http___en.wikipedia.org_wiki_Peter_I_of_Portugal_2.xml
1.1 2.1 2.2 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 7.3 7.4 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 10.1 10.2 11.1 11.2 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 19.2 19.3 20.1 21.1 22.1 23.1 24.1 25.1 26.1 27.1
Инес де Кастро Инес де Кастро (1325-7 януари 1355 г.) е кастилска благородничка от португалски произход, убита заради любовната си връзка с португалския престолонаследник и бъдещ крал Педру I. След смъртта си е обявена за кралица на Португалия. Инес де Кастро е дъщеря на Педро Фернандес де Кастро, сеньор на Лемос и Сария, и на неговата португалска любовница Алдонса Лоренсу де Валадареш. Семейството на Инес произхожда от знатни благороднически фамилии от Галисия и Португалия. Освен това Инес е близка родственица на кастилските крале посредством техни незаконни издънки. Нейна баба е Виоланта Санчес Кастилска — незаконна дъщеря на кастилския крал Санчо IV. Пра-пра дядо на Инес е Родриго Алфонсо Леонски, който е незаконен син на леонския крал Алфонсо IX. Инес е и потомка на португалската инфанта Санча Енрикеш, която е дъщеря на португалския граф Енрикеш. Инес де Кастро в Португалия[редактиране | edit source] Инес де Кастро пристига в Португалия като придворна дама на Констанса Мануел Кастилска — кастилската инфанта, която се омъжва за португалския престолонаследник Педру. Инес обаче засенчва с красотата си своята господарка и скоро в нея се влюбва самият инфант Педру. Заради връзката си с Инес дон Педру разваля отношенията си със законната си съпруга, обтягайки по този начин отношенията между Португалия и Кастилия. Освен това заради връзката си с Инес дон Педру започва да фаворизира кастилските благородници, намиращи се в португалския кралски двор, което засилва политическото им влияние в него. Така двамата братя на Инес стават негови близки съветници. Връзката на Педру и Инес продължава и след смъртта на инфанта Консатнса. Инес ражда на Педру четири незаконни деца, а това предизвиква опасенията на португалския крал Афонсу IV, че един ден нейните синове ще предявят претенции върху португалската корона и ще предизвикат кръвопролитна братоубийствена война. Освен това Инес започва да подбужда Педру да предяви претенции към кастилската корона, което неизбежно щяло да предизвика война с Кастилия. За да раздели сина си от Инес, първоначално крал Афонсо IV се опитва да ожени сина си повторно, но Педру категорично отказва да се ожени за друга жена, ако това не е Инес де Кастро. След като става ясно, че Педру няма да прекрати отношенията си с кастилката, в кралския съвет е решено тя да бъде убита. Първоначално обаче кралят заповядва тя да бъде затворена в манастира „Санта Клара“ в Коимбра. Според легендата Афонсо IV не се решил да изпълни присъдата на съвета, трогнат от вида на отчаяната жена, която заедно с децата си се хвърлила в краката му, за да проси милост. Заточението не слага край на отношенията между Педру и Инес де Кастро. Увеличават се опасенията, че здравите деца на Инес и Педру ще изместят от престолонаследието болнавия и невръстен законен син на инфанта — Фернанду, което ще увеличи влиянието на кастилците. След като продължаващите опити на краля да сложи край на връзката на сина си не дават резултат, той изпраща в Коимбра съветниците си Пиеру Коелю, Алваро Гонсалвеш и Диего Лопеш Пачеку, за да изпълнят смъртната присъда на Инес де Кастро. На 7 януари 1355 г. в манастира Санта Клара те убиват Инес де Кастро, обезглавявайки я пред очите на малкото ѝ дете. Смъртта на Инес шокира Педру, който въстава срещу баща си, въвличайки страната в кръвопролитна вражда, завършила по желанието на народа с примирие между двете страни. Малко след това старият крал умира и на престола се възкачва самият Педру I. Педру I се разправя жестоко с палачите на Инес, въпреки обещанието си, дадено по-рано, да не търси възмездие от тях. Въпреки че се опитват да избягат в Кастилия, двама от тях са заловени и публично екзекутирани. Педру I предвожда екзекуцията, лично изтръгвайки според легендата сърцата им. Педру I дори обявил Инес за своя законна съпруга и истинска португалска кралица, за която се е венчал тайно, въпреки че не са открити категорични доказателства за твърденията му. Трагичната любов на краля ражда легендата, според