https___en.wikipedia.org_wiki_Latgawa.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 4.1 5.1 5.2 6.1 6.2 7.1 8.1 8.2 9.1 10.1 10.2 11.1 11.2 11.3 12.1 13.1 13.2 13.3 13.4 14.1 15.1 16.1 16.2 16.3 17.1 17.2 17.3 17.4 17.5 17.6 18.1 18.2 18.3 18.4 19.1 19.2 19.3 19.4 20.1 20.2 20.3 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5
Изолирани езици Изолираните езици (език-изолат) са онези, които според родословното дърво на езиците не принадлежат към никое от познатите езикови семейства. В този смисъл, на практика, всеки изолиран език представлява отделно семейство, състоящо се само от този език. Изолираните езици са онези, за които има достатъчно данни и отнасянето им към езиково семейство не е доказано, дори и след интензивни опити и усилия това да бъде сторено от лингвистите. В противен случай, онези езици за които просто няма достатъчно данни (примерно хазарски език), се наричат некласифицирани (въпреки че, понякога се групират на база хипотеза по косвени признаци). Изолираните езици (при всяка вероятност) са част от дълбоки езикови сдружения, макросемейства и хиперсемейства, но те като правило се явяват изолати, т.е. не е установена и/или доказана родствената им връзка с друг/други езици и езиково семейство. От друга страна, в съотватстващ контекст, терминът "изолиран език" може да се използва по отношение на отделен език в рамките на езиково семейство, който обаче формира отделна самостоятелна група, състояща се само от този език (например албански, фригийски, венетски в индо-европейското езиково семейство, като в такъв случай за обозначение също се използва терминът "моногрупа"). Без подходящ конкретен контекст, терминът "изолиран език" обичайно се изпълва по принцип с "абсолютен" смисъл (примерно за шумерския). В действителност, някои езици може да бъде изолирани в малки семейства, състоящи се от няколко езика, които предходно са били считани като/за диалекти. Такива са например японското езиково семейство, айнуто езиково семейство, тиренското езиково семейство и т.н. Изолираните езици са такива езици, на които сродните им езици са изчезнали в исторически времена, но те са се съхранили през по-продължителен период от време. Изолираните езици могат да се разглеждат и като специален случай на некласифицирани езици, дори и след активизиране на усилията да се докаже връзката им с други езици. В някои случаи, тези усилия в крайна сметка водят до успех, след което, съответния език престава да се разглежда като изолат. Няколко са причините за съществуването на езици-изолати: - Липсата на живи родствени езици. В този случай изолираният език не може да бъде свързван с друг език/други езици, тъй като неговите родствени са мъртви езици, без да са оставили следа в историята; - Продължителното пребиваване/съществуване в изолация. Ако един език по някакава причина се е отделил от праезика за дълго време, той може да придобие черти/характеристики много различни от другите му сродствени езици, от които са произлезли като общ произход. Това е особен частен случай на езици, свързани не на ниво езиково семейство, но класифицирани на макро или хипер езиково ниво. Източници[редактиране | редактиране на кода] - ↑ Trask L.R. The History of Basque. London; New York, 1997; Dalby D. Linguasphere Register. 2000 Вижте също[редактиране | редактиране на кода] Литература[редактиране | редактиране на кода] - Campbell, Lyle. American Indian languages: The historical linguistics of Native America. New York: Oxford University Press. - Goddard, Ives (Ed.). Languages. Handbook of North American Indians (W. Sturtevant, General Ed.) (Vol. 17). Washington, D. C.: Smithsonian Institution. - Goddard, Ives. Native languages and language families of North America (rev. and enlarged ed. with additions and corrections). Lincoln, NE: University of Nebraska Press (Smithsonian Institute). (Updated version of the map in Goddard 1996). - Grimes, Barbara F. Ethnologue: Languages of the world, (14th ed.). Dallas, TX: SIL International. (Online edition: http://www.ethnologue.com/). - Mithun, Marianne. The languages of Native North America. Cambridge: Cambridge University Press. - Sturtevant, William C. Handbook of North American Indians (Vol. 1-20). Washington, D. C.: Smithsonian Institution. (Vols. 1-3, 16, 18-20 not yet published).
