http___bg.harunyahya.com_bg__D0_A1_D1_82_D0_B0_D1_82_D0_B8_D0_B8_20347__D0_A4_D0_B8_D0_BB_D0_BC_D1_8A_D1_82-_D0_BA_D0_BE_D0_B9_D1_82_D0_BE-_D0_B8_D0_B7_D0_BF_D1_80_D0_B0_D0_B2_D0_B8-_D0_BD_D0_B0-_D0_BA_D1_80_D0_B0_D0_BA_D0_B0-_D1_86_D0_B5_D0_BB_D0_B8_D1_8F-_D1_81_D0_B2_D1_8F_D1_82-_D0_B8-_D0_98_D1_81_D1_83_D1_81_1.xml
1.1 1.2 1.3 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 4.1 4.2 5.1 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 6.8 6.9 7.1 7.2 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 13.1 13.2 14.1 15.1 16.1 16.2 16.3 17.1 17.2 17.3 17.4 17.5 17.6 18.1 18.2 18.3 18.4 19.1 19.2 19.3 20.1 20.2 20.3 20.4 21.1 21.2 22.1 22.2 23.1 24.1 25.1 25.2 25.3 25.4 25.5 26.1 26.2 26.3 26.4 26.5 26.6 26.7 26.8 27.1 27.2 27.3 27.4 27.5 27.6 28.1 28.2 29.1 29.2 29.3 30.1 30.2 30.3 30.4 31.1 31.2 31.3 31.4 31.5 32.1 32.2 32.3 32.4 32.5 32.6 32.7 33.1 33.2 33.3 34.1 34.2 34.3 35.1 35.2 35.3 36.1 36.2 36.3 36.4 36.5 36.6 36.7 37.1 37.2 37.3 37.4 38.1 39.1 40.1 41.1 41.2 41.3 42.1 43.1 43.2 43.3 43.4 43.5 44.1 45.1 46.1 46.2 46.3 47.1 48.1 49.1 49.2 49.3 49.4 49.5 49.6 50.1 50.2 50.3 51.1 52.1 53.1 53.2 54.1 54.2 54.3 55.1 55.2 55.3 56.1 56.2 56.3 57.1 57.2 57.3 57.4 57.5 58.1 58.2 58.3 59.1 59.2 59.3 60.1 60.2 61.1 61.2 62.1 62.2 63.1 64.1 64.2 64.3 64.4 65.1 66.1 66.2 66.3 67.1 68.1 68.2 69.1 69.2 69.3 69.4 70.1 70.2 70.3 71.1 71.2 71.3 71.4 71.5 72.1 73.1 73.2 73.3 74.1 74.2 74.3 74.4 74.5 75.1 76.1 77.1 78.1 78.2 79.1 79.2 80.1 81.1 82.1 82.2 83.1 83.2 83.3 83.4 83.5 84.1 84.2 84.3 84.4 85.1 86.1 87.1 88.1 88.2 88.3 88.4 89.1 89.2 89.3 89.4 89.5 90.1 90.2 90.3 90.4 91.1 92.1 92.2 93.1 93.2 93.3 93.4 94.1 94.2 95.1 95.2 96.1 96.2 96.3 96.4 97.1 97.2 98.1 98.2 98.3 99.1 99.2 100.1 100.2 100.3 100.4 101.1 101.2 101.3 101.4 101.5 102.1 103.1 103.2 103.3 103.4 103.5 103.6 104.1 105.1 106.1 107.1 107.2 107.3 107.4 107.5 107.6 108.1 109.1 110.1 111.1 112.1 112.2 112.3 113.1 113.2 113.3 114.1 115.1 116.1 117.1 117.2 117.3 117.4 118.1 118.2 118.3 119.1 119.2 119.3 119.4 119.5 119.6 119.7 119.8 120.1 121.1 122.1 122.2 122.3 123.1 123.2 124.1 124.2 124.3 124.4 124.5 124.6 125.1 126.1 126.2 127.1 127.2 127.3 127.4 127.5 128.1 128.2 128.3 129.1 130.1 130.2 130.3 130.4 130.5 130.6 130.7 130.8 131.1 131.2 131.3 131.4 131.5 131.6 131.7 131.8 132.1 133.1 134.1 135.1 136.1 136.2 137.1 138.1 139.1 139.2 140.1 140.2 141.1 141.2 141.3 142.1 142.2 142.3 142.4 142.5 143.1 143.2 143.3 143.4 143.5 143.6 144.1
Филмът на известния актьор Мел Гибсън “Страсти Христови” (“The Passion of Christ”) след продължителни дискусии най-накрая бе пуснат да се прожектира. Той, бе посрещнат с голям интерес в САЩ и стана причина някои кина да се изпълнят с църковен дух. Милиони Християни се редяха на опашки, за да гледат тази значима продукция, темата на която е центърът на тяхната вяра – Исус Христос. Една от страните на филма, които привличат най-силно вниманието на критиците, е това, че филмът не притежава характерното за холивудските филми "развлекателно" естество. А напротив, в голяма част от сцените на филма има много мъка, страдание и дори изтезание. Християните вярват, че Исус е бил разпънат на кръст и убит от римляните, и Мел Гибсън ни представя какво болезнено мъчение е било самото разпъване и предхождащите го мъки. С интерес се очаква да се види какво въздействие ще окаже филмът върху Християнските общества по целия свят. Реакцията на Евреите Най-голямата реакция срещу филма на Мел Гибсън дойде и продължава да идва от Eвреите. Добре, но защо? Отговорът на този въпрос е скрит в описаната в Евангелието Християнска история. Според Евангелието Исус е спасителят, който Евреите чакали от векове, т.е. той е Месията. Но когато започва своята проповед, наред с призоваването на Еврейския народ да повярва в Бог, той критикува лицемерието на някои видни духовници сред Евреите. Поради тази причина, докато една значителна част от Еврейския народ обичала Исус, по-голямата част от съответните духовници се превърнали в негови врагове. И тъй като искали да го убият, те решили да се жалват от Исус пред властващите по онова време в Палестина римляни. Те се изправили пред римския управител Пилат и му казали, че Исус “твърди, че е цар, предизвиква политически размирици, в действителност обаче нашият цар е Цезар”. Римският управител Пилат разпитва Исус и виждайки, че не е извършил никакво престъпление, иска да го освободи. Но Еврейските духовници продължили да настояват и да искат Исус да бъде наказан чрез разпъване на кръст. Пилат приема това тяхно желание. Т.е. според Евангелието тези, които в действителност са отговорни за смъртната присъда на Исус, са Евреите. Това от своя страна е станало основание някои Християни да изпитват омраза към Евреите. Една от причините за зараждането на “антисемитизма”, което означава омраза към Евреите, е това, че Християните гледат на Евреите като на “убийците на Исус”. Ето за това е и острата реакция на Еврейските лидери срещу филма на Мел Гибсън през последните месеци. Те смятат, че филмът ще съживи отново това продължаващо 2000 години вярване. В множество сцени от филма е изобразена омразата и яростта, които някои от тогавашните Еврейски духовници са изпитвали към Исус. Това е една много съществена точка, по която се различават и която често противопоставя приличащите си в много отношения Еврейство и Християнство. Съобщената в Корана истина Зад спора за Исус, воден между Евреите и Християните, всъщност лежи една много съществена истина. Тази истина е съобщена в Корана. Според това, което Всевишния Бог ни съобщава чрез айятите, в действителност Исус не е бил убит чрез разпъване на кръст. Евреите са му подготвили капан с такава умисъл, но Бог по чудотворен начин е развалил техните капани и е спасил Исус, като на негово място на кръста е бил разпънат друг. Тази истина е съобщена в сура Ниса така: И изричаха: “Ние убихме Месията Иса, сина на Мариам, пратеника на Аллах.” но не го убиха и не го разпнаха, а само им бе оприличен. И които бяха в разногласие за това, се съмняваха за него. Нямат знание за това, освен да следват предположението. Със сигурност не го убиха те. (Сура Ниса, 157) Използваният в този айят израз "не го убиха и не го разпнаха" ясно съобщава, че Исус не е бил разпънат на кръст, нито пък е бил убит. Точното значение на български език на използваната в айята арабска дума “салебе” е “разпъвам на кръст”. Т.е. можем да кажем, че буквалният превод на айята е “не го убиха и не го разпънаха на кръст”. Изразът, който идва след това, отново ни дава изключително важна информация: Този, който е бил разпънат, не е бил Исус, а е бил друг човек, когото са помислили за Исус. Защото този човек е приличал или е било направено така, че да прилича на Исус. (Бог знае най-добре) Тази съдържаща се в Корана информация се е превърнала в предмет на спор между Християни и Мюсюлмани в продължение на векове. Християните твърдят, че Исус е бил разпънат на кръст пред очите на стотици хора, че Евангелията и другите Християнски източници са единодушни по този въпрос и че това е една безусловна истина, утвърдена от милиони хора в продължение на векове. Фактът, че Исус не е бил разпънат на кръст, обаче се приема и от страна на някои Християни. Християните, които не вярват в разпятието Между Християните съществуват и такива, които дават и други отговори на въпроса кой е бил разпънат на кръста. Тези хора са имали вяра, която Католическата доктрина приема за “извратено” (еретично) движение. Името на това движение е “Докетизъм”(Docetism). Най-съществената информация за Докетизма е дадена в летописа, озаглавен “Adversus Haereses” (“Отговори за еретици”), написан в края на второто столетие от един от видните основатели на Католическата църква свещеник Ириней. Ириней говори за Василидис, който е един от представителите на това движение. Според тези сведения, в написаните през 130-150 година от Василидис, който е християнски историк от Александрия, летописи той настоятелно наблягал на факта, че Исус не е бил разпънат на кръст. Той твърдял, че разпънатият на кръст не е Исус, а на негово място е бил разпънат друг мъж на име Симон Киринейски, че по един чудотворен начин Бог е променил лицето на Симон, така че да заприлича на Исус, и по този начин Евреите и римляните го взимат за Исус. Василидис също така пише, че докато Симон Киринейски бил разпъван на кръста, Исус е наблюдавал това събитие, след това се отдалечил оттам и се въздигнал жив при Бог. (William Smith, “Речник на Християнската Биография” (A Dictionary of Christian Biography, том I, стр. 768) Откъде Василидис е получил тази информация? В писанията си един Християнски теолог на име Климент от Александрия, който е живял през третото столетие, твърди, че Василидис се е добрал до тайни сведения. Според това, което разказвал един мъж на име Глауциас (Glaucias), който служел за преводач на Симон Петър - единия от учениците на Исус, научил тази тайна от Петър, а Василидис я бил чул от него. С получената от Глауциас информация Василидис поправил допуснатите в преправените Евангелия сведения и по своему пише ново “Евангелие”. Василидис не е бил единственият сред Докетиците, който защитавал това твърдение. Съществували и други личности и движения, приемани от Църквата като “извратени”, които са защитавали идеята, че Исус не е бил разпънат на кръст, а на негово място е разпънат друг, приличащ на него, човек. В книгата си “Месията наистина ли бе разпънат на кръст?” Християнският писател Фарис Ал-Каирауани пише следното по този въпрос: "През 185 година едно религиозно движение.... от рода на свещениците от Тебес, които бяха приели Християнството, излагат твърдението, че 'Бог е забранил разпъването на Месията, той с лекота се е издигнал в небесата'. През 370 година едно Гностично движение от магьосници, смятайки, че 'Месията не е бил разпънат на кръст, а само така се е сторило на тези, които са го наблюдавали', отричат разпятието. Отново през 520 година, когато епископът на Сирия Северус избягал в Александрия, се срещнал с група философи, които учели, че Месията Исус не е бил разпънат на кръст, а само така се е сторило на тези, които са го заковали на кръста... Около 610 година синът на управителя на Кипър – епископ Джон, също започнал да провъзгласява, че Месията не е бил разпънат на кръст, а само така се е привидяло на хората, които са го наблюдавали." (Faris Al-Qayrawani, “Месията наистина ли бе разпънат на кръст?”, стр. 23) Но след като Католическата църква установила пълно господство през четвъртото столетие, както останалите движения, приемани за "извратени", така и Докетизмът постепенно изчезнали. С упражнения от страна на Църквата натиск учението, че Исус е бил разпънат на кръст, затвърждава мястото си на основна догма в Християнския свят. Възможността човечеството да узнае истината се предоставя единствено от Корана, който е бил низпослан на Пророка Мохамед (м.