http___en.wikipedia.org_wiki_Background_of_the_Russo-Georgian_war.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 4.1 5.1 6.1 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 8.1 8.2 9.1 9.2 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 11.1 11.2 11.3 11.4 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 17.2 18.1 18.2 19.1 20.1 21.1 22.1 23.1 23.2 23.3 23.4 23.5 24.1 25.1 26.1 26.2 27.1 28.1 28.2 29.1 30.1 30.2 31.1 32.1 33.1 33.2 34.1 35.1 36.1 37.1 38.1 39.1 40.1 41.1 42.1 43.1 44.1 45.1 46.1 46.2 46.3 46.4 46.5 47.1 47.2 47.3 48.1 49.1 50.1 51.1 51.2 51.3 51.4 51.5 51.6 52.1 52.2 52.3 53.1 54.1 55.1 55.2 56.1 56.2 57.1 58.1 58.2 58.3 58.4 59.1 60.1 60.2 61.1 62.1 63.1 64.1 65.1 66.1 67.1 68.1 69.1 70.1 71.1 72.1 73.1 73.2 74.1 75.1 75.2 75.3 76.1 76.2 77.1 77.2 77.3 78.1 78.2 79.1 79.2 80.1 81.1 82.1 83.1 84.1 84.2 85.1 85.2 86.1 87.1 88.1 89.1 89.2 89.3 89.4 90.1 91.1 91.2 92.1 92.2 93.1 94.1 94.2 94.3 94.4 95.1 96.1 96.2 96.3 96.4 96.5 96.6 97.1 98.1 99.1 100.1 100.2 100.3 101.1 102.1 102.2 103.1 103.2 104.1 104.2 105.1 105.2 106.1 106.2 106.3 106.4 107.1 108.1 109.1 110.1 111.1 112.1 113.1 114.1 114.2 115.1 115.2 115.3 116.1 117.1 118.1 119.1 120.1 121.1 122.1 123.1 124.1 125.1 126.1 127.1 127.2 128.1 129.1 129.2 130.1 130.2 131.1 131.2 132.1 133.1 134.1 135.1 136.1 137.1 138.1 138.2 139.1 140.1 140.2 141.1 142.1 143.1 143.2 144.1 144.2 144.3 145.1 146.1 147.1 147.2 148.1 149.1 150.1 151.1 153.1 154.1 155.1 156.1 157.1 158.1 159.1 160.1 161.1 162.1 163.1 164.1 165.1 166.1 167.1 168.1 169.1 169.2 170.1 170.2 171.1 173.1 174.1 176.1 176.2 177.1 178.1 179.1 179.2 180.1 180.2 181.1 182.1 183.1 184.1 184.2 185.1 186.1 187.1 188.1 189.1 190.1 191.1 193.1 194.1 195.1 197.1 198.1 199.1 200.1 201.1 202.1 203.1 204.1 205.1 206.1 207.1 209.1 209.2 210.1 211.1 212.1 213.1 213.2 213.3 214.1 215.1 216.1 217.1 218.1 219.1 220.1 222.1 223.1 224.1 224.2 225.1 225.2 226.1 227.1 228.1 229.1 230.1 231.1 232.1 233.1 234.1 234.2 234.3 235.1 236.1 237.1 238.1 239.1 240.1 241.1 242.1 243.1 244.1 245.1 245.2 245.3 246.1 247.1 247.2 248.1 249.1 250.1 251.1 252.1 253.1 254.1 255.1 256.1 257.1 258.1 259.1 260.1 261.1 262.1 263.1 264.1 264.2 265.1 266.1 267.1 268.1 268.2 269.1
Руско-грузинска война Руско-грузинската война, Войната в Южна Осетия или Кавказки конфликт през 2008 година е военен конфликт между Грузия от една страна и Русия, заедно със сепаратисти от Южна Осетия и Абхазия - от друга. Конфликтът ескалира през юли 2008 когато след взаимни провокации между грузински войници и южноосетински милиции избухват престрелки и обстрел на позиции. В ранните часове на 8 август грузински войски започват офанзивна операция за връщането на контрола над Южна Осетия. След грузинското настъпление последва контраофанзива на руската армия разположена в Северен Кавказ в подкрепа на южноосетинското правителство. След изтласкването на грузинските части от Южна Осетия се отваря втори фронт в Абхазия и се приминава в настъпление и превземането на селища в централна и западна Грузия. Данните за цивилните и военните жертви са противоречиви, а според Върховния комисариат на ООН за бежанците (UNHCR) общият брой на бежанците в региона е около 158 000 души. [редактиране] Предговор [редактиране] Напрежение преди разпада на СССР [редактиране] История след разпада на СССР Веднага след формалното разпадане на СССР Южна Осетия започва да води борба за независимост. На 5 януари 1991 започва война между южноосетински бунтовници и северноосетински доброволци от една страна, и грузински военни части от друга. Войната се води повече от година, като загиват най-малко 2 000 души. На 24 юли е подписано примирие, като Южна Осетия, макар и непризната от никой, остава извън контрола на Тбилиси. Впоследствие руският президент Борис Елцин и грузинският президент Едуард Шеварднадзе подписват споразумение за разполагане на съвместен мироопазващ контингент на територията на отцепилата се провинция. Дошлият на власт през 2004 грузински президент Михаил Саакашвили поставя връщането на Аджария, Южна Осетия и Абхазия под контрола на Тбилиси като една от основните цели на управлението си[9]. През същата година Аджария е интегрирана по мирен път, след като Русия се съгласява да изтегли своя военен контингент от Батуми[10]. В контекста на засилено сътрудничесво със САЩ (в Ирак и Афганистан) и вероятно бъдещо членство в НАТО Грузия