https___te.wikipedia.org_wiki__E0_B0_B8_E0_B1_8D_E0_B0_AA_E0_B0_BE_E0_B0_A8_E0_B0_BF_E0_B0_B7_E0_B1_8D__E0_B0_AD_E0_B0_BE_E0_B0_B7_5.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 3.1 3.2 3.3 4.1 5.1 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 8.1 8.2 9.1 9.2 9.3 10.1 10.2 11.1 11.2 11.3 11.4 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 20.1 21.1 22.1 23.1 23.2 24.1 25.1 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 31.1 32.1 32.2 33.1 34.1 35.1 36.1 37.1 38.1 39.1 40.1 41.1 42.1 42.2 43.1 44.1 44.2 45.1 46.1 46.2 47.1 47.2 47.3 48.1 49.1 50.1 50.2 51.1 51.2 52.1 53.1 53.2 53.3 54.1 54.2 54.3 55.1 55.2 55.3 55.4 55.5 55.6 55.7 55.8 56.1 56.2 56.3 56.4 57.1 57.2 57.3 58.1 58.2 58.3 58.4 58.5 59.1 60.1 61.1 62.1 63.1 64.1 64.2 65.1 65.2 65.3 65.4 65.5 65.6 65.7 66.1 67.1 67.2 67.3 67.4 67.5 67.6 67.7 68.1 68.2 68.3 69.1 69.2 69.3 69.4 69.5 70.1 70.2 70.3 70.4 71.1 71.2 71.3 72.1 72.2 72.3 73.1
Испански език Испанският език (самоназвание: español, произнесено [espaˈɲol]), наричан и кастилски език (castellano, [kasteˈʎano]) е иберо-романски език и е най-разпространеният романски език — говорен от ок. 375 млн души (2005). Той е четвъртият най-говорим език в света, след китайски, английски и хинди, като за ок. 340 млн души той е роден език. По-голямата част от испаноговорещите групи живеят в Латинска Америка. Произхождащ от Испания, откъдето по-късно е бил пренасян от испанските изследователи и колонизатори в западното полукълбо и други части на света през последните пет столетия, испанският е един от петте най-говорими езика в света и един от шестте официални езика на Обединените нации. Той е един от най-важните световни езици (заедно с английския и френския), който се говори на всички континенти: най-вече в Северна и Южна Америка, Европа и някои части на Африка и Азия. Голямото му заначение се дължи и на международното разпространение и признатост на испаноезичната литература, филмова индустрия, телевизионна индустрия (най-вече теленовели) и музикална индустрия в глобализирания пазар. Съдържание „Испански“ или „кастилски“[редактиране | редактиране на кода] Испанците наричат езика си español (испански), когато го съпоставят с други езици (напр. с френски или английски), но го наричат castellano (кастилски), когато го сравняват с други местни езици в Испания (напр. галисийски, баски и каталонски). По същия начин конституцията на Испания от 1978 г. използва термина castellano, за да определи официалния език на цялата държава, противопоставяйки го на las demás lenguas españolas (букв. останалите испански езици). Член III гласи следното: - El castellano es la lengua española oficial del Estado. (…) Las demás lenguas españolas serán también oficiales en las respectivas Comunidades Autónomas… - Кастилският е официалният испански език на държавата. (…) Останалите испански езици също ще бъдат официални в съответните автономни области… В някои части на Испания обаче, главно където се говори галисийски, баски и каталонски, изборът на името може по някакъв начин да покаже чувството на принадлежност на говорещия, и дори неговите политически възгледи. Хора от двуезичните области може да счетат за обидно да се нарече езикът español, тъй като това е името, избрано от Франсиско Франко (по времето на неговата диктатура местните езици са били забранени), и защото то включва в себе си значението, че баски, каталонски и галисийски не са езици на Испания. От друга страна обаче, някои националистически настроени граждани (и испански и местни националисти) биха предпочели español, или за да покажат убеждението си за единството на Испанската държава, или за да обозначат схващането за откъснатостта между тяхната област и останалата част от държавата. В някои от останалите части на испаноезичния свят езикът е известен като „испански“, а в други — като „кастилски“. „Кастилски“ е името на испанския език в Аржентина, Боливия, Чили, Еквадор, Парагвай, Перу, Уругвай и Венецуела. Някои филолози използват термина „кастилски“ само когато имат предвид езика, говорен в Кастилия през Средновековието, твърдейки, че е за предпочитане да се използва „испански“, когато се говори за сегашната му форма. „Кастилски“ също може да бъде поддиалект на испански, който се говори в повечето части на днешна Кастилия. Този диалект притежава някои характеристики и специфично произношение, различни от това в Андалусия и Арагон например, където се говорят други поддиалекти. Произношението на този кастилски диалект съвпада точно със стандартното испанско произношение, и се различава много малко (даже никак) от стандартния испански език. Може да се каже, че (на испански) „кастилски“ е термин без никакво политическо или идеологическо значение, за разлика от „испански“ (но не е задължително). Класификация и сродни езици[редактиране | редактиране на кода] Испански/Кастилски се класифицира: - Семейство: Индоевропейско - Клон: Италийски - Група: Романска - Комплекс: Итало-западен - Подкомплекс: Западноромански - Клон: Гало-иберийски - Клон: Иберо-романски - Клон: Западноиберийски Испанският/кастилският е най-близък с останалите испански езици (произлезли от латински) и диалекти (произлезли от самия испански), които се говорят в границите на днешна Испания. Повечето са взаимно разбираеми помежду си без много затруднения. - Арагонски (aragonés) - Леонски (llïonés) - Астурски (asturianu) - Галисийски (gallego) - Португалски (português) - Екстремадурски (estremeño) - Каталонски (català) - Окситански (aranès) Стандартните форми на двата основни езика, които се говорят на полуострова - Испански и Португалски, са общо взето взаимно разбираеми, въпреки че испанската морфология се разбира много по-лесно от един португалец, отколкото обратното. Същото важи и за каталонския, който е по-близък с окситански, отколкото с испански или португалски. Граматиката и по-голямата част от лексиката на испанския и португалския са сходни, а и двата езика имат обща история на влияние от арабския, докато голяма част от полуострова е била под ислямска власт. Дифтонгизацията на поставените под ударение къси гласни е обичайно за испанския, както и за другите романски езици, но липсва в галисийския и португалския. Специфична за испанския (както и за гасконския диалект на окситански) е загубата на латинското начално /f/ (която със сигурност се дължи на влиянието на баски), когато следващият звук не е двугласна. Не е задължително подобни сродни думи да означават едно и също. Някои често срещани думи също се различават между двата езика. Еволюцията от латински на някои струпвания на съгласни също се е развила по различен начин в двата езика (испански и протугалски думи като „pleno“, „ocular“, „nocturno“, „tremular“ и т.н. не са взети в предвид в долните примери, защото те са взети директно от латинския през ренесансовата и бароковата епоха): В испанския не са се изгубили единичните интервокални \L\, \N\, което е естесвено за португалския: Латинското двойно интервокално \LL\ се превръща в испанското -ll- и португалското -l-, \NN\ в испанското -ñ- (испанската буква „ñ“ е всъщност начин да се пише „nn“) и португалското -n-, Испанският има различни особености с каталонския, който е източноиберийски език и показва много Гало-романски белези. Испанският не е взаимно разбираем с френски или румънски, или, противно на широко разпространеното вярване, с италиански. Въпреки че италианската фонетична система е много сходна с тази на испанския, езиците се различават изключително много в граматика, лексика и морфология, и обикновено могат да бъдат разбрани, единствено ако човек вече е запознат с другия език. История[редактиране | редактиране на кода] Испанският се формира в северната част на Иберийския полуостров от простонародния латински език, като се чувства келтско-иберийско, баскско и арабско влияние. Някои от типичните черти на испанската диахронична фонология са омекотяването (латински vita, испански vida), палатализация (латински annum, испански año) и дифтонгация на кратко E/O от простонародния латински (латински terra, испански tierra; латински novus, испански nuevo); подобни явления се наблюдават в повечето романски езици. По време на Реконкистата този северен диалект е пренесен на юг и все още е малцинствен език в северно Мароко. Първата испанска граматика (Gramática de la Lengua Castellana) е била написана в Саламанка, Испания, през 1492 г. от Антонио де Небриха. Когато книгата била представена на Исабела Кастилска, тя попитала: „Защо ми е подобна книга, ако вече знам езика?