение на психични заболявания, а психолозите са изследвали човешката душа. Това означава, че психолозите и лекарите се движат успоредно, преследвайки различни цели. Психиатрията на първия етап предложи утилитарна цел - да излекува психическото заболяване, а вече теоретичното разбиране бе извършено в миналото. Психологията искаше да разбере същността на феномена на човешката психика, без да се тревожи за практическото приложение на своите предположения. Двете научни области на психиатрията и психологията се събраха само благодарение на Зигмунд Фройд. Той успява хармонично да комбинира практическата медицинска психиатрия, както и абстрактната философска психология в едно цяло. Резултатът от подобно сливане даде нов раздел - психоанализата. Терминът психоанализа започва да има две недвусмислено еднакви ценности. Психоанализата действа като техника на лечение и като наука, която изучава човешката психика. Зигмунд Фройд е един от първите, които признават, че психиката е особена не само за психично болни хора, но и за всички практически здрави индивиди. Психиката е проявление на всички живи същества, а не знак за патология. Никой не започна да оспорва тази истина, защото несъзнателно учените, лекарите, здравите хора не мислят за умственото, защото хвърлят неприятни асоциации. Интересен факт е, че Фройд придава своята теория на дълбоката психология и никога не е бил наричан психиатър, въпреки че е имал медицинско образование. Откриването на техниката на психоанализата се осъществи благодарение на фундаменталните открития на Фройд. Първо, той прояви интерес към симптомите и мислите, които пациентите съобщават. Второ, той започва да създава психоаналитична теория на основата на изследването на нервните заболявания, както и на проявленията на нормалните думи на човешката психика: острота, резерви, забравяне, грешни действия, сънища. Основната заслуга на Фройд е, че той слушаше пациентите си и предложил възможността за съществуване на общи закони за функционирането на психиката за пациентите и за здравите хора. Психология и психиатрия дължи на Зигмунд Фройд организацията на първото виенско училище по психотерапия. Втората виенска школа беше "индивидуалната психология" на Адлер. Алфред Адлер е основателят на индивидуалната психология, която изучава човека в дълбочина, като изяснява връзката на индивида с установените социални задачи. Алфред Адлер вярва, че за хората най-трудното е да го разбереш, а също и да се промениш. Съществуват четири основни принципа на училището Adler - единството на индивидуалния начин на живот, интегритета, обществения интерес и значението на целенасоченото поведение. Изводът на Адлер, че очакванията, целите имат най-голямо влияние върху човешкото поведение, отколкото впечатленията от миналото, е основната причина за отклонението от Фройд. Адлер вярва, че хората се управляват главно от целта за постигане на върхови постижения и желание да завладеят околната среда. Той отбеляза ефекта от социалното въздействие върху личността, като се има предвид важността на обществения интерес на индивида: сътрудничество, чувство за общност, загриженост за другите. Животът на Адлер е напредък към успешна адаптация, по-голямо сътрудничество и алтруизъм. Адлер е първият, който започва да практикува семейна психотерапия, а последователите му вече имат значителен принос към груповата психотерапия, както и краткосрочната психотерапия и използването на психологията в образованието. Какво представлява психотерапията? Тази област представлява система на терапевтичен ефект върху психиката, а също и чрез психиката на цялото човешко тяло. Психотерапията се определя от дейности, насочени към премахване на различни проблеми (социални, емоционални, лични) и се извършва от специалист, след установяване на задълбочен личен контакт с пациента чрез разговори, дискусии, използване на различни техники и техники. Определена оригинална роля в психологията и психиатрията остави Карл Густав Юнг - швейцарски психиатър, основател на посоката на дълбоката аналитична психология. Задачата на аналитичната психология е тълкуването на архетипните образи, които възникват при пациентите. Работата на Юнг за психиатрията, в случая с шизофреничните разстройства в мисленето, постави началото на сътрудничеството с Фройд. Тяхното сътрудничество продължи пет години. След публикуването на публикации през 1912 г. "Психологията на несъзнаваното", много от идеите на Фройд бяха отхвърлени, а след това се оттегли от поста на президент на Международното психоаналитично общество. 