приема над 100 американски[11] и германски инструктори да обучават нейните войници, изпраща войници на обучение и взима участние в редица взаимни учения със страни-членки (виж Партньорство за мир). Заедно с това Грузия започва въоръжаване с чешко, украинско и друго оръжие със западен произход. С помощта на Русия през юли 2004 година е подписано споразумение за прекратяване на огъня, което от своя страна не води но желания резултат за намалянето на напрежението е региона. През септември 2004 година грузинския президент Саакашвили представя пред съвета на ООН план, които трябва да позволи мирното интегриране и на Южна Осетия и Абхазия в рамките на Република Грузия. Двете отцепнически републики отхвърлят изготвения план. След създаването на грузински контролен пункт на транскавказката магистрала отношенията между Грузия и Южна Осетия се влошават драстично. Неколкократно се стига до провокации и стрелба както на грузински, така и южноосетински части. На 20 септември 2005 година грузински части обстрелват столицата на Южна Осетия Цхинвали с миномети. Грузия и САЩ започват да оказват натиск над Русия за спиране на подкрепата и за южноосетинското правителство. Русия от своя страна раздава руски паспорти на по-голямата част от негрузинското население на областта.[12] През 2006 година в Южна Осетия двете страни провеждат конкуриращи се референдуми и избори за президент, на които другата стана няма право на участия. Докато осетинците се изказват за подкрепа на пълната независимост на Южна Осетия, грузинците в Южна Осетия подкрепят конфедерация с Грузия. Грузия обвинява Русия, че поддържа марионетно правителство в Цхинвали, тъй като южноосетинският президент Едуард Кокойти и няколко от министрите му са бивши руски военни и разузнавачи.[13][14][15] [редактиране] Ескалация през 2008 На 5 януари 2008 година в Грузия е проведен необвързващ референдум за членство на кавказката република в НАТО, на които 77% от гласувалите се обявяват за присъединяване към евро-атлантическите структури[16]. Напрежението в региона се засилва непосредствено след обявената независимост на Косово,[17] когато на 6 март Русия се оттегля от санкциите на ОНД, наложени на Абхазия през 1996.[18] Именно в отговор на косовската независимост Руската федерация заявява, че "ще преосмисли отношенията си със самообявили се републики".[19] Абхазия и Южна Осетия изпращат призив за международно признание, повлияни от случващото се на Балканите.[20] Шведският външен министър Карл Билд и комисарят по външните отношения на ЕС Бенита Фереро-Валднер "изразяват притеснение относно действията на Русия" и "подкрепят териториалната цялост на Грузия"[21] На срещата на НАТО в Букурещ през април 2008 под натиска Русия, Германия и Франция отложиха приемането на Грузия в НАТО.[22] Напрежението се покачва на 20 април, когато Абхазката военновъздушни сили свалят грузински безпилотен самолет Хермес 450 с изтребител L-39.[23] На следващия ден грузинското министерство на отбраната публикува видео, на което се вижда как МиГ-29 сваля безпилотния самолет.[14]. Впоследствие Русия отрича обвинението и твърди, че по това време в района не е имало руски изтребители.[24][25] Москва обвинява и Грузия, че нарушава споразумението между двете страни от 1994 година и резолюцията на ООН за Абхазия, разполагайки и използвайки безпилотни самолети в областта, които могат да се използват за артилерийска навигация.[26] През май 2008 Русия изпраща над 300 войника в Абхазия от т.нар. железопътни войски, които да ремонтират и привеждат в експлоатация железопътната инфраструктура в областта. В отговор Грузия обвинява Русия, че руските войски приготвят маршрут за евентуално настъпление в Грузия и привежда своята армия в повишена бойна готовност. През юни ОССЕ съобщава за почти всекидневни престрелки и провокации в конфликните областти, предприети от двете страни[27]. От 15 юли 58-ма армия, зедно с 4-та военновъздушна армия на руските въоръжени сили провеждат с 8000 войника и 700 бройки военна техника мащабно учение в Северен Кавказ „Кавказ 2008“ близо до границата с Грузия, което води до допълнителна ескалация на положението [28][29] В учението взимат тези войскови части на руската армия които по-късно са използвани в руската офанзива в Грузия[28]. На 17 юли 1650 грузински, американски, украински, арменски и азербайджански военни превеждат редовните си взаимнни учения (Immediate Response) около грузинската база Вазиани [30] На 27 юли 2008 на наблюдатели на ОССЕ е забранено от южноосетински части достъп до зона, за проверка на твърдение за изграждане и разширяване на нелегални позиции[31]. Късно на 1 август избухва конфликт между грузински и осетински войници. Грузия твърди, че южноосетинската армия е обстрелвала села на нейна територия. Южна Осетия отрича твърденията.