http___encyclopine.org_en_Urinary_tract_infection.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 3.7 3.8 4.1 4.2 4.3 5.1 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 18.2 18.3 19.1 20.1 20.2 20.3 20.4 21.1 22.1 23.1 24.1 24.2 25.1 26.1 26.2 27.1 28.1 29.1 29.2 30.1 31.1 31.2 31.3 32.1 33.1 34.1 34.2 34.3 34.4 35.1 36.1 37.1 38.1 39.1 39.2 40.1 41.1 42.1 43.1 43.2 43.3 43.4 43.5 43.6 44.1 45.1 45.2 45.3 46.1 47.1 47.2 47.3 47.4 47.5 48.1 49.1 50.1 51.1 51.2 52.1 52.2 53.1 54.1 55.1 56.1 56.2 57.1 58.1 58.2 59.1 59.2 60.1 61.1 61.2 62.1 63.1 64.1 65.1 65.2 65.3 65.4 66.1 67.1 67.2 67.3 68.1 68.2 68.3 69.1 69.2 69.3 70.1 70.2 70.3 71.1 71.2 71.3 72.1 72.2 72.3 73.1 73.2 73.3 74.1 74.2 74.3 75.1 75.2 75.3 76.1 76.2 76.3 77.1 77.2 77.3 78.1 78.2 78.3 79.1 79.2 79.3 80.1 80.2 80.3 81.1 81.2 81.3 82.1 82.2 82.3 83.1 83.2 83.3 84.1 84.2 84.3 85.1 85.2 85.3 86.1 86.2 87.1 87.2 87.3 87.4 88.1 88.2 88.3 89.1 89.2 90.1 90.2 90.3 91.1 91.2 91.3 92.1 92.2 92.3 93.1 93.2 93.3 94.1 94.2 94.3 94.4 94.5 95.1 95.2 95.3 96.1 96.2 96.3 97.1 97.2 97.3 97.4 98.1 98.2 98.3 99.1 99.2 99.3 100.1 101.1 101.2 101.3 102.1 102.2 103.1 103.2 103.3 104.1 104.2 104.3 105.1 105.2 105.3
Инфекция на пикочните пътища Инфекцията на пикочните пътища (ИПП) е бактериална инфекция, която засяга част от пикочните канали. Когато засяга долните пикочни пътища, заболяването е познато като обикновен цистит (възпаление на пикочния мехур), а когато засяга горните пикочни пътища, заболяването е познато като пиелонефрит (възпаление на бъбреците). Симптомите за инфекция на долните пикочни канали включват болезнено уриниране и често уриниране или често усещане за необходимост от уриниране (или и двете), докато симптомите на пиелонефрита включват температура и болка в хълбока в допълнение към симптомите за инфекция на долните пикочни пътища. При по-възрастните и при много млади хора, симптомите могат да не бъдат така изразени или да не са конкретни. Основата причина и за двете е Ешерихия коли, но в редки случаи причинители могат да бъдат и други бактерии, вируси или гъбички. Инфекциите на пикочните пътища се срещат по-често при жените, отколкото при мъжете, като половината от жените претърпяват поне една инфекция в даден момент от живота си. Заболяването често се повтаря. Рисковите фактори включват женската анатомия, половите контакти и история на заболяването в семейството. Пиелонефритът, ако се прояви, обикновено се проявява след възпаление на пикочния мехур, но може да бъде също и резултат от инфекция на кръвта. Диагнозата при млади и здрави жени може да се основава и само на симптомите. При хората с неизразени симптоми, диагностицирането може да е затруднено, тъй като е възможно наличието на бактерии, без да е налице инфекция. При по-сложните случаи, ако лечението не е помогнало, посявка на урината би могла да бъде от полза. При хората с чести инфекции могат да се приемат ниски дози антибиотици като превантивна мярка. При неусложнените случаи, инфекциите на пикочните пътища се лекуват лесно с кратък курс от антибиотици, макар черезистентността към много от антибиотиците, които се използват за лекуване на това състояние, се увеличава. При усложнените случаи, е възможно да е необходим по-дълъг курс или интравенозни антибиотици, а ако симптомите не се подобрят след два или три дни, е необходимо допълнително тестване за диагностициране. При жените инфекциите на пикочните пътища са най-честата форма на бактериална инфекция, като 10% развиват инфекции на пикочните пътища ежегодно. Съдържание - 1 Признаци и симптоми - 2 Причина - 3 Патогенеза - 4 Превенция - 5 Диагноза - 6 Лечение - 7 Епидемиология - 8 Общество и култура - 9 История - 10 При бременност - 11 Източници Признаци и симптоми[редактиране | редактиране на кода] Инфекцията на долните пикочни пътища се нарича също инфекция на пикочния мехур. Най-честите симптоми сапарене при уриниране и нуждата от често уриниране (или желание за уриниране) при липса на вагинално течение и значителна болка.[1] Тези симптоми варират от леки до сериозни[2] и при здрави жени продължават средно шест дни.[3] Възможна е болка над зоната на срамните части или в долната част на кръста. Хората, които страдат от инфекция на горните пикочни пътища, илипиелонефрит, е възможно да получат болка в хълбока, температура или гадене и повръщане в допълнение към класическите симптоми на инфекция на долните пикочни пътища.[2] В редки случаи е възможно урината да изглежда сякаш съдържа кръв[4] или да има видимо съдържание на пиурия (гной в урината).[5] При децата[редактиране | редактиране на кода] При малките деца, единственият симптом на инфекция на пикочните пътища (ИПП) може да бъде температурата. Поради липсата на по-очевидни симптоми, когато момичета под две години или необрязани момчета под една година имат температура, се препоръчва посявка на урината от много медицински асоциации. Кърмачетата е възможно да се чувстват неразположени, да повръщат, да спят повече, да показват признаци на жълтеница. При по-големите деца е възможна проява на повторно заболяване незадържане на урината (загуба на контрол върху пикочния мехур).[6] При по-възрастните[редактиране | редактиране на кода] Симптомите на инфекция на пикочните пътища често липсват при възрастните.[7] Проявите могат да бъдат неясни с незадържането, промяната в психичното състояние, или умората като единствени симптоми,[2] докато някои посещават здравния си специалист със сепсис, инфекция на кръвта, като първи симптоми.[4] Диагнозата може да се усложни от факта, че много възрастни хора имат незадържане, което съществува от преди или деменция.[7] Причина[редактиране | редактиране на кода] Е. коли е причина за 80–85% от инфекциите на пикочните пътища, а Стафилококус сапрофитикус е причината при 5–10% от случаите.[1] В редки случаи тези инфекции могат да се дължат на вирусни или гъбични инфекции.[8] Други бактериални причинители включват:Klebsiella, Протеус, Псевдомонас, и Ентеробактер. Те са рядко срещани и обикновено са свързани с аномалии в пикочната система или катетеризация на пикочните пътища.[4] Инфекцията на пикочните пътища поради Staphylococcus aureus обикновено се проявява като вторична инфекция на кръвни инфекции.[2] Секс[редактиране | редактиране на кода] При младите сексуално активни жени, сексуалната активност е причина за 75–90% от инфекциите на пикочния мехур, като рискът от инфекция е свързан с честотата на половите контакти.[1] Терминът „цистит на медения месец” се използва за това явление от чести ИПП в началото на брака. При жените в периода след менопаузата, сексуалната активност не влияе на риска от развиване на ИПП.Употребата на спермициди, независимо от честотата на половите актове, увеличава риска от ИПП.[1] Жените са по-уязвими към ИПП от мъжете, защото при жените пикочният канал е с много по-малка дължина и е по-близо до ануса.[9] Тъй като нивата на естрогените при жените намаляват при менопауза, рискът от инфекция на пикочните пътища се увеличава поради загуба на защитна флора във вагината.[9] Уринарни катетри[редактиране | редактиране на кода] пикочната катетеризация увеличава риска от инфекции на пикочните пътища. Рискът от бактериурия (бактерии в урината) е между три и шест процента на ден, а профилактичните антибиотици не са ефективни при намаляване на симптоматичните инфекции.[9] Рискът от свързаната с това инфекция може да се намали чрез катетеризиране единствено при необходимост чрез асептична техника на поставяне на катетъра и поддържане на безпрепятствено затворен дренаж на катетъра.[10][11][12] Други[редактиране | редактиране на кода] Възможна е предразположеност към инфекции на пикочния мехур в семейството. Други рискови фактори включватдиабет,[1] това дали мъжът е необрязан и наличието на уголемена простата.[2] Усложняващите фактори са доста неясни и включват предразполагащи анатомични, функционални или метаболитни аномалии. Усложнената ИПП се лекува по-трудно и обикновено изисква по-агресивна оценка, лечение и последващо лечение.