http___en.wikipedia.org_wiki_Eug_C3_A8ne_de_Beauharnais_1.xml
1.1 2.1 2.2 3.1 3.2 3.3 3.4 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 5.6 5.7 5.8 5.9 6.1 7.1 7.2 7.3 7.4 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 10.1 10.2 11.1 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1
Йожен дьо Боарне Йожен Роз дьо Боарне (на френски: Eugène Rose de Beauharnais, още Ойген или Евгений), принц на Френската империя, принц на Венеция, вицекрал на Италия, велик херцог на Франкфурт, херцог на Льойхтенберг и принц на Айхщет, е доведен син на Наполеон Бонапарт от първата му съпруга Жозефин дьо Боарне. Дивизионен генерал от френската армия, Йожен е провъзгласен за вицекрал на Италия по време на Наполеоновите войни. Йожен дьо Боарне е роден на 3 септември 1781 г. в Париж, Франция. Той е единствен син на виконт Александър дьо Боарне и съпругата му Жозефин Ташер дьо ла Пажери. Бащата на Йожен е генерал от революционната армия на Франция, който по времето на Якобинския терор е обвинен в измяна и е екзекутиран. След смъртта на баща му майката на Йожен се омъжва за Наполеон Бонапарт. Военна кариера[редактиране | edit source] Бойното кръщене на Йожен е във Вандея, където се сражава при Киберон. По-късно участва в Италианската кампания на Наполеон от 1796-1797 и в Наполеоновия поход в Египет, където участва в обсадата на Акра (1799). По време на консуслството на Бонапарт Йожен е капитан на хусарите в консуслката гвардия. По време на войната срещу четвъртата коалиция Йожен командва френски войски в Италия, където търпи поражение от австрийците през 1809 г., а по-късно войските му участват в битката при Ваграм. В руската кампания от 1812 г. частите на Йожен се сражават при Бородино и Малоярославец. След като Наполеон и Мюра напускат бойното поле, Йожен успешно връща частите си в Германия през 1813 г., където се бие при Лютцен. По-късно Наполеон го отзовава в Италия, където му поверява съпротивата срещу австрийците. След абдикацията на Наполеон през 1814 г. по силата на договора от Фонтенбло Йожен се отказва от правата си в Италия срещу сумата от 5 млн. франка, които предава на тъста си, баварския крал. След това Йожен се оттегля в Мюнхен и по настояване на баварския крал той повече не се замесва със семейство Бонапарт и Франция. Статут и титли[редактиране | edit source] На 14 юни 1804 г. Йожен дьо Боарне официално става член на френското императорско семейство и е обявен за принц на Френската империя. На 5 юни 1805 г. Наполен обявява Йожен за вицекрал на кралство Италия. Йожен дьо Боарне е осиновен от Наполеон на 12 януари 1806 г., но е изключен от линията на унаследяване на императорската корона. През същата година на Йожен са признати наследствени права върху Италия в случай, че Наполеон няма мъжки наследник, и е обявен за принц на Венеция. През 1810 г. Наполеон провъзгласява Йожен и за велик херцог на Франкфурт. Семейство[редактиране | edit source] През 1806 г. Йожен дьо Боарне се жени за баварската принцеса Августа-Амалия — дъщеря на първия баварски крал Максимилиан I Йозеф, от когото Йожен получава херцожеската титла на Льойхтенберг и администрирането на Айхщет. Йожен дьо Боарне и Августа-Амалия имат седем деца: - Жозефин Максимилиен Йожени Наполеон дьо Боарне (1807-1876), кралица на Швеция чрез брака си с крал Оскар II - Йожени Хортензия Августа Наполеон (1808-1847) - Огюст Шарл Йожен Наполеон дьо Боарне (1810-18350), женен за португалската кралица Мария II да Глория - Амели Августа Йожени дьо Боарне (1812-1873), императрица на Бразилия чрез брака си с император Педро I - Теодолинда Луиза Йожени Августа Наполеон дьо Боарне (1814-1857) - Каролина Клотилда дьо Боарне (1816) - Максимилиан Йозеф Ойген Август Наполеон дьо Боарне (1817-1852), vженен за великата руска княгиня Мария Николаевна Йожен дьо Боарне умира на 21 февруари 1824 г.