[32] На 3 август Южна Осетия обявява мобилизация и евакуация на населението. На 5 август руският посланик Юри Попов заявява, че в случай на конфликт Русия ще се намеси.[33][34] Президентът Михаил Саакашвили нарежда на грузинските войски да прекратят огъня,[35][36] но сраженията продължават.[37][38] Грузинската страна съобщава за 10 загинали, включително цивилни и грузински миротворци, вследствие на артилерийския огън на южноосетинските сепаратисти. [39] Едва часове след обявеното от него прекратяване на огъня, Саакашвили прави телевизионно обръщение, в което заявява намерението си да върне Южна Осетия под грузински контрол.[38] [редактиране] Изходно положение [редактиране] Въоръжени сили на Грузия Непосредствено преди началото на войната Грузия разполага с около 32 000 души редовен персонал, подкрепени от 240 000 резервисти. Общото оборудване в експлоатация включва 82[40] до 160[41] танка Т-72, още 110 танка Т-55, 256 артилерийски оръжия (вкл. миномети), подкрепени от ВВС с около 67 самолета и вертолета, и малък флот с 2 ракетни катера и още 17 патрулни лодки. [редактиране] Въоръжени сили на Южна Осетия Южна Осетия не публикува данни относно въоръжените си сили, но според груби преценки те наброяват около 3 000 души. Допълнително разполага с 3 вертолета и 87 танка[42], повечето от които Т-55 и малък брой Т-72. [редактиране] Въоръжени сили на Абхазия Абхазия разполага с 35[43]-70 танка, от 5 000 до 10 000 войника, 5 самолета и 2 вертолета [42]. Русия осигурява финансови помощи на абхазкото правителство, и е помагала при конфликти с грузинските военни.[44]. [редактиране] Участие на руски военни части - Сухопътни войски Първоначално се използват само части на 58-ма руска армия, дислоцирана главно в Владикавказ и околността. 58-ма руска армия оперира в координация с 4. военновъздушна армия и прехвърля над 6 000 войника. През август 2008, непосредствено преди Руско-грузинската война година 58-армия руска армия разполага с 609 танка, почти 2000 БМП и БТР, 125 миномети и други оръдия, 190 установки Град и 450 зенитни системи, сред които 4 установки "Точка-У".[45] - 76-а Псковска военно-десантна дивизия с общо 1554 войници, 98-военно-десантна дивизия с общо 598 войника от Ивановно [46] - Спецназ - 690 войника от „спецназ“ на 45-и военно-десантен полк, дислоциран в Кубинка край Москва.[46] - „спецназ“ батальони "Изток" и „Запад“, дислоцирани в Чечения (en:Special Battalions Vostok and Zapad) [47] - 22-и „спецназ“ батальон - Авиация използвана от Русия - 4. военновъздушна армия - Черноморски Флот - Кораб „Москва“ Допълнително руските части се подкрепят от различни паравоенни отряди съставени от казаци, абхазци и северноосетинци. [редактиране] Бойни действия [редактиране] Грузинско настъпление Грузия започва обстрел на южноосетинската столица на 8 август в 0:53 часа местно време с обикновена и ракетна артилерия[50][51] от позициите си на граничните села Никоси и Ергнети и бомбардировки със самолети Су-25.[52], нарушавайки споразумението от 1992.[53] Тежката бомбардировка започва с ракетната артилерия в късните часове на 7 август и продължава няколко часа с включването на още артилерия.[54] Към 4:45 сутринта на 8 август грузинският министър на интеграцията Темури Якобашвили съобщава, че Цхинвали е обграден от грузинската армия.[55] При щурма над Цхинвали грузинската страна използва гаубици и установки RM-70[56][57]. След няколкочасови сражения в града с осетински войски, грузинските части настъпват с танкове и бронетранспортьори, загубват няколко танкове. Грузинците настъпват към Цхинвали във формация на обърнат триъгълник, като в двата края са 3. и 4. бригада подпомогнати от артилерия и 2. бригада като резерв. Въпреки южноосетинския отпор към края на деня градът в по-голямата си част е превзет от грузинските сили[58]. Още на сутринта грузинският министър по интеграцията Темур Якобашвили заявява, че градът е обграден и се контролира на две трети от грузинските части[59]. Според първоначалните руски и осетински оценки при щурма над Цхинвали се съобщава за над 2000 цивилни загинали и повече от 10 руски миротворци, убити от грузинските войски.