“, на което Антонио отвърнал: „Мадам, езикът е оръдието на Империята.“ След 16 век езикът е въведен от испанските колонизатори в Северна и Южна Америка, Микронезия, Гуам, Марианските острови, Палау и Филипините. Също така през тази епоха испанският се превръща в главен език на изкуството и политиката в по-голяма част от Европа. През 18 век френският заема неговото място. През 20 век езикът е въведен в Екваториална Гвинея, в Западна Сахара и в някои части на Съединените щати като Испанския Харлем в Ню Йорк – територии, които не са били част от Испанската Империя. Географско разпространение[редактиране | редактиране на кода] Испанският е един от официалните езици на Обединените нации и Европейския съюз. Мнозинството от испаноговорещите се намира в западното полукълбо и Испания. С приблизително 106 милиона жители, говорещи испанския като първи и втори език, Мексико се слави с най-голямата популация от испаноговорещи в света. Следващите четири най-големи популации живият в Колумбия (43 милиона), Испания (ок. 40 милиона), Аржентина (39 милиона) и Съединените Американски Щати (31 милиона американски жители на 5 и повече години, които говорят испански в къщи) [1]. Испанският е официален и най-важен език в 22 държави: Аржентина, Боливия (заедно с кечуа и аймара), Чили, Колумбия, Коста Рика, Куба, Доминиканската република, Еквадор (заедно с кечуа), Ел Салвадор, Екваториална Гвинея (заедно с френски), Гватемала, Хондурас, Мексико, Никарагуа, Панама, Парагвай (заедно с гуарани), Перу (заедно с кечуа и аймара), Пуерто Рико (заедно с английски), Испания, Уругвай, Венецуела, и Западна Сахара (заедно с арабски). В Белиз испанският няма официално признание. Въпреки това той е роден език на 50% от населението и се говори като втори език от още 20%. Може да се твърди, че той е най-важният и най-говорим език от народа, но английският си остава единственият официален език. В Съединените Щати испанският се говори от три четвърти от 41,3 милионното испанско население там. Той е също така учен и говорен от една малка, макар и слабо растяща, част от неиспанското население заради нарастващата му употреба в бизнеса, търговията, вътрешната и външната политика. Испанският е един от официалните езици в щата Ню Мексико и в неприсъединената територия на Пуерто Рико. В Бразилия испанският е добил голямо значение като втори език сред много млади ученици и опитни професионалисти. През последните години, тъй като Бразилия разчита все по-малко на търговията със САЩ и Европа и засилва търговските си отношения с испаноговорещите си съседи (особено като член на Меркосур), голямо значение се придава на двуезичието и доброто владеене на испанския език в страната (същото се отнася за доброто владеене на португалския в съседните държави). На 7 юли 2005 г. Националният конгрес на Бразилия окончателно одобри законопроект, който прави задължително изучаването на испански в държавните и частните училища на страната [2]. Популярността на езика се дължи и на близката му родствена връзка с португалския, а и испанският е преобладаващият и официалният език в почти всяка държава, граничеща с Бразилия. Стандартен испански и ладински също се говорят като родни езици от някои бразилци с испанско потекло, работници имигранти от съседните испаноговорещи страни, които са запазили тези езици и ги използват в домовете си. Също така в бразилските гранични щати, които имат пълномощие над образователната си система, испанският се учи от години. В много други гранични градове и села (особено по уругвайско-бразилската граница) се говори един смесен език, известен като портуньол. В другите европейски страни освен Испания езикът се говори от някои от техните испаноговорещи имигрантски общности, на първо място в Андора (където се говори от огромна част от населението, въпреки че няма официален статус), Холандия, Италия, Франция, Германия и Обединеното Кралство (В Лондон има многобройна общност). През последните години там се наблюдава покачване на популярността на испанския. Значителна част от населението на Гибралтар също говори испански, въпреки това английският си остава единственият официален език. Там съществува и езикът янито - смесица между английски и испански. Сред страните и териториите в Океания испанският е седмият най-говорим език в Австралия (100 000 говорещи), където от доста време живеят аржентински, чилийски и испански имигранти, а колумбийската и мексиканската общност нарастват най-вече в Сидни. Езикът също така се говори от около трите хиляди обитателя на Великденския остров, териториална собственост на Чили. Във всички народи от островите Гуам, Палау, Северни Мариански острови, Маршалови острови и Микронезия някога е имало испаноговорещи, но испанският отдавна се е забравил и сега единствената останала следа от него е влиянието, което е оказал върху местните езици. В Азия испанският език отдавна е в упадък. Той престана да бъде официален език на Филипините през 1987 г. и сега се говори от по-малко от 0,01% от населението, или 2 658 души (преброяване на населението през 1990 г.), въпреки че наскоро изглежда има съживяване на интереса към езика сред образованата младеж. Единственият съществуващ испано-азиатски креолски език чабакано е говорен от още 0,4% от филипинското население, или 292 630 души (преброяването през 1990 г.). Повечето други филипински езици съдържат голямо количество испански заемки. Измежду останалите азиатски държави испанският може би се говори от изолирани групи от бивши имигранти като например етнически китайци, родени в Мексико, но депортирани в Китай, или от трето и четвърто поколение перуанци, които всъщност са етнически японци, завръщащи се в отечеството на предците си — Япония. В Близкия изток и Северна Африка съществуват малки испаноговорещи общности в Израел (говорещи и стандартен испански, и ладински), в Северно Мароко (и стандартен испански, и ладински), в Турция (ладински) и в испанските анклави Сеута и Мелия, които са част от Испания. В Северна Америка и Карибите испанският се говори от части от населението на Аруба, Канада (предимно в Торонто и Монреал), Холандските Антили (предимно на Бонер, Кюрасао и Синт Мартен), Тринидад и Тобаго, и Американските Вирджински острови (предимно на Сент Кроа). В Антарктика териториалните участъци и постоянните бази на Аржентина, Чили, Перу, Уругвай и Испания също определят испанския като официален и работен език на тези анклави. Диалекти[редактиране | редактиране на кода] Главна статия: Диалекти на испанския език Има важни различия между диалектите в различните райони в Испания, а и между тези из цяла Латинска Америка, където се говори испански. В Испания кастилският диалект обикновено се взема за стандартния език на страната (въпреки че характерната за този диалект употреба на винителните форми на местоименията вместо дателните, или така нареченото Лоисмо не се одобрява). В испанския има три местоимения за второ лице, единствено число: tú, usted и в някои части на Латинска Америка - vos (употребата на тази форма се нарича восео). Общо казано, tú и vos са неофициални и се използват за приятели (въпреки че в Испания vos се смята за архаично обръщение към високопоставени личности и сега употребата му се ограничава главно в литургиите). Usted навсякъде се смята за учтива форма (произлиза от vuestra merced, „ваша милост“) и се използва като знак за уважение, когато човек се обръща към по-възрастните членове на семейството си или към непознати. Местоимението vosotros е множествената форма на tú в повечето части на Испания, въпреки че в Америките (и в някои южни испански градове като Кадис и на Канарските острови) е изместено от ustedes. Забележително е, че в южна Испания употребата на ustedes като неофициално „вие“ не следва правилото за съгласуване между местоимение и глагол. Например докато в правилния учтив еквивалент на „вие отивате“, ustedes van, се използва глагол в трето лице множествено число, в Кадис неофицалната форма се образува така: ustedes vais, то ест използва се глагол във второ лице множествено число. На Канарските острови обаче обичайното съгласуване между местоимение и глагол се е запазило в повечето случаи. Бележки[редактиране | редактиране на кода] - ↑ ((en)) Lewis, M. Paul (ed.). Statistical Summaries. Summary by language size. // Ethnologue: Languages of the World, Sixteenth edition. SIL International, 2009. Посетен на 27 октомври 2010. - ↑ ((es)) Moreno Fernández, Francisco и др. Demografía de la lengua española (PDF). Посетен на 27 октомври 2010. - ↑ ((es)) Vivanco Torres, Hiram. Enseñanza del español como lengua extranjera. // Unidad en la diversidad lingüística: La enseñanza del español como lengua extranjera y su certificación. Instituto Cervantes, 2010. Посетен на 27 октомври 2010. - ↑ ((es)) Soca, Ricardo. Historia del Idioma Español. // elcastellano.org, 2008. Посетен на 27 октомври 2010. - ↑ ((en)) The President claimed that the Spanish language is „a source of wealth and development“. // Government of Spain, 2010. Посетен на 27 октомври 2010. - ↑ ((en)) Why choose Spanish as your new foreign Language?. // University of Illinois at Springfield, 2010. Посетен на 27 октомври 2010. Външни препратки[редактиране | редактиране на кода]
1.1 2.1 2.2 2.3 3.1 3.2 3.3 4.1 4.2 5.1 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 19.2 19.3 19.4 20.1 21.1 22.1 23.1 24.1 25.1 25.2 26.1 26.2 26.3 26.4 27.1 28.1 28.2 28.3 28.4 28.5 28.6 28.7 28.8 29.1 30.1 31.1 31.2 31.3 31.4 32.1 33.1 33.2 33.3 33.4 34.1 35.1 36.1 36.2 36.3 36.4 36.5 37.1 38.1 38.2 38.3 38.4 38.5 39.1 40.1 40.2 40.3 40.4 40.5 40.6 40.7 40.8 40.9 41.1 42.1 42.2 43.1 43.2 44.1 45.1 45.2 45.3 45.4 45.5 45.6 46.1 47.1 47.2 48.1 49.1 50.1 51.1 52.1 52.2 53.1 53.2 54.1 56.1 56.2 57.1 57.2 57.3 57.4 58.1 58.2 59.1 59.2 61.1 61.2 61.3 61.4 62.1 62.2 62.3 62.4 63.1 64.1 64.2 65.1 66.1 67.1 69.1 70.1 70.2 70.3 70.4 70.5 70.6 71.1 72.1 72.2 72.3 72.4 72.5 72.6 72.7 72.8 72.9 72.10 73.1 74.1 74.2 75.1 76.1 76.2 77.1 77.2 78.1 79.1 79.2 79.3 79.4 80.1 80.2 80.3 81.1 81.2 82.1 83.1 83.2 83.3 83.4 83.5 84.1 85.1 86.1 87.1 88.1 88.2 88.3 88.4 89.1 90.1 90.2 91.1 92.1 92.2 93.1 94.1 94.2 94.3 95.1 95.2 95.3 95.4 95.5 95.6 95.7 95.8 96.1 96.2 96.3 96.4 96.5 96.6 96.7 96.8 97.1 97.2 98.1 98.2 98.3 98.4 98.5 98.6 98.7 98.8 99.1 99.2 99.3 99.4 99.5 100.1 100.2 100.3 100.4 100.5 100.6 101.1 102.1 102.2 102.3 102.4 102.5 102.6 102.7 102.8 103.1 103.2 103.3 103.4 103.5 103.6 103.7 104.1 105.1 105.2 105.3 105.4 106.1 107.1 108.1 108.2 108.3 109.1 110.1 110.2 110.3 111.1 112.1 113.1 114.1 114.2 114.3 115.1 116.1 117.1 117.2 118.1 118.2 119.1 119.2 120.1 120.2 120.3 121.1 122.1 123.1 123.2 124.1 125.1 126.1 127.1 128.1 128.2 128.3 128.4 129.1 130.1 130.2 131.1 131.2 131.3 132.1 133.1 133.2 134.1 135.1 136.1 137.1 138.1 139.1 140.1 141.1 142.1 143.1 143.2 144.1 145.1 146.1 146.2 147.1 147.2 147.3 148.1 148.2 148.3 149.1 150.1 151.1 151.2 152.1 153.1 154.1 154.2 154.3 155.1 155.2 155.3 155.4 155.5 155.6 155.7 156.1 157.1 157.2 157.3 158.1 159.1 160.1 161.1 162.1 163.1 164.1 166.1 167.1 168.1 169.1 170.1 170.2 170.3 171.1 171.2 171.3 172.1 172.2 172.3 173.1 174.1 175.1 176.1 177.1 178.1 179.1 180.1 181.1 182.1 183.1 184.1 185.1 186.1 187.1 188.1 189.1 190.1 191.1 192.1 193.1 194.1 195.1 196.1 197.1 198.1 199.1 200.1 201.1
స్పానిష్ భాష స్పానిష్ ( español (సహాయం·సమాచారం)) లేక కస్తీలియన్ (castellano) ఒక రోమనుల భాష. ఇది ఉత్తర స్పెయిన్లో మొదలై, కస్తీల్ సామ్రాజ్యం ద్వారా విస్తరించబడి, పాలనా వ్యవహారాలు నెరపడంలోను, వ్యాపార సంబంధాలలోను ప్రధాన భాషగా వృధ్ధి చెందింది. తర్వాత ఈ భాష 15-19 శతాబ్దాల మధ్య స్పానిష్ సామ్రాజ్య విస్తరణతో అమెరికా,ఆఫ్రికా మరియూ స్పానిష్ ఈస్టిండీస్లకు వ్యాపించింది. ప్రస్తుతం 40 కోట్లకు పైగా ప్రజలు స్పానిష్ ను మాతృభాషగా మాట్లాడతారు. ఆ విధంగా ఈ భాష ప్రపంచంలో ఎక్కువగా మాట్లాడే భాషల జాబితాలో రెండవ లేక మూడవ స్థానంలో నిలుస్తుంది. మెక్సికోలో స్పానిష్ మాట్లాడే ప్రజలు ఎక్కువగా ఉన్నారు. స్పానిష్ ప్రాథమిక భాషగా మాట్లాడే దేశాలతో ఉన్న ఆర్థిక, సామాజిక సంబంధాలు మరియు పర్యాటక ఆసక్తి వలన, ద్వితీయ లేదా తృతీయ భాషగా అనేక దేశాలలో స్పానిష్ భాష యొక్క ప్రాచుర్యం పెరుగుతున్నది. ఈ పరిణామాన్ని ముఖ్యంగా బ్రెజిల్, అమెరికా, ఇటలీ, ఫ్రాన్స్, పోర్చుగల్ దేశాలలోనూ, సాధారణంగా ఆంగ్ల ప్రభావిత దేశాలన్నింటిలోనూ గమనించవచ్చు. విషయ సూచిక - 1 పేరు మరియు వ్యుత్పత్తి - 2 భౌగోళిక విభజన - 3 మాండలికాల వేరియేషన్ - 4 వర్గీకరణ మరియు సంబంధిత భాషలు - 5 చరిత్ర - 6 లేఖనా సాంప్రదాయం - 7 శబ్దాలు - 8 వ్యాకరణము - 9 ఉదాహరణలు - 10 ఇవీ చూడండి - 11 మూలాలు - 12 బయటి లింకులు పేరు మరియు వ్యుత్పత్తి[మార్చు] స్పానిష్ వాళ్ళు ఫ్రెంచి, ఇంగ్లీషు భాషలతో పోల్చేటప్పుడు తమ భాషను ఎస్పాన్యోల్ español అని, స్పెయిన్ లో మాట్లాడే ఇతర భాషలైన గలీషియన్, బస్క్ మరియూ కాటలాన్లతో పోల్చేటప్పుడు కాస్టెలానో (కస్తీలియన్) (కస్తీల్ ప్రాంతపు వారి భాష) అని పిలుస్తారు. అమెరికా ఖండపు హిస్పానిక్ దేశాలలో వారి ఇష్టానుసారంగా రెండింటిలో ఒక పేరును అధికారిక నామంగా స్వీకరించడానికి ఇదే తరహా హేతువున్నది. ఇదే పద్ధతిలో 1978 స్పెయిన్ రాజ్యాంగము మొత్తం దేశం యొక్క అధికారిక భాషను నిర్వచించడానికి ఇతర స్పానిష్ భాషలకు విరుద్ధంగా కాస్టెలానో అన్న పదాన్ని ఉపయోగిస్తుంది. రాజ్యంగం యొక్క మూడవ అధికరణం ఈ విధంగా చదువుతుంది: The name Castellano (Castilian), which refers directly to the origins of the Language and the sociopolitical context in which it was introduced in the Americas, is preferred in Argentina, Paraguay, Peru, Uruguay and Chile, instead of español, which is more commonly used to refer to the language as a whole in the rest of Latin America. Some Spanish speakers consider castellano a generic term with no political or ideological links, much as "Spanish" is in English. భౌగోళిక విభజన[మార్చు] స్పానిష్ ఐక్యరాజ్యసమితి, ఐరోపా సమాఖ్య, అమెరికా దేశాల సంస్థ, ఐబెరో-అమెరికన్ దేశాల సంస్థ, ఆఫ్రికా సమాఖ్య, దక్షిణ అమెరికా దేశాల సమాఖ్య, లాటిన్ సమాఖ్య, కారికామ్, ఉత్తర అమెరికా స్వేఛ్ఛా వాణిజ్య ఒప్పందం, అంటార్కిటాకా ఒప్పందం వంటి బహుళ దేశ సంస్థలలో ఒక అధికారిక భాషగా ఆమోదించబడింది హిస్పానోగోళము[మార్చు] స్పానిష్ ప్రాథమిక భాషగా మాట్లాడేవారితో పాటు ద్వితీయ, తృతీయ భాషలుగా మాట్లాడేవారి సంఖ్యను కూడా కలుపుకొని మొత్తం 35 కోట్ల ప్రజలు స్పానిష్ మాట్లాడతారని అంచనా. ఈ అంచనా ప్రకారం ప్రపంచంలో ఎక్కువమంది మాట్లాడే భాషలో మూడవదిగా ఇంగ్లీషు, చైనీసుల తర్వాత స్థానాన్ని ఆక్రమించుకుంటున్నది.[1][2] ప్రస్తుతం, స్పానిష్ స్పెయిన్తో పాటు చాలామటుకు లాటిన్ అమెరికా దేశాలు మరియు ఈక్వటోరియల్ గ్వినియాలో అధికార భాష. ఇరవై దేశాలలో స్పానిష్ ను ప్రాథమిక భాషగా ఉపయోగిస్తున్నారు. అంతేకాక స్పానిక్ ఐక్యరాజ్యసమితి యొక్క ఆరు అధికార భాషలలో ఒకటి. అమెరికా సంయుక్త రాష్ట్రాలలో ఇంగ్లీషు తర్వాత అత్యంత విరివిగా మాట్లాడే భాష.[3] అమెరికా పాఠశాలలు మరియు విశ్వవిద్యాలయాలలో అత్యంత విరివిగా అధ్యయనం చేసే విదేశీ భాష.[4][5] 2007లో వెలువడిన ప్రపంచవ్యాప్త ఇంటర్నెట్ వాడుక గణాంకాల ప్రకారం ఇంటర్నెట్లో అత్యంత విరివిగా ఉపయోగించే భాషలలో ఇంగ్లీషు మరియు చైనీస్ తర్వాత మూడవ స్థానంలో ఉంది.[6] ఐరోపా[మార్చు] స్పానిష్ స్పెయిన్ దేశపు అధికార భాష. స్పెయిన్ దేశం స్పానిష్ భాషకు పుట్టిల్లు అంతేకాక దాని పేరు కూడా స్పానిష్ భాష పేరుమీదనే ఏర్పడింది. జిబ్రాల్టర్ దేశపు అధికార భాష ఇంగ్లీషే [7] అయినా స్పానిష్ కూడా మాట్లాడుతారు. అలాగే ఆండొరా దేశంలో కాటలాన్ అధికార భాష అయినా స్పానిష్ కూడా చలామణిలో ఉంది. ఐరోపా సముదాయంలోని ఇతర దేశాలలో కూడా స్పానిష్ భాషకు తగినంత ఆదరణ ఉంది. ఉదాహరణకు ఇంగ్లాండు, ఫ్రాన్స్ మరియు జర్మని [8] దేశాలలో స్పానిష్ భాష వాడుకలో ఉంది. స్పానిష్ ఐరోపా సముదాయపు అధికార భాష. స్విట్జర్లాండులో అధికార 4 భాషల తర్వాతి స్థానం, 1.7% జనాభా మాట్లాడే భాష స్పానిష్. అమెరికాలు[మార్చు] లాటిన్ అమెరికా[మార్చు] Most Spanish speakers are in Latin America స్పానిష్ మాట్లాడెవారు ఎక్కువగా లాటిన్ ఆమెరికాలో నివసిస్తారు.; of all countries with majority Spanish speakers, only Spain and Equatorial Guinea are outside of the Americas. Mexico has the most native speakers of any country. Nationally, Spanish is the —de facto or de jure— official language of Argentina, Bolivia (co-official Quechua and Aymara), Chile, Colombia, Costa Rica, Cuba, Dominican Republic, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Honduras, Mexico, Nicaragua, Panama, Paraguay (co-official Guaraní[9]), Peru (co-official Quechua and, in some regions, Aymara), Uruguay, and Venezuela. Spanish is also the official language (co-official with English) in the U.S. commonwealth of Puerto Rico.[10] Spanish has no official recognition in the former British colony of Belize; however, per the 2000 census, it is spoken by 43% of the population.