https___en.wikipedia.org_wiki_Rift_Valley_lakes.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 2.6 3.1 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 5.6 5.7 5.8 5.9 6.1 7.1 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 10.1 10.2 11.1 11.2 11.3 11.4 12.1 12.2 12.3 13.1 14.1 14.2 14.3 14.4 14.5 14.6 14.7 15.1 15.2 15.3 15.4 15.5 15.6 16.1 16.2 16.3 17.1 17.2 17.3 17.4 17.5 17.6 18.1 19.1 19.2 19.3 19.4 19.5 19.6 19.7 19.8 19.9 19.10 19.11 20.1 20.2 20.3 20.4 21.1 22.1 22.2 22.3 22.4 22.5 22.6 23.1 24.1 24.2 24.3 24.4 24.5 24.6 24.7 24.8 24.9 25.1 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 31.1 31.2 32.1 33.1 33.2 33.3 33.4 34.1 34.2 35.1 36.1 37.1 38.1 39.1 40.1 41.1 41.2 42.1 43.1 44.1 45.1 46.1 47.1 48.1 49.1 50.1 51.1 52.1 53.1 54.1 55.1 56.1 57.1 57.2 58.1 59.1 60.1 61.1 62.1 63.1 64.1 64.2 64.3 65.1 66.1 67.1 68.1
Източноафриканска рифтова система (езера) Движението на земната кора в Източна Африка е формирало Великия африкански разлом, създавайки планини, вулкани и множество езера. По-голямата част от източноафриканските рифтови езера се намират в поредицата от огромни пукнатини, образуващи Голямата източноафриканска рифтова система, която се простира по протежение на Африка от север на юг, от Етиопия до Мозамбик. Водите от околните територии са се излели в земните понижения, създавайки система от големи и малки езера. Много от тях са с незначителна площ и понякога пресъхват, но тук се намират и езера с внушителни размери като най-голямото африканско езеро Виктория, което е второто по големина сладководно езеро в света и Танганика – второ по дълбочина в света. Водите в някои от тях са силно алкални и там оцеляват само ограничен брой устойчиви организми. Но Източноафриканският разлом е създал и езерата, приютили и голям брой екзотични птици и животни и подхранващи богати и разнообразни флора и фауна.[1] Съдържание Формиране[редактиране | edit source] Източноафриканската рифтова система е формирана през терциера, преди около 30 милиона години когато Арабският полуостров се отделя от Африка.[2] Територията, която системата заема е място, където тектоничните сили се опитват да създадат нови плочи, разделяйки старите. Започва от долината Бекаа в Ливан и достига до Централен Мозамбик в Източна Африка.[3] Намира се на границата между две литосферни плочи – Африканската и Арабската, които се раздалечават една от друга. Те плават върху разтопената вътрешна астеносфера, горната част на земната мантия, и носят гранитните основи на континентите. Обикновено земната кора е с дебелина около 100 км, но тук, в зоната на разлома тя е силно изтъняла и достига едва 20 км. Част от водите в онова далечно време са се изляли в така създадените пукнатини като са образували система от рифтови езера. Те включват някои от най-старите, най-големи и най-дълбоки езера в света, като много от тях представляват сладководни екорегиони с голямо биологично разнообразие, а други са алкални и осигуряват среда за живот на различен тип характерни организми.[2] Претърпели са сериозни промени в своето развитие заедно с тектоничните и климатични промени на района. По време на горния плейстоцен езерата Найваша, Елментейта и Накуру са били свързани, Баринго и Туркана също са били част от едно езеро. Това се отнася и за езерата Магади и Натрон. Постепенно поради по-сухия климат, част от водите на тези езера са се изпарили и те са се обособили като самостоятелни.[4] В миналото един от вулканите в източната част на Демократична република Конго, на границата с Руанда и Уганда, е разкъсал обширна зона от долината, където са се изляли част от водите на река Нил по оново време и са образували сегашното езеро Киву.[2] Описание[редактиране | edit source] В Африка разломът е оформил четири групи езера, в зависимост от географското им местоположение — Етиопски, Западни, Източни и Южни. В северната част на долината езерата са разположени между високите планини по двата клона на разлома в Етиопия. По-голямата част от тях са плитки, безооточни и повечето са алкални. Много от тях са богати на риба и имат голямо значение за Етиопия и нейната икономика. Това са, от север на юг, езерата Кока, Зивай, Лангано, Абията, Шала, Аваса, Абая и Чамо.