която по заповед на Педру I тялото на Инес е ексхумирано и облечено в пищни кралски одежди, след което трупът е коронован и поставен на трон, а васалите на краля са принудени да засвидетелстват вярност към новата си кралица, като целунат ръката на трупа ѝ. Останките на Инес де Кастро тържествено са пренесени от манастира в Коимбра и са положени в пищно украсен саркофаг в манастира в Алкобаса. По-късно тялото на Педру I е положено в саркофаг, разположен срещу този на Инес де Кастро. Деца[редактиране | edit source] Инес де Кастро ражда на Педру I четири деца: - Афонсо (1346), починал като дете; - Инфанта Беатриш Португалска (1347-1381), омъжена за Санчо Афонсо, първи граф на Албукерке; - Инфант Жуау (1349-1397), претендент за португалската корона по време на кризата от 1383-185; - Инфант Дениш (1354-1397), претендент за португалската корона по време на кризата от 1383-185. Инес де Кастро в изкуството[редактиране | edit source] Трагичната съдба на Инес де Кастро е увековечена в различни произведения на изкуството. За нея са написани няколко пиеси и поеми като „Lusiades“ от португалеца Луиш де Камоеш, „Nise lastimosa“ и „Nise laureada“ от испанеца Херонимо Бермудес, „Reinar despues morir“ от испанския драматург Луис Велес де Гевара и „La Reina morte“ („Мъртвата кралица“) от французина Анри дьо Монтерлан. Драма, озаглавена „Инес де Кастро“, пише и английската писателка Мари Ръсел Митфорд. На Инес де Кастро са посветени и над двадесет опери: - „Инес де Кастро“ от Николо Антонио Цингарели (1798); - „Инес де Кастро“ от Уолтър Савидж Ландър (1831); - „Инес де Кастро“ от Джузепе Парсиани по либрето на Салвадоре Комарано (1835); - „Wut“ от швейцарския композитор Андреа Скартазини (2006); - „Инес де Кастро“ от американския композитор Томас Пасатиери (1976); - „Инес“ от канадския композитор Джеймс Ролф (2009); Образът на Инес де Кастро може да бъде видян в творби на художниците Йожен Сервиер, Колумбано Пинейро, Пиер-Шарл Комт, Карл Брюлов и др.
1.1 2.1 3.1 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 7.7 7.8 7.9 7.10 7.11 7.12 7.13 8.1 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 10.6 11.1 11.2 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 16.2 17.1 18.1 18.2 18.3 19.1 19.2 19.3 20.1 21.1 22.1 23.1 24.1 25.1 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 31.1 32.1 33.1 34.1 35.1 36.1 37.1 38.1 39.1 40.1 41.1 42.1 43.1 44.1 45.1 46.1 47.1 48.1 49.1 50.1 51.1 52.1 53.1 54.1 55.1 56.1 57.1 58.1 59.1 60.1 61.1 62.1 63.1 64.1 65.1 66.1 67.1 68.1 69.1 70.1 71.1 72.1 73.1 74.1 75.1 76.1 77.1 78.1 80.1 81.1 82.1 83.1 84.1 85.1 86.1 87.1 88.1 89.1 90.1 91.1 92.1 93.1 94.1 95.1 96.1 97.1 98.1 99.1 100.1 101.1 102.1 103.1 104.1 105.1 106.1 107.1 108.1 109.1 110.1 111.1 112.1 113.1 114.1 115.1 116.1 117.1 118.1 119.1 120.1 121.1 122.1 123.1 124.1 125.1 126.1 127.1 128.1 129.1 130.1 131.1 132.1 133.1 134.1 135.1 136.1 137.1 138.1 139.1 140.1 141.1 142.1 143.1 144.1 145.1 146.1 147.1 148.1 149.1 150.1 151.1 152.1 153.1 154.1 155.1 156.1 157.1 158.1 159.1 160.1 161.1 162.1 163.1 164.1 165.1 166.1 167.1 168.1 169.1 170.1 171.1 172.1 173.1 174.1 175.1 176.1 177.1 178.1
Peter I of Portugal Peter I (Portuguese: Pedro I [ˈpedɾu] (8 April 1320 – 18 January 1367), called the Just or the Cruel) (Portuguese: o Justo, O Cruel), was King of Portugal and the Algarve from 1357 until his death.[1] He was the third but only surviving son of Afonso IV of Portugal and his wife, Princess Beatrice of Castile. Contents Early life[edit] Afonso IV married his eldest daughter, Maria, to Alfonso XI of Castile in 1328, and she bore him a son (who ultimately became Peter of Castile) in 1334. However, Maria returned home to her father in Portugal in 1335 because her royal husband soon after their marriage had begun a long affair with the beautiful and newly widowed Leonor de Guzman, which the Castilian king refused to end. Alfonso's cousin, Juan Manuel, Prince of Villena, had been rebuffed by the Castilian king in 1327 when the two-year child marriage between his daughter Constanza (granddaughter of James II of Aragon) and Alfonso had been annulled to clear the way for the marriage to Maria. For two years Juan Manuel had waged war against the Castilians, who had kept Constanza hostage, until Bishop John del Campo of Oviedo mediated