1921 г. бе отбелязан с публикацията на произведението "Психологически типове", където Юнг раздели хората на екстроверти и интроверти и представи на света своята теория за архетипите. С идеите си Юнг влияе върху развитието не само на психиатрията и психологията, но и на други науки - антропология, културология, етнология. Откриването на третото Виенско училище по психотерапия принадлежи на Виктор Франк. Той е известен австрийски психиатър и психолог. В продължение на няколко години той е бил активен член на обществото на индивидуалната психология, но през 1927 г. той трябваше да го напусне, тъй като пътят на младия Франк се изпълни с критични речи за "индивидуалната психология" и всички следващи произведения ще проникнат в неприемането на идеите на Фройд и Адлер. Клиничната психиатрия става основната окупация на Франк, която впоследствие го кара да създаде концепция за логотерапия, както и екзистенциален анализ. Създадената теория за логотерапия и екзистенциален анализ е система от психологически, философски и медицински възгледи за природата и природата на човека, както и механизмите на развитие в нормата и патологията на индивида с последваща корекция на аномалиите. Основната идея на концепцията: движещата сила на човешкото поведение е желанието да се намери и да се осъзнае уникалното им значение за живота. Колко трагедии биха могли да бъдат избегнати (наркомании, самоубийства, алкохолизъм, безпощадно престъпление), ако хората нямат ограничения в възможностите (обективни, външни, вътрешни, лични). Екзистентният вакуум предизвиква както психиатрията, така и психологията, както и държавата, която отлъчва хората от отговорността за намиране, както и реализацията на уникалния смисъл на живота. Благодарение на творбите и публикациите си Франк е вдъхновението за работата на представители на хуманистичната психология.
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 2.1 2.2 3.1 3.2 4.1 4.2 5.1 5.2 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 7.7 7.8 8.1 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 9.6 9.7 9.8 9.9 10.1 10.2 10.3 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 11.7 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 12.7 12.8 12.9
Psychology and psychiatry converged on the common object of research - it is the psyche, but they share historical preconditions in determining the goal. Psychology and psychiatry has significant differences, but it is mistakenly believed that psychiatrists are engaged only in patients, and for psychologists, only people who are mentally healthy are of interest. Recently, psychologists have been active assistants for doctors in the conduct of psychotherapy, as well as in studying the treatment of a person's mental state. In other words, modern psychology has reached the maximum practical level for physicians. Some psychiatrists object to cooperation with psychologists, while others believe that without the association with psychologists it is difficult to conduct psychotherapy. Psychology refers to a science that studies the patterns of development, as well as the functioning of the human psyche. In particular, the psychologist is faced with the task of bringing to the client the need to listen to the internal state, to understand the essence of the problem and to make an independently optimal decision to get out of the situation. Psychiatry also belongs to the field of clinical medicine, in the field of study, mental psychiatric disorders get into. Psychiatry deals with treatment, providing preventive care to patients, including, if necessary, isolating persons with mental disorders that violate public norms and have behavioral abnormalities. The birth of these sciences teaches for the nineteenth century, but for a long time physicians have made attempts to treat mental illnesses, and psychologists have studied the human soul. This means that psychologists and doctors have moved in parallel, pursuing different goals. Psychiatry on the first stage put forward a utilitarian goal - to cure a mental illness, and already theoretical comprehension was carried out in passing. Psychology wanted to know the essence of the phenomenon of the human psyche, without worrying about the practical application of its assumptions. The two scientific fields of psychiatry and psychology have come together only thanks to Sigmund Freud. He managed to harmoniously combine practical medical psychiatry, as well as abstract philosophical psychology into a single whole. The result of such a merger gave a new section - psychoanalysis. The term psychoanalysis began to have two unequivocally equal values. Psychoanalysis acted as a technique of treatment, and as a science that studies the human psyche. Sigmund Freud was one of the first to recognize that the psyche is peculiar not only to mentally ill people, but to all practically healthy individuals. Psychic is the manifestation of all living things, and not a sign of pathology. Nobody began to challenge this truth, because unconsciously, scientists, doctors, healthy people do not think about the mental, because it casts unpleasant associations. An interesting fact is that Freud attributed his theory to deep psychology and was never called a psychiatrist, although he had a medical education. The discovery of the technique of psychoanalysis was realized thanks to the fundamental