[2] На юг от Етиопия разломът се разделя на два добре обособени клона – Източен и Западен. В източната част са разположени кенийските и танзанийските езера, а по-голямата част от Централноафриканските езера се намират в западната му част. Само две от източните езера са сладководни — Найваша и Баринго. Кенийската част е дом на 7 по-големи езера, пет от които са алкални и бреговете им са покрити с кристализирали соли. Най-висшите обитатели в тях са ракообразните, но те изхранват внушителни количества фламинго, което е представено тук от с трите си вида — розово, бяло и малко.[5] От север на юг тук са последователно подредени езерата Туркана (Рудолф), Логипи, Баринго, Богория, Накуру, Елментейта, Найваша и Магади.[2] Серията езера продължава на юг в Танзания с Натрон, Маняра и Еяси.[3] Западният клон пресича териториите на държавите Уганда, Руанда, Бурунди, източните части на ДР Конго и се слива с Източния в Малави и Мозамбик. Големите езера от север на юг, попадащи в този клон са Алберт (Мобуту Сесе Секо), Кьога, Джордж, Едуард, Киву, Танганика и Руква. Между двата рифтови ръкава е разположена платовидна област, в недълбока падина на която се е разпростряло най-голямото африканско езеро Виктория. То не е типично разломно езеро тъй като не се намира на никой от ясно изразените клонове, а в рифтовата долина. Езерото е сравнително плитко (средна дълбочина 40 м.) и е много богато на острови — около 3000. От него води началото си река Бели Нил, която се счита за начало на великата река Нил.[3] На юг двата клона на рифта се сливат и продължават през Малави и Мозамбик. Най-голямото и интересно езеро в тази част е Малави. На юг след него следват по-малките Маломбе, Чиута и Чилва. Захранване и отток[редактиране | edit source] Африка е сух континент с най-малко реки на единица площ в света. Не всички езера могат да бъдат захранвани от течащи речни потоци. Някои от тях получават водите си от реки или къси притоци, спускащи се по склоновете на околните планини. Например езерото Виктория събира водите си чрез многобройни притоци от водосборен басейн с размери 184000 км2. Танганика се захранва от реките Рузизи, Малагараси, Каламбо и още 31 буйни потока, стичащи се от околните склонове.[6] Нивото на други езера се поддържа от подземните води. Такива са Елментейта, Магади и др. Изследванията на водния баланс и анализа на природните изотопи за езерата в Кения доказват, че подземните потоци от езерото Найваша преминават последователно в езерата Магади, Елементейта, Накуру и Богория.[5] Много от езерата са с непостоянен воден дебит поради климатичните условия в тези зони. Сезонните колебания на нивата им се изразяват в това, че през дъждовния сезон стават пълноводни, а през сухия водите силно намаляват. Част от езерата като Еяси и Маняра в Танзания дори напълно пресъхват. Притоците на тези езера също менят нивата си, което рефлектира и върху пълноводието на езерата, които захранват. Голяма част от африканските рифтови езера нямат постоянни размери — площ, дълбочина и дължина на бреговата линия. Затова данните за тях в приложената таблица са условни — цитирани са показателите им през дъждовния сезон.[6] Характерни за зоната са горещите извори, тъй като много от езерата са разположени до вулканични конуси. Те се изливат около и под нивото на водата в някои от езерата, като повишават температурата в тях и увеличават алкалността им. Част от езерата се захранват с подземни потоци, изтичащи под калдерата на вулканите.[6] Някои от езерата са свързани помежду си посредством реки, образувайки единна водна система. Например Лангано се оттича чрез река Хора Кола към езерото Абията. Езерото Зивай също се оттича към Абията, но чрез река Булбула, Едуард чрез река Семлики изтича към ез. Алберт. Езерото Джордж в Уганда е свързано с канала Казинга с ез. Едуард на границата между Уганда и ДР Конго.