a peace in 1329. Enraged by Alfonso's infidelity and mistreatment of his lawful wife, her father made a new alliance with the powerful Castilian aristocrat. Afonso married his son and heir, Peter, to Constanza, thereby allying himself with Juan Manuel. When Constanza arrived in Portugal in 1339, Inês de Castro, the beautiful and aristocratic daughter of a prominent Galician family (with links albeit through illegitimacy, to the Portuguese and Castilian royal families), accompanied her as her lady-in-waiting. Peter soon fell in love with Inês, and the two conducted a long love affair that lasted until Inês's murder in 1355. Constanza died in 1345, weeks after giving birth to Fernando, who eventually became the first of Peter's sons to succeed him as king of Portugal. The scandal of Peter's affair with Inês, and its political ramifications, caused Afonso to banish Inês from court after Constanza died. Peter refused to marry any of the princesses his father suggested as a second wife; and the king refused to allow his son to marry Inês as Peter wanted. The two aristocratic lovers began living together in secret. According to the chronicle of Fernão Lopes, during this period, Peter began giving Inês's brothers, exiles from the Castilian court, important positions in Portugal and they became the heir-apparent's closest advisors. This alarmed Afonso. He worried that upon his death, civil war could tear the country apart, or the Portuguese throne would fall into Castilian hands, either as Juan Manuel fought to avenge his daughter's honor, or the de Castro brothers supported their sister. Peter claimed that he had married Inês against his father's orders. In any event, in 1355, Afonso sent three men to find Inês at the Monastery of Santa Clara-a-Velha in Coimbra, where she was detained, and they decapitated her in front of one of her young children. Enraged, Peter revolted against his father. Afonso defeated his son within a year, but died shortly thereafter, and Peter succeeded to the throne in 1357. The love affair and father-son conflict inspired more than twenty operas and many writers, including: the Portuguese national epic Os Lusíadas by Luís de Camões, the Spanish "Nise lastimosa" and "Nise laureada" (1577) by Jerónimo Bermúdez and 'Reinar despues de morir' by Luís Vélez de Guevara, as well as "Inez de Castro" by Mary Russell Mitford and Henry de Montherlant's French drama La Reine morte.[2] King of Portugal[edit] Peter reigned for a decade, and is often confused with his Castilian nephew because of their identical nicknames. Fernão Lopes labels Peter "the Just" and said that the Portuguese king loved justice—especially the dispensing of it, which he enjoyed doing for himself. Inês' assassins received his harshest punishment: the three had escaped to Castile, but Peter arranged for them to be exchanged for Castilian fugitives residing in Portugal with his nephew, Peter of Castile.[citation needed] The Portuguese king conducted a public trial of Pêro Coelho and Álvaro Gonçalves in 1381. After finding them guilty of Ines' murder, the king ripped their hearts out with his own hands, according to Lopes, because of what they had done to his own heart. Diogo Lopes Pacheco escaped and died in 1383, According to legend, Peter later had Inês' body exhumed and placed upon a throne, dressed in rich robes and jewels, and required all of his vassals to kiss the hand of the deceased "queen". However, contemporary evidence that the event occurred is minimal; Peter did have Inês' body removed from her resting place in Coimbra and taken to Alcobaça where it was reburied in the royal monastery. Peter had two tombs constructed, one for each of them, so they would see each other when rising at the Last Judgment. The tombs show Peter and Inês facing each other, with the words "Até o fim do mundo..." ("Until the end of the world...") inscribed on the marble. Peter was also the father of Ferdinand I of Portugal and John I of Portugal. John was the Master of the military order of Avis, and he would become the founder of the Avis dynasty after the 1383–85 Crisis, defeating rivals who included Beatrice of Portugal and John I of Castile, and Inês's other son. Marriage and descendants[edit] Ancestors[edit] See also[edit] References[edit] - ^ Douglas L. Wheeler, Walter C. Opello, Jr. Historical Dictionary of Portugal 2010 Page 206 "PEDRO I, KING (1320–1367). The eighth king of Portugal and fourth son of King Afonso IV and Beatriz of Castile." - ^ IMDB datasheet - ^ Gerli, Michael (2002). Medieval Iberia. UK: Garland Science. - ^ Rothwell, Phillip (2007). A canon of empty fathers. USA: Bucknell University Press. External links[edit] - Infante Henrique - Sancho I - Infante João - Infante Raimundo - Afonso II - Infante Pedro, Count of Urgell - Infante Fernando, Count of Flanders - Infante Henrique - Sancho II - Afonso III - Infante Fernando, Lord of Serpa - Infante Vicente - Infante Roberto - Infante Fernando - Dinis I - Infante Afonso, Lord of Portalegre - Infante Vicente - Infante Afonso - Infante Dinis - Pedro I - Infante João - Infante Luís - Fernando I - Infante Afonso - Infante João, Duke of Valencia de Campos - Infante Dinis, Lord of Cifuentes - Infante Pedro - Infante Afonso (1382) - Infante Afonso (1390–1400) - Duarte I - Infante Pedro, Duke of Coimbra - Infante Henrique, Duke of Viseu - Infante João, Constable of Portugal - Infante Fernando - João, Prince of Portugal - João II - Infante João, Duke of Viseu - Infante Diogo, Duke of Viseu - Infante Duarte of Viseu - Infante Dinis of Viseu - Infante Simão of Viseu - Infante Afonso of Viseu - Manuel I - Filipe III** - Infante Carlos** - Cardinal-Infante Fernando** - Infante Alfonso Mauricio** - Baltasar Carlos, Prince of Portugal and Asturias** - Infante Francisco Fernando** - Teodósio, Prince of Brazil - Afonso VI - Pedro II - None - José, Prince of Brazil - Infante João (1762) - Infante João Francisco - João VI - Pedro V***** - Infante João, Duke of Beja***** - Infante Fernando***** - Infante Augusto, Duke of Coimbra***** - Infante Leopoldo***** - Infante Eugénio***** - Infante Miguel, Duke of Viseu - Infante Francisco José - Infante Duarte Nuno, Duke of Braganza - Urraca Henriques, Countess of Trastámara - Sancha Henriques, Lady of Braganza de Langroiva and Noman - Teresa Henriques - Henrique Henriques - Afonso Henriques - Pedro Henriques - Infante Henrique - Infanta Mafalda - Urraca, Queen of Léon - Infanta Sancha - Sancho I - Infante João - Theresa, Countess of Flanders and Duchess of Burgundy - Infante Henrique - Infanta Mafalda - Urraca, Queen of Léon - Infanta Sancha - Sancho I - Infante João - Theresa, Countess of Flanders and Duchess of Burgundy - Sancho II - Afonso III - Eleanor, junior Queen of Denmark - Fernando, Lord of Serpa - Infante Vicente - Infanta Maria - Sancho II - Afonso III - Eleanor, junior Queen of Denmark - Fernando, Lord of Serpa - Infante Vicente - Infante Roberto - Infanta Branca, Viscountess of Huelgas - Infante Fernando - Denis I of Portugal - Afonso of Portugal, Lord of Portalegre - Infanta Sancha - Infanta Maria - Infanta Constança - Infante Vicente - Sancho had no children; he was deposed in 1247 and died the following year. - Infante Roberto - Infanta Branca, Lady of Las Huelgas - Infante Fernando - Denis I of Portugal - Afonso of Portugal, Lord of Portalegre - Infanta Sancha - Infanta Maria - Infanta Constança - Infante Vicente - Constance, Queen of Castile - Afonso IV - Infante Afonso, Lord of Leiria - Infanta Maria, Lady of Menezes and Orduña - Infanta Isabel, Lady of Penela - Infanta Constança - Infanta Beatriz, Lady of Lemos - Saint Elizabeth of Portugal - Maria, Queen of Castile - Infante Afonso - Infante Denis - Peter I - Infanta Isabel - Infante João - Eleanor, Queen of Aragon - Maria, Queen of Castile - Infante Afonso - Infante Denis - Peter I - Infanta Isabel - Infante João - Eleanor, Queen of Aragon - Blanche of Castile - Constance of Peñafiel - Inês de Castro - Beatrice, titular Queen of Portugal - Infante Pedro - Infante Afonso - Infante Fernando, Lord of Eça1 - Infanta Maria Brites, Countess of Valencia de Campos1 - Infanta Isabel Brites, Countess of Cigales and Buelna1 - Infanta Joana, Lady of Buendía1 - Infante Fernando, Lord of Cifuentes1 - Infante Pedro, Lord of Colmenarejo1 - Infanta Beatrice1 - Beatrice, titular Queen of Portugal - Infante Pedro - Infante Afonso - Notes - 1 the descendants of King Peter I and Ines de Castro's children were recognized as legitimate and were Infantes and Infantas - 2 also an Infante of Castile