[13] При децата, ИПП са свързани с везикоуретерален рефлукс (анормално движение на урината от мехура към уретера или бъбреците) и запек.[6] Хората с травми на гръбначния мозък са в увеличен риск от инфекция на пикочните пътища отчасти поради хроничната употреба на катетър и отчасти поради дисфункция на изпразването на пикочния мехур.[14] Това е най-честата причина за инфекция сред тази група хора, както и най-честата причина за хоспитализация.[14]Освен това, употребата на сок от боровинки или добавки с боровинка се оказва неефективна при превенцията и лечението на тази група хора.[15] Патогенеза[редактиране | редактиране на кода] Бактериите, които причиняват инфекции на пикочните пътища, обикновено навлизат в пикочния мехур през пикочния канал. Инфекцията обаче може да се появи чрез кръвта или лимфата. Смята се, че бактериите обикновено се предават към пикочния канал от червата, като жените са в най-голям риск, поради анатомията им. След като навлязат в пикочния мехур, E. коли могат да се прикрепят към стената на пикочния мехур и да формират биофилм, който устоява на имунната реакция на тялото.[4] Превенция[редактиране | редактиране на кода] За някои мерки не е потвърдено, че влияят на честотата на ИПП, включително: употребата на противозачатъчни хапчета илипрезервативи, уриниране веднага след полов акт, видът използвано бельо, методи за лична хигиена, използвани след уриниране или дефекация, или това дали човек се къпе редовно.[1] По същия начин липсват доказателства около ефекта от задържане на урината, употребата на тампони и дамския душ.[9] При хората с чести инфекции на пикочните пътища, които използват спермициди или диафрагма като контрацепция, се препоръчва да използват алтернативни методи.[4]Сокът или капсулите от Боровинка могат да намалят честотата при хората с чести инфекции,[16][17] но има проблем с привикването след дълъг период от време,[16] като при над 30% се проявява стомашно-чревно разстройство.[18] Употребата два пъти на ден е възможно да превъзхожда употребата веднъж на ден.[19] Считано от 2011 г., интравагиналнитепробиотици изискват допълнително изучаване, за да се определи дали от тях има полза.[4] Употребата на презервативи без спермициди или употребата на противозачатъчни хапчета не увеличава риска от неусложнени инфекции на пикочните пътища.[20] Лекарства[редактиране | редактиране на кода] При хората с повтарящи се инфекции, продължителния курс от ежедневен прием на антибиотици е ефективен.[1]Често използваните лекарства включват нитрофурантоин и триметоприм/сулфаметоксазол.[4]Метенаминът е още един препарат, който се използва често за тази цел, тъй като в пикочния мехур, където киселинността е ниска, той произвежда формалдехид, към който не се развива резистентност.[21] В случаите, когато инфекциите са свързани с полов акт, приемането на антибиотици след това може да бъде от полза.[4] При жените в периода след менопаузата е установено, че локалният вагинален естроген намалява повторните случаи на заболяването. За разлика от кремовете за локално нанасяне, използването на вагинален естроген от песари не е от такава полза, както ниски дози антибиотици.[22] Към 2011 г. в процес на разработване са няколковаксини.[4] При децата[редактиране | редактиране на кода] Доказателствата, че превантивните антибиотици намаляват инфекциите на пикочните пътища при децата, са слаби.[23]Повтарящите се ИПП обаче са рядко причина за допълнителни проблеми с бъбреците, ако няма предхождащи ги аномалии в бъбреците, които водят до по-малко от една трета от процента (0.33%) случаите на хронично бъбречно заболяване при възрастните.[24] Диагноза[редактиране | редактиране на кода] При ясните случаи може да се постави диагноза и да се назначи лечение въз основа само на симптомите, без по-нататъшно лабораторно потвърждение. При усложнените или неясни случаи е полезно да се потвърди диагнозата чрез анализ на урината, като се търси наличието на нитрити в урината, бели кръвни клетки (левкоцити) или левкоцитна естераза. При друг вид изследване, микроскопски анализ на урината, се търси наличието на червени кръвни клетки, бели кръвни клетки или бактерии. Урината културата се счита за положителна, ако показва преброяване на бактериална колония по-голямо от или равно на 10 3 колония формиращи единици на mL от типичния за пикочните пътища организъм. Може също да се изследва антибиотичната чувствителност с тези култури, което ги прави полезни при подбора на антибиотичното лечение. Обаче, жените с отрицателни култури може все пак да се подобрят при антибиотично лечение.[1] Тъй като симптомите може да са неясни и без надеждни изследвания за инфекции на пикочните пътища, поставянето на диагноза при възрастни хора може да бъде трудно.[7] Класификация[редактиране | редактиране на кода] Инфекцията на пикочните пътища може да включва само долната част на пикочните пътища и в този случай е позната като инфекция на пикочния мехур. От друга страна, тя може да включва горната част на пикочните пътища и в този случай е позната като пиелонефрит. Ако урината съдържа значителен брой бактерии, но няма симптоми, това състояние е познато като асимптоматична бактериурия.[2] Ако инфекцията на пикочните пътища включва горните пътища и лицето има захарен диабет, ако е бременна, ако е мъж или имуннокомпрометиран, тогава случаят се счита за усложнен.[3][4] Ако обаче, жената е здрава и пред менопауза не се счита за усложнен.[3] При децата, когато инфекцията на пикочните пътища е свързана с висока температура, тя се счита за инфекция на горните пикочни пътища.[6] При децата[редактиране | редактиране на кода] За да се постави диагнозата инфекция на пикочните пътища при деца, е необходима положителна уринна култура. Замърсяването е често срещан проблем, в зависимост от метода на взимане на пробата, така че стойност от 10 5 CFU/mL (колония формиращи единици на милилитър) се използва като "чиста" проба след първата струйка, а 104 CFU/mL се използва за проби, получени чрез катетър, а 102 CFU/mL се използва за супрапубична аспирацияи (проба, която е взета директно от пикочния мехур чрез спринцовка). Употребата на "уринарни торбички" за взимане на проби не се насърчава от Световната здравна организация поради високата степен на замърсяване, когато се взима проба и се предпочита поставянето на катетър при тези, които не са научени да ходят до тоалетната. Някои, като например Американската академия по педиатрия препоръчват ренален ултразвук и изпразващата цистоуретрограма (наблюдаване на уретрата на човек и пикочния мехур с рентгенови лъчи в реално време, докато те уринират) при всички деца, на възраст под две години, които са имали инфекция на пикочните пътища. Тъй като, обаче, няма ефективно лечение, ако възникнат проблеми, други, като Националният институт за високо клинично качество препоръчват само рутинни изображения при деца, които са под шест месеца или при тези, при които има установени необичайни резултати от изследванията.[6] Диференциална диагноза[редактиране | редактиране на кода] При жени с цервицит (възпаление на шийката на матката) или вагинит (възпаление на вагината) и при млади мъже със симптоми на UTI (инфекции на пикочните пътища), причината може да е инфекция с Хламидия трахоматис или Неисерия гонорея. ref name=EM2011/>[25] Вагинитът може да е причинен от гъбична инфекция.[26]За интерстициален цистит (хронична болка в пикочния мехур) може да се говори при хора, които изпитват множество епизоди на симптоми на UTI, но уринните култури остават отрицателни и не се подобряват от антибиотици.[27] При диференциалната диагноза може също да се говори и за простатит (възпаление на простатата).[28] Лечение[редактиране | редактиране на кода] Основният начин за овладяване е с антибиотикци. Феназопиридинът понякога се предписва през първите няколко дни в добавка към антибиотиците, за да се намали паренето и чувството за спешност, които се усещат при инфекция на пикочния мехур.