[6] Малки езера и блата[редактиране | edit source] По високите планини има множество малки ледникови езера – на планините Кения, Елгон, по височините Черангани и на много други места. В северната част на Кения, на 15 км. южно от Туркана в долината Сугута се намира езерото Лонгипи. На изток и югоизток от ез. Магади са разположени езерата Квения и Кабонго. Квения е с дължина 4 км. и ширина 2 км. Кабонго се захранва от подземни извори. В централната част на рифтовата долина се намира езерото Илполосат, дълго 5 км. и широко няколко стотин метра, а до източния му бряг се простира обширно блато с дължина около 10 км. На юг, почти разполовени от границата между Кения и Танзания, се намират други две малки езера – Чала и Jipe. Чала е на 20 км. източно от Килиманджаро и обхваща площ от 6 км2. Jipe е малко по на изток и е придружено от поредица мочурливи терени, разпростряли се в продължение на 30 км. по държавната граница. Границата между Руанда и Бурунди минава през езерото Чохоха и т.н.[6] Рифтовата долина е богата на блата, мочурливи терени и заблатени местности. В кратера на Гахинга е разположено голямо торфено блато с надморска височина 3434 м. Друго блато със силно нарязани брегове, обрасли с папирус, се намира на склона на спящия вулкански връх Карисимби. Доста езера са разположени и в кратерите на угаснали вулкани — Бизоле, Мухавура, Нгоронгоро и др.[6] Изучаване на езерата[редактиране | edit source] Езерата от Рифтовата зона са добре изучени, особено най-големите от тях – Виктория, Танганика, Малави. Много подробно са изучени и аномалиите на езерото Найваша в Кения. Произходът и изучаването на сладководните басейни в Рифтовата долина на етиопска територия са получили по-малко внимание от страна на учените, отколкото някои от по-големите езера на юг. Въпреки факта, че те са критични за оцеляването на местните общности, до неотдавна не е имало интензивни лимнологични проучвания на тези езера. Сега етиопските рифтови езера могат да послужат като естествена лаборатория за сравнителни лимнологични изследвания поради техните уникални химически, физически и екологични характеристики. Те се оказват и много чувствителен показател за миналото и последните изменения на климата в тази област на Източна Африка.[7] Проблеми[редактиране | edit source] Езерата са важен ресурс за народите на Африка като източници на вода и храна. В същото време те обаче са и източници на някои тропически болести като маларията, както и на някои паразитни заболявания.[7] В езерото Виктория е направен опит за въвеждане на нетипични за тези райони видове растения и риби като нилския костур, които са предизвикали унищожаването на над 200 вида от местните цихлиди. Това служи като предупреждение за предотвратяване на такова въвеждане и в другите езера в бъдеще. Основна заплаха за живота във и около езерата са утайките, предизвикани от обезлесяването, замърсяването на водите в близост до градските райони, както и прекомерния риболов. Голямата заселеност около някои от тях, развитието на селското стопанство и промишлеността водят до натрупване на отрови и органично замърсяване, които изчерпват кислорода в езерата. Така някои от тях са на път да се превърнат в мъртви езера, все по-трудно поддържащи биологичното си разнообразие. Очевидна е необходимостта те да бъдат разумно и ефективно управлявани. Стимулиращи за развитието през последните години са споразуменията за сътрудничество между страните, граничещи с по-големите езера, за управление на водните ресурси и опазване биологичното разнообразие на езера.[8] Правителствата на околните страни разработват програми за опазване на екосистемата на езерата съвместно с UNESCO, UNEP, IUCN, WWF, FAO, IWRB, ICBP и получават сериозна помощ от тези организации. През 1992 г. 15 африкански държави са подписали Рамсарската конвенция за опазване на влажните зони с международно значение и местообитанията на водолюбивите птици.