[60]. Впоследствие броят на загиналите цивилни е занижен до 1400 [61], но критикувана от няколко независими организации. Доктор от Цхинвали споделя за общо 44-ма загинали, докарани в болницата на града (моргата по това време не е работела, поради проблеми с електроснабдяването). Малко след това Грузия обявява превзимането на селата Знаури, Зарабук, Хетагуров, Атоци, Хемо Окна, Дмениси, Мугути и Дидмуха и отсъплението на южноосетинските части. [редактиране] Руска контраофанзива [редактиране] През Южна Осетия в Централна Грузия Според официални грузински източници 150 руски танкове преминат казвазкия тунел Роки още в 5.30 мин и започват насътпление в посока Цхинвали. За щурма на Цхинвали са използвани освен частите на 58-ма руска армия, 76-а Псковска военно-десантна дивизия, 98-военно-десантна дивизия с общо 598 войника от Ивановно [46], „спецназ“ на 45-и военно-десантен полк, дислоциран в Кубинка край Москва.[46] и 22-и „спецназ“ батальон. Атаката е подпомогната от на 4. военновъздушна армия и тежка артилерия. При сраженията е ранен команридра на 58-руска армия генерал Анатолий Хрульов [65][66]. Грузински части се опитват да спрат руското настъпление като подготвят за взривяване на стратегически мост при Курта, няколко километра северно от Цхинвали. Според грузински източници те били атакувани от руски части в 6.00 часа, при което са изоставили своите позиции[67]. След като отблъскват грузинските войски от Южна Осетия, руските военни пренасят бойните действия на територията на Грузия. Първоначално руски бомбардировач Су-24 пуска две бомби над военновъздушната база Вазиани[68], а по-късно и военното летище Марнеули край Тбилиси.[69] При въздушния удар над Марнеули загиват 4 души, а при Вазиани - трима военни.[70] В хода на действията са проведени въздушни атаки срещу цели в и край Гори и Сенаки. Част от тях довеждат до цивилни жертви. Междувременно в Абхазия руски и абхазки военни части отварят втори фронт. [редактиране] През Абхазия в Западна Грузия В Абхазия руските части са прехвърлени чрез влакове по ремонтираната през май от руски войници жп-линия. Освен части на 58-руска армия настъпват, чеченските специалните части "Изток" и „Запад“ [71] и абхазкото опълчение, под командването на министъра на отбраната на Абхазия Алексадър Мелник. Настъплението се извърша в две посоки: към Зугдиди в западна Грузия и в кодорското дефиле - единственият регион от Абхазия, останал под контрола на централната власт на Грузия след Абхазката война от 1992-1993 г., както и седалище на законното Правителство на Абхазката Автономна Област, оглавявано от Малхас Акишбая. В резултат правителствените части са прогонени от Абхазия в изгнание и в момента осъществяват дейността си от Тбилиси. [редактиране] Морска блокада в Черно море Според руски медии на 9 август руският черноморски флот извършва морска блокада на Грузия, като при това потапя един ракетен катер на грузинския ВМФ[72]. Според руските ВМФ, чрез блокадата трябва да бъде спрени евентуални оръжейни доставки. Според РИА Новости, блокадата е извършена на 10 август[73]. Руския флот извършва и десант в абхазки пристанища[74]. [редактиране] Войната в мрежата Атаките в кибер пространството започнаха още преди да започнат военните действия. Така в края на юли за повече от 24-часа беше блокиран сайта на грузинския президент Саакшвили[75]. [редактиране] Последствия [редактиране] Френски мирен план - да не се прибягва до използване на сила, - да се прекратят военните действия, - свободен достъп до хуманитарна помощ, - въоръжените сили на Грузия да се върнат по местата на постоянното им дислоциране, - въоръжените сили на Русия се изтеглят до линията, предшестваща началото на бойните действия и до създаването на международни механизми руските миротворчески сили да вземат допълнителни мерки за сигурност, - начало на международно обсъждане на въпросите на бъдещия статут на Южна Осетия и Абхазия и пътищата за осигуряване на трайната им сигурност[76] [редактиране] След примирието На 20 август 2008 година руски войски контролират все още големи част от Грузия, черноморския град Поти и региона, където разрушават военна инфраструктура[77] и са потопили най-малко седем, акостирали в пристанището кораби на грузинската брегова охрана[78][79]. Въпреки