н.). В Корана Бог е съобщил истината относно Исус: “...но не го убиха и не го разпнаха, а само им бе оприличен...” (Сура Ниса, 157) ЖИВОТЪТ НА ИСУС СПОРЕД КОРАНА Според историческите източници Исус е живял преди около 2000 години. Той е пророк, който Бог е отредил да бъде знатен в земния и в отвъдния живот. Според Евангелието на Матей Исус е роден по времето на Херод I в периода на смяна на режима (4 г.пр.н.е.), а според Евангелието на Лука – по времето на император Август (6 г.сл.н.е.), по време на преброяването на Еврейското население. Тези сведения е невъзможно да бъдат доказани. Но изследвайки множество различни източници, експертите предполагат, че Исус е роден между 7 и 6 година пр.н.е. Дори днес Божията вяра, която този облагодетелстван от Бога с възвишени качества и благовестен с вечния рай, свят пророк e изповядвал, да съществува на земята, в действителност тя е претърпяла поквара и е променена спрямо първоначалната. Евангелието, което Бог е низпослал на Исус, също така съществува само на име, но първоизточника го няма. С течение на времето Християнските източници са претърпели различни промени и са преиначени. Поради тази причина днес е трудно да получим истински сведения относно Исус. Единственият източник, от който можем да достигнем до истината относно Исус, е Коранът, който Бог е обещал да брани до Съдния ден. В Корана е разказано за раждането на Исус, неговия живот, дадени са примери от случили му се събития и е споменато за положението на заобикалящите го хора и още множество други въпроси. Съществуват и доста примери за това как Исус е проповядвал пред Евреите. В сура Ал-Имран Бог е повелил следното: “[И дойдох] в потвърждение на Тората, [низпослана] преди мен, и за да ви разреша част от онова, което ви бе възбранено... И ви донесох знамение от вашия Господ. И бойте се от Аллах, и ми се покорете! Наистина Аллах е моят Господ и вашият Господ. На Него служете! Това е правият път.” (Сура Ал-Имран, 50-51) Голяма част от Евреите не се отзовали на този призив на Исус, а му се подчинили единствено малкото на брой апостоли. Съществуването на тези искрени вярващи е съобщено в Корана по следния начин: И когато Иса почувства неверието у тях, рече: “Кои са моите помощници [по пътя] към Аллах?” Неговите ученици рекоха: “Ние сме помощниците [по пътя] на Аллах. Повярвахме в Аллах и свидетелствай, че сме отдадени!” Господи наш, повярвахме в онова, което Ти низпосла, и последвахме пратеника. Впиши ни редом със свидетелите!” (Сура Ал-Имран, 52-53) Според Новия завет, въпреки че бил последван само от тези 12 ученици Исус обиколил Палестина надлъж и нашир. По време на тези пътувания, целта на които била да призове хората да повярват в Господа, с Божие позволение той извършвал множество чудеса. Изцерявал болни, сакати и прокажени, карал да прогледнат слепите по рождение и съживявал мъртвите. В айятите от Корана тези чудеса са разкрити по следния начин: ...“Донесох ви знамение от вашия Господ. Ще създам за вас от глина образ на птица, ще духна в нея и ще стане птица с позволението на Аллах. И ще изцерявам слепи и прокажени, и ще съживявам мъртви с позволението на Аллах. И ще ви съобщавам какво ядете и с какво се запасявате по домовете си. Наистина в това има знамение за вас, ако сте вярващи.” (Сура Ал-Имран, 49) Когато Аллах рече:“О, Иса, сине на Мариам, помни Моята благодат към теб и към майка ти, как те подкрепих със Светия дух, та с хората да говориш в люлката и като възрастен! И как те научих на книгата и на мъдростта, и на Тората, и на Евангелието. И ето, сътворяваш от глина образ на птица с Моето позволение, и духваш в нея, и става птица с Моето позволение. И изцеряваш слепия и прокажения с Моето позволение. И ето, извеждаш мъртвите с Моето позволение. И как възпрях от теб синовете на Исраил, когато им донесе ясните знаци. И рекоха неверниците измежду тях: “Това е само явна магия.” (Сура Маида, 110) Исус правел големи чудеса и хората силно се впечатлявали от тях. Но Исус винаги казвал, че извършва всички тези чудеса с Божие позволение, а в Евангелието пише, че на хората, които изцерявал, често казвал “вярата ти те спаси”. Всъщност, според Евангелието на Матей, виждайки чудесата на Исус, народът също прославял Бога: И като замина оттам, Исус дойде при галилейското езеро; и качи се на бърдото и седеше там. И дойдоха при Него големи множества, които имаха със себе си куци, слепи, неми, недъгави и много други, и сложиха ги пред нозете Му; и Той ги изцели; Така щото народът се чудеше, като гледаше неми да говорят, недъгави оздравели, куци да ходят, и слепи да гледат. И прославиха Израилевия Бог. Въпреки увеличаването на пречките броят на вярващите в Исус започнал да нараства, и то главно сред народа, който живеел в потисничество и жестокост. През този период Исус и неговите ученици обиколили всички околни села и градове. През това време свещениците и книжниците започнали да устройват капани срещу Исус, който разкривал пред тях еретичните страни на обичаите, които прилагали от години, който им припомнял за лицемерните им лукавства и който ги призовавал да вярват единствено в Господ и да живеят единствено в Негово име. В Корана е съобщено, че Исус е бил въздигнат при Бог и че на негово място е бил убит друг човек, приличащ на него. Исус е продължил, като всеки друг пророк, да призовава народа си към вяра в Бог, към живот на отдаденост, чрез който да спечели Божието одобрение, към отдръпване от греховете и злините и извършване на праведни дела. Той им е напомнял за временния характер на живота и близостта на смъртта, съобщавал им е, че в Деня на равносметката всеки човек ще отговаря за делата си. Той е призовавал хората да се прекланят единствено пред Господа и да се страхуват единствено от Него. В Евангелието се срещат множество препоръки и поучителни разкази, наричани притчи, свързани с тези въпроси. Исус давал съвети на тъй наречените в Евангелието хора с “недостатъчна вяра”, благовестявал хората, че “Божието господство” е близо, и ги призовавал да се помолят на Бог да опрости греховете им. Това господство е господство, което Евреите се надявали да постигнат с идването на Месията и което очаквали да се превърне в средство за вяра и избавление на синовете на Израил. Исус се е придържал към Мойсеевите закони, т.е. към истинските закони на Тората, и е поучавал Евреите, защото са се отдалечавали от тези закони или са ги прилагали неискрено, само за показ пред другите. Според Новия завет Исус е казал на Евреите, които са му се противопоставили: “ако вярвахте Мойсея, повярвали бихте и Мене; понеже той за мене писа”. (Йоан, 5: 46) Исус е призовавал хората да се обърнат към Тората. Един от призивите на Исус за служене на “Свещения Закон”, т.е. на Мойсеевите закони, в Евангелието на Матей е представен по следния начин: Да не мислите, че съм дошъл да разруша закона или пророците; не съм дошъл да разруша, но да изпълня. И тъй, който наруши една от тия най-малки заповеди, и научи така човеците, най-малък ще се нарече в небесното царство; а който ги изпълни и научи така човеците, той ще се нарече велик в небесното царство. В Корана е съобщено следното за Исус: “[И дойдох] в потвърждение на Тората, [низпослана] преди мен, и за да ви разреша част от онова, което ви бе възбранено... И ви донесох знамение от вашия Господ. И бойте се от Аллах, и ми се покорете!” (Сура Ал-Имран, 50) ПРОТИВОРЕЧИВИТЕ ТВЪРДЕНИЯ ЗА РАЗПЯТИЕТО В ЕВАНГЕЛИЯТА Християните днес вярват в Святата Книга, известна като “Новия завет”. В тази книга има множество раздели, препоръчващи принципи на добър морал, които призовават към искрена вяра и служба на Бог. От тази гледна точка голяма част от Новия завет е в съответствие с Корана. Поради тази причина Мюсюлманите и Християните споделят множество общи вярвания и вярват в едни и същи нравствени ценности. Това е един изключително важен факт, който формира основите на създаването на един диалог и сътрудничество между Мюсюлманството и Християнството. В Корана Бог ни съобщава, че само две основни учения от Новия завет са грешни. Едното от тях е вярването, че Исус е бил разпънат на кръст и че това е един вид “отдаване на жертва” в името на всички хора. А второто е твърдението, че Исус е “Божий син”. (Пречист е Бог! Пречист е Той, за да има рожба!) Интересното тук е, че твърденията в Евангелията по отношение на тези две вярвания изключително много си противоречат. Четирите Евангелия Новият завет съдържа четири различни “евангелия”, които разказват за живота и проповедите на Исус. Първите три от тези четири Евангелия, т.