[29] Обикновено, обаче, той не се препоръчва поради съображения за безопасност при неговата употреба, по-конкретно за повишен риск от метемоглобинемия(по-високо от нормалното ниво на метемоглобин в кръвта).[30] Ацетаминофенът (Парацетамол) може да се използва при висока температура.[31] Жените, които имат повтарящи се обикновени инфекции на пикочните пътища може да имат полза от самолечението при проява на симптомите, с последващ медицински контрол, само ако първоначалното лечение не е дало резултат. Рецептата за антибиотици може да бъде предоставена на фармацевта по телефона.[1] Без усложнения[редактиране | редактиране на кода] Инфекциите без усложнения може да се диагностицират и лекуват въз основа само на симптомите.[1] Оралните антибиотици, като триметоприм/сулфаметоксазол (TMP/SMX), цефалоспорини, нитрофурантоин или флуорквинолон съществено скъсяват периода за възстановяване, като всички те са еднакво ефективни.[32] Обикновено е достатъчно тридневно лечение с триметоприм, TMP/SMX или флуорквинолон, докато с нитрофурантоин са необходими 5–7 дни.[1][33] При лечение, симптомите трябва да се подобрят в рамките на 36 часа.[3] Около 50% от хората оздравяват без лечение за няколко дни или седмици.[1] Дружеството по инфекциозни болести на Америка не препоръчва флуороквинолоните като първо лечение, поради притеснението да не се създаде резистентност към този клас лекарства.[33] Въпреки тази предпазна мярка, вече се е развила известна резистентност към всички тези лекарства, във връзка с широката им употреба.[1] Само триметопримът се счита, че е еквивалентен на TMP/SMX в някои страни.[33] При някои обикновени инфекции на пикочните пътища, децата често реагират на тридневен курс от антибиотици. Пиелонефрит[редактиране | редактиране на кода] Пиелонефритът се лекува по-агресивно, отколкото обикновената инфекция на пикочния мехур, като се използва или по-дълъг курс от орални антибиотици, или интравенозни антибиотици.[35] Обикновено се прилага седемдневен курс от орален флуороквинолон ципрофлоксацин в областите, където степента на резистентност е по-малка от 10%.Ако местната степен на резистентност е по-голяма от 10%, често се предписва доза интравенозен цефтриаксон. При тези, при които има изявени по-остри симптоми, може да се наложи приемане в болница за текущо прилагане на антибиотици.[35] Усложненията, като уринарна обструкция от бъбречен камък може да се приемат като вероятни, ако симптомите не се подобрят до два-три дни след началото на лечението.[2][35] Епидемиология[редактиране | редактиране на кода] Инфекциите на пикочните пътища са най-често срещаните бактериални инфекции при жените.[3] Те се проявяват най-често във възрастта между 16 и 35 години, като 10% от жените получават инфекция ежегодно, а 60% имат инфекция в даден момент от живота си.[1][4] Често срещани са повторните прояви, като почти половината хора получават втора инфекция в рамките на една година. Инфекциите на пикочните пътища се появяват четири пъти по-често при жените, отколкото при мъжете.[4] Пиелонефритът се появява между 20–30 пъти по-рядко.[1] Те са най-честата причина за инфекции, получени в болница и са причината за приблизително 40%.[36] Процентите на асимптоматичните бактерии в урината се увеличават с възрастта от два до седем процента при жените в детеродна възраст чак до 50% при възрастните жени в старческите домове.[9]Процентите на асимптоматичните бактерии в урината сред мъжете над 75 години са между 7-10% .[7] Инфекциите на пикочните пътища може да засегнат 10% от хората в детството им.[4] Сред децата, инфекциите на пикочните пътища са най-често срещани при необрязаните момчета под тримесечна възраст, следвани от момичетата под едногодишна възраст.[6] Изчисленията за честотата на проява при децата, обаче, варират силно. При една група деца с висока температура, на възраст между раждането и две години, два до 20% от тях имаха диагнозата инфекция на пикочните пътища.[6] Общество и култура[редактиране | редактиране на кода] В Съединените щати, инфекциите на пикочните пътища са причина за почти седем милиона посещения в лекарски кабинет, един милион посещения в спешно отделение и сто хиляди хоспитализации всяка година.[4] Цената на тези инфекции е значителна и по отношение на загубеното време на работното място, и по отношение на медицинската цена. В Съединените щати пряката цена на лечение е изчислена на 1,6 милиарда щатски долара годишно.[36] История[редактиране | редактиране на кода] Инфекциите на пикочните пътища са описвани още от древни времена и първото документирано описание е в Папируса на Еберс от 1550 г пр.н.е.[37] Египтяните са ги описали като "излъчване на топлина от пикочния мехур".[38] Ефективното лечение се е появило чак след разработването и пускането в употреба на антибиотиците през 1930-те години, а преди това се препоръчвали билки, кръвопускане и почивка.[37] При бременност[редактиране | редактиране на кода] Инфекциите на пикочните пътища са по-сериозни при бременност поради повишения риск от бъбречни инфекции. По време на бременността високите нива на прогестерон повишават риска от намален мускулен тонус на уретерите и пикочния мехур, което води до по-голяма вероятност за рефлукс, при който урината се връща обратно по уретерите към бъбреците. Докато при бременните жени няма повишен риск от асимптоматична бактериурия, ако все пак има бактериурия, при тях съществува 25-40% риск от бъбречна инфекция.[9] Така че, ако в изследванията на урината има признаци за инфекция—дори при липса на симптоми—се препоръчва лечение. Обикновено се използват цефалексин или нитрофурантоин, тъй като те обикновено се смятат за безопасни при бременност.[39] Бъбречната инфекция по време на бременност може да доведе до преждевременно раждане или прееклампсия (състояние на високо кръвно налягане и бъбречна дисфункция по време на бременността, която може да доведе до припадъци).[9] Източници[редактиране | редактиране на кода] - ↑ а б в г д е ж з и к л м н о п Nicolle LE. Uncomplicated urinary tract infection in adults including uncomplicated pyelonephritis. // UrolClin North Am 35 (1). 2008. - ↑ а б в г д е ж Lane, DR и др. Diagnosis and management of urinary tract infection and pyelonephritis.. // Emergency medicine clinics of North America 29 (3). 2011 Aug. - ↑ а б в г д Colgan, R и др. Diagnosis and treatment of acute uncomplicated cystitis.. // American family physician 84 (7). 2011-10-01. с. 771–6. - ↑ а б в г д е ж з и к л м н о Salvatore, S и др. Urinary tract infections in women.. // European journal of obstetrics, gynecology, and reproductive biology 156 (2). 2011 Jun. - ↑ Arellano, Ronald S.. Non-vascular interventional radiology of the abdomen. New York, Springer. - ↑ а б в г д е Bhat, RG и др. Pediatric urinary tract infections.. // Emergency medicine clinics of North America 29 (3). 2011 Aug. - ↑ а б в г Woodford, HJ и др. Diagnosis and management of urinary infections in older people.. // Clinical medicine (London, England) 11 (1). 2011 Feb. с. 80–3. - ↑ Amdekar, S и др. Probiotic therapy: immunomodulating approach toward urinary tract infection.. // Current microbiology 63 (5). 2011 Nov. - ↑ а б в г д е ж Dielubanza, EJ и др. Urinary tract infections in women.. // The Medical clinics of North America 95 (1). 2011 Jan. - ↑ Nicolle LE. The chronic indwelling catheter and urinary infection in long-term-care facility residents. // Infect Control Hosp Epidemiol 22 (5). 2001. - ↑ Phipps S, Lim YN, McClinton S, Barry C, Rane A, N'DowJ. Cochrane Database of Systematic Reviews. // Cochrane Database Syst Rev (2). 2006. - ↑ Gould CV, Umscheid CA, Agarwal RK, Kuntz G, PeguesDA. Guideline for prevention of catheter-associated urinary tract infections 2009. // Infect Control Hosp Epidemiol 31 (4). 