обявеното изтегляне на руските военни, на 19 август Русия контролира все още голяма част от централна Грузия, американски източници съобщават за разполагането на тактически ракети с малък обсег ОТР-21 в Южна Осетия[80], а кореспонденти на ББС за руски бронирани машини и артилерийски установки в село Игоети, отстоящо на 35 км от Тбилиси[81]. [редактиране] Бежанци и жертви След първоначалните сведения за 1 600 загинали в Южна Осетия, Русия в крайна сметка обявява, че загиналите цивилни са 133[82]. Южноосетинското правителство съобщава за 1 492 убити, но според организацията Хюман Райтс Уотч тези данни са силно завишени[83]. В доклад на същата организация има данни за извършени престъпления срещу цивилни, както от руска така и от грузинска страна във войната[84]. Според комисия на руската следствена служба загиналите военни са 64, а 19 се водят беследно изчезнали[85]. При нападението на грузинската армия между 24 000 и 30 000 граждани на отцепилата се Южна Осетия бягат към Северна Осетия, която се намира на територията на Руската федерация.[86]. Близо 12 000 от тях се завръщат по домовете си след отстъплението на грузинските войски.[87] Според представители на правозащитната организация „Хюман Райтс Уоч“ първоначалните данни за броя на цивилните жертви в Цхинвали са били преувеличени[88]. Броят на жертвите само в Цхинвали наброява най-малко 40 души, но се очаква броят да расте, тъй като много от цивилните са погребали загиналите си роднини без да ги обявяват за загинали.[89] При последвалото настъпление на руските войски над 100 000 грузинци напускат домовете си. Сред загиналите при атака на руските ВВС на 12 август над обезлюзения град Гори са и двама журналисти[90]. По време на бомбардировките на Цхинвали загива гръцки гражданин [91]. Грузия обвини Русия в етническо прочистване и нарушаване на Международната конвенция за премахване на всички форми на расова дискриминация от 1965 г. и поиска защита на своите граждани от насилствените действия на руските въоръжени сили[92]. Според „Хюман Райтс Уоч“ във войната Русия използва касетъчни боеприпаси, като поне 11 цивилни са убити при руски нападения над Гори и Руиси с такива[93] На 14 август с два самолета натоварени в американската база в Рамщайн Германия, започва обявената по-рано от американския президент хуманитарна помощ[94]. Допълнително е доставена и помощ от американски военни кораби в пристанищата Батуми и Поти. Според председателя на грузинската парламентарната комися за отбрана и сигурност Гиви Таргамадзе, общия брой на грузинските жертви са 217, от тях 15 полицай, 133 войници и 69 цивилни[85], 70 грузински войници са беследно изчезнали, а 1469 цивилни граждани са били ранени[95]. По данни на Върховния комисариат на ООН за бежанците (UNHCR), общият брой на бежанците в региона е около 158 000 души[96], според българския зам.-външният министър Милен Керемедчиев, които бе на официално посещение там, само в Централна Грузия има над 100 000[97]. [редактиране] Престъпления срещу грузинци След руската офанзива придружена от паравоенни образования на осетинци, абхазци и казаци и спирането на огъня на 11 август, грузинското население в Абхазия, Южна Осетия и в обявените и контролираните от Русия зони за сигурност е подложено на „военни престъпления и тежки нарушения на човешките права“[98][99] [100][101]. Така например оцелели от грузинското село Тквиави съобщават за мародиращи, плячкосващи, подпалващи осетинци, според някои дори чеченци и казаци, които дори "прерязвали гърлата на мирното население".[102] Според журналисти на Асошиейтед Прес осетински нередовни формирования нарочно изгарят домовете на грузинци, за да не могат те да се завърнат на територията им. Осетинския вътрешен министър Рашид Нургалиев е наредил предприемане на "твърди и решителни мерки" срещу мародерите,[103] като двама от тях са показно разстреляни.[104] Според репортери на Дейли Телеграф обаче плячкосванията продължават в района на Гори, понякога подстрекавани от руски войници.[105] Южноосетинският президент Едуард Кокойти заяви, че на грузинкото население напуснало Южна Осетия по време на боевете няма да бъде позволено да се завърне по домовете си, а на тези грузици които са останали в областта ще бъде осигурен „хуманитарен коридор“ за да я напуснат.