[11][12] Mainly, it is spoken by Hispanic descendants who remained in the region since the 17th century; however, English is the official language.[13] Spain colonized Trinidad and Tobago first in 1498, leaving the Carib people the Spanish language. Also the Cocoa Panyols, laborers from Venezuela, took their culture and language with them; they are accredited with the music of "Parang" ("Parranda") on the island. Because of Trinidad's location on the South American coast, the country is much influenced by its Spanish-speaking neighbors. A recent census shows that more than 1,500 inhabitants speak Spanish.[14] In 2004, the government launched the Spanish as a First Foreign Language (SAFFL) initiative in March 2005.[15] Government regulations require Spanish to be taught, beginning in primary school, while thirty percent of public employees are to be linguistically competent within five years.[14] The government also announced that Spanish will be the country's second official language by 2020, beside English.[ఆధారం చూపాలి] Spanish is important in Brazil because of its proximity to and increased trade with its Spanish-speaking neighbors; for example, as a member of the Mercosur trading bloc.[16] In 2005, the National Congress of Brazil approved a bill, signed into law by the President, making Spanish language teaching mandatory in both public and private secondary schools.[17] In many border towns and villages (especially on the Uruguayan-Brazilian border), a mixed language known as Portuñol is spoken.[18] యునైటెడ్ స్టేట్స్[మార్చు] In the 2006 census, 44.3 million people of the U.S. population were Hispanic or Latino by origin;[19] 34 million people, 12.2 percent, of the population older than 5 years old speak Spanish at home.[20] Spanish has a long history in the United States (many south-western states and Florida were part of Mexico and Spain), and it recently has been revitalized by Hispanic immigrants. Spanish is the most widely taught foreign language in the country.[21] Although the United States has no formally designated "official languages," Spanish is formally recognized at the state level in various states besides English; in the U.S. state of New Mexico for instance, 30% of the population speaks the language. It also has strong influence in metropolitan areas such as Los Angeles, Miami, San Antonio, New York City, and in the 2000s the language has rapidly expanded in Atlanta, Houston, Phoenix and other major Sun-Belt cities. Spanish is the dominant spoken language in Puerto Rico, a U.S. territory. In total, the U.S. has the world's fifth-largest Spanish-speaking population.[22] ఆఫ్రికా[మార్చు] In Africa, Spanish is official in Equatorial Guinea (co-official French and Portuguese). Today, in Western Sahara, nearly 200,000 refugee Sahrawis are able to read and write in Spanish,[23] and several thousands have received university education in foreign countries as part of aid packages (mainly Cuba and Spain). In Equatorial Guinea, Spanish is the predominant language when counting native and non-native speakers (around 500,000 people), while Fang is the most spoken language by a number of native speakers.[24][25] It is also spoken in the Spanish cities in continental North Africa (Ceuta and Melilla) and in the autonomous community of Canary Islands (143,000 and 1,995,833 people, respectively). Within Northern Morocco, a former Franco-Spanish protectorate that is also geographically close to Spain, approximately 20,000 people speak Spanish.[26] It is spoken by some communities of Angola, because of the Cuban influence from the Cold War, and in Nigeria by the descendants of Afro-Cuban ex-slaves. ఆఫ్రికెలో స్పానిష్ అధికార భాష. ఆసియా[మార్చు] Spanish was an official language of the Philippines since the early days of Spanish colonization in the 16th century, until the change of Constitution in 1973. During most of the colonial period it was the language of government, trade and education, and spoken mainly by Spaniards living in the islands and educated Filipinos. However, by the mid 19th century a free public school system in Spanish was established throughout the islands, which increased the numbers of Spanish speakers rapidly. Following the U.S. occupation and administration of the islands, the importance of Spanish fell, especially after the 1920s. The US authorities' imposition of English as the medium of instruction in schools and universities coupled with the prohibition of Spanish in media and educational institutions gradually reduced the importance of the language. After the country became independent in 1946, Spanish remained an official language along with English and Tagalog-based Filipino. However, the language lost its official status in 1973 during the Ferdinand Marcos administration. Under the Corazon Aquino administration which took office in 1986, the mandatory teaching of Spanish in colleges and universities was also stopped, and thus, younger generations of Filipinos have little or no knowledge of Spanish as compared to the older generations. However, the Spanish language retains a large influence in local languages, with many words coming from or being derived from Spanish.[27] ఓషియానియా[మార్చు] Among the countries and territories in Oceania, Spanish is also spoken in Easter Island, a territorial possession of Chile. According to the 2001 census, there are approximately 95,000 speakers of Spanish in Australia, 44,000 of which live in Greater Sydney[ఆధారం చూపాలి], where the older Mexican, Colombian, Spanish, and Chilean populations and newer Argentine, Salvadoran and Uruguayan communities live.[ఆధారం చూపాలి] The U.S. Territories of Guam, Palau, Northern Marianas, and the independent associated U.S. Territory of Marshall Islands and Federated States of Micronesia all once had Spanish speakers, since Marianas and Caroline Islands were Spanish colonial possessions until late 19th century (see Spanish-American War), but Spanish has since been forgotten. It now only exists as an influence on the local native languages and spoken by Hispanic American resident populations. మాండలికాల వేరియేషన్[మార్చు] There are important variations among the regions of Spain and throughout Spanish-speaking America. In some countries in Hispanophone America, it is preferable to use the word castellano to distinguish their version of the language from that of Spain[ఆధారం చూపాలి], thus asserting their autonomy and national identity. In Spain, the Castilian dialect's pronunciation is commonly regarded as the national standard, although a use of slightly different pronouns called [laísmo] error: {{lang}}: text has italic markup (help) of this dialect is deprecated. More accurately, for nearly everyone in Spain, "standard Spanish" means, "pronouncing everything exactly as it is written,"[ఆధారం చూపాలి] an ideal which does not correspond to any real dialect, though the northern dialects are the closest to it. In practice, the standard way of speaking Spanish in the media is "written Spanish" for formal speech, "Madrid dialect" (one of the transitional variants between Castilian and Andalusian) for informal speech.[ఆధారం చూపాలి]. The variety with the most number of speakers is Mexican Spanish, making up nearly a third of Spanish speakers.[ఆధారం చూపాలి] వోసియో[మార్చు] Spanish has three second-person singular en:pronouns: [tú] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [usted] error: {{lang}}: text has italic markup (help), and [vos] error: {{lang}}: text has italic markup (help). The use of the pronoun [vos] error: {{lang}}: text has italic markup (help) and/or its verb forms is called [voseo] error: {{lang}}: text has italic markup (help). వ్యాకరణం[మార్చు] [Vos] error: {{lang}}: text has italic markup (help) is the subject form [(vos decís)] error: {{lang}}: text has italic markup (help) [you say] and the term of preposition (a vos digo) [to you I say], while "os" is the form of the direct complement [(os vi)] error: {{lang}}: text has italic markup (help) [I saw you (all)] and of the indirect complement without the preposition [(os digo)] error: {{lang}}: text has italic markup (help) [I say to you (all)].