[6] През 2006 г. броят им нараства на 43, като в това число са включени почти всички държави от рифтовата система. Данни за най-големите езера в Източноафриканската рифтова система[редактиране | edit source] Вижте още[редактиране | edit source] Източници[редактиране | edit source] - ↑ WWF Global 200 Ecoregions - Rift Valley Lakes (182)/2001 г. - ↑ а б в г д Africa - East African Rift System - ↑ а б в Start.bg - Пукнатините, където Земята се разделя - ↑ а б в г д е ж з и к л м F. Omondi - Rift Valley Lakes in Kenya2: The great rift valley Lakes/изд. 2008 - ↑ а б в г д е ж Groundwater links between Kenyan Rift Valley lakes - ↑ а б в г д е ж з и к л м н о п р с т у ф х ц ч ш щ ю я аа аб R. Hughes,J. Hughes - “A directory of African wetlands”/изд. IUCN, Gland, Switzerland and Cambridge, UK/1992 г. - ↑ а б H.B.N. Hynes, University of Waterloo, Ontario Canada - Ethiopian Rift Valley lakes - ↑ а б BBC Science & Nature - Lake Natron - Tanzania - ↑ а б в г д е ж з и к л м н о п р с т у ф х ц ч ш щ ю я аа аб ав аг ад ае аж аз аи ак ал ам ан ао ап ар ас ат ау аф ах ац ач аш ащ аю ая ба бб бв бг бд бе бж бз би бк бл бм бн бо бп бр бс бт бу бф бх бц бч бш бщ бю бя ва вб вв вг вд ве вж вз ви вк вл вм вн во вп вр вс вт ву вф вх вц вч вш вщ вю вя га гб гв гг гд ге гж гз World Lake Databas, International Lake Environment Committee Foundation (ILEC) - ↑ а б 5 Largest Lakes in the World - ↑ World Geography – Lake Tanganyika - ↑ Earth Snapshot - African Great and Rift Valley Lakes - ↑ а б в г д е ж з и к л м н о п р Encyclopædia Britannica - ↑ а б в A. Morgan, Margaret Kalk - Seasonal changes in the waters of Lake Chilwa (Malawi) in a drying phase, 1966–68 - ↑ а б EarthSnapshot/Lakes Malawi and Rukwa in East Africa/December 1st, 2011 - ↑ Freshwater Ecoregion of the World/Ashley Brown, Robin Abell - „Lake Rukwa“ - ↑ Rukwa Encyclopædia Britannica Online/Lake Rukwa - ↑ а б в Utalii Travel & Safari – Lake Rukwa - ↑ а б World Lake Databas, International Lake Environment Committee Foundation (ILEC) (стара версия) - ↑ а б в The Encyclopedia of Earth - Lake Albert, Africa - ↑ а б Flipcart - ↑ Encyclopedia.com - Lake Edward - ↑ а б в The Nile: origins, environments, limnology and human use - ↑ а б в г Lake Mweru Wantipa: Sources And Drainage - ↑ а б Freshwater Ecoregions of the World – Lake Turkana - ↑ а б The Zambezi Safari – Rift Valley Lakes - ↑ а б в г д Bird Life International - Lake Natron and Engaruka basin - ↑ а б Freshwater Ecoregions of the World – Southern Eastern Rift - ↑ Kulfo River, Southern Ethiopia - ↑ а б в г FAO Corporate Document Repository. Source boook for the inland fishery resources of Africa Vol. 3 - ↑ Hydrological Processes - ↑ Travel Gides – Lake Malombe - ↑ Community-based Fisheries Management, Lake Malombe, Malawi - ↑ The Great Rift Lakes of Afrika - ↑ а б Magic Safari – Lake George, Lake Edward, Kazinga channel - ↑ The Lake Naivasha Riparian Association - ↑ Earth and Enviromental Science – Journal of Paleolimnology, Volum 21, №4/Richard J. Telford, Henry F. Lamb and Mohammed Umer Mohammed - “Diatom-derived palaeoconductivity estimates for Lake Awassa, Ethiopia” - ↑ а б в г ((en)) Some Ecological Studies on Oreochromis Esculentus Graham (Pisces: Cichlidae) in Two Small Tropical Lakes - ↑ ((en)) Rift Valley Millennium Resort Babati, Manyara (Arusha), Tanzania - ↑ а б в г д ((en)) 13th World Lake Conference International Lake Environment Committee Foundation/Our Lakes, our Future/November 2009 - ↑ ((en)) Chinci World Atlas/Region: Rift Valley, Kenya/Lake Kamnarok
1.1 2.1 2.2 3.1 3.2 4.1 5.1 6.1 7.1 8.1 8.2 9.1 10.1 10.2 11.1 12.1 12.2 12.3 12.4 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 20.1 21.1 22.1 23.1 24.1 24.2 24.3 24.4 25.1 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 31.1 32.1 33.1 34.1 35.1 36.1 37.1 38.1 39.1 39.2 39.3 40.1 40.2 40.3 41.1 41.2 41.3 41.4 42.1 43.1 44.1 45.1 46.1 47.1 48.1 49.1 49.2 50.1 51.1 51.2 52.1 53.1 54.1 55.1 56.1 56.2 56.3 57.1 57.2 58.1 58.2 58.3 59.1 59.2 60.1 60.2 60.3