е. на Матей, Марко и Лука, до голяма степен си приличат. Поради тази причина според Християнските традиции те са обозначени като “Синоптични Евангелия”. (Синоптичен има значението на “от едно и също око” и изразява общата гледна точка между трите Евангелия). Евангелието, което от историческа гледна точка е написано най-рано, въпреки че в Новия завет е поставено на второ място, е това на Марко. Приема се, че докато пишат своите Евангелия, Матей и Лука ползват като източник Марко, но правят някои допълнения към него. Четвъртото Евангелие - това на Йоан, пък притежава някои моменти, по които силно се различава от Синоптичните Евангелия. Някои от разказаните в Евангелието на Йоан събития не се съдържат в останалите три или в тях тези събития са обратни. Нещо повече, едно разказано от Йоан събитие в другите три Евангелия е разказано по напълно различен начин. Противоречащите едно на друго твърдения относно разпятието Както обяснихме и по-рано, в Корана ни е съобщено, че този, който е бил разпънат на кръст, всъщност не е бил Исус, а по Божие чудо на кръста е разпънат приличащ на него мъж и че Исус се е спасил от този заложен му капан. Евангелията от Новия завет обаче са настойчиви по отношение на това, че разпънатият на кръст е бил Исус. Но в разказите за разпятието на Исус те си противоречат помежду си толкова много, колкото по никой друг въпрос. Във връзка с този въпрос съществува разногласие както между Синоптичните Евангелия и това на Йоан, така и между самите Синоптични Евангелия. Става въпрос за едно голямо несъответствие от времето, започващо с така наречената Последна вечеря на Исус с апостолите, и продължава със задържането му под стража и неговото осъждане. Нека разгледаме поред по-важните моменти от тези разногласия: • Синоптичните Евангелия твърдят, че на последната вечеря Исус и учениците му са извършили “обред с хляб и вино”. При Йоан обаче такова нещо въобще не е споменато. Вместо него в Евангелието на Йоан се твърди, че на последната вечеря в знак на обич и уважение Исус е “измил нозете на учениците си”. • По отношение на залавянето на Исус от римляните също има пълна несъгласуваност. Според твърдението на Синоптичните Евангелия Юда Искариотски е предал Исус на римляните, като им го е показал, според Йоан обаче Исус се е представил сам и се е предал. Отговорът, който Исус е дал на Юда, също е предаден по различен начин: според Матей Исус казал: “Приятелю, за каквото си дошъл, стори го”, а според Йоан между Исус и Юда не се е бил провел никакъв разговор. • Друг неясен момент е и какво се е случило с апостолите след залавянето на Исус. Според Матей всички ученици избягали, само Петър наблюдавал отдалече Исус. Според Марко пък Исус е бил последван единствено от “един момък, обвит с плащаница”, като е включена и странната подробност, че след като този младеж бил заловен, оставяйки плащаницата си, избягал. Лука, подобно на Матей, пише, че Исус е бил последван единствено от Петър. Йоан пише, че “подир Исуса вървяха Симон Петър и един друг ученик”. • Отговорът на въпроса кой е осъдил Исус също е различен. Синоптичните Евангелия разказват, че Исус е осъден от страна на Съвета на Еврейските старейшини (Синедриона). Според Йоан обаче Исус не е бил осъден от Синедриона, а от "Каиафа, който беше първосвещеник през тая година" и неговия тъст Анна. • Разпитът на Исус от страна на римския управител Пилат също е разказван по различни начини. Според Синоптичните Евангелия Исус не е отговорил на нито едно от обвиненията, които Пилат му е отправил, а само на въпроса: "Ти Юдейският цар ли си?" дал краткия отговор: "Ти казваш". В Евангелието на Йоан пък пише, че Исус е дал дълъг отговор на Пилат и че е направил подробно обяснение за това, че неговото “Царство” не е в този, а в отвъдния свят. • По отношение на това кой е носил кръста също има разногласие. В Синоптичните Евангелия пише, че кръстът е бил носен от един киринеец на име Симон, докато в Евангелието на Йоан се твърди, че Исус сам е носил кръста си. • Реакциите на разбойниците, които се приема, че са били разпънати на кръст заедно с Исус, отново са разказани по различни начини. Думите, които се предават като последните слова на Исус, също са противоречиви. • Евангелията дават различни сведения и относно времето на събитието на разпъването на кръст. Според Синоптичните Евангелия събитието е станало на втория ден от празника Пасха (безквасните хлябове), а според Йоан – един ден преди празника Пасха... Очевидно е, че тези противоречия ни разкриват една доста странна картина. Защото на тези събития, които започват от деня, който се твърди, че е бил последен от живота на Исус, и продължават с Последната вечеря и разпъването на кръста, би трябвало да има, както приемат и Християните, стотици свидетели. С изключение на Последната вечеря, на която са присъствали само апостолите, останалите събития би трябвало да са се случили пред очите на множество хора. Според Евангелията залавянето на Исус е станало пред очите на една група хора, състояща се от стотици Евреи и римляни. Отново според Евангелията разпятието също би трябвало да е станало в Йерусалим, пред очите на народа. Добре, но как е възможно тези събития, които се твърди, че са се случили пред толкова много свидетели, да бъдат разказани толкова противоречиво?... Отговорът е очевиден: Евангелията са в такова ясно противоречие по отношение на разказите за разпятието, защото събитието, което разказват, е основано на една заблуда. Човекът, който е бил разпънат на кръст, не е бил Исус. Бог е спасил този свят пророк от подготвения му капан. Исус не е умрял, той е при Бог В Корана е съобщено, че неверниците правят капан, за да убият Исус. Но краят на този капан е съобщен така: И [юдеите] лукавстваха. А Аллах провали тяхното лукавство. Аллах е над лукавите. (Сура Ал-Имран, 54) Както се съобщава и в айятите, неверниците пристъпили към действие, за да убият Исус, заложили му капан. Но тези хора не са успели да убият Исус, те са убили друг, приличащ на него човек, който са помислили за Исус. Въздигайки Исус при Себе си, Бог е провалил подготвения капан: И изричаха: “Ние убихме Месията Иса, сина на Мариам, пратеника на Аллах.” но не го убиха и не го разпнаха, а само им бе оприличен. И които бяха в разногласие за това, се съмняваха за него. Нямат знание за това, освен да следват предположението. Със сигурност не го убиха те. (Сура Ниса, 157) По отношение на смъртта на Исус следващият айят продължава така: Да, възнесе го Аллах при Себе си. Аллах е всемогъщ, премъдър. (Сура Ниса, 158) Съобщената ни в айятите истина е ясна. Тези, които са направили опит да убият Исус, са се провалили в това свое начинание. Използваният в айята израз: “...а само им бе оприличен...” ясно съобщава за случилото се. Бог е показал на хората приличащ на Исус човек, а него е въздигнал при Себе си. Нещо повече, Господ ни съобщава, че тези, които отправят това твърдение, нямат ни най-малка информация за това. Исус не е бил убит. Истината, която е посочена в Корана и която открито е съобщена в хадисите на Пророка Мохамед (с.a.в.), е, че Исус е жив и през последното време ще се върне отново на земята. ИСУС ЩЕ СЕ ВЪРНЕ НА ЗЕМЯТА Темата за Второто пришествие на Исус на земята през последните месеци се превърна в един актуален въпрос. За да научим истината относно този въпрос, разбира се, трябва да разгледаме разкритите в Корана факти. В Корана има важни доказателства за това, че Исус ще дойде за втори път на земята. Можем да ги представим, както следва: Доказателство “... и до Деня на възкресението ще сторя онези, които те последваха, над онези, които не повярваха...” Първият от айятите, които съдържат знамения относно второто пришествие на Исус, е 55ти айят от Сура Ал-Имран: Когато Аллах рече: “О, Иса, Аз ще те прибера и ще те въздигна при Мен, и ще те пречистя от невярващите, и до Деня на възкресението ще сторя онези, които те последваха, над онези, които не повярваха. После при Мен ще се завърнете и ще отсъдя между вас в онова, по което сте били в разногласие.” (Сура Ал-Имран, 55) Тук се споменава за съществуването на една група, която ще се покори на Исус, и до Деня на възкресението Бог ще ги стори превъзхождащи онези, които не са повярвали. По времето на Исус хората, които го последвали, били много малко. След неговото напускане на земята в религията започнала една бърза дегенерация. През следващите две хиляди години хората, които вярват в Исус (християни) биват лишени от всякаква политическа сила и биват подложени на голям натиск. При това положение не бихме могли да твърдим, че живелите в миналото християни са превъзхождали неверниците, както и че този айят се отнася за тях. Когато погледнем към живеещите днес християни, пък виждаме, че същността на християнството се е променила и се е формирала една вяра, различна от проповядваната от Исус божия религия. При това положение изразът “до Деня на възкресението ще сторя онези, които те последваха, над онези, които не повярваха” съдържа едно ясно знамение. Това трябва да е една група, която ще се подчини на Исус и ще живее до Съдния ден. И тези, които ще се подчинят на този свят човек, по време на повторното му идване на земята, до Съдния ден ще бъдат поставени над неверниците. Доказателство “...няма такъв, който да не повярва в него преди неговата смърт...” След айятите 156-158 от сура Ниса, в 159ти айят Бог ни съобщава следното: “Сред хората на Писанието няма такъв, който да не повярва в него преди неговата смърт, а в Деня на възкресението той ще е свидетел против тях.” (Сура Ан-Ниса, 159) Изразът “няма такъв, който да не повярва в него преди неговата смърт” в тези айяти е изключително забележителен. Някои от тълкувателите, смятайки, че местоимението “него” се отнася за Корана, а не за Исус, правят интерпретации, според които хората на Писанието, преди да умрат, ще повярват в Корана. Но използваното в този айят местоимение “него” е същото като тези, използвани в предходните два айята, които безспорно се отнасят за Исус. Защото в предходните два айята се говори единствено за Исус. Второто нещо, което ще отбележим по отношение на значението на айята, е свързано с интерпретирането на израза “преди неговата смърт”. Някои хора смятат, че този израз означава, че хората на Писанието ще повярват преди своята смърт. Според тази интерпретация всеки човек от хората на Писанието преди своята собствена смърт непременно ще повярва в Исус. До днес обаче са живяли милиони Евреи – хора на Писанието, които не са повярвали в Исус и които са умряли без да му повярват. Поради тази причина в айята се има предвид смъртта не на хората на Писанието, а на Исус. И в заключение, след като направихме тази съдържателна оценка на айята, можем да кажем, че смисълът му е следният: “Преди Исус да умре, всички хора на Писанието ще му повярват”. А това ще бъде възможно единствено след като Исус се завърне и заживее за втори път на земята и през този негов втори живот всички хора на Писанието му повярват. Всъщност предсказанията от хадитите са точно така. (Бог знае най-добре) Доказателство: “Той е знак за Часа...” Един друг айят, свързан с повторното пристигане на Исус през последните времена, е 61ви айят на сура Зухруф. Този айят ни съобщава, че Исус е знамение за Съдния ден: Той е знак за Часа. И не се съмнявайте в него, и Ме следвайте! Това е правият път. (Сура Аз-Зухруф, 61) Големите Ислямски учени, осланяйки се на айяти или достоверни хадиси, също твърдят, че с местоимението “той” се има предвид Исус. В коментарите на Елмалъ Хамди Язър е дадено следното обяснение: Той със сигурност е знак за Часа, той е знамение, доказателство за това, че часът ще настъпи и мъртвите ще бъдат възкресени. Защото взимайки под внимание било то чудотворната поява, било то съживяването на мъртвите или известяването за възкресението, Исус (м.