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 4.1 4.2 4.3 4.4 5.1 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 7.1 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 8.6 8.7 9.1 10.1 10.2 10.3 11.1 11.2 11.3 12.1 12.2 12.3 13.1 13.2 13.3 13.4 14.1 14.2 14.3 14.4 15.1 15.2 15.3 16.1 16.2 16.3 17.1 17.2 17.3 17.4 18.1 18.2 18.3 19.1 19.2 19.3 20.1 20.2 20.3 21.1 21.2 21.3 21.4
Latgawa Latgawa are Native American people that lived in the Rogue Valley of interior southwest Oregon. In their own language "Latgawa" means "those living in the uplands," though they were also known as the Walumskni by the neighboring Klamath tribe. They are close relatives of the Takelma (Dagelma) ("(Those) Along the River"), which were also known as Lowland or River Takelma. The Latgawa were often called Upland Takelma. History[edit] The Latgawa were located in the upper Rogue River valley eastward to the former Table Rock Indian Reservation and Bear Creek and in the neighborhood of Jacksonville, Oregon. Together with other tribes along the Rogue River, they were grouped as the Rogue River Tribe, but after the Rogue River Wars in 1856, bands of the Rogue River were split between the Siletz Indian Reservation or the Grand Ronde Indian Reservation far to the north of the tribe's traditional lands. The Latgawa were one of two peoples who spoke the Takelma language. The Takelma lived mainly on the east side of the Klamath and Coast Mountains in the middle Rogue River area around Grants Pass, Oregon; and the Latgawa in the upper Rogue River area around Applegate, Jacksonville, Talent, Medford, Eagle Point, Butte Falls, Shady Cove, Trail, and extending beyond Prospect and Union up to Crater Lake. Pre-European contact days[edit] The Latgawa relied on hunting, gathering, and fishing for their subsistence. Latgawa dwellings were small brush shelters for warm months and constructed of sugar pine boards for cold months. They adorned their garments with Dentalium shell, and skin art was practiced regularly. They also bore cultural traits from California, and valued obsidian and Shasta basket hats. During the winters, extended family bands resided in semi-permanent villages at lower elevations often situated at the meeting of major streams, where the spring steelhead runs would provide a welcome supply of fish. From late spring through early fall, they typically spent much time in the nearby uplands and mountains, following game and harvesting plant foods as the snow melted from higher elevations. By autumn, hunters and gatherers regrouped with village elders and others along the lower-elevation streams to intercept the fall salmon run and prepare for another winter. Contact with European settlers[edit] With the arrival of the European settlers in the 1850s, the Latgawa and Takelma began to lose their homeland. Like their neighbors, the Latgawa resisted encroachment on their lands and became embroiled in the bloody Rogue Wars of the 1850s. Rogue Valley Indians were killed or captured, but some escaped. The U.S. Army exiled the remaining Takelma and Latgawa to the Grand Ronde Reservation many miles to the north, where they arrived both overland and by sea. An 1853 treaty established the Table Rock Reservation in order to throw open the entire Bear Creek and Rogue Valley to white settlement. In the end, from 1855 to 1856, a final Indian War raged from one end of the Rogue Valley to the other. The natives were again compelled to move from Table Rock to the Grande Ronde and Siletz reservations. Bibliography[edit] - Beckham, Stephen Dow. Requiem for a People: The Rogue Indians and the Frontiersmen. Corvallis, Oregon: Oregon State University Press. - Campbell, Lyle. American Indian languages: The historical linguistics of Native America. New York: Oxford University Press. - Douthit, Nathan. Uncertain Encounters: Indians and Whites at Peace and War in Southern Oregon 1820s-1860s. Corvallis, Oregon: Oregon State University Press. - Hannon, Nan. An Underview of Southwest Oregon in "Living with the Land: the Indians of Southwest Oregon. Nan Hannon and Richard K. Olmo (eds.). Medford, Oregon: Southern Oregon Historical Society. - Goddard, Ives (Ed.). Languages. Handbook of North American Indians (W. C. Sturtevant, General Ed.) Washington, D. C.: Smithsonian Institution. - Gray, Dennis J. (1987). The Takelmas and Their Athapascan Neighors: A New Ethnographic Synthesis for the Upper Rogue River Area of Southwestern Oregon, University of Oregon Anthropological Papers, No. 37. Eugene: Department of Anthropology, University of Oregon. - LaLande, Jeff. First Over the Siskiyous: Peter Skene Ogden's 1826-1827 Journey through the Oregon-California Borderlands. Portland: Oregon Historical Society Press. - LaLande, Jeff. (1990) The Indians of Southwest Oregon: An Ethnohistorical Review. in Living with the Land: The Indians of Southwest Oregon Nan Hannon and Richard K. Olmo (eds.). Medford, Oregon: Southern Oregon Historical Society. - Mithun, Marianne. The languages of Native North America. Cambridge: Cambridge University Press. - Sapir, Edward. "The Takelma Language of Southwest Oregon," in Franz Boas (ed.), Handbook of American Indian Languages: Part 2. Washington, DC: U.S. Government Printing Office, 1922; pp. 1–296. - Sapir, Edward. Takelma Texts. Anthropological Publications of the University Museum, Pennsylvania: University [of Pennsylvania] Publications of the University Museum. - Sturtevant, William C. (Ed.). Handbook of North American Indians (Vol. Washington, D. C.: Smithsonian Institution. (Vols. 1-3, 16, 18-20 not yet published).