Rift Valley lakes The Rift Valley lakes are a group of lakes in the East African Rift which runs through the whole eastern side of the African continent from north to south. These lakes include some of the oldest, largest and deepest lakes in the world, and many are freshwater ecoregions of great biodiversity, while others are alkaline "soda lakes" supporting highly specialised organisms. The Rift Valley lakes are well known for the evolution of at least 800 cichlid fish species that live in their waters. More species will be discovered.[1] The World Wildlife Fund has designated the African Rift Valley lakes one of its Global 200 priority ecoregions for conservation. In this article, the major lakes are listed, generally in order from north to south, and more detailed articles on each lake can be accessed through the linked names. Contents Geology[edit] The East African Rift came into being approximately 40 million years ago as the African tectonic plate began to split. Lakes such as Lake Malawi and Lake Tanganyika have formed in the various valleys of the rift zone, including the huge Lake Victoria. Ecology[edit] Although the East African Rift lakes contribute comparatively little greenhouse gas emission, nonetheless there is a need to reduce the deforestation rate of surrounding areas and restore cleared areas. These forests provide carbon sinks for greenhouse gases and therefore mitigate climatic changes. Ethiopian Rift Valley lakes[edit] The Ethiopian Rift Valley lakes are the northernmost of the African Rift Valley lakes. In central Ethiopia the Great Rift Valley splits the Ethiopian highlands into northern and southern halves, and the Ethiopian Rift Valley lakes occupy the floor of the rift valley between the two highlands. Most of the Ethiopian Rift Valley lakes do not have an outlet, and most are alkaline. Although the Ethiopian Rift Valley lakes are of great importance to Ethiopia's economy, as well as being essential to the survival of the local people, there were no intensive and extensive limnological studies undertaken of these lakes until recently.[2] The major ones are - Lake Abaya (1162 km2, elevation 1285 m), the largest Ethiopian Rift Valley lake - Lake Chamo (551 km2, elevation 1235 m) - Lake Zway or Dambal (485 km2, elevation 1636 m) - Lake Shala (329 km2, elevation 1558 m), the deepest Ethiopian Rift Valley lake - Lake Koka (250 km2, elevation 1590 m) - Lake Langano (230 km2, elevation 1585 m) - Lake Abijatta (205 km2, elevation 1573 m) - Lake Hawasa (129 km2, elevation 1708 m) Lake Tana, the source of the Blue Nile, lies in the Ethiopian highlands north of the Rift Valley; it is not a Rift Valley lake.[3] Eastern Rift Valley lakes (Kenya and Tanzania)[edit] South of the Ethiopian highlands, the rift valley splits into two major troughs. The Eastern Rift is home to the Kenyan Rift Valley lakes, while most of the Central African Rift Valley lakes lie in the Western Rift. The Kenyan section of the Rift Valley is home to eight lakes, of which 3 are freshwater and the rest alkaline. Of the latter, the shallow soda lakes of the Eastern Rift Valley have crystallised salt turning the shores white, and are famous for the large flocks of flamingo that feed on crustaceans. - Lake Turkana (6405 km², elevation 360 m, freshwater) is the largest of the Kenyan lakes, on the border of Kenya and Ethiopia. - Lake Logipi is a shallow hot-spring fed soda lake in the Suguta Valley just south of Lake Turkana. - Lake Baringo (80 sq miles, elevation 1000 m) freshwater, second largest of the Kenyan Rift Valley lakes, - Lake Bogoria (34 km², elevation 990 m) shallow soda lake, a national preserve - Lake Nakuru (40 km², elevation 1759 m) shallow soda lake, has been a national park since 1968 - Lake Elmenteita, shallow soda lake - Lake Naivasha (160 km² – varies somewhat with rainfall, elevation 1,890 m), freshwater lake, is the highest in this group. - Lake Magadi, shallow soda lake near the southern border