[106]. Преди това Кокойти заяви публично за унищожените грузински села: “Ние там всичко изравнихме със земята”[22]. [редактиране] Престъпления срещу осетинци Един от кореспондентите на Първи руски канал съобщава, че грузинската армия умишлено използва неточни оръжия (като БМ-21), за да унищожи напълно Цхинвали и "да затрие жителите му от лицето на Земята" понеже "без Цхинвали Южна Осетия не би съществувала".[107] Председателят на следствения комитет, Александър Бастрикин, заявява, че свидетели са съобщили за грузински войници хвърлящи касетъчни муниции в укрития на цивилни, а руски следователи са открили труп на бременна жена, простреляна в главата.[108] При бомбардировката над Цхинвали на 7 срещу 8 август грузинците са обстрелвали и пътна артерия, по която са се евакуирали бежанци.[109] [редактиране] Военни последствия Във войната на грузинската армия е нанесено тежко поражение, както от страна на руските, така и от южноосетинските войски. Според грузинците са загинали 215 войници, но броят им вероятно е по-голям, тъй като Втора и Четвърта (най-мощната в грузинската армия) бригади са били почти изцяло унищожени.[110] Според друга агенция Първа и Втора бригади, както и Танковият батальон в Гори и артилерийските поделения вече не са боеспособни.[111] След като призна Абхазия и Южна Осетия, Русия вероятно ще разположи там свои военни бази, като се очакваше договора с Южна Осетия да бъде подписан на 2-ри септември.[112][113][114]. Въпреки това договор все още не е подписан, а руски кораби в пристанището няма. Според адмирал Едуард Балтин от Руския ВМФ в Сухуми могат да се разположат до 30 кораба - ракетни и противоподводни катери, както и минопочистващи кораби.[115] Някои абхазки и руски политици и военни споделиха идеята и за разполагането на военноморски бази в Сухуми и/или Питсунда. [редактиране] Напрежение в Черно море Русия критикува доставката на хуманитарна помощ от американски и полски военни кораби и тяхното навлизане в Черно Море. В отговор са изпратени крайцера „Москва“ и корветата „Ивановец“ (954), които акостират пред Сухуми. Допълнително Русия критикува, според нея непрекъснато увеличавашият се брой натовски кораби в Черно Море[116]. През август в източното Черно Море близо до Румъния и България се извършват годишни учения на Standing NATO Maritime Group 1[117]. [редактиране] Икономически последствия Първите последствия от войната върху руските финансови пазари се забелязват още на 8 август чрез 6 процентовия спад на фондовия пазар на главния индекс РТС, като в 12.45 часа той пада до най-нисково си ниво (1,732.26) от май 2007 година насам[118]. Курсът на руската рубла отбелязва спад от 1%, спрямо другите валути[119]. В следващите няколко седмици се забелязва и изтеглянето на капитали на стойност над $ 30 млд. долара от Русия[120][121][122]. Конфликта се сочи от анализатори като една от причината за намалянето на руския златен резерв[123]. За грузинския финансов пазар негативни последствия се забелязват при промяната на кредитния рейтинг от страна на Fitch Ratings от ББ- на Б+ и Standard & Poor's [124] Грузия не разполага с значителни петролни или газови залежи, но е от стратегитечко значение за техния транзит най-вече от Азербайджан към Европа и Америка заобикаляйки Русия. Страховете са, че войната ще се отрази на доставките по петролопровода Баку-Тбилиси-Джейхан (Baku-Tbilisi-Ceyhan на кратко BTC) [125]. Подаването по петролопровода BTC беше спряно на 6 август, след атентат на кюрдската работническа партия[126], а войната постави опериращата компания Боташ (Botas International Ltd) пред допълнителни предизвикателства [127]. Грузия обвини пряко Русия в опит да установи контол и над този петролопровод[128]. На 8 август руските военновъздушни сили бомбардират пристанището на Поти, през което се осъществяват главно експорта на енегийните източници, вследствие на което и по другия петролопровод Баку-Супса се спира подаването на нефт [129]. На 12 август BP, оператора на главните петролопроводи през Грузия, затваря от съображения за сигурност за неопределено време петролопроводите „Баку-Супса“, BTC както и „Южно-кавказкия газопровод“[130] [131] Цената на нефта не е засегната, като на 8 август 2008 котировките на Ню Йоркската борса дори спадат с $4.82 на $115.20 за барел.