н.) е доказателство за това, че Денят на възкресението ще настъпи и както в хадисите се приема, той е знамение за Съдния ден.” (Елмалъ Хамди Язър, http://www.kuranikerim.com/telmalili/zuhruf.htm) Исус е живял приблизително шест века преди низпославането на Корана. Поради тази причина ние не можем да определим неговата първа поява като “знак за Часа”, т.е. като знамение за настъпването на Съдния ден. Това, което този айят в действителност ни показва, е фактът, че Исус отново ще дойде на земята през последният период, т.е. в периода преди настъпването на Съдния ден, и това ще бъде знак за приближаването на Часа. (Бог знае най-добре) Доказателство: "... Ще го научи на Тората, на Евангелието и на Книгата..." В айята се съобщава, че Бог ще научи Исус на Тората, на Евангелието и на “книгата”. Безспорно от изключително значение е да знаем коя е тази “книга”. Същият израз е употребен и в 110ти айят на сура Маида: " Когато Аллах рече: “О, Иса, сине на Мариам, помни Моята благодат към теб и към майка ти, как те подкрепих със Светия дух, та с хората да говориш в люлката и като възрастен! И как те научих на книгата и на мъдростта, и на Тората, и на Евангелието...” (Сура Ал-Маида, 110) Когато разгледаме внимателно думата “книга”, ще видим, че тук се има предвид Коранът. Освен Тората и Евангелието на земята е известна още само една божия книга, а тя е Коранът. (Низпосланите на Дауд (м.н.) Псалми са включени в Стария Завет) В още един айят от Корана, наред с Тората и Евангелието е използвана думата “книга”, с която се означава Коранът. (Сура Ал-Имран, 2-3) При това положение ние спокойно можем да смятаме, че третата “книга”, на която Исус ще бъде научен, е Коранът и че това ще бъде възможно единствено при неговото второ пришествие през последния период. Това е така, защото Исус е живял 600 години преди низпославането на Корана и не може и дума да става да е бил научен на него отпреди това. Когато погледнем към хадисите на Пророка Мухаммед (м.н.), разбираме, че при завръщането на Исус на земята той ще властва не с Евангелието, а с Корана. А това напълно съответства на смисъла на айята. (Бог знае най-добре) Доказателство: " Примерът с Иса пред Аллах е като примера с Адам..." Aйятът: “Примерът с Иса пред Аллах е като примера с Адам...” (Сура Ал-Имран, 59) също може да ни показва, че Исус ще се върне на земята. Като цяло тълкователите обръщат внимание на факта, че и двамата пророци са се родили без бащи. Така както Адам (м.н.) е бил сътворен от пръст единствено посредством изречената от Бог дума “Бъди!”, така и Исус е роден без баща само с думата “Бъди!”. Но айятът може да съдържа и още един знак. Подобно на Адам (м.н.), който е бил спуснат на земята от рая, така през последният период може би и Исус ще бъде спуснат. (Бог знае най-добре.) Доказателство: "... в деня, в който съм роден, и в деня, когато ще умра, и в Деня, когато ще бъда възкресен..." Друг айят от Корана, който съобщава за смъртта на Исус (м.н.), е следният айят от сура Мариам: “И мир на мен в деня, в който съм роден, и в деня, когато ще умра, и в Деня, когато ще бъда възкресен!” (Сура Мариам, 33) Когато разгледаме този айят заедно с 55ти айят от сура Ал-Имран ще видим, че те сочат към един много важен факт. В айята от сура Ал-Имран се съобщава, че Исус се е възнесъл при Бог. В този айят не се съобщава нито за умиране, нито за убиване. Но в 33ти айят от сура Мариам се споменава за деня, когато Исус ще умре. Тази смърт от своя страна е възможна само след като Исус се появи за втори път на земята, поживее известно време и след това умре. (Бог знае най-добре.) Доказателство: "... с хората да говориш в люлката и като възрастен (кехлен)..." Друго доказателство за това, че Исус отново ще се върне на земята, е думата “кехлен” (възрастен), която е използвана в айятите 110 и 46 на съответно сурите Маида и Ал-Имран: Когато Аллах рече: “О, Иса, сине на Мариам, помни Моята благодат към теб и към майка ти, как те подкрепих със Светия дух, та с хората да говориш в люлката и като възрастен (кехлен)!... (Сура Маида, 110) “И ще говори на хората още в люлката, и като възмъжее (кехлен), и ще бъде от праведниците.” (Сура Ал-Имран, 46) В Корана това представяне е използвано единствено в горните два айята и единствено за Исус. Значението на думата “кехлен”, която е употребена, за да ни представи Исус като възрастен, е “човек на възраст между тридесет и петдесет години, който е напуснал юношеската възраст и е навлязъл в периода на зрялост”. Ислямските учени интерпретират тази дума като “периодът след 35-годишна възраст”. Според хадиса с разкази на Ибни Аббас Исус се е възнесъл на небето още докато е бил млад, на около 30 години, и след като се върне на земята, ще живее още четиридесет години. Осланяйки се на този хадис, Ислямските учени твърдят, че Исус ще достигне своята старост след второто си пришествие на земята и затова тези айяти са доказателство за пришествието на Исус. (Мухамед Халил Херрас, Фаслу’л-Макал фи Реф’л Иса Хайен и Нюзулихи и Kaтлихи’д-Деджал, Мектебетю’с Сюнне, Кайро, 1990, стр.20) На кратко, чудото на второто пришествие на Исус на земята, което ясно се съобщава в не малко хадити, е съобщено и в Корана. Исус не е умрял и ще се върне отново на земята. ЗАБЛУДАТА НА ХРИСТИЯНИТЕ ПО ОТНОШЕНИЕ НА ТРОИЦАТА В Корана е обърнато внимание на положителните вярвания и нравствените качества на Християните. Бог съобщава, че за Мюсюлманите Християните са “най-близки по любов” и “не се възгордяват”. (Сура Маида, 82) Според Исляма Християните не са неверници, а заедно с Евреите представляват “хората на Писанието”. Т.е. те са вярващи, които са повярвали на предходните Божии откровения. Но в Корана е обърнато внимание на една много голяма заблуда, в която изпадат Християните. Това е грешката на обожествяването на Исус, което представлява понятието “Триединство”. В Корана Бог предупреждава Християните по този въпрос така: “О, хора на Писанието, не прекалявайте в своята религия и говорете за Аллах само истината! Месията Иса, синът на Мариам, е само пратеник на Аллах и Негово Слово, което Той извести на Мариам, и дух от Него. И вярвайте в Аллах и в Неговите пратеници, и не казвайте: “Троица!” Престанете! Това е най-доброто за вас. Аллах е единственият Бог. Пречист е Той, за да има рожба! Негово е всичко на небесата и всичко на земята. И достатъчен е Аллах за довереник.” (Сура Ниса, 171) Също така, ако погледнем към историческите данни, ще видим, че Триединството е суеверие, навлязло в Християнството в по-късните периоди. Същност на Християнството: Единобожието Първоначално Християнството се заражда между живеещите в Палестина Евреи. Почти всички от обкръжението на Исус и хората, които му повярвали, били Евреи и живеели според Моисеевите закони. От друга страна пък, най-основната особеност на Еврейството е единобожието, вярата в един-единствен Бог. Християнството обаче започва да се променя след възнесението на Исус при Бог, изгонването на евреите от техните земи и разпръскването им по земите на езичниците. Единобожието, което е основно в Моисеевите закони, бива променено и Християните започнали по своему да приемат Исус като бог. Вярата в “Светата троица” се появява в края на този процес. За Християните това понятие означава една, състояща се “Отец, Син и Светия дух”, три-Божна вяра. Триединството е един от основните религиозни постулати на традиционното Християнство. Вярата в Светата троица формира една изкривена вяра във Всевишния и Всемогъщ Бог и обожествява Исус, когото Бог е изпратил на хората като пророк. Но въпреки че съдържа в себе си доста противоречия и е в пълно несъответствие с единобожието, триединството заема едно много съществено място в преиначената религиозна система на Християните. Следователно човек, който не вярва в триединството, т.е. в това, че Исус е Божий син, не се приема като истински Християнин от защитниците на традиционното Християнство. Натискът върху тези, които не приемат Триединството Интересен е фактът, че през цялата Християнска история върху различните хора и движения, които са се изправяли срещу вярата в Светата троица и са отстоявали това, че Исус е просто човек и е пророк, изпратен от Бог, е бил упражняван жесток натиск. Доказателствата от Евангелието и живота на Исус, които тези хора изтъквали, винаги били пренебрегвани, било е забранено да се говорят по тези въпроси. Тези вярващи в единобожието хора остро се противопоставяли на онези, които твърдели, че Исус е Божии син, и открито обявили това за “съдружаване на Господа”. Поради тази причина в продължение на векове те били представяни като “неверници”, “еретици” и дори “врагове на Християнството”, като тези, които ги подкрепяли, били третирани по същия начин. Някои от тях били изселени от родните им места, други пък били осъдени от инквизиционния съд на смърт чрез изгаряне или обесване. Тези наказания предотвратили увеличаването броя на тези, които се противопоставяли на триединството, и разпространяването на идеите им. В Християнския свят хората, които вярват в единствеността на Бог, винаги са били малцинство в сравнение със защитниците на триединството. Но дори тези, които безпристрастно са изследвали този въпрос, установяват, че истинското Християнство е така нареченото правоверно Християнство (вярването в единствеността на Бог), което в продължение на векове е било подложено на натиск. Голяма част от започналите през 18 век независими проучвания на Библията се достига до заключението, че в истинското Християнство няма триединство, изкупление и подобни на тях Християнски догми. Експертите, които извършвали проучванията, след като подробно изучили Тората, Евангелието и останалите Християнски източници, открили, че традиционното Християнство, което днес властва по цял свят, притежава значителни различия от религията, която е била изповядвана по времето на Исус, и че е било оформено векове след Исус. Християните, които отричат вярата в Светата троица Днес някои Християнски движения, може би и под влиянието на тези исторически доказателства, отричат триединството. Така например Унитарианската църква, която има привържаници по всички краища на света, представлява едно много голямо Християнско общество, което отрича вярата в Светата Троица. Въпреки че между движенията като това съществуват