with Tanzania. The Tanzanian section of this group has alkaline lakes: - Lake Natron, shallow soda lake which has categorised by the World Wildlife Fund as the East African halophytics ecoregion. - Lake Manyara, - Lake Eyasi, shallow soda lake - Lake Makati, shallow soda lake Western or Albertine Rift Valley lakes[edit] The lakes of the Western or Albertine Rift, with Lake Victoria, include the largest, deepest and oldest of the Rift Valley Lakes. They are also referred to as the Central African lakes. Lakes Albert, Victoria, and Edward are part of the Nile River basin. Lake Victoria (elevation 1134 m), with an area of 68,800 km², is the largest lake in Africa. It is not in the rift valley; it occupies a depression between the eastern and western rifts, formed by the uplift of the rifts to either side. Lakes Victoria, Tanganyika, and Malawi are sometimes collectively known as the African Great Lakes. The Western Rift Valley lakes are fresh water and home to an extraordinary number of species. Approximately 1,500 cichlid fish (Cichlidae) species live in the lakes. In addition to the cichlids, populations of Clariidae, Claroteidae, Mochokidae, Poeciliidae, Mastacembelidae, Centropomidae, Cyprinidae, Clupeidae and other fish families are found in these lakes. They are also important habitats for a number of amphibian species, including Amietophrynus kisoloensis, Bufo keringyagae, Cardioglossa cyaneospila, and Nectophryne batesii. - Lake Albert (5300 km², elevation 615 m) is the northernmost lake in the western rift. - Lake Edward (2325 km², elevation 912 m) drains north into Lake Albert - Lake Kivu (2220 km², elevation 1460 m) empties into Lake Tanganyika via the Ruzizi River. - Lake Tanganyika (32,000 km², elevation 773 m) is the largest and deepest of the Rift Valley lakes (more than 1400 m), and is the second deepest fresh water lake on the planet (after Lake Baikal).[1] Below roughly 200 m depth, its water is anoxic, and devoid of life besides anoxic bacteria.[3] It is very sensitive to climate.[4] It is part of the Congo River basin, feeding into the River Congo via the Lukuga River. Southern Rift Valley lakes[edit] The Southern Rift Valley lakes are like the Western Rift Valley lakes in that, with one exception, they are freshwater lakes. - Lake Rukwa (about 5670 km² but quite variable) in Tanzania is the alkaline exception, lying south-east of Tanganyika, and has no outlet. - Lake Malawi (30,000 km², elevation 500 m), the second largest and second deepest of the Rift Valley lakes at over 700 m, is drained by the Shire River, a tributary of the Zambezi River. Also known as Lake Nyasa. - Lake Malombe (450 km²) is on the Shire River - Lake Chilwa (1750 km², elevation 622 m) has no outlet but extensive wetlands. It is the southernmost of the Rift Valley lakes. Other lakes of the Great Rift Valley[edit] - Lake Mweru (5120 km²,[5] elevation 922 m) lies in the Lake Mweru-Luapula graben which is a branch off the Albertine rift. - Lake Mweru Wantipa (1500 km², elevation 930 m) is a marshy lake between lakes Tanganyika and Mweru, and is endorheic but may overflow into Lake Mweru at times of very high flood. References[edit] - ^ a b "WWF Global 200 Ecoregions – Rift Valley Lakes (182)". www.worldwildlife.org. Archived from the original on 2006-10-07. - ^ Hynes, H.B.N. "Tudorancea, C. & Taylor W.D. (Eds) Ethiopian Rift Valley Lakes". www.euronet.nl. - ^ a b Smith, Anthony (1988). The Great Rift: Africa's Changing Valley. London: BBC Books. - ^ Hydrobiologia, 407: 45-58 Limnological annual cycle inferred from physical-chemical fluctuations at three stations of Lake Tanganyika. Plisnier P.-D., Chitamwebwa D., Mwape L., Tshibangu K., Langenberg V. and E. Coenen 1999.http://link.springer.com/article/10.1023/A%3A1003762119873 - ^ Bos AR, CK Kapasa and PAM van Zwieten (2006). "Update on the bathymetry of Lake Mweru (Zambia), with notes on water level fluctuations". African Journal of Aquatic Science 31 (1): 145–150.