[132] Признаването на 26 август на независимостта на двете сепаратистки области от Русия води до допълнителен срив на руската фондова борса, като стойността на индекса РТС бележи спад от 6 процента[133]. От разрушените комуникации и инфраструктура в Грузия, Армения губи над $ 500 миллиона долара[134]. За въстановяването от войната Европейската комисия отпусна € 500 милиона евро на Грузия (вкл. на Южна Осетия и Абхазия, които ЕС разглежда като част от Грузия) като помощ за бежанците, за икономическото възстановяване и за изграждането на нова инфраструктура. По-рано САЩ обявиха, че ще предоставят помощ от 1 млрд. долара на Грузия.[135]. Още на 18 август руският вицепремиер Алексей Кудрин заяви, че ще отделят 10 млрд. рубли за въстановяването на Южна Осетия.[136] [редактиране] Международна реакция Лидерите на почти всички бивши членки на СССР в Европейския Съюз, Полша, Великобритания[137] и Швеция безпрекословно осъдиха действията на Русия в Грузия[138]. Същото сториха САЩ[139][140]. Срещу действията на Грузия и в подкрепа на руските операции се обявиха държавните глави на Венецуела,[141] Сирия,[142] Куба,[143] както и страните от ШОС - Китай, Казахстан, Киргизстан, Таджикистан и Узбекистан.[144] . Никарагуа също изказва своята подкрепа за Русия и на 3 септември признава двете републики като независими държави.[145] Чешкият президент Вацлав Клаус заяви „С отделянето на Косово Русия получи оправдание на действията си“ [146]. Българските лидери запазиха мълчание и предпочетоха да излязат с позиция по въпроса, след като бъде постигата единна линия в Европейския Съюз. На 26 август 2008, само един ден след като долната и горната камара на руския парламнент единодушно призовава за признаването на Абхазия и Южна Осетия, руският президент Димитрий Медведев признава двете сепаратиски републики[147], нарушавайки точка 6. от подписаното в началото на август 2008 руско-френско споразумение. В отговор Грузия обяви че прекъсва дипломатическите си с Русия, и че нейните интерси в Русия, ще се представляват от трета страна.[100] След едностранното признаване на независимостта на двете области от страна на Русия, страните от НАТО остро осъдиха Русия. Те отвхърлиха възможността за признаване и призоваха Русия да се отметне от решението си. На срещата страните от т.н. „Шанхайска група“ се изказаха за мирно решаване на конфликта в рамките на ООН и подкрепиха "мироопазващите усилия на Русия в Кавказ".[148][149][150][151][152] Други традиционни съюзници на Русия, като Сърбия не са заели позиция, а Беларус изрази „моралната си подкрепа“ и се очаква също да признае двете републики.[153] [редактиране] Становище на Русия и Грузия относно към конфликта Според грузинския президент Михаил Саакашвили Русия се опитва "да свали демократично избраното правителство от власт" и "да смаже демокрацията".[154] Руският президент Дмитрий Медведев казва в изявление, че целта на Русия е "да върне Грузинската страна към мира" и "да защитава живота и достойнството на руските граждани, независимо къде се намират те".[155] [редактиране] Вижте също [редактиране] Източници - ↑ Осетинам была уготована участь хорватских сербов - ↑ Грузия с план за военна операция в Южна Осетия - ↑ Russia's symbolic move: Vladimir Samanov to lead peace keeping troops in Abkhazia, ITAR-TASS, 12. August 2008 - ↑ Krasnogir, Sergey. Расстановка сил. // Lenta.Ru {{{newspaper}}}, 8 август 2008. - ↑ 15,000 Russian troops in Georgia, U.S. administration officials say, CNN, August 13, 2008 - ↑ СЪБИТИЯТА В ГРУЗИЯ И ЮЖНА ОСЕТИЯ - ↑ "Генштаб: ВС России потеряли в Южной Осетии 64 военнослужащих", Gazeta.Ru, 20 август, 2008. - ↑ US says georgians weren't ready - ↑ Saakashvili: Returning of Abkhazia is the main goal of Georgia. - ↑ Russia Hands Over Batumi Military Base to Georgia, civil georgia.ge, 22.08.2008 - ↑ Извънредно заседание относно войната в Грузия RIA Novosti — Russia — South Ossetia conflict FAQs. - ↑ ((ru)) «Осетины не имеют никакого желания защищать режим Кокойты», Svoboda News, 2008-08-08 - ↑ ((ru)) Войсками Южной Осетии командует бывший пермский военком генерал-майор, UralWeb.ru, 11 August 2008 - ↑ ((ru)) Миндзаев, Михаил: Министр внутренних дел непризнанной республики Южная Осетия, Lenta.Ru, 17.08.2008 - ↑ Plebiscite. Elections.Ge (Civil Georgia). - ↑ Russia tightens ties with Georgian rebel areas. - ↑ Russian Federation Withdraws from Regime of Restrictions Established in 1996 for Abkhazia. // Министерство на външните работи на Русия, 2008-03-06. - ↑ Separatist leaders give no indication of imminent recognition from Moscow. // The Messenger {{{newspaper}}}, 2008-02-20. - ↑ Georgia's