[28] The verb always goes in the second-person plural even though we addressed only one speaker: «Han luchado, añadió dirigiéndose a Tarradellas, [...] por mantenerse fieles a las instituciones que vos representáis» (GaCandau Madrid-Barça [Esp. Like the possessive employs the form [vuestro] error: {{lang}}: text has italic markup (help): [Admiro vuestra valentía, señora] error: {{lang}}: text has italic markup (help). The adjectives referred to the person or people to whom we address have established the correspondent agreement in gender and number: [Vos, don Pedro, sois caritativo; Vos, bellas damas, sois ingeniosas] error: {{lang}}: text has italic markup (help).[28] The more commonly known American dialectal form of voseo uses the pronominal or verbal forms of the second-person plural (or derivatives of these) to address only one speaker. This [voseo] error: {{lang}}: text has italic markup (help) is appropriate to distinct regional or social varieties of American Spanish and on the contrary the reverential [voseo] error: {{lang}}: text has italic markup (help), which implies closeness and familiarity.[28] The [pronominal voseo] error: {{lang}}: text has italic markup (help) employs the use of [vos] error: {{lang}}: text has italic markup (help) as a pronoun to replace [tú] error: {{lang}}: text has italic markup (help) and [de ti] error: {{lang}}: text has italic markup (help), which are second-person singular informal. - As a subject [vos] error: {{lang}}: text has italic markup (help) employs: [«Puede que vos tengás razón» (Herrera Casa [Ven. 1985])] error: {{lang}}: text has italic markup (help) instead of [«Puede que tú tengas razón»] error: {{lang}}: text has italic markup (help) - As a vocative: [«¿Por qué la tenés contra Alvaro Arzú, vos?» (Prensa [Guat.] 3.4.97)] error: {{lang}}: text has italic markup (help) instead of [«¿Por qué la tienes contra Alvaro Arzú, tú?»] error: {{lang}}: text has italic markup (help) - As a term of preposition: [«Cada vez que sale con vos, se enferma» (Penerini Aventura [Arg. 1999])] error: {{lang}}: text has italic markup (help) instead of [«Cada vez que sale contigo, se enferma»] error: {{lang}}: text has italic markup (help) - And as a term of comparison: [«Es por lo menos tan actor como vos» (Cuzzani Cortés [Arg. 1988])] error: {{lang}}: text has italic markup (help) instead of [«Es por lo menos tan actor como tú»] error: {{lang}}: text has italic markup (help) However, for the [pronombre átono] error: {{lang}}: text has italic markup (help) (that which uses the pronominal verbs and its complements without preposition) and for the possessive, they employ the forms of [tuteo (te, tu, and tuyo)] error: {{lang}}: text has italic markup (help), respectively: [«Vos te acostaste con el tuerto» (Gené Ulf [Arg. 1988]); «Lugar que odio [...] como te odio a vos» (Rossi María [C. Rica 1985]); «No cerrés tus ojos» (Flores Siguamonta [Guat. 1993]).] error: {{lang}}: text has italic markup (help) In other words, in the previous examples the authors conjugate the pronoun subject [vos] error: {{lang}}: text has italic markup (help) with the pronominal verbs and its complements of [tú] error: {{lang}}: text has italic markup (help).[28] The verbal [voseo] error: {{lang}}: text has italic markup (help) consists of the use of the second person plural, more or less modified, for the conjugated forms of the second person singular: [tú vivís, vos comés] error: {{lang}}: text has italic markup (help). The verbal paradigm of [voseante] error: {{lang}}: text has italic markup (help) is characterized by its complexity. On the one hand, it affects, to a distinct extent, each verbal tense. On the other hand, it varies in functions of geographic and social factors and not all the forms are accepted in cultured norms.[28] Extension of Voseo in Latin America[మార్చు] [Vos] error: {{lang}}: text has italic markup (help) is used extensively as the primary spoken form of the second-person singular pronoun, although with wide differences in social consideration. Generally, it can be said that there are zones of exclusive use of [tuteo] error: {{lang}}: text has italic markup (help) in the following areas: almost all of Mexico, the West Indies, Panama, the majority of Peru and Venezuela, and; the Atlantic cost of Colombia. They alternate [tuteo] error: {{lang}}: text has italic markup (help) as a cultured form and [voseo] error: {{lang}}: text has italic markup (help) as a popular or rural form in: Bolivia, north and south of Peru, Ecuador, small zones of the Venezuelan Andes, a great part of Colombia, and the oriental border of Cuba. [Tuteo] error: {{lang}}: text has italic markup (help) exists as an intermediate formality of treatment and [voseo] error: {{lang}}: text has italic markup (help) as a familiar treatment in: Chile, the Venezuelan state of Zulia, the Pacific coast of Colombia, Central America, and; the Mexican states of Tabasco and Chiapas. Areas of generalized [voseo] error: {{lang}}: text has italic markup (help) include Argentina, Uruguay and Paraguay. ఉస్తెదెస్[మార్చు] Spanish forms also differ regarding second-person plural pronouns. The Spanish dialects of Latin America have only one form of the second-person plural for daily use, [ustedes] error: {{lang}}: text has italic markup (help) (formal or familiar, as the case may be, though [vosotros] error: {{lang}}: text has italic markup (help) non-formal usage can sometimes appear in poetry and rhetorical or literary style). In Spain there are two forms — [ustedes] error: {{lang}}: text has italic markup (help) (formal) and [vosotros] error: {{lang}}: text has italic markup (help) (familiar). The pronoun [vosotros] error: {{lang}}: text has italic markup (help) is the plural form of [tú] error: {{lang}}: text has italic markup (help) in most of Spain, but in the Americas (and certain southern Spanish cities such as Cádiz and in the Canary Islands) it is replaced with [ustedes] error: {{lang}}: text has italic markup (help). It is notable that the use of [ustedes] error: {{lang}}: text has italic markup (help) for the informal plural "you" in southern Spain does not follow the usual rule for pronoun–verb agreement; e.g., while the formal form for "you go", [ustedes van] error: {{lang}}: text has italic markup (help), uses the third-person plural form of the verb, in Cádiz or Seville the informal form is constructed as [ustedes vais] error: {{lang}}: text has italic markup (help), using the second-person plural of the verb. In the Canary Islands, though, the usual pronoun–verb agreement is preserved in most cases. పదకోశము[మార్చు] Some words can be different, even embarrassingly so, in different Hispanophone countries. Most Spanish speakers can recognize other Spanish forms, even in places where they are not commonly used, but Spaniards generally do not recognise specifically American usages. For example, Spanish mantequilla, aguacate and albaricoque (respectively, "butter", "avocado", "apricot") correspond to manteca, palta, and damasco, respectively, in Peru, Argentina, Chile, Paraguay and Uruguay. The everyday Spanish words coger (to catch, get, or pick up), pisar (to step on) and concha (seashell) are considered extremely rude in parts of Latin America, where the meaning of coger and pisar is also "to have sex" and concha means "vulva". The Puerto Rican word for "bobby pin" (pinche) is an obscenity in Mexico, and in Nicaragua simply means "stingy". Other examples include taco, which means "swearword" (among other meanings) in Spain but is known to the rest of the world as a Mexican dish. Pija in many countries of Latin America and Spain itself is an obscene slang word for "penis", while in Spain the word also signifies "posh girl" or "snobby". Coche, which means "car" in Spain, for the vast majority of Spanish-speakers actually means "baby-stroller", in Guatemala it means "pig",[ఆధారం చూపాలి] while carro means "car" in some Latin American countries and "cart" in others, as well as in Spain. Papaya is the slang term in Cuba for "vagina" therefore in Cuba when referring to the actual fruit Cubans call it fruta bomba instead.