известни идейни различия, всички те не приемат, че Исус е Божий син, и твърдят, че Християнството повелява да се вярва единствено в Бог. Голяма част от тях изтъкват и невярността на твърденията, че Исус е бил разпънат на кръст, за да изкупи греха на човечеството. Днес можем да срещнем опровергаващите триединството Християни под различни наименования и под формата на разнообразни църковни формации. Особено в Америка с всеки изминат ден “противниците на триединството” стават все по-силни и се забелязва голямо увеличение в броя на тези, които явно представят истините в Християнския свят. Между тях особено забележителна е “Световната Божия църква” ("The Worldwide Church Of God"). Основателят на тази църква Хърбърт Армстронг защитава идеята, че доктрината на триединството е неправедно вярване, което е навлязло в Християнството от езическите култури. Мястото, на което трябва да обърнем най-голямо внимание по отношение на този въпрос, е, че “триединството”, което защитниците на традиционното Християнство твърдят, че е негова основа, не може да бъде открито в нито една част на Библията. Това вярване го няма нито в Стария завет, който представлява Свещените книги на Евреите, нито пък в Новия завет – Свещеното писание на Християните. Вярването в Светата Троица се основава на тълкуването на някои изрази от Евангелието и тази дума е използвана за първи път в края на 2-рото столетие от Теофилус от Антакия. Окончателното внедряване на това вярване в Християнската вяра обаче става много по-късно. Именно поради тази причина Библейските изследователи и тези, които са против триединството, се съсредоточават върху следните въпроси: “Hе би ли трябвало вярването в Светата Троица, което е представяно като основа на Християнската религия, да беше ясно изразено в Светата Книга? Ако това вярване наистина бе правилно, то не би ли трябвало Исус да беше обяснил подробно този въпрос на хората?”. Отговорът, който са си дали на тези въпроси, е ясен: Едно вярване, което не е ясно споменато в Евангелието и което поради тази причина, не е известно на първите Християни, не може да бъде основа на Християнството. Това не е нищо друго освен една митологична легенда, която се е формирала след Исус и под въздействието на установената гръцка култура, и няма нищо общо със същността на Християнството. В действителност този факт може да бъде забелязан при едно по-внимателно прочитане на Евангелието. В Евангелието “вярата в единствеността на Бог” също е основна В Корана е съобщено, че Исус е проповядвал пред Евреите по следния начин: ...“О, синове на Исраил, служете на Аллах моя Господ и вашия Господ!...” (Сура Маида, 72) Думите на Исус, с които призовавал народа си към единобожието, днес все още могат да бъдат открити в Евангелията на Новия завет, който е бил променен в обратната посока. Така например според Евангелието на Марко на въпроса на един еврейски книжовник: “Коя заповед е първа от всички?”, Исус отговаря така: "Слушай, Израилю; Господ нашият Бог е един Господ; и да възлюбиш Господа твоя Бог от цялото си сърце, с цялата си душа, с всичкия си ум и с всичката си сила". Пасажът по-долу, който отново е от Евангелието на Марко, показва как Исус възпира хората от това да го хвалят, камо ли да го обожествяват: И когато излизаше на път, някой се завтече та коленичи пред Него и Го попита: Учителю благи, какво да сторя за да наследя вечен живот?А Исус му рече; Защо Ме наричаш благ? Никой не е благ освен един Бог. В действителност дори само този пасаж е достатъчен, за да се докаже, че триединството е вярване, което противоречи на Новия завет. Исус, не приемайки отправените към него хвалби и подчертавайки, че единствено Бог заслужава да бъде хвален, много явно изразява факта, че той е само един Божий раб. Всъщност Исус е Божий пророк, който след изкривяването на донесените от Мойсей откровения е изпратен, за да призове хората към единобожието и да ги напъти, че няма друго божество освен Господа. Той е призовавал израилтяните, които изкривили представената им от Мойсей Божия вяра, да се откъснат от фанатичните си традиции, да се откажат от суеверните вярвания и да се отдадат единствено на Бог. В айятите от Корана призивът на Исус към синовете на Израил е съобщен по следния начин: И когато Иса донесе ясните знаци, рече: “Дойдох при вас с мъдростта и за да ви обясня част от онова, по което сте в разногласие! Затова бойте се от Аллах и ми се покорете! Аллах е моят Господ и вашият Господ. Затова единствено на Него служете! Това е правият път.” (Сура Зухруф, 63-64) [И дойдох] в потвърждение на Тората, [низпослана] преди мен, и за да ви разреша част от онова, което ви бе възбранено... И ви донесох знамение от вашия Господ. И бойте се от Аллах, и ми се покорете! Наистина Аллах е моят Господ и вашият Господ. На Него служете! Това е правият път.” (Сура Ал-Имран, 50-51) Това, което остава на Мюсюлманите, Християните, Евреите и всички останали хора по света, е да се отзоват на този призив.
1.1 1.2 1.3 2.1 2.2 3.1 4.1 5.1 5.2 5.3 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 7.3 7.4 8.1 9.1 10.1 11.1 11.2 12.1 12.2 12.3 12.4 13.1 13.2 13.3 13.4 13.5 13.6 13.7 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 19.2 20.1 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5 21.6 22.1 23.1 23.2 23.3 24.1 24.2 24.3 24.4 24.5 24.6 25.1 26.1 26.2 27.1 27.2 27.3 27.4 27.5 28.1 29.1 29.2 30.1 30.2 30.3 30.4 30.5 30.6 31.1 32.1 32.2 33.1 33.2 34.1 34.2 34.3 34.4 35.1 35.2 35.3 36.1 36.2 36.3 37.1 38.1 38.2 38.3 38.4 38.5 39.1 39.2 39.3 39.4 40.1 40.2 41.1 41.2 42.1 42.2 43.1 43.2 43.3 43.4 44.1 44.2 45.1 46.1 46.2 46.3 47.1 47.2 48.1 48.2 49.1 50.1 50.2 51.1 51.2 51.3 51.4 52.1 53.1 54.1 55.1 56.1 57.1 57.2 57.3 58.1 59.1 59.2 59.3 59.4 60.1 60.2 60.3 60.4 61.1 61.2 61.3 62.1 63.1 63.2 64.1 64.2 64.3 64.4 65.1 65.2 65.3 66.1 66.2 67.1 68.1 68.2 68.3 68.4 68.5 68.6 68.7 69.1 69.2 69.3 70.1 71.1 71.2 71.3 71.4 71.5 71.6 71.7 72.1 73.1 73.2 73.3 74.1 74.2 74.3 74.4 74.5 75.1 75.2 76.1 77.1 78.1 79.1 80.1 80.2 80.3 81.1 81.2 81.3 81.4 82.1 83.1 83.2 83.3 83.4 83.5 84.1 84.2 84.3 84.4 84.5 85.1 85.2 85.3 85.4 85.5 85.6 86.1 86.2 86.3 86.4 86.5 87.1 87.2 87.3 87.4 87.5 87.6 87.7 87.8 87.9 87.10 87.11 87.12 87.13 88.1 88.2 89.1 90.1 91.1 92.1 93.1 93.2 93.3 94.1 94.2 94.3 94.4 95.1 95.2 96.1 96.2 96.3 96.4 97.1 97.2 97.3 98.1 98.2 98.3 98.4 99.1 99.2 99.3 100.1 100.2 100.3 100.4 100.5 101.1 101.2 101.3 102.1 102.2 102.3 102.4 103.1 104.1 105.1 106.1 107.1 107.2 107.3 108.1 108.2 109.1 110.1 110.2 110.3 110.4 110.5 111.1 112.1 112.2 112.3 113.1 114.1 114.2 114.3 115.1 115.2 115.3 115.4 115.5 116.1 119.1 120.1 121.1 122.1 123.1 123.2 123.3 124.1 124.2 124.3 125.1 125.2 125.3 125.4 125.5 126.1 126.2 126.3 126.4 126.5 126.6 126.7 127.1 127.2 127.3 128.1 128.2 128.3 128.4 128.5 128.6 128.7 129.1 129.2 130.1 130.2 130.3 131.1 132.1 132.2 133.1 134.1 134.2 135.1 136.1 136.2 136.3 137.1 138.1 139.1 140.1 140.2 140.3 141.1 141.2 141.3 142.1 143.1
Correct and courteous words accompanied by forgiveness are better than giving charity followed by insulting words. Allah is Rich Beyond Need, All-Forbearing. (Surat al-Baqara: 263) Do not be like the hypocrite who, when he talks, tells lies; when he makes a promise, breaks it; and when he is trusted, proves dishonest. (Bukhari and Muslim) MIRACLES OF THE QUR'AN CREATION FROM HOT SMOKE Scientists today are able to observe the formation of stars from a hot gas cloud. Formation from a warm mass of gas also applies to the creation of the universe. The creation of the universe as described in the Qur’an confirms this scientific discovery in the following verse: He placed firmly embedded mountains on it, towering over it, and blessed it and measured out its nourishment in it, laid out for those who seek it—all in four days. Then He turned to heaven when it was smoke and said to it and to the earth, “Come willingly or unwillingly.” They both said, “We come willingly.” The Arabic word for “smoke” in the above verse is “dukhanun,” which describes the hot, cosmic smoke in question. This word in the Qur’an, in pinpoint fashion, describes this smoke very accurately for it is a warm body of gas containing mobile particles connected to solid substances. Here, the Qur’an has employed the most appropriate word from the Arabic language for describing the appearance of this phase of the universe. Let us note that only in the 20th century have scientists discovered that the universe emerged from a hot gas in the form of smoke. The fact that such information about the creation of the universe is given in the Qur’an is nothing short of a miracle of the Qur’an. THE SPLITTING ASUNDER OF “THE HEAVENS AND THE EARTH” Another verse about the creation of the heavens is as follows: Do those who disbelieve not see that the heavens and the earth were sewn together and then We unstitched them and that We made from water every living thing? So will they not believe? The word “ratq” translated as "sewn to" means "mixed in each, blended" in the Arabic vernacular. It is used to refer to two different substances that make up a whole. The phrase "we unstitched" is the verb “fataqa” in Arabic and implies that something comes into being by tearing apart or destroying the structure of things that are sewn to one another. The sprouting of a seed from the soil is one of the actions to which this verb is applied. Let us take a look at the verse again. In the verse, sky and earth are at first subject to the status of “ratq.” They are separated (fataqa) with one coming out of the other. Intriguingly, when we think about the first moments of the Big Bang, we see that the entire matter of the universe collected at one single point. In other words, everything—including "the heavens and earth" which were not created yet—were in an interwoven and inseparable condition. Then, this point exploded violently, causing its matter to disunite. (For further reference, please see, Miracles of the Qur'an , by Harun Yahya) Dr. Mazhar U. Kazi, 130 Evident Miracles in the Qur'an (New York, USA: Crescent Publishing House: 1998), 52 THE END TIMES AND THE MAHDI SIGNS OF THE LAST DAY IN THE QUR'AN THE QUR'AN TELLS OF 'ISA'S RETURN TO EARTH Allah did not allow the disbelievers to kill 'Isa (as), but took him up into His own presence, and announced the good news to humanity that he will return to