2010. - ↑ Disease, Chapter Seven, Urinary Tract Infections from Infectious Disease Section of Microbiology and Immunology On-line. By Charles Bryan MD.University of South Carolina. This page last changed on Wednesday, April 27, 2011 - ↑ а б Eves, FJ и др. Prevention of urinary tract infections in persons with spinal cord injury in home health care.. // Home healthcare nurse 28 (4). 2010 Apr. - ↑ Opperman, EA. Cranberry is not effective for the prevention or treatment of urinary tract infections in individuals with spinal cord injury.. // Spinal cord 48 (6). 2010 Jun. - ↑ а б Jepson RG, Craig JC. Cochrane Database of Systematic Reviews. // Cochrane Database Syst Rev (1). 2008. - ↑ Wang CH, Fang CC, Chen NC et al. Cranberry-containing products for prevention of urinary tract infections in susceptible populations. // Arch Intern Med 172 (13). 2012. - ↑ Rossi, R и др. Overview on cranberry and urinary tract infections in females.. // Journal of Clinical Gastroenterology 44 Suppl 1. 2010 Sep. - ↑ Wang, CH и др. Cranberry-containing products for prevention of urinary tract infections in susceptible populations: a systematic review and meta-analysis of randomized controlled trials.. // Archives of Internal Medicine 172 (13). 2012 July 9. с. 988–96. // Schaechter's Mechanism of Microbial Disease. 4. Baltimore, Lippincott Williams & Wilkins, 2007. - ↑ Cubeddu, Richard Finkel, Michelle A. Clark, Luigi X.. Pharmacology. 4th ed.. Philadelphia, Lippincott Williams & Wilkins, 2009. - ↑ Perrotta, C и др. Oestrogens for preventing recurrent urinary tract infection in postmenopausal women.. // Cochrane database of systematic reviews (Online) (2). 2008-04-16. - ↑ Long-term antibiotics for the prevention of recurrent urinary tract infection in children: a systematic review and meta-analysis. // Archives of Disease in Childhood 95 (7). 2010. - ↑ Salo, J и др. Childhood urinary tract infections as a cause of chronic kidney disease.. // Pediatrics 128 (5). 2011 Nov. - ↑ Raynor, MC и др. Urinary infections in men.. // The Medical clinics of North America 95 (1). 2011 Jan. - ↑ Leung, David Hui ; edited by Alexander и др. Approach to internal medicine : a resource book for clinical practice. 3rd ed.. New York, Springer. - ↑ Kursh, edited by Elroy D. и др. Office urology. Totowa, N.J., Humana Press, 2000. - ↑ Walls, authors, Nathan W. Mick, Jessica Radin Peters, Daniel Egan ; editor, Eric S. Nadel ; advisor, Ron. Blueprints emergency medicine. 2nd ed.. Baltimore, Md., Lippincott Williams & Wilkins, 2006. - ↑ Gaines, KK. Phenazopyridine hydrochloride: the use and abuse of an old standby for UTI.. // Urologic nursing 24 (3). 2004 Jun. с. 207–9. - ↑ Aronson, edited by Jeffrey K.. Meyler's side effects of analgesics and anti-inflammatory drugs. Amsterdam, Elsevier Science, 2008. - ↑ Glass, [edited by] Jill C. Cash, Cheryl A.. Family practice guidelines. 2nd ed.. New York, Springer, 2010. - ↑ Zalmanovici Trestioreanu A, Green H, Paul M, Yaphe J, Leibovici L. Cochrane Database of Systematic Reviews. // Cochrane Database Syst Rev 10 (10). 2010. - ↑ а б в Gupta, K и др. International clinical practice guidelines for the treatment of acute uncomplicated cystitis and pyelonephritis in women: A 2010 update by the Infectious Diseases Society of America and the European Society for Microbiology and Infectious Diseases.. // Clinical infectious diseases : an official publication of the Infectious Diseases Society of America 52 (5). 2011-03-01. - ↑ BestBets: Is a short course of antibiotics better than a long course in the treatment of UTI in children. - ↑ а б в Colgan, R и др. Diagnosis and treatment of acute pyelonephritis in women.. // American family physician 84 (5). 2011-09-01. с. 519–26. - ↑ а б Brunner & Suddarth's textbook of medical-surgical nursing.. 12th ed.. Philadelphia, Wolters Kluwer Health/Lippincott Williams & Wilkins, 2010. - ↑ а б Al-Achi, Antoine. An introduction to botanical medicines : history, science, uses, and dangers. Westport, Conn., Praeger Publishers, 2008. - ↑ Wils ...], [general ed.: Graham. Topley and Wilson's Principles of bacteriology, virology and immunity : in 4 volumes. 8. ed.. London, Arnold, 1990. - ↑ Guinto VT, De Guia B, Festin MR, Dowswell T. Cochrane Database of Systematic Reviews. // Cochrane Database Syst Rev (9). 2010.
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 4.8 5.1 5.2 5.3 5.4 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 10.2 11.1 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 20.1 21.1 22.1 23.1 24.1 25.1 26.1 27.1 27.2 27.3 28.1 29.1 29.2 29.3 29.4 30.1 31.1 32.1 33.1 34.1 35.1 35.2 35.3 36.1 37.1 38.1 38.2 39.1 40.1 41.1 41.2 42.1 43.1 44.1 44.2 44.3 44.4 45.1 46.1 46.2 46.3 46.4 46.5 46.6 47.1 48.1 48.2 48.3 49.1 50.1 50.2 50.3 50.4 50.5 51.1 52.1 53.1 54.1 55.1 56.1 57.1 58.1 58.2 59.1 60.1 61.1 62.1 63.1 64.1 64.2 65.1 66.1 67.1 68.1 69.1 70.1 71.1 72.1 72.2 73.1 74.1 74.2 75.1 75.2 76.1 77.1 77.2 78.1 79.1 80.1 81.1 81.2 81.3 81.4 82.1 83.1 83.2 84.1 84.2 84.3 85.1 85.2 85.3 86.1 86.2 86.3 87.1 87.2 88.1 88.2 88.3 89.1 89.2 89.3 90.1 90.2 90.3 91.1 91.2 91.3 92.1 92.2 92.3 93.1 93.2 93.3 94.1 94.2 94.3 94.4 94.5 95.1 95.2 95.3 96.1 96.2 96.3 97.1 97.2 98.1 98.2 98.3 98.4 99.1 99.2 99.3 100.1 100.2 100.3 101.1 101.2 101.3 102.1 102.2 102.3 103.1 103.2 103.3 104.1 104.2 104.3 105.1 105.2 105.3 106.1 106.2 106.3 107.1 107.2 107.3 108.1 108.2 108.3 109.1 109.2 109.3 110.1 110.2 110.3 111.1 111.2 111.3 112.1 112.2 112.3 113.1 113.2 113.3 114.1 114.2 115.1 115.2 115.3 116.1 116.2 116.3 117.1 117.2 117.3 118.1 118.2 118.3 119.1 119.2 119.3 120.1 120.2 120.3 121.1 121.2 121.3 121.4 122.1 122.2 122.3 122.4 123.1 123.2 123.3 124.1 124.2 124.3 125.1 125.2 125.3 126.1 126.2 126.3 127.1 128.1 128.2 128.3 129.1 129.2 129.3 130.1 131.1 131.2 131.3 132.1 132.2 132.3 133.1 133.2 133.3 134.1 134.2 134.3 135.1 135.2 135.3 135.4 135.5 136.1 136.2 136.3 137.1 137.2 137.3 138.1 138.2 138.3 139.1 140.1 140.2 140.3 141.1 141.2 141.3 142.1 142.2 142.3 142.4 143.1 143.2 143.3 144.1 144.2 144.3 145.1 145.2 146.1 146.2 147.1 147.2 147.3 148.1 148.2 148.3 149.1 149.2 149.3 149.4
Urinary tract infectionRead on WikipediaTR Click to disable ads for 1 month. A urinary tract infection (UTI) (also known as acute cystitis or bladder infection) is an infection that affects part of the urinary tract. When it affects the lower urinary tract it is known as a simple cystitis (a bladder infection) and when it affects the upper urinary tract it is known as pyelonephritis (a kidney infection). Symptoms from a lower urinary tract include painful urination and either frequent urination or urge to urinate (or both), while those of pyelonephritis include fever and flank pain in addition to the symptoms of a lower UTI. In the elderly and the very young, symptoms may be vague or non-specific. The main causal agent of both types is Escherichia coli, though other bacteria, viruses or fungi may rarely be the cause. Urinary tract infections occur more commonly in women than men, with half of women having at least one infection at some point in their lives. Recurrences are common. Risk factors include female anatomy, sexual intercourse and family history. Pyelonephritis, if it occurs, usually follows a bladder infection but may also result from a blood-borne infection. Diagnosis in young healthy women can be based on symptoms alone. In those with vague symptoms, diagnosis can be difficult because bacteria may be present without there being an infection. In complicated cases or if treatment has failed, a urine culture may be useful. In those with frequent infections, low dose antibiotics may be taken as a preventative measure. In uncomplicated cases, urinary tract infections are easily treated with a short course of antibiotics, although resistance to many of the antibiotics used to treat this condition is increasing. In complicated cases, a longer course or intravenous antibiotics may be needed, and if symptoms have not improved in two or three days, further diagnostic testing is needed. In women, urinary tract infections