[29][30] Also, just how Americans use the term "dude" to refer to a friend or someone, Spanish also has its own slang, or "modismo", but varies in every country. For example, "dude" is "güey, mano, cuate or carnal" in Mexico, "mae" in Costa Rica, "tío" in Spain, "tipo" in Colombia, "hueón" in Chile and "chabón" in Argentina. రియల్ అకాడెమియా[మార్చు] The [Real Academia Española] error: {{lang}}: text has italic markup (help) (Royal Spanish Academy), together with the 21 other national ones (see Association of Spanish Language Academies), exercises a standardizing influence through its publication of dictionaries and widely respected grammar and style guides. Due to this influence and for other sociohistorical reasons, a standardized form of the language (Standard Spanish) is widely acknowledged for use in literature, academic contexts and the media. వర్గీకరణ మరియు సంబంధిత భాషలు[మార్చు] Spanish is closely related to the other West Iberian Romance languages: Asturian, Galician, Ladino, Leonese and Portuguese. Catalan, an East Iberian language which exhibits many Gallo-Romance traits, is more similar to the neighboring Occitan language than to Spanish, or indeed than Spanish and Portuguese are to each other. Spanish and Portuguese share similar grammars and vocabulary as well as a common history of Arabic influence while a great part of the peninsula was under Islamic rule (both languages expanded over Islamic territories). Their lexical similarity has been estimated as 89%.[31] See Differences between Spanish and Portuguese for further information. Judaeo-Spanish[మార్చు] Judaeo-Spanish (also known as Ladino), which is essentially medieval Spanish and closer to modern Spanish than any other language, is spoken by many descendants of the Sephardi Jews who were expelled from Spain in the 15th century. Ladino speakers are currently almost exclusively Sephardi Jews, with family roots in Turkey, Greece or the Balkans: current speakers mostly live in Israel and Turkey, with a few pockets in Latin America. It lacks the Native American vocabulary which was influential during the Spanish colonial period, and it retains many archaic features which have since been lost in standard Spanish. It contains, however, other vocabulary which is not found in standard Castilian, including vocabulary from Hebrew, some French, Greek and Turkish, and other languages spoken where the Sephardim settled. Judaeo-Spanish is in serious danger of extinction because many native speakers today are elderly as well as elderly olim (immigrants to Israel) who have not transmitted the language to their children or grandchildren. However, it is experiencing a minor revival among Sephardi communities, especially in music. In the case of the Latin American communities, the danger of extinction is also due to the risk of assimilation by modern Castilian. A related dialect is Haketia, the Judaeo-Spanish of northern Morocco. This too tended to assimilate with modern Spanish, during the Spanish occupation of the region. Vocabulary comparison[మార్చు] Spanish and Italian share a very similar phonological system. At present, the lexical similarity with Italian is estimated at 82%.[31] As a result, Spanish and Italian are mutually intelligible to various degrees. The lexical similarity with Portuguese is greater, 89%, but the vagaries of Portuguese pronunciation make it less easily understood by Hispanophones than Italian is. Mutual intelligibility between Spanish and French or Romanian is even lower (lexical similarity being respectively 75% and 71%[31]): comprehension of Spanish by French speakers who have not studied the language is as low as an estimated 45% – the same as of English. The common features of the writing systems of the Romance languages allow for a greater amount of interlingual reading comprehension than oral communication would. also [nós outros] error: {{lang}}: text has italic markup (help) in early modern Portuguese (e.g. The Lusiads) noi altri in Southern Italian dialects and languages Alternatively nous autres చరిత్ర[మార్చు] Spanish evolved from Vulgar Latin, with major influences from Arabic in vocabulary during the Andalusian period[32] and minor surviving influences from Basque and Celtiberian, as well as Germanic languages via the Visigoths. Spanish developed along the remote cross road strips among the Alava, Cantabria, Burgos, Soria and La Rioja provinces of Northern Spain (see Glosas Emilianenses), as a strongly innovative and differing variant from its nearest cousin, Leonese, with a higher degree of Basque influence in these regions (see Iberian Romance languages). Typical features of Spanish diachronical phonology include lenition (Latin [vita] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Spanish [vida] error: {{lang}}: text has italic markup (help)), palatalization (Latin [annum] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Spanish [año] error: {{lang}}: text has italic markup (help), and Latin [anellum] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Spanish [anillo] error: {{lang}}: text has italic markup (help)) and diphthongation (stem-changing) of short e and o from Vulgar Latin (Latin [terra] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Spanish [tierra] error: {{lang}}: text has italic markup (help); Latin [novus] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Spanish [nuevo] error: {{lang}}: text has italic markup (help)). Similar phenomena can be found in other Romance languages as well. During the [Reconquista] error: {{lang}}: text has italic markup (help), this northern dialect from Cantabria was carried south, and remains a minority language in the northern coastal Morocco. The first Latin-to-Spanish grammar ([Gramática de la Lengua Castellana] error: {{lang}}: text has italic markup (help)) was written in Salamanca, Spain, in 1492, by Elio Antonio de Nebrija. When it was presented to Isabel de Castilla, she asked, "What do I want a work like this for, if I already know the language?", to which he replied, "Your highness, the language is the instrument of the Empire."[ఆధారం చూపాలి] From the 16th century onwards, the language was taken to the Americas and the Spanish East Indies via Spanish colonization. In the 20th century, Spanish was introduced to Equatorial Guinea and the Western Sahara, and in areas of the United States that had not been part of the Spanish Empire, such as in Spanish Harlem, in New York City. For details on borrowed words and other external influences upon Spanish, see Influences on the Spanish language. Characterization[మార్చు] A defining feature of Spanish was the diphthongization of the Latin short vowels e and o into ie and ue, respectively, when they were stressed. Similar sound changes are found in other Romance languages, but in Spanish, they were significant. Some examples: - Lat. [petra] error: {{lang}}: text has italic markup (help) > Sp. [piedra] error: {{lang}}: text has italic markup (help), It. [pietra] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Fr. [pierre] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Rom. [piatrǎ] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Port./Gal. [pedra] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Cat. [pedra] error: {{lang}}: text has italic markup (help) "stone". - Lat. [moritur] error: {{lang}}: text has italic markup (help) > Sp. [muere] error: {{lang}}: text has italic markup (help), It. [muore] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Fr. [meurt] error: {{lang}}: text has italic markup (help) / [muert] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Rom. [moare] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Port./Gal. [morre] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Cat. [mor] error: {{lang}}: text has italic markup (help) "die". Peculiar to early Spanish (as in the Gascon dialect of Occitan, and possibly due to a Basque substratum) was the mutation of Latin initial f- into h- whenever it was followed by a vowel that did not diphthongate. Compare for instance: - Lat. [filium] error: {{lang}}: text has italic markup (help) > It. [figlio] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Port. [filho] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Gal. [fillo] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Fr. [fils] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Cat. [fill] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Occitan [filh] error: {{lang}}: text has italic markup (help) (but Gascon [hilh] error: {{lang}}: text has italic markup (help)) Sp. [hijo] error: {{lang}}: text has italic markup (help) (but Ladino [fijo] error: {{lang}}: text has italic markup (help)); - Lat. [fabulari] error: {{lang}}: text has italic markup (help) > Lad. [favlar] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Port./Gal. [falar] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Sp. [hablar] error: {{lang}}: text has italic markup (help); - but Lat. [focum] error: {{lang}}: text has italic markup (help) > It. [fuoco] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Port./Gal. [fogo] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Cat. [foc] error: {{lang}}: text has italic markup (help), Sp./Lad. [fuego] error: {{lang}}: text has italic markup (help). Some consonant clusters of Latin also produced characteristically different results in these languages, for example: - Lat. [clamare] error: {{lang}}: text has italic markup (help), acc. [flammam] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [plenum] error: {{lang}}: text has italic markup (help) > Lad. [lyamar] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [flama] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [pleno] error: {{lang}}: text has italic markup (help); Sp. [llamar] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [llama] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [lleno] error: {{lang}}: text has italic markup (help). However, in Spanish there are also the forms [clamar] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [flama] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [pleno] error: {{lang}}: text has italic markup (help); Port. [chamar] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [chama] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [cheio] error: {{lang}}: text has italic markup (help); Gal. [chamar] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [chama] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [cheo] error: {{lang}}: text has italic markup (help). - Lat. acc. [octo] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [noctem] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [multum] error: {{lang}}: text has italic markup (help) > Lad. [ocho] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [noche] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [muncho] error: {{lang}}: text has italic markup (help); Sp. [ocho] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [noche] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [mucho] error: {{lang}}: text has italic markup (help); Port. [oito] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [noite] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [muito] error: {{lang}}: text has italic markup (help); Gal. [oito] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [noite] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [moito] error: {{lang}}: text has italic markup (help). లేఖనా సాంప్రదాయం[మార్చు] Spanish is written using the Latin alphabet, with the addition of the character ñ (eñe, representing the phoneme /ɲ/, a letter distinct from n, although typographically composed of an n with a tilde) and the digraphs ch ([che] error: {{lang}}: text has italic markup (help), representing the phoneme /tʃ/) and ll ([elle] error: {{lang}}: text has italic markup (help), representing the phoneme /ʎ/). However, the digraph rr ([erre fuerte] error: {{lang}}: text has italic markup (help), "strong r", [erre doble] error: {{lang}}: text has italic markup (help), "double r", or simply [erre] error: {{lang}}: text has italic markup (help)), which also represents a distinct phoneme /r/, is not similarly regarded as a single letter. Since 1994, the digraphs ch and ll are to be treated as letter pairs for collation purposes, though they remain a part of the alphabet. Words with ch are now alphabetically sorted between those with ce and ci, instead of following cz as they used to, and similarly for ll.[33][34] Thus, the Spanish alphabet has the following 29 letters:[35] - a, b, c, ch, d, e, f, g, h, i, j, k, l, ll, m, n, ñ, o, p, q, r, s, t, u, v, w, x, y, z. With the exclusion of a very small number of regional terms such as México (see Toponymy of Mexico), pronunciation can be entirely determined from spelling. A typical Spanish word is stressed on the syllable before the last if it ends with a vowel (not including y) or with a vowel followed by n or s; it is stressed on the last syllable otherwise. Exceptions to this rule are indicated by placing an acute accent on the stressed vowel. The acute accent is used, in addition, to distinguish between certain homophones, especially when one of them is a stressed word and the other one is a clitic: compare [el] error: {{lang}}: text has italic markup (help) ("the", masculine singular definite article) with [él] error: {{lang}}: text has italic markup (help) ("he" or "it"), or [te] error: {{lang}}: text has italic markup (help) ("you", object pronoun), [de] error: {{lang}}: text has italic markup (help) (preposition "of" or "from"), and [se] error: {{lang}}: text has italic markup (help) (reflexive pronoun) with [té] error: {{lang}}: text has italic markup (help) ("tea"), [dé] error: {{lang}}: text has italic markup (help) ("give") and [sé] error: {{lang}}: text has italic markup (help) ("I know", or imperative "be"). The interrogative pronouns ([qué] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [cuál] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [dónde] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [quién] error: {{lang}}: text has italic markup (help), etc.) also receive accents in direct or indirect questions, and some demonstratives ([ése] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [éste] error: {{lang}}: text has italic markup (help), [aquél] error: {{lang}}: text has italic markup (help), etc.) can be accented when used as pronouns. The conjunction [o] error: {{lang}}: text has italic markup (help) ("or") is written with an accent between numerals so as not to be confused with a zero: e.g., [10 ó 20] error: {{lang}}: text has italic markup (help) should be read as [diez o veinte] error: {{lang}}: text has italic markup (help) rather than [diez mil veinte] error: {{lang}}: text has italic markup (help) ("10,020"). Accent marks are frequently omitted in capital letters (a widespread practice in the early days of computers where only lowercase vowels were available with accents), although the RAE advises against this. When u is written between g and a front vowel (e or i), if it should be pronounced, it is written with a diaeresis (ü) to indicate that it is not silent as it normally would be (e.g., cigüeña, "stork", is pronounced /θiˈɣweɲa/; if it were written cigueña, it would be pronounced /θiˈɣeɲa/. Interrogative and exclamatory clauses are introduced with inverted question ( ¿ ) and exclamation ( ¡ ) marks. శబ్దాలు[మార్చు] The phonemic inventory listed in the following table includes phonemes that are preserved only in some dialects, other dialects having merged them (such as yeísmo); these are marked with an asterisk (*). Sounds in parentheses are allophones. Where symbols appear in pairs, the symbol to the right represents a voiced consonant. By the 16th century, the consonant system of Spanish underwent the following important changes that differentiated it from neighboring Romance languages such as Portuguese and Catalan: - Initial /f/, when it had evolved into a vacillating /h/, was lost in most words (although this etymological h- is preserved in spelling and in some Andalusian dialects is still aspirated). - The bilabial approximant /B̞/ (which was written u or v) merged with the bilabial occlusive /b/ (written b). There is no difference between the pronunciation of orthographic b and v in contemporary Spanish, excepting emphatic pronunciations that cannot be considered standard or natural. - The voiced alveolar fricative /z/ which existed as a separate phoneme in medieval Spanish merged with its voiceless counterpart /s/. The phoneme which resulted from this merger is currently spelled s. - The voiced postalveolar fricative /ʒ/ merged with its voiceless counterpart /ʃ/, which evolved into the modern velar sound /x/ by the 17th century, now written with j, or g before e, i. Nevertheless, in most parts of Argentina and in Uruguay, y and ll have both evolved to /ʒ/ or /ʃ/. - The voiced alveolar affricate /dz/ merged with its voiceless counterpart /ts/, which then developed into the interdental /θ/, now written z, or c before e, i. But in Andalusia, the Canary Islands and the Americas this sound merged with /s/ as well. See Ceceo, for further information. The consonant system of Medieval Spanish has been better preserved in Ladino and in Portuguese, neither of which underwent these shifts. Lexical stress[మార్చు] Spanish is a en:syllable-timed language, so each syllable has the same duration regardless of stress.