rebel Abkhazia calls for independence recognition. // Agence France-Presse {{{newspaper}}}, 2008-03-08. - ↑ EU concerned at Russian moves on Abkhazia. - ↑ а б Най-важното е имало ли е танкова колона, mediapool.bg 31.08.2008, оригинал «Самое важное – была ли колонна танков?» www.novayagazeta.ru, 31.08.2008 - ↑ RIA Novosti - World - Georgian president accuses Russia of aggression - ↑ RussiaToday : News : Georgia behind Abkhazia tensions: Putin - ↑ BBC NEWS | Europe | Russia 'shot down Georgia drone' - ↑ Комментарий Департамента информации и печати МИД России в связи с вопросами СМИ относительно инцидента с грузинским беспилотным самолетом 20 апреля 2008 года (Commentary of the Department of the Information and Press of the Russian Ministry of Foreign Affairs in connexion with the incident involving the Georgian UAV on April 20, 2008), 22.04.2008 ((ru)) - ↑ Süddeutsche Zeitung, 12. August 2008, Spirale der Eskalation - ↑ а б Учения "Кавказ-2008" продолжают дразнить Грузию: началась операция по уничтожению "террористов" www.newsru.com, 26.08.2008 - ↑ Russia begins active stage of Caucasus 2008 military exercise, RIA Novosti, 15. August 2008 - ↑ [1] US Army, Security cooperation exercise Immediate Response 2008 - ↑ [2] „…during the monitoring, the South Ossetian side did not allow a group of military observers to enter the site of alleged fortification work“ - ↑ Six Die in S.Ossetia Shootout, Civil Georgia, 2 август 2008. (Google cache) - ↑ Talking Through Gritted Teeth. // Transitions Online. BBC Monitoring - ↑ Russia vows to defend S Ossetia. - ↑ Georgia orders ceasefire in rebel region, calls for talks. - ↑ Georgia and South Ossetia announce ceasefire. // RussiaToday {{{newspaper}}}, 2008-08-07. - ↑ S Ossetia fights Georgian troops out of occupied height. - ↑ а б Heavy fighting in South Ossetia. - ↑ Руските ВВС се прицелват в Грузия - ↑ BBC NEWS | Europe | Georgia 'pulls out of S Ossetia', 21.08.2008. статия от 11 август 2008. - ↑ а б http://capital.bg/shimg/oo_538870.jpg, Инфографика, 28.08.2008 - ↑ Информация от Независимая Газета - ↑ ...Русия въоръжава двете провинции от години, а от време на време дори им "заема" военна помощ, както през април 2007 г., когато руски хеликоптери атакуваха грузински позиции в Кодорското дефиле в Абхазия... capital.bg, 20.08.2008 - ↑ Russian Ground Forces in the North Caucasus Military District v.1.0 December 1, 2003, Colin Robinson (editing and some text), Vadim Teplitskiy(unit list), and Craig Crofoot (history text), via http://www.orbat.com; Директен Линк - ↑ а б в г В Цхинвали переброшены подразделения псковских десантников, www.topnews.ru, видяно на 9 август 2008 - ↑ В зону конфликта переброшены роты чеченских батальонов "Восток" и "Запад", lenta.ru - ↑ http://lenta.ru/news/2008/08/08/strikes/ - ↑ http://lenta.ru/news/2008/08/09/name/ - ↑ Цхинвали е обграден, ИТАР-ТАСС - ↑ Грузия струпва артилерия по границата с Южна Осетия - ↑ Правда.ру - Русия влиза във войната - ↑ Държавен департамент на САЩ - ↑ Би Би Си - тежки сражения в Южна Осетия - ↑ Цхинвали е почти обграден според грузински министър, ИТАР-ТАСС - ↑ Грузия струпва артилерия по границата с Южна Осетия - ↑ Цхинвали е обграден, ИТАР-ТАСС - ↑ "Навсякъде има трупове. Ад е.", в-к Таймс - ↑ Tskhinvali almost surrounded - Georgian official. Архив на оригинала от 2008-08-13. - ↑ ((ru)) Минобороны РФ заявило о расстреле российских миротворцев, Lenta.ru, 08.08.2008 - ↑ Русия/Грузия: Разследване на загиналите цивилни - ↑ [5] Georgia gains control over 12 villages in conflict zone,August 08.2008,medianews.ge - ↑ Това не беше спонтанна, а планирана война в. “Новая газета”, 15.08.2008 - ↑ В Южной Осетии ранен командующий 58-й армией - ↑ [7]How a flat tyre took the Caucasus to war - ↑ Georgia Says Russian Jet Drops Two Bombs on Vaziani Base. Civil Georgia. 8 август 2008. - ↑ Reports: Russian Jet Bombs Military Airfield in Marneuli. Civil Georgia. - ↑ AP: Georgia says Russian aircraft bombed its air bases. - ↑ В зону конфликта переброшены роты чеченских батальонов "Восток" и "Запад", lenta.ru - ↑ Kriegsschiff versenkt USA schalten sich ein. - ↑ Netzzeitung: Russland errichtet Seeblockade gegen Georgien, 10. August 2008 - ↑ черноморски флот извърша десат в Абхазия, Spiegel Online, date 2008-08-10 - ↑ Хакерите изпревариха танковете, capital.bg, 20.08.2008 - ↑ КОНФЛИКТЪТ РУСИЯ – ГРУЗИЯ dariknews.bg, 19.08.2008 - ↑ .