are the most common form of bacterial infection with 10% developing urinary tract infections yearly. In those who have bacteria or white blood cells in their urine but have no symptoms, antibiotics are generally not needed, although pregnant woman are an exception to this recommendation. Your Subjective Opinions General Attitude(Positive or Negative) Which adjectives are appropriate for Urinary tract infection? Please do not hesitate to write your subjective opinions which can not be in wikipedia but may be useful for other visitors of this article. Do you have anything to say about Urinary tract infection? (You don't have to register to write a comment, you can write as anonymous.) Click to disable ads for 1 month. Click to disable ads for 1 month. Contents - 1 Signs and symptoms - 2 Cause - 3 Pathogenesis - 4 Diagnosis - 5 Prevention - 6 Treatment - 7 Epidemiology - 8 Society and culture - 9 History - 10 Pregnancy - 11 References - 12 External links Signs and symptoms[edit] Lower urinary tract infection is also referred to as a bladder infection. The most common symptoms are burning with urination and having to urinate frequently (or an urge to urinate) in the absence of vaginal discharge and significant pain.[1] These symptoms may vary from mild to severe[2] and in healthy women last an average of six days.[3] Some pain above the pubic bone or in the lower back may be present. People experiencing an upper urinary tract infection, or pyelonephritis, may experience flank pain, fever, or nausea and vomiting in addition to the classic symptoms of a lower urinary tract infection.[2] Rarely the urine may appear bloody[4] or contain visible pyuria (pus in the urine).[5] Children[edit] In young children, the only symptom of a urinary tract infection (UTI) may be a fever. Because of the lack of more obvious symptoms, when females under the age of two or uncircumcised males less than a year exhibit a fever, a culture of the urine is recommended by many medical associations. Infants may feed poorly, vomit, sleep more, or show signs of jaundice. In older children, new onset urinary incontinence (loss of bladder control) may occur.[6] Elderly[edit] Urinary tract symptoms are frequently lacking in the elderly.[7] The presentations may be vague with incontinence, a change in mental status, or fatigue as the only symptoms,[2] while some present to a health care provider with sepsis, an infection of the blood, as the first symptoms.[4] Diagnosis can be complicated by the fact that many elderly people have preexisting incontinence or dementia.[7] Cause[edit] coli is the cause of 80–85% of urinary tract infections, with Staphylococcus saprophyticus being the cause in 5–10%.[1] Rarely they may be due to viral or fungal infections.[8] Other rare bacterial causes include: Klebsiella, Proteus, Pseudomonas, Enterococcus, and Enterobacter.[4][9] These are uncommon and typically related to abnormalities of the urinary system or urinary catheterization.[4] Urinary tract infections due to Staphylococcus aureus typically occur secondary to blood-borne infections.[2] Sex[edit] In young sexually active women, sexual activity is the cause of 75–90% of bladder infections, with the risk of infection related to the frequency of sex.[1] The term "honeymoon cystitis" has been applied to this phenomenon of frequent UTIs during early marriage. In post-menopausal women, sexual activity does not affect the risk of developing a UTI. Spermicide use, independent of sexual frequency, increases the risk of UTIs.[1] Women are more prone to UTIs than men because, in females, the urethra is much shorter and closer to the anus.[10] As a woman's estrogen levels decrease with menopause, her risk of urinary tract infections increases due to the loss of protective vaginal flora.[10] Urinary catheters[edit] Urinary catheterization increases the risk for urinary tract infections. The risk of bacteriuria (bacteria in the urine) is between three to six percent per day and prophylactic antibiotics are not effective in decreasing symptomatic infections.[10] The risk of an associated infection can be decreased by catheterizing only when necessary, using aseptic technique for insertion, and maintaining unobstructed closed drainage of the catheter.[11][12][13] Male scuba divers utilizing condom catheters or the female divers utilizing She-p external catching device for their dry suits are also susceptible to urinary tract infections.[14][15] Others[edit] A predisposition for bladder infections may run in families. Other risk factors include diabetes,[1] being uncircumcised, and having a large prostate.[2] Complicating factors are rather vague and include predisposing anatomic, functional, or metabolic abnormalities.[16] In children UTIs are associated with vesicoureteral reflux (an abnormal movement of urine from the bladder into ureters or kidneys) and constipation.[6] Persons with spinal cord injury are at increased risk for urinary tract infection in part because of chronic use of catheter, and in part because of voiding dysfunction.[17] It is the most common cause of infection in this population, as well as the most common cause of hospitalization.[17] Additionally, use of cranberry juice or cranberry supplement appears to be ineffective in prevention and treatment in this population.[18] Pathogenesis[edit] The bacteria that cause urinary tract infections typically enter the bladder via the urethra. However, infection may also occur via the blood or lymph. It is believed that the bacteria are usually transmitted to the urethra from the bowel, with females at greater risk due to their anatomy. After gaining entry to the bladder, E. Coli are able to attach to the bladder wall and form a biofilm that resists the body's immune response.[4] Diagnosis[edit] In straightforward cases, a diagnosis may be made and treatment given based on symptoms alone without further laboratory confirmation. In complicated or questionable cases, it may be useful to confirm the diagnosis via urinalysis, looking for the presence of urinary nitrites, white blood cells (leukocytes), or leukocyte esterase. Another test, urine microscopy, looks for the presence of red blood cells, white blood cells, or bacteria. Urine culture is deemed positive if it shows a bacterial colony count of greater than or equal to 103 colony-forming units per mL of a typical urinary tract organism. Antibiotic sensitivity can also be tested with these cultures, making them useful in the selection of antibiotic treatment. However, women with negative cultures may still improve with antibiotic treatment.[1] As symptoms can be vague and without reliable tests for urinary tract infections, diagnosis can be difficult in the elderly.[7] Classification[edit] A urinary tract infection may involve only the lower urinary tract, in which case it is known as a bladder infection. Alternatively, it may involve the upper urinary tract, in which case it is known as pyelonephritis. If the urine contains significant bacteria but there are no symptoms, the condition is known as asymptomatic bacteriuria.[2] If a urinary tract infection involves the upper tract, and the person has diabetes mellitus, is pregnant, is male, or immunocompromised, it is considered complicated.[3][4] Otherwise if a woman is healthy and premenopausal it is considered uncomplicated.[3] In children when a urinary tract infection is associated with a fever, it is deemed to be an upper urinary tract infection.