[37][38] Stress most often occurs on any of the last three syllables of a word, with some rare exceptions at the fourth last. The tendencies of stress assignment are as follows:[39] - In words ending in vowels and /s/, stress most often falls on the penultimate syllable. - In words ending in all other consonants, the stress more often falls on the last syllable. - Preantepenultimate stress occurs rarely and only in words like guardándoselos ('saving them for him/her') where a clitic follows certain verbal forms. In addition to the many exceptions to these tendencies, there are numerous minimal pairs which contrast solely on stress such as sábana ('sheet') and sabana ('savannah'), as well as límite ('boundary'), limite ('[that] he/she limits') and limité ('I limited'). An amusing example of the significance of intonation in Spanish is the phrase ¿Cómo cómo como? ¡Como como como! ("What do you mean how do I eat? I eat the way I eat!"). వ్యాకరణము[మార్చు] Spanish is a relatively inflected language, with a two-gender system and about fifty conjugated forms per verb, but limited inflection of nouns, adjectives, and determiners. (For a detailed overview of verbs, see Spanish verbs and Spanish irregular verbs.) It is right-branching, uses prepositions, and usually, though not always, places adjectives after nouns. Its syntax is generally Subject Verb Object, though variations are common. It is a pro-drop language (allows the deletion of pronouns when pragmatically unnecessary) and verb-framed. ఉదాహరణలు[మార్చు] 1 Phonemic representation of the abstract phonological entities (phonemes), 2 phonetic representation of the actual sounds pronounced (phones). In both cases, when several representations are given, the first one corresponds to the dialect in the recording (Castilian with yeísmo) and the rest to several other dialects not in the recording. 3 Capital /N/ and /R/ (non-standard IPA) are used here to represent the nasal and rhotic archiphonemes that neutralize the phonemic oppositions [m]-[n]-[ɲ] and [r]-[ɾ], respectively, in syllable coda and intra-cluster positions. ఇవీ చూడండి[మార్చు] Local varieties[మార్చు] మూలాలు[మార్చు] - ↑ Universidad de México[unreliable source?]{{subst:Sup|(cached URL)}}< - ↑ Instituto Cervantes ("El Mundo" news) - ↑ CIA The World Factbook United States - ↑ United States Census Bureau PDF (1.86 MB), Statistical Abstract of the United States: page 47: Table 47: Languages Spoken at Home by Language: 2003 - ↑ Foreign Language Enrollments in United States Institutions of Higher Learning PDF (129 KB), MLA Fall 2002. - ↑ "Internet World Users by Language". Miniwatts Marketing Group. - ↑ CIA World Factbook — Gibraltar - ↑ BBC Education — Languages, Languages Across Europe — Spanish. - ↑ Ethnologue – Paraguay(2000). Guaraní is also the most-spoken language in Paraguay by its native speakers. - ↑ "Puerto Rico Elevates English". the New York Times. 29 January 1993. - ↑ "Population Census 2000, Major Findings" (PDF). Central Statistical Office, Ministry of Budget Management, Belize. Archived from the original (PDF) on 2007-06-21. - ↑ Belize Population and Housing Census 2000 - ↑ CIA World Factbook — Belize "Trinidad Says It Needs Spanish to Talk Business". Los Angeles Times. - ↑ The Secretariat for The Implementation of Spanish, Government of the Republic of Trinidad and Tobago - ↑ Mercosul, Portal Oficial (Portuguese) - ↑ Pimentel, Carolina (2005-08-08). "Brazil Wants to Pay Foreign Debt with Spanish Classes". Brazzil magazine. - ↑ Lipski, John M.. "Too close for comfort? the genesis of “portuñol/portunhol”" (PDF). Selected Proceedings of the 8th Hispanic Linguistics Symposium. Timothy L. Face and Carol A. Klee, 1–22. Somerville, MA: Cascadilla Proceedings Project. Retrieved on 2008-12-29. - ↑ U.S. Census Bureau Hispanic or Latino by specific origin. - ↑ U.S. Census Bureau 1. Percent of People 5 Years and Over Who Speak Spanish at Home: 2006, U.S. Census Bureau 2. 34,044,945 People 5 Years and Over Who Speak Spanish at Home: 2006 - ↑ Foreign language class enrollments in U.S. schools of higher learning PDF (129 KB), MLA Fall 2002. - ↑ Facts, Figures, and Statistics About Spanish, American Demographics, 1998. - ↑ El refuerzo del español llega a los saharauis con una escuela en los campos de Tinduf - ↑ Ethnologue – Equatorial Guinea (2000) - ↑ CIA World Factbook – Equatorial Guinea (Last updated 20 September 2007) - ↑ Morocco.com, The Languages of Morocco. - ↑ 1973 Constitution of the Republic of the Philippines, thecorpusjuris.com, retrieved 2008-04-06 (See Article XV, Section 3(3) - ↑ 3 Guys From Miami: Fruta Bomba - ↑ Urban Dictionary: papaya ethnologue. - ↑ Lua error in మాడ్యూల్:Citation/CS1 at line 3556: bad argument #1 to 'pairs' (table expected, got nil). - ↑ Diccionario Panhispánico de Dudas, 1st ed.: "[...] en el X Congreso de la Asociación de Academias de la Lengua Española, celebrado en 1994, se acordó adoptar el orden alfabético latino universal, en el que la ch y la ll no se consideran letras independientes. En consecuencia, las palabras que comienzan por estas dos letras, o que las contienen, pasan a alfabetizarse en los lugares que les corresponden dentro de la c y de la l, respectivamente. Esta reforma afecta únicamente al proceso de ordenación alfabética de las palabras, no a la composición del abecedario, del que los dígrafos ch y ll siguen formando parte." - ↑ "No obstante, en el X Congreso de la Asociación de Academias de la Lengua Española, celebrado en 1994, se acordó adoptar para los diccionarios académicos, a petición de varios organismos internacionales, el orden alfabético latino universal, en el que la ch y la ll no se consideran letras independientes. En consecuencia, estas dos letras pasan a alfabetizarse en los lugares que les corresponden dentro de la C (entre -cg- y -ci-) y dentro de la L (entre -lk- y -lm-), respectivamente." Real Academia Española, Explanation at http://www.spanishpronto.com/ (in Spanish and English) - ↑ "Abecedario". Diccionario panhispánico de dudas (in Spanish). Real Academia Española. - ↑ మూస:Harvcoltxt - ↑ మూస:Harvcoltxt - ↑ మూస:Harvcoltxt - ↑ మూస:Harvcoltxt బయటి లింకులు[మార్చు] - Spanish Nursery Class - Dictionary of the RAE Real Academia Española's official Spanish language dictionary - Spanish – BBC Languages - English - Spanish - altogether 260348 entries. - Spanish evolution from Latin - Spanish phrasebook on Wikivoyage - The Project Gutenberg EBook of A First Spanish Reader by Erwin W. Roessler and Alfred Remy. - All articles lacking reliable references - Articles lacking reliable references from March 2008 - Articles with invalid date parameter in template - CS1 maint: Unrecognized language - అనువాదము కోరబడిన పేజీలు - Articles containing Spanish-language text - March 2008 నుండి మూలాలు లోపించిన వ్యాసాలు - February 2008 నుండి మూలాలు లోపించిన వ్యాసాలు - August 2007 నుండి మూలాలు లోపించిన వ్యాసాలు - November 2008 నుండి మూలాలు లోపించిన వ్యాసాలు - March 2007 నుండి మూలాలు లోపించిన వ్యాసాలు - December 2008 నుండి మూలాలు లోపించిన వ్యాసాలు - February 2007 నుండి మూలాలు లోపించిన వ్యాసాలు - Articles containing Italian-language text - Articles containing French-language text - స్పానిష్ భాష - స్పెయిన్