Earth in the End Times. The Qur'an provides information about 'Isa (as)'s return in several instances: • One verse says that the disbelievers who set a trap to kill 'Isa (as) did not succeed; (And We cursed them) for their saying, 'We killed the Messiah, 'Isa son of Maryam, Messenger of Allah.' They did not kill him and they did not crucify him but it was made to seem so to them. Those who argue about him are in doubt about it. They have no real knowledge of it, just conjecture. But they certainly did not kill him. (Surat an-Nisa': 157) • Another verse says that 'Isa (as) did not die, but was taken from the human sphere into the presence of Allah. Allah raised him up to Himself. Allah is Almighty, All-Wise. (Surat an-Nisa': 158) • In the 55th verse of Surah Al 'Imran, we learn that Allah will place the people who follow 'Isa (as) above those who disbelieve until the Day of Rising. It is an historical fact that, 2000 years ago, 'Isa (as)'s disciples had no political power. Christians who lived between that period and our own have believed a number of false doctrines, the chief of which is the doctrine of the Trinity. Therefore, as is evident, they will not be able to be referred to as followers of 'Isa (as), because, as it says in several places in the Qur'an, those who believe in the Trinity have slipped into denial. In such a case, in the time before the Hour, the true followers of 'Isa (as) will overcome the deniers and become the manifestation of the divine promise contained in Surah Al 'Imran. Surely, this blessed group will be made known when 'Isa (as) returns again to earth. • Again, the Qur'an states that all the People of the Book will believe in 'Isa (as) before he dies: There is not one of the People of the Book who will not believe in him ('Isa) before he dies; and on the Day of Rising he will be a witness against them. (Surat an-Nisa': 159) We learn clearly from this verse that there are still three unfilled promises concerning 'Isa (as). First, like every other human being, the Prophet 'Isa (as) will die. Second, all the People of the Book will see him in bodily form and will obey him while he is alive. There is no doubt that these two predictions will be fulfilled when 'Isa (as) comes again before the Last Day. The third prediction about 'Isa (as)'s bearing witness against the People of the Book will be fulfilled on the Last Day. • Another verse in Surah Maryam discusses the death of 'Isa (as). Peace be upon me the day I was born, and the day I die and the day I am raised up again alive. (Surah Maryam: 33) When we compare this verse with the 55th verse of Surah Al 'Imran, we can recognize a very important fact. The verse in Surah Al 'Imran speaks about 'Isa (as)'s being raised to the presence of Allah. In this verse, no information is given as to whether 'Isa (as) died or not. But in the 33rd verse of Surah Maryam, 'Isa (as)'s death is referred to. This second death is possible only if 'Isa (as) came to earth again and died after living here for some time. (Allah surely knows best) • Another verse that alludes to 'Isa (as)'s return to earth reads: He will teach him ('Isa) the Book and Wisdom, and the Torah and the Gospel. (Surah Al 'Imran: 48) To understand the reference to the 'Book' mentioned in this verse, we must look at other verses in the Qur'an that are relevant to this subject: if the Book is stated in one verse together with the Torah and the Gospel, then it must mean the Qur'an. The third verse of Surah Al 'Imran serves as such an example: Allah, there is no god but Him, the Living, the Self-Sustaining. He has sent down the Book to you with truth, confirming what has there before it. And He sent down the Torah and the Gospel, previously, as guidance for mankind, and He has sent down the Furqan (the Criterion of judgement between right and wrong). (Surah Al 'Imran: 2-4) • In that case, the book referred to in verse 48, that 'Isa (as) is to learn, can only be the Qur'an. We know that 'Isa (as) knew the Torah and the Gospel during his lifetime, that is, approximately 2000 years ago. Clearly, it will be the Qur'an that he will learn when he comes to earth again. • What verse 59 of Surah Al 'Imran offers is very interesting: 'The likeness of 'Isa in Allah's sight is the same as Adam...' In this verse we can see there must be a number of similarities between the two prophets. As we know, both Adam (as) and 'Isa (as) had no father, but we may draw a further similarity from the above verse, between Adam's (as) descending to earth from Paradise and 'Isa (as)'s descent from Allah's presence in the End Times. • The Qur'an says this about 'Isa (as): He ('Isa) is a Sign of the Hour. Have no doubt about it. But follow me. This is a straight path. (Surat az-Zukhruf: 61) We know that 'Isa (as) lived six centuries before the Qur'an was revealed. Therefore, this verse must refer, not to his first life, but to his coming again during the End Times. Both the Christian and the Islamic world are eagerly awaiting 'Isa (as)'s second coming. This blessed guest's honored presence on the earth will be the important sign of the Last Day. • Further evidence of the second coming of 'Isa (as) can be found in the use of the word wakahlan in Surah Maida, 110 and Surah Al 'Imran 46. In these verses, we are revealed these commands: Remember when Allah said, ''Isa, son of Maryam, remember My blessing to you and to your mother when I reinforced you with the Purest Spirit so that you could speak to people in the cradle and when you were fully grown (wakahlan) ...' (Surat al-Ma'ida: 110) He will speak to people in the cradle, and also when fully grown (wakahlan), and will be one of the righteous. (Surah Al 'Imran: 46) This word occurs only in these two verses and only in reference to 'Isa (as). The word is used to describe 'Isa (as)'s more mature age. The word refers to the age between 30 and 50, that is, to the end of youth and the beginning of old age. Islamic scholars are agreed in translating this word to refer to a period after the age of 35. Islamic scholars rely on a tradition related by Ibn Abbas to the effect that 'Isa (as) was raised to the presence of Allah when he was young, that is, at the beginning of his 30's, and that when he comes to earth again, he will have 40 years left to live. 'Isa (as) will progress into his old age after he has returned to earth, so this verse may be said to be a proof of 'Isa (as)'s second coming to earth. The Prophet (saas) told of 'Isa's second coming There are a few hadiths from the Prophet (saas) that refer to the second coming of 'Isa (as). The Islamic scholar Shawkani stated that there are 29 hadiths about 'Isa (as)'s return, and that the information contained in these hadiths could not have been falsified. (Ibn Majah) By Him in Whose Hands my soul is, son of Maryam, 'Isa, will shortly descend amongst you people (Muslims) as a just ruler. (Bukhari) The Hour will not be established until the son of Maryam (i.e. 'Isa) descends amongst as a just ruler. (Bukhari) The Prophet (saas) tells what 'Isa (as) will do when he returns: 'Isa (as), son of Maryam (as), will descend, rule for 40 years with the book of Allah and my sunnah, and die. (Al-Muttaqi al-Hindi, Al-Burhan fi Alamat al-Mahdi Akhir al-Zaman) Isa (as), son of Maryam (as), will be a just judge and just ruler (in my community), break and crush the cross and kill the pig ... The earth will be so filled of peace as a vessel is filled with water. The entire world shall recite and follow one and the same Word and none shall be worshipped except Allah. (Ibn Majah) (For further reference, please see, The End Times and the Mahdi , by Harun Yahya) Faslu'l-Makal fi Ref'i Isa Hayyen ve Nuzulihi ve Katlihi'd-Deccal, p.20 THE EVOLUTION DECEIT THE THEORY OF EVOLUTION CONFLICTS WITH THE QUR’AN - I In our day some Muslims labour under the false impression that many a people believe in the theory of evolution or that these people generally go by the name of ‘scientists.’ For that reason they fall into the trap of defending the theory of evolution. Whereas these people have no proof that Allah created people by evolution, nor even one verse from the Qur’an confirming these claims. Muslims who Defend the Theory of Evolution Ignore Darwinism’s Claims of Chance The most important mistake made by those who suggest that the theory of evolution does not contradict the Qur’an is that they think the theory’s basic thesis is that ‘living things came about by developing from one another.’ Under the influence of that deception they think ‘Allah could have created living things by evolving them from one another, what is wrong with that?’ Whereas they are ignoring one important fact: the fundamental difference between supporters of the theory of evolution and those of creation is not the question ‘Did living things emerge separately or by developing from one another?’ The basic question is ‘Were living things formed by chance and natural events, or were they created in a conscious manner?’ The theory of evolution claims that inorganic matter came together as the result of chance, then formed the building blocks of life, again by natural causes which developed by coincidence, and then finally formed life itself. It proposes that the different kinds of living things emerged by coincidence and from natural causes, with no conscious plan or intervention. At the end of the day, this claim accepts time, inorganic matter and chance as creative forces. Even someone who knows very little about the theory of evolution knows that this view forms the basis of Darwinist scientists’ claims. This fact is actually admitted by Darwinists themselves. One of the world’s foremost spokesmen for Darwinism, the militant atheist Richard Dawkins, sums up the belief known as the theory of evolution in the words, ‘Darwin made it possible to be an intellectually fulfilled atheist.’ (The Blind Watchmaker, [1986], Penguin: London, 1991, reprint, p.6). There is No Scientific Evidence for the Theory of Evolution Since the theory of evolution’s claim is one of ‘chance,’ it is clear there can be no ‘common ground’ between that theory and Islam. Furthermore, there is no point in looking for one, because the theory of evolution has no scientific basis. All the relevant branches of science show that evolution never happened. Far from showing that different classes of living things evolved from each other by small stages, the fossil record shows that very different living things emerged suddenly and with their own particular structures, with no common ancestor between them. Reptiles did not turn into birds, and neither did fish come to live on land. Each class of living thing was created with its own particular features. In the past 50 years in particular, new developments and discoveries in branches of science such as palaeontology, microbiology, genetics and comparative anatomy have revealed that the theory of evolution is wrong, and that living things emerged suddenly, with the same different and perfect forms that they possess today. This truth is now indisputable within the scientific world. Palaeontology today shows that almost all of the most basic groups of living thing, the ‘phyla,’ (in other words, arthropods, mollusks, vertebrates etc. the most fundamental and different classes of animal) all emerged suddenly in the short geological period of time known as the Cambrian Age. For that reason, there is no scientific reason to claim that Allah used an evolutionary process in his creation. Allah created every group of living things separately and at the same time, with the command ‘Be!’ Those Who Defend Darwinism are Unaware of the Theory’s Dangers Darwinism is a belief consisting totally of superstitions and illogicalities. Nobody who thinks freely and honestly, without prejudice, can believe that unconscious atoms came together as the result of chance and organized themselves to create human beings who think, reason, feel, see, hear, found civilizations, make discoveries, create works of art, rejoice, suffer, and then study the atoms that make up their own bodies under an electron microscope. But Darwin’s theory is based on that irrational belief. Muslims who support Darwinism are unaware of this grave danger. It is very easy for someone who stubbornly accepts such a claim to be a fascist, a communist or an atheist. It is very easy to put weapons in the hands and make a terrorist out of someone who has lost his powers of reasoning, who cannot see obvious truths because he is swept away by propagandistic explanations and blindly tied to an idea just because the majority believe it, or to convince him that ‘Darwin says that this person is from an inferior race, so you can kill him.’ People who end up like that lose all conscience and reason. In fact, all the fascists and communists who filled the 20th century with blood and suffering were committed Darwinists. From Hitler to Mao, from Mussolini to Stalin, all these bloody dictators based their slaughter on Darwin and frequently stated that they were inspired by him. (For more details, see The Disasters Darwinism Brought to Humanity , Al-Attique Publishers) Those who say, ‘Darwinism died out years ago, there is no need to show any interest in it’ are sadly deceived. It is a clear fact that Darwinism is very influential in many countries in the world. The ‘proofs of evolution,’ which have been demonstrated to be invalid or which are full of falsehoods, are still taught as scientific fact in schools. The great majority of university lecturers are Darwinists. Those scientists who reject the theory of evolution cannot publish their scientific articles in world-famous magazines. So, it is very wrong to say that Darwinism is dead. Furthermore, it is a claim that prevents many people from taking precautions against this grave menace. There are No Verses in the Qur’an to the Effect that Allah Employed Evolution in His Creation There is no statement in the Qur’an that Allah created living things by means of evolution. Of course Allah possesses the power to create living things by evolution. However, had that been His means of creation, it would have been possible for us to see detailed statements of this in Qur’anic verses. However, some people interpret some verses as though they talked about evolution, even though they are perfectly open and clear. They try to force interpretations onto the verses that are quite different to their true ones. Whereas the Qur’an must be read and interpreted in the form that Allah revealed it, with a completely sincere heart, without being influenced by any idea or philosophy outside religion. In that event, it will be seen that there is no information in the Qur’an about ‘creation by evolution,’ on the contrary, it will be seen that Allah created living things and everything else with the single command ‘Be!’. The fact that the Qur’an is quite clear and very understandable shows that the evolutionary creation claim is untrue. However, some of those who make this claim do so out of deliberate intent, and others from lack of awareness. They do not consider what the things they say actually mean, and ignore Darwinism’s ultimate intention. (For further reference, please see, Why Darwinism is Incompatible with the Qur'an , by Harun Yahya) THE MUSLIM WAY OF SPEAKING SPEAKING SO AS NOT TO ASSOCIATE OTHERS WITH ALLAH In this verse of the Qur'an, "Your Allah is One Allah. There is no god but Him, the All-Merciful, the Most Merciful" (Surat al-Baqara: 163), Allah informs us that there is no Creator other than Him and no other power to intervene for good or ill. Allah is the One, and there is no power other than Him Who can guide human beings to the truth, protect them and give them peace and blessings. However, a segment of humanity is unaware of this truth. Some, when asked, say that there is no god but Allah, and that they believe He is omnipotent, but, because in their hearts they do not believe it to the full, hope for aid instead from other people, or from a change in circumstances, or even such mythical powers as luck or chance. However, neither human nor any other creation exercises any such power. As we are told in the Qur'an, All might belongs to Allah... (Surah Yunus: 65) Believers, on the other hand, are cognizant that there is no god but Allah, that all glory and power are His, a truth which they sense devoutly and at every moment of their lives. They hope for help from none other than Allah, not from any other person or event. They trust Allah and rely on Him solely. They fear only Allah, and expect help only from Him, because no person or living creature can possess the attributes of Allah; they are all creatures in need of Him, who have no power to ensure any good for themselves or to protect themselves from evil. The Qur'an explains the matter with the following example: The call of truth is made to Him alone. Those they call upon apart from Him do not respond to them at all. It is like someone stretching out his cupped hands towards water to convey it to his mouth: it will never get there. The call of the unbelievers only goes astray. (Surat ar-Ra‘d: 14) The language of the faithful who are aware of this truth reflects this sincere faith and fear of Allah in their hearts. Whatever the subject, it can immediately be recognized from such people's way of speaking that they trust in and rely on Allah alone. Those who have understood that there is no god but Allah know that everything is under Allah's control, no matter what they may encounter. Such developments may affect their entire life, or their future, their safety, their property or their health; it may appear outwardly that all these are dependent upon the decisions of a few, or the result of some error committed by them, or on some success which they might have achieved. However, those of pure faith know that all are under Allah's control, and they thus behave accordingly. With regards to this matter we may offer the following example: A businessman who has invested all his money in a new venture enters into various advertising and promotional campaigns to secure a good market share for his products. In order to compete with other firms in the same sector, he needs to produce better quality products. In addition, he expects good performances from all those who work for the company, from the advertising executive to the marketing or sales personnel. He gives these employees the necessary instructions. He makes speeches to encourage them or to inspire them because it is clearly necessary for him to stay ahead of other companies and to achieve greater success than they have. Now let us consider the difference between this person and someone else, in a similar situation, but who knows there is no god but Allah. That person follows all the appropriate practical steps. However, he is aware that the authority to make him rich lies not with the advertising, promotion or marketing campaigns, nor in expert personnel. On the contrary, he knows that they are human beings, who can only make decisions through the will of Allah, and achieve success only with Allah's permission. He knows that if he were to regard any of these as possessing a power independent of Allah, that would be to deify others besides Allah. For this reason, when communicating his demands, managing his employees, and monitoring all operations, he speaks with the knowledge that all such factors are at Allah's disposition. When something occurs which appears to him to be a setback, at no time does he plunge into depression, nor does he lash out angrily. No matter who was responsible for the problem, or for what reason, he takes the wisest decisions and adopts the most appropriate measures. However, at no time does he employ a manner of speaking that reflects the deification of others beside Allah, by regarding the person who caused the error as an independent power, or believing that events transpired by and of themselves. That is because, he knows that, if a mistake was made, it was made because it was in that person's fate and that Allah had willed it. The whole scenario is a part of his trial in the life of the world; of whether he will fall into the error of believing that events arise out of the disposition of others, or that he will act in the knowledge that there is no god but Allah. In this situation which we have described, one who is of committed faith knows that everything is part of the destiny decreed by Allah, according to His divine wisdom. For this reason, when