[6] Children[edit] To make the diagnosis of a urinary tract infection in children, a positive urinary culture is required. Contamination poses a frequent challenge depending on the method of collection used, thus a cutoff of 105 CFU/mL is used for a "clean-catch" mid stream sample, 104 CFU/mL is used for catheter-obtained specimens, and 102 CFU/mL is used for suprapubic aspirations (a sample drawn directly from the bladder with a needle). The use of "urine bags" to collect samples is discouraged by the World Health Organization due to the high rate of contamination when cultured, and catheterization is preferred in those not toilet trained. Some, such as the American Academy of Pediatrics recommends renal ultrasound and voiding cystourethrogram (watching a person's urethra and urinary bladder with real time x-rays while they urinate) in all children less than two year old who have had a urinary tract infection. However, because there is a lack of effective treatment if problems are found, others such as the National Institute for Health and Care Excellence only recommends routine imaging in those less than six month old or who have unusual findings.[6] Differential diagnosis[edit] In women with cervicitis (inflammation of the cervix) or vaginitis (inflammation of the vagina) and in young men with UTI symptoms, a Chlamydia trachomatis or Neisseria gonorrheae infection may be the cause.[2][19] Vaginitis may also be due to a yeast infection.[20] Interstitial cystitis (chronic pain in the bladder) may be considered for people who experience multiple episodes of UTI symptoms but urine cultures remain negative and not improved with antibiotics.[21] Prostatitis (inflammation of the prostate) may also be considered in the differential diagnosis.[22] Hemorrhagic cystitis, characterized by blood in the urine, can occur secondary to a number of causes including: infections, radiation therapy, underlying cancer, medications and toxins.[23] Medications that commonly cause this problem include the chemotherapeutic agent cyclophosphamide with rates of 2 to 40%.[23] Eosinophilic cystitis is a rare condition where eosinophiles are present in the bladder wall.[24] Signs and symptoms are similar to a bladder infection.[24] Its cause is not entirely clear; however, may be linked to food allergies, infections, and medications among others.[25] Prevention[edit] A number of measures have not been confirmed to affect UTI frequency including: urinating immediately after intercourse, the type of underwear used, personal hygiene methods used after urinating or defecating, or whether a person typically bathes or showers.[1] There is similarly a lack of evidence surrounding the effect of holding one's urine, tampon use, and douching.[10] In those with frequent urinary tract infections who use spermicide or a diaphragm as a method of contraception, they are advised to use alternative methods.[4] Condom use without spermicide or use of birth control pills does not increase the risk of uncomplicated urinated tract infection.[1][26] In those with benign prostatic hyperplasia urinating in a sitting position appears to improve bladder emptying which might decrease urinary tract infections in this group.[27] Using urinary catheters as little and as short of time as possible and appropriate care of the catheter when used prevents infections.[28] They should be inserted using sterile technique in hospital however none sterile technique may be appropriate in those who self catheterize.[29] The urinary catheter set up should also be kept sealed.[29] Medications[edit] For those with recurrent infections, a prolonged course of daily antibiotics is effective.[1] Medications frequently used include nitrofurantoin and trimethoprim/sulfamethoxazole.[4] Methenamine is another agent frequently used for this purpose as in the bladder where the acidity is low it produces formaldehyde to which resistance does not develop.[30] In cases where infections are related to intercourse, taking antibiotics afterwards may be useful.[4] In post-menopausal women, topical vaginal estrogen has been found to reduce recurrence. As opposed to topical creams, the use of vaginal estrogen from pessaries has not been as useful as low dose antibiotics.[31] Antibiotics following short term urinary catheterization decreases the subsequent risk of a bladder infection.[32] A number of vaccines are in development as of 2011.[4] Children[edit] The evidence that preventative antibiotics decrease urinary tract infections in children is poor.[33] However recurrent UTIs are a rare cause of further kidney problems if there are no underlying abnormalities of the kidneys, resulting in less than a third of a percent (0.33%) of chronic kidney disease in adults.[34] Whether routine circumcisions prevents UTIs has not been well studied as of 2011.[35] Alternative medicine[edit] Some research suggests that cranberry (juice or capsules) may decrease the number of UTIs in those with frequent infections.[36][37] A Cochrane review concluded that the benefit, if it exists, is small.[38] Long-term tolerance is also an issue[39] with gastrointestinal upset occurring in more than 30%.[40] Cranberry juice is thus not currently recommended for this indication.[38] As of 2011, intravaginal probiotics require further study to determine if they are beneficial.[4] Treatment[edit] The mainstay of treatment is antibiotics. Phenazopyridine is occasionally prescribed during the first few days in addition to antibiotics to help with the burning and urgency sometimes felt during a bladder infection.[41] However, it is not routinely recommended due to safety concerns with its use, specifically an elevated risk of methemoglobinemia (higher than normal level of methemoglobin in the blood).[42] Acetaminophen (paracetamol) may be used for fevers.[43] There is no good evidence for the use of cranberry products for treating current infections.[44][45] Asymptomatic bacteriuria[edit] Those who have bacteria in the urine but no symptoms should not generally be treated with antibiotics.[46] This includes those who are old, those with spinal cord injuries, and those who have urinary catheters.[47][48] Pregnancy is an exception and it is recommended that women take 7 days of antibiotics.[49][50] If not treated it causes up to 30% of mothers to develop pyelonephritis and increases risk of low birth weight and preterm birth.[51] Some also support treatment of those with diabetes mellitus[52] and treatment before urinary tract procedures which will likely cause bleeding.[48] Uncomplicated[edit] Uncomplicated infections can be diagnosed and treated based on symptoms alone.[1] Oral antibiotics such as trimethoprim/sulfamethoxazole (TMP/SMX), cephalosporins, amoxicillin/clavulanic acid, nitrofurantoin, or a fluoroquinolone substantially shorten the time to recovery with all being equally effective.[53][54] A three-day treatment with trimethoprim, TMP/SMX, or a fluoroquinolone is usually sufficient, whereas nitrofurantoin requires 5–7 days.[1][55] With treatment, symptoms should improve within 36 hours.[3] About 50% of people will recover without treatment within a few days or weeks.[1] The Infectious Diseases Society of America does not recommend fluoroquinolones as first treatment due to the concern of generating resistance to this class of medication.[55] Amoxicillin-clavulanate appears less effective than other options.[56] Despite this precaution, some resistance has developed to all of these medications related to their widespread use.[1] Trimethoprim alone is deemed to be equivalent to TMP/SMX in some countries.[55] For simple UTIs, children often respond to a three-day course of antibiotics.[57] Women with recurrent simple UTIs may benefit from self-treatment upon occurrence of symptoms with medical follow-up only if the initial treatment fails.[1] Complicated[edit] Complicated UTIs are more difficult to treat and usually requires more aggressive evaluation, treatment and follow-up.[58] It may require identifying and addressing the underlying complication.[59] Increasing antibiotic resistance is causing concern about the future of treating those with complicated and recurrent UTI.[60][61] Pyelonephritis[edit] Pyelonephritis is treated more aggressively than a simple bladder infection using either a longer course of oral antibiotics or intravenous antibiotics.[62] Seven days of the oral fluoroquinolone ciprofloxacin is typically used in areas where the resistance rate is less than 10%. If the local resistance rates are greater than 10%, a dose of intravenous ceftriaxone is often prescribed.[62] Trimethoprim/sulfamethoxazole or amoxicillin/clavulanate orally for 14 days is another reasonable option.[63] In those who exhibit more severe symptoms, admission to a hospital for ongoing antibiotics may be needed.[62] Complications such as urinary obstruction from a kidney stone may be considered if symptoms do not improve following two or three days of treatment.[2][62] Epidemiology[edit] Urinary tract infections are the most frequent bacterial infection in women.[3] They occur most frequently between the ages of 16 and 35 years, with 10% of women getting an infection yearly and 60% having an infection at some point in their lives.[1][4] Recurrences are common, with nearly half of people getting a second infection within a year. Urinary tract infections occur four times more frequently in females than males.[4] Pyelonephritis occurs between 20–30 times less frequently.[1] They are the most common cause of hospital acquired infections accounting for approximately 40%.[64] Rates of asymptomatic bacteria in the urine increase with age from two to seven percent in women of child bearing age to as high as 50% in elderly women in care homes.[10] Rates of asymptomatic bacteria in the urine among men over 75 are between 7-10%.[7] Asymptomatic bacteria in the urine occurs in 2% to 10% of pregnancies.[51] Urinary tract infections may affect 10% of people during childhood.[4] Among children urinary tract infections are the most common in uncircumcised males less than three months of age, followed by females less than one year.[6] Estimates of frequency among children however vary widely. In a group of children with a fever, ranging in age between birth and two years, two to 20% were diagnosed with a UTI.[6] Society and culture[edit] In the United States, urinary tract infections account for nearly seven million office visits, a million emergency department visits, and one hundred thousand hospitalizations every year.[4] The cost of these infections is significant both in terms of lost time at work and costs of medical care. In the United States the direct cost of treatment is estimated at 1.6 billion USD yearly.[64] History[edit] Urinary tract infections have been described since ancient times with the first documented description in the Ebers Papyrus dated to c. 1550 BC.[65] It was described by the Egyptians as "sending forth heat from the bladder".[66] Effective treatment did not occur until the development and availability of antibiotics in the 1930s before which time herbs, bloodletting and rest were recommended.[65] Pregnancy[edit] Urinary tract infections are more concerning in pregnancy due to the increased risk of kidney infections. During pregnancy, high progesterone levels elevate the risk of decreased muscle tone of the ureters and bladder, which leads to a greater likelihood of reflux, where urine flows back up the ureters and towards the kidneys. While pregnant women do not have an increased risk of asymptomatic bacteriuria, if bacteriuria is present they do have a 25-40% risk of a kidney infection.[10] Thus if urine testing shows signs of an infection—even in the absence of symptoms—treatment is recommended. Cephalexin or nitrofurantoin are typically used because they are generally considered safe in pregnancy.[67] A kidney infection during pregnancy may result in premature birth or pre-eclampsia (a state of high blood pressure and kidney dysfunction during pregnancy that can lead to seizures).[10] References[edit] - ^ a b c d e f g h i j k l m n o p Nicolle LE (2008). "Uncomplicated urinary tract infection in adults including uncomplicated pyelonephritis". - ^ a b c d e f g h Lane, DR; Takhar, SS (August 2011). "Diagnosis and management of urinary tract infection and pyelonephritis.". Emergency medicine clinics of North America 29 (3): 539–52. - ^ a b c d e Colgan, R; Williams, M (2011-10-01). "Diagnosis and treatment of acute uncomplicated cystitis.". American family physician 84 (7): 771–6. - ^ a b c d e f g h i j k l m n o Salvatore, S; Salvatore, S, Cattoni, E, Siesto, G, Serati, M, Sorice, P, Torella, M (June 2011). "Urinary tract infections in women.". European journal of obstetrics, gynecology, and reproductive biology 156 (2): 131–6. - ^ Arellano, Ronald S. Non-vascular interventional radiology of the abdomen. New York: Springer. - ^ a b c d e f Bhat, RG; Katy, TA, Place, FC (August 2011). "Pediatric urinary tract infections.". Emergency medicine clinics of North America 29 (3): 637–53. - ^ a b c d Woodford, HJ; George, J (February 2011). "Diagnosis and management of urinary infections in older people.". Clinical medicine (London, England) 11 (1): 80–3. - ^ Amdekar, S; Singh, V, Singh, DD (November 2011). "Probiotic therapy: immunomodulating approach toward urinary tract infection.". Current microbiology 63 (5): 484–90. - ^ Bagshaw, SM; Laupland, KB (Feb 2006). "Epidemiology of intensive care unit-acquired urinary tract infections.". Current opinion in infectious diseases 19 (1): 67–71. - ^ a b c d e f g Dielubanza, EJ; Schaeffer, AJ (January 2011). "Urinary tract infections in women.". The Medical clinics of North America 95 (1): 27–41. - ^ Nicolle LE (2001). "The chronic indwelling catheter and urinary infection in long-term-care facility residents". Infect Control Hosp Epidemiol 22 (5): 316–21. - ^ Phipps S, Lim YN, McClinton S, Barry C, Rane A, N'Dow J (2006). Short term urinary catheter policies following urogenital surgery in adults. In Phipps, Simon. "Cochrane Database of Systematic Reviews". Cochrane Database Syst Rev (2): CD004374. - ^ Gould CV, Umscheid CA, Agarwal RK, Kuntz G, Pegues DA (2010). "Guideline for prevention of catheter-associated urinary tract infections 2009". Infect Control Hosp Epidemiol 31 (4): 319–26. - ^ Harris, Richard (December 2009). "Genitourinary infection and barotrauma as complications of 'P-valve' use in drysuit divers". Diving and Hyperbaric Medicine : the Journal of the South Pacific Underwater Medicine Society 39 (4): 210–2. - ^ "She-P: The Female P-Valve Catheter". She-P. - ^ Infectious Disease, Chapter Seven, Urinary Tract Infections from Infectious Disease Section of Microbiology and Immunology On-line. By Charles Bryan MD. University of South Carolina. This page last changed on Wednesday, April 27, 2011 - ^ a b Eves, FJ; Rivera, N (April 2010). "Prevention of urinary tract infections in persons with spinal cord injury in home health care.". Home healthcare nurse 28 (4): 230–41. - ^ Opperman, EA (June 2010). "Cranberry is not effective for the prevention or treatment of urinary tract infections in individuals with spinal cord injury.". Spinal cord 48 (6): 451–6. - ^ Raynor, MC; Carson CC, 3rd (January 2011). "Urinary infections in men.". The Medical clinics of North America 95 (1): 43–54. - ^ Leung, David Hui; edited by Alexander; Padwal, Raj. Approach to internal medicine : a resource book for clinical practice (3rd ed. ed.). New York: Springer. - ^ Kursh, edited by Elroy D.; Ulchaker, James C. (2000). Office urology. Totowa, N.J.: Humana Press. - ^ Walls, authors, Nathan W. Mick, Jessica Radin Peters, Daniel Egan; editor, Eric S. Nadel; advisor, Ron (2006). Blueprints emergency medicine (2nd ed. ed.). Baltimore, Md.: Lippincott Williams & Wilkins. - ^ a b Keane, edited by Sam D. Graham, Thomas E. (2009). Glenn's urologic surgery (7th ed. ed.). Philadelphia, Pa.: Lippincott Williams & Wilkins. - ^ a b Kramer, ed. by A. Barry Belman; Lowell R. King; Stephen A. (2002). Clinical pediatric urology (4. London: Dunitz. - ^ Popescu, OE; Landas, SK; Haas, GP (February 2009). "The spectrum of eosinophilic cystitis in males: case series and literature review.". Archives of pathology & laboratory medicine 133 (2): 289–94. - ^ Engleberg, N C; DiRita, V; Dermody, T S (2007). Schaechter's Mechanism of Microbial Disease. Baltimore: Lippincott Williams & Wilkins. - ^ de Jong, Y; Pinckaers, JH; Ten Brinck, RM; Lycklama À Nijeholt, AA; Dekkers, OM (2014). "Urinating Standing versus Sitting: Position Is of Influence in Men with Prostate Enlargement. A Systematic Review and Meta-Analysis.". - ^ Nicolle LE (2001). "The chronic indwelling catheter and urinary infection in long-term-care facility residents". Infect Control Hosp Epidemiol 22 (5): 316–21. - ^ a b Gould CV, Umscheid CA, Agarwal RK, Kuntz G, Pegues DA (2010). "Guideline for prevention of catheter-associated urinary tract infections 2009". Infect Control Hosp Epidemiol 31 (4): 319–26. - ^ Cubeddu, Richard Finkel, Michelle A. Clark, Luigi X. (2009). Pharmacology (4th ed. ed.). Philadelphia: Lippincott Williams & Wilkins. - ^ Perrotta, C; Aznar, M, Mejia, R, Albert, X, Ng, CW (2008-04-16). "Oestrogens for preventing recurrent urinary tract infection in postmenopausal women.". Cochrane database of systematic reviews (Online) (2): CD005131. - ^ Marschall J, Carpenter CR, Fowler S, Trautner BW (2013). "Antibiotic prophylaxis for urinary tract infections after removal of urinary catheter: meta-analysis". - ^ Dai, B; Liu, Y; Jia, J; Mei, C (2010). "Long-term antibiotics for the prevention of recurrent urinary tract infection in children: a systematic review and meta-analysis". Archives of Disease in Childhood 95 (7): 499–508. - ^ Salo, J; Ikäheimo, R, Tapiainen, T, Uhari, M (November 2011). "Childhood urinary tract infections as a cause of chronic kidney disease.". Pediatrics 128 (5): 840–7. - ^ Jagannath, VA; Fedorowicz, Z; Sud, V; Verma, AK; Hajebrahimi, S (November 14, 2012). "Routine neonatal circumcision for the prevention of urinary tract infections in infancy.". Cochrane database of systematic reviews (Online) 11: CD009129. - ^ Wang CH, Fang CC, Chen NC et al. (2012). "Cranberry-containing products for prevention of urinary tract infections in susceptible populations". Arch Intern Med 172 (13): 988–96. - ^ Wang, CH; Fang, CC; Chen, NC; Liu, SS; Yu, PH; Wu, TY; Chen, WT; Lee, CC; Chen, SC (July 9, 2012). "Cranberry-containing products for prevention of urinary tract infections in susceptible populations: a systematic review and meta-analysis of randomized controlled trials.". Archives of Internal Medicine 172 (13): 988–96. - ^ a b Jepson, RG; Williams, G; Craig, JC (October 17, 2012). "Cranberries for preventing urinary tract infections.". Cochrane database of systematic reviews (Online) 10: CD001321. - ^ Jepson RG, Craig JC (2008). Cranberries for preventing urinary tract infections. In Jepson, Ruth G. "Cochrane Database of Systematic Reviews". Cochrane Database Syst Rev (1): CD001321. - ^ Rossi, R; Porta, S, Canovi, B (September 2010). "Overview on cranberry and urinary tract infections in females.". Journal of Clinical Gastroenterology. 44 Suppl 1: S61–2. - ^ Gaines, KK (June 2004). "Phenazopyridine hydrochloride: the use and abuse of an old standby for UTI.". Urologic nursing 24 (3): 207–9. - ^ Aronson, edited by Jeffrey K. (2008). Meyler's side effects of analgesics and anti-inflammatory drugs. Amsterdam: Elsevier Science. - ^ Glass, [edited by] Jill C. Cash, Cheryl A. (2010). Family practice guidelines (2nd ed. ed.). New York: Springer. - ^ Santillo, VM; Lowe, FC (Jan 2007). "Cranberry juice for the prevention and treatment of urinary tract infections.". Drugs of today (Barcelona, Spain : 1998) 43 (1): 47–54. "Cranberry and urinary tract infections.". - ^ Ariathianto, Y (Oct 2011). "Asymptomatic bacteriuria - prevalence in the elderly population.". Australian family physician 40 (10): 805–9. - ^ Colgan, R; Nicolle, LE; McGlone, A; Hooton, TM (Sep 15, 2006). "Asymptomatic bacteriuria in adults.". American family physician 74 (6): 985–90. - ^ a b American Geriatrics Society, "Five Things Physicians and Patients Should Question", Choosing Wisely: an initiative of the ABIM Foundation (American Geriatrics Society), retrieved August 1, 2013 - ^ Widmer, M.; Gülmezoglu, AM.; Mignini, L.; Roganti, A. (2011). "Duration of treatment for asymptomatic bacteriuria during pregnancy.". Cochrane Database Syst Rev (12): CD000491. - ^ Guinto, VT.; De Guia, B.; Festin, MR.; Dowswell, T. (2010). "Different antibiotic regimens for treating asymptomatic bacteriuria in pregnancy.". Cochrane Database Syst Rev (9): CD007855. - ^ a b Smaill, F.; Vazquez, JC. "Antibiotics for asymptomatic bacteriuria in pregnancy.". Cochrane Database Syst Rev (2): CD000490. - ^ Julka, S (Oct 2013). "Genitourinary infection in diabetes.". Indian journal of endocrinology and metabolism 17 (Suppl1): S83–S87. - ^ Zalmanovici Trestioreanu A, Green H, Paul M, Yaphe J, Leibovici L (2010). Antimicrobial agents for treating uncomplicated urinary tract infection in women. In Zalmanovici Trestioreanu, Anca. "Cochrane Database of Systematic Reviews". Cochrane Database Syst Rev 10 (10): CD007182. - ^ Jarvis, TR; Chan, L; Gottlieb, T (February 2014). "Assessment and management of lower urinary tract infection in adults". Australian Prescriber 37 (1): 7–9. - ^ a b c Gupta, K; Hooton, TM, Naber, KG, Wullt, B, Colgan, R, Miller, LG, Moran, GJ, Nicolle, LE, Raz, R, Schaeffer, AJ, Soper, DE, Infectious Diseases Society of, America, European Society for Microbiology and Infectious, Diseases (2011-03-01). "International clinical practice guidelines for the treatment of acute uncomplicated cystitis and pyelonephritis in women: A 2010 update by the Infectious Diseases Society of America and the European Society for Microbiology and Infectious Diseases.". Clinical infectious diseases : an official publication of the Infectious Diseases Society of America 52 (5): e103–20. - ^ Knottnerus, BJ; Grigoryan, L; Geerlings, SE; Moll van Charante, EP; Verheij, TJ; Kessels, AG; ter Riet, G (December 2012). "Comparative effectiveness of antibiotics for uncomplicated urinary tract infections: network meta-analysis of randomized trials.". Family practice 29 (6): 659–70. - ^ "BestBets: Is a short course of antibiotics better than a long course in the treatment of UTI in children". - ^ Bryan, Charles S. (2002). Infectious diseases in primary care. Philadelphia: W.B. Saunders. - ^ Wagenlehner, FM.; Vahlensieck, W.; Bauer, HW.; Weidner, W.; Piechota, HJ.; Naber, KG. "Prevention of recurrent urinary tract infections.". Minerva Urol Nefrol 65 (1): 9–20. - ^ Pallett, A.; Hand, K. (Nov 2010). "Complicated urinary tract infections: practical solutions for the treatment of multiresistant Gram-negative bacteria.". J Antimicrob Chemother. 65 Suppl 3: iii25–33. - ^ Shepherd, AK.; Pottinger, PS. "Management of urinary tract infections in the era of increasing antimicrobial resistance.". Med Clin North Am 97 (4): 737–57, xii. - ^ a b c d Colgan, R; Williams, M, Johnson, JR (2011-09-01). "Diagnosis and treatment of acute pyelonephritis in women.". American family physician 84 (5): 519–26. - ^ The Sanford Guide to Antimicrobial Therapy 2011 (Guide to Antimicrobial Therapy (Sanford)). Antimicrobial Therapy. - ^ a b Brunner & Suddarth's textbook of medical-surgical nursing. Philadelphia: Wolters Kluwer Health/Lippincott Williams & Wilkins. - ^ a b Al-Achi, Antoine (2008). An introduction to botanical medicines : history, science, uses, and dangers. Westport, Conn.: Praeger Publishers. - ^ Wilson...], [general ed.: Graham (1990). Topley and Wilson's Principles of bacteriology, virology and immunity : in 4 volumes (8. London: Arnold. - ^ Guinto VT, De Guia B, Festin MR, Dowswell T (2010). Different antibiotic regimens for treating asymptomatic bacteriuria in pregnancy. In Guinto, Valerie T. "Cochrane Database of Systematic Reviews". Cochrane Database Syst Rev (9): CD007855.