discoveries of Freud. First, he showed interest in both the symptoms and all the thoughts that patients reported. Secondly, he began to create a psychoanalytic theory on the basis of the study of nervous diseases, as well as on the basis of manifestations of normal sayings of the human psyche: acuity, reservations, forgetting, erroneous actions, dreams. The main merit of Freud is that he listened to his patients and suggested the possibility of the existence of general laws of the functioning of the psyche for patients and for healthy people. Psychology and psychiatry owes Sigmund Freud the organization of the first Viennese school of psychotherapy. The Second Viennese school was Adler's "individual psychology." Alfred Adler is the founder of individual psychology, which studies the person in depth, by clarifying the relation of the individual to the established social tasks. Alfred Adler believed that for people the most difficult thing is to understand it, and also to change oneself. There are four basic principles of the Adler school - the unity of the individual lifestyle, integrity, social interest and the importance of goal-oriented behavior. Adler's conclusion that expectations, goals have the greatest impact on human behavior than the impressions of the past, was the main reason for the divergence from Freud. Adler believed that people are driven primarily by the goal of achieving excellence and the desire to conquer the environment. He noted the effect of social impact on the personality, taking into account the importance of the social interest of the individual: cooperation, a sense of community, concern for others. Adler's life is progress towards successful adaptation, greater cooperation, and altruism. Adler was the first who began to practice family psychotherapy, and his followers have already made a significant contribution to group psychotherapy, as well as short-term psychotherapy and the use of psychology in education. What is psychotherapy? This area represents a system of therapeutic effect on the psyche, and also through the psyche of the whole human body. Psychotherapy is determined by activities aimed at getting rid of various problems (social, emotional, personal) and is carried out by a specialist after establishing profound personal contact with the patient through conversations, discussions, using a variety of techniques and techniques. A certain original role in psychology and psychiatry was left by Carl Gustav Jung - a Swiss psychiatrist, the founder of the direction of deep analytical psychology. The task of analytical psychology is the interpretation of archetypal images that arise in patients. Jung's work on psychiatry, in this case on schizophrenic disorders in thinking, put the beginning of cooperation with Freud. Their cooperation lasted five years. After the publication of publications in 1912, "The Psychology of the Unconscious," many of Freud's ideas were refuted, and then his departure from the post of president of the International Psychoanalytic Society took place. 1921 was marked by the publication of the work "Psychological Types", where Jung divided people into extroverts and introverts, and presented the world his theory of archetypes. With his ideas, Jung influenced the development not only of psychiatry and psychology, but also of other sciences - anthropology, culturology, ethnology. The opening of the third Vienna school of psychotherapy belongs to Victor Frankl. He is a well-known Austrian psychiatrist and psychologist. For several years he was an active member of the society of individual psychology, but in 1927 he had to leave it, as the path of the young Frankl became filled with critical speeches about "individual psychology", and all subsequent works would permeate the non-acceptance of the ideas of Freud and Adler. Clinical psychiatry becomes the main occupation of Frankl, which subsequently leads him to create a concept of logotherapy, as well as existential analysis. The created theory of logotherapy and existential analysis is a system of psychological, philosophical and medical views on the nature and nature of man, as well as the mechanisms of development in the norm and in the pathology of the individual with subsequent correction of anomalies. The main idea of the concept: the driving force of human behavior is the desire to find, and also realize their unique meaning of life. How many tragedies could be avoided (drug addiction, suicides, alcoholism, rampant crime), if people had no limitations in the possibilities (objective, external, internal, personal). The existential vacuum challenged both psychiatry and psychology, as well as to the state, who excommunicated people from responsibility for finding, as well as the realization of the unique meaning of life. And Frankl thanks to his works and publications was the inspiration for the work of representatives of humanistic psychology.