a person comes up against an unexpected outcome, they remain calm, and speak in a way that is grateful to Allah, thus exemplifying humility towards Him and submission to Him. Such knowledge, when reflected in speech, is an important manifestation of faith. One who knows that there is no god but Allah, and in whom that knowledge is reflected in his speech, habitually brings attention to Allah's greatness and glory to those around him, or, otherwise, brings these things to their attention. (For further reference, please see, Muslim Way of Speaking , by Harun Yahya) NAMES OF ALLAH AL-'ALEEM The All-Knowing Both East and West belong to Allah, so wherever you turn, the Face of Allah is there. Allah is All-Encompassing, All-Knowing. (Surat al-Baqara, 2:115) After people begin to think, they start to learn and, over time, accumulate more and more knowledge. Some specialize in certain fields, such as physics, philosophy, or history. All of this knowledge relates to the verb “to know,” as we understand it. However, this verb also has a dimension that is far beyond humanity’s grasp: how Allah knows things. Allah, being the Creator, holds the knowledge of the heavens, Earth, and every being in between, as well as of all the laws regulating the universe and anything that happens, regardless of time or place. Moreover, His knowledge is boundless, for He knows the names of all new-born babies at any moment, every leaf falling from every tree, what will happen to each star in each galaxy, whatever happens in space at any moment, what is hidden in every living thing’s DNA, and an infinite number of other things. We must always keep the following fact in mind: In addition to what has been mentioned above, Allah knows all of our thoughts and our most secret acts. We assume that we alone are aware of our feelings, thoughts, or distress. But this is a delusion, for Allah, Who holds complete control over every point of the universe, knows what is in each person’s mind and everything else. Indeed, the Qur'an informs us about Allah’s infinite knowledge: You will not attain true goodness until you give of what you love. Whatever you give away, Allah knows it. (Surah ‘Al Imran, 3:92) Do you not see that everyone in the heavens and Earth glorifies Allah, as do the birds with their outspread wings? Each one knows its prayer and glorification. Allah knows what they do. (Surat an-Nur, 24:41) And the sun runs to its resting place. That is the decree of the Almighty, the All-Knowing. (Surah Ya Sin, 36:38) See how they wrap themselves round, trying to conceal their feelings from Him! No, indeed! When they wrap their garments round themselves, He knows what they keep secret and what they make public. He knows what their hearts contain. (Surah Hud, 11:5) But they will never ever long for it, because of what they have done. Allah knows the wrongdoers. (Surat al-Baqara, 2:95) You did not kill them; it was Allah Who killed them. You did not throw when you threw; it was Allah Who threw: so He might test the believers with this excellent trial from Him. Allah is All-Hearing, All-Knowing. (Surat al-Anfal, 8:17) (For further reference, please see, Names of Allah , by Harun Yahya) QUICK GRASP OF FAITH CAN ANYONE RELATE INFORMATION ABOUT THE FUTURE? Knowledge of the future, whether close or remote, belongs only to Allah, the sole possessor of the knowledge of the Unseen. Thus, people cannot relate any information about the future. Allah, however, says in the Qur’an that He may provide some information about the future to His Messengers: He is the Knower of the Unseen, and does not divulge His secrets to anyone—except a Messenger with whom He is well pleased, and then He posts sentinels before him and behind him. (Surat al-Jinn, 26-27) * Is it proper to talk about the future in a definite manner? No, for only Allah knows what will happen. Whatever one encounters in a week, a minute, or a second later occurs completely by His will. Thus, people cannot possibly make a definite plan even for the following day. Allah may redirect or even end the course of a person’s life, send a serious accident or a fatal illness, destroy his or her city by means of an earthquake, or send some other unexpected events. As people cannot know their destiny, which Allah has predetermined, they have no guarantee that they will even be able to execute a given plan in the next second. Given that all events occur according to Allah’s decree, the Qur’an advises people not to talk about anything so definitely, but rather to say: "If Allah wills," as follows: Never say about anything: "I am doing that tomorrow," without adding: "If Allah wills." Remember your Lord when you forget, and say: "Hopefully my Lord will guide me to something closer to right guidance than this." (Surat al-Kahf, 23-24) * Can anyone know when the Last Hour will come? No, for such knowledge is unique to Allah. No person, unless Allah wills, can know when it will take place. All we know is that it is coming, for the Qur’an states: People will ask you about the Last Hour. Say: "Only Allah has knowledge of it. What will make you understand? It may be that the Last Hour is very near." (Surat al-Ahzab, 63) (For further reference, please see, Quick Grasp of Faith 1 by Harun Yahya) BOOK REVIEW BEFORE YOU REGRET by Harun Yahya He (The Prophet) said, ‘My Lord, help mebecause of their calling me a liar!’ He (Allah) said, ‘In a short while they will be full of regret.’ (Surat al-Muminun: 39-40) The purpose of this book is to warn people against the day on which they will say "If only we did not rebel against Allah. If only we listened to the messengers..." and therefore feel deep regret. This is a summons to live for the cause of Allah when there is still time. Occasionally a person faces various physical and spiritual sorrows and troubles in the world. Amongst these are feelings so intense that they cannot be compared with any other physical pain. This feeling that causes such great distress in the human soul is a feeling called 'regret'. There are two completely different forms of regret, however. The regret felt by people of faith and the regret that non-believers experience. Believers are the people who have an absolute faith in the fact that events take place by Allah's Will, and whatever befalls them does so by Allah's Will. This explains their all-important distinctive attribute of putting their unyielding trust in Allah, at good times, in trouble or when they make a mistake. Upon making a mistake, a believer immediately repents with sincerity and hopes for Allah's forgiveness. As a result, he does not suffer from a distressful and long-lived feeling of regret. The regret felt by believers urges them to ask for repentance, to purify themselves and prevents them from repeating this error. It helps them rectify their errors and prevents them from plunging into a distressful and pessimistic mood. Moreover, this regret does not reduce their enthusiasm, devotion, or religious zeal nor does it drag them downward into a spiral of apprehension and depression. Regret felt by disbelievers, on the other hand, is very distressing and constant, as they do not put their trust in Allah when they encounter a difficulty or commit a transgression. Throughout their lives, they often use phrases like "I wish I had not done this..." "I wish I had never said this...", and so on. More importantly, they are subject to a much greater regret in the Hereafter. Those who lived a life apart from the religion (deen) in this world will regret every moment of their lives. They were warned before and invited to the straight path. They had enough time to contemplate and embrace the right way. Yet they did not listen when they were warned, ignoring the Hereafter as if they would never die. Then in the Hereafter, they will have no chance to get back to this world and correct their errors. In the Qur'an, their regretful expressions are related as follows: We have warned you of an imminent punishment on the Day when a man will see what he has done, and the disbeliever will say, 'Oh, if only I were dust!' (Surat an-Naba': 40) If only you could see when they are standing before the Fire and saying, 'Oh! If only we could be sent back again, we would not deny the Signs of our Lord and we would be among the believers.' (Surat al-An'am: 27) They will say: They will say, 'If only we had really listened and used our intellect, we would not have been Companions of the Blaze.' (Surat al-Mulk: 10) The aim of this book is to warn people against a day when they will regret saying "had we only understood...", "had we only not rejected the signs of our Lord...", "had we only followed those who brought us the message...", "had we only done this and that" etc and to invite them to live for Allah while they still have the chance to correct their wrongs. Keep in mind that that day no one's regret will save him from Allah's wrath. The only way to avoid this regret is to submit to Allah while there is still time and to comply with the commands of Allah. This book is an invitation to the way of Allah and a reminder of the penalty in the inevitable Hereafter, where there will be no place to hide nor any chance of deliverance. Respond to your Lord before a Day comes from Allah which cannot be turned back. On that Day you will have no hiding-place and no means of denial. (Surat ash-Shura: 49) SITE OF THE DAY www.paradiseinthequran.com PARADISE IN THE QUR'AN This site describes everything about Paradise in the light of the Qur'an's verses. So, as you read this information and try to envision that blessed place, remember that the Qur'an is the truth. Based on this information, consider the perfection of the real land that is waiting for you, and make every effort to be worthy of it. Be aware that Allah will give you all of these things by His grace, and that they can be yours forever. Given all of this, if you still cannot decide in favor of eternal beauty, remember that the only choice left is Hell, a place full of anguish from where you will observe the comfort of those in Paradise and experience eternal anxiety, sadness, misery, and sorrow. Visit the site >> TO PURCHASE THE WORKS OF HARUN YAHYA, PLEASE VISIT: WWW.BOOKGLOBAL.NET Go to Ramadan Pages index >>