1.1 2.1 3.1 3.2 4.1 5.1 6.1 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 7.7 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 9.2 10.1 10.2 10.3 11.1 12.1 12.2 13.1 13.2 13.3 14.1 14.2 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 19.2 20.1 21.1 22.1 23.1 23.2 24.1 25.1 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 31.1 32.1 33.1 34.1 35.1 36.1 37.1 38.1 39.1 40.1 41.1 42.1 42.2 42.3 42.4 43.1 43.2 43.3 43.4 44.1 45.1 46.1 47.1 48.1 49.1 50.1 51.1 52.1 53.1 54.1 55.1 56.1 57.1 58.1 59.1 60.1 61.1 62.1 63.1 64.1 65.1 66.1 67.1 68.1 69.1
Eugène de Beauharnais Eugène Rose de Beauharnais (3 September 1781 – 21 February 1824), was the first child and only son of Alexandre de Beauharnais and Joséphine Tascher de la Pagerie, future wife of Napoleon I. He was born in Paris, France and became the stepson and adopted child (but not the heir to the imperial throne) of Napoleon I. His biological father was executed during the revolutionary Reign of Terror. He commanded the Army of Italy and was Viceroy of Italy under his stepfather. Historians have looked upon him as one of the ablest of Napoleon's relatives.[1] Contents Military career[edit] Eugène's first campaign was in the Vendée, where he fought at Quiberon. However, within a year his mother Joséphine had arranged his return to Paris. In the Italian campaigns of 1796–1797, Eugène served as aide-de-camp to his stepfather, whom he also accompanied to Egypt. In Egypt, Eugène was wounded during the Siege of Acre (1799). He returned to France in the autumn of 1799 and helped bring about the reconciliation between Bonaparte and his mother, who had become estranged due to the extramarital affairs of both. When Napoleon became First Consul, Eugène became a captain in the Chasseurs à Cheval of the Consular Guard. With his squadron he took part in the Battle of Marengo. During the War of the Fifth Coalition, Eugène was put in command of the Army of Italy, with General Étienne-Jacques-Joseph-Alexandre MacDonald as his military advisor. In April 1809 he fought and lost the Battle of Sacile against the Austrian army of the Archduke John, but Eugène's troops decisively won the rematch at the Battle of Raab that June. After the Battle of Aspern-Essling, Napoleon recalled the Army of Italy to Austria. After joining the main army on the island of Lobau in the Danube, Eugène took part in the Battle of Wagram. During the Russian campaign, Eugène again commanded the Army of Italy (IV Corps) with which he fought in the Battle of Borodino and the Battle of Maloyaroslavets. After Napoleon and then Joachim Murat had left the retreating army, Eugène took command of the remnants and led it back to Germany in 1813. During the campaign of 1813, Eugène fought in the Battle of Lützen. Napoleon then sent him back to Italy, where he organised the defence against the Austrians, holding out on the Mincio until the abdication in 1814. After the fall of Napoleon in 1814, Eugène retired to Munich and at the behest of his father-in-law King Maximilian of Bavaria, did not get involved with Napoleon and France again. Status and titles[edit] On 14 June 1804 he was made an official member of the imperial family as His Imperial Highness, French Prince (Prince français) Eugène de Beauharnais. By a statute of 5 June 1805 the Emperor added Viceroy of Italy to his titles. Prince Eugène was adopted by Napoleon on 12 January 1806, though excluded from succession to the French Empire. On 16 February 1806, Eugent was declared heir presumptive to the Kingdom of Italy, in the absence of a second son of Napoleon. On 20 December 1807 he was given the title of Prince de Venise ("Prince of Venice"), a title created on 30 March 1806, when the Venetian Province taken from Austria in 1805 was united to Bonaparte's Kingdom of Italy. In 1810, his stepfather also made him heir to the Grand Duchy of Frankfurt, held by Karl von Dalberg, Archbishop of Regensburg. Hence when the Archbishop abdicated as Duke in 1813, Eugene technically succeeded.[dubious ] This position, however, was purely theoretical, as the abdication was due to the Grand Duchy's imminent conquest by the Allied armies. A further imperial sinecure was Archichancelier d'Etat de l'Empire de France ("Archchancellor of State of the Empire of France"). He was an active Freemason and was involved in setting up the Grand Orient of Italy and its Supreme Council.[2] Heraldry[edit] Family[edit] On 14 January 1806, two days after his adoption by Napoleon, Eugène married Princess Augusta Amalia Ludovika Georgia of Bavaria (1788–1851), eldest daughter of Napoleon's ally, King Maximilian I Joseph of Bavaria. On 14 November 1817, his father-in-law made him Duke of Leuchtenberg and Prince of Eichstätt. Eugène and Augusta had seven children: - Princess Joséphine Maximiliane Eugénie Napoléonne de Beauharnais (1807–1876); became the Queen Consort to King Oscar I of Sweden, himself the son of Napoleon's old love, Désirée Clary. - Princess Eugénie Hortense Auguste de Beauharnais (1808–1847); married Friedrich, Prince of Hohenzollern-Hechingen. - Prince Auguste Charles Eugène Napoléon de Beauharnais, 2nd Duke of Leuchtenberg (1810–1835); married Queen Mary II of Portugal. There was no issue from this marriage. - Princess Amélie Auguste Eugénie Napoléone de Beauharnais (31 July 1812 – 26 January 1873); was the second wife of Peter I of Brazil (father of Mary II of Portugal) and became Empress of Brazil. - Princess Theodelinde Louise Eugénie Auguste Napoléone de Beauharnais (1814–1857); married Wilhelm, 1st Duke of Urach. - Princess Carolina Clotilde de Beauharnais (1816) - Prince Maximilian Josèphe Eugène Auguste Napoléon de Beauharnais (1817–1852); married Grand Duchess Maria Nikolaievna of Russia, eldest daughter of Tsar Nicholas I of Russia, and received the title of "Prince Romanovsky", addressed as "His Imperial Highness", in 1852. Eugène de Beauharnais died on 21 February 1824 in Munich. A biography by Carola Oman, Napoleon's viceroy, Eugène de Beauharnais, appeared in 1966. Ancestry[edit] References[edit] - Citations - ^ Caulaincourt 1933, p. 403. - ^ le Premier Empire - Bibliography - Caulaincourt, Armand-Augustin-Louis With Napoleon in Russia translated by Jean Hanoteau New York, Morrow 1935. - Oman, Carola Napoleon's viceroy, Eugène de Beauharnais London: Hodder & Stoughton, 1966. External links[edit] - Napoleon & Empire La franc-maçonnerie sous le Consulat et le Premier Empire (French) - Genealogy of the Ducal Family of Leuchtenberg at the Wayback Machine (archived October 28, 2009) - Heraldica.org - Napoleonic titles outside France - Chisholm, Hugh, ed. "Beauharnais, Eugène de". Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press. - Beach, Chandler B., ed. "Beauharnais, Eugène de". The New Student's Reference Work. Chicago: F. E. Compton and Co. - Napoleon I (1806–1813) - Karl Theodor von Dalberg (1806–1813) - Eugène de Beauharnais (1813) - Francis I of Austria (1815–1835) - Ferdinand I of Austria (1835–1848) - Francis Joseph I of Austria (1849–1866) - Archduke Johann of Austria (1848–1849) - Wilhelm I of Prussia (1867–1871) - Otto von Bismarck (1867–1871) - 1781 births - 1824 deaths - People from Paris - French commanders of the Napoleonic Wars - Italian commanders of the Napoleonic Wars - House of Beauharnais - People of the First French Empire - French nobility - French generals - Members of the Sénat conservateur - Knights of the Golden Fleece - Roman Catholic Prince-Primates - Dukes of Leuchtenberg - Princes of Venice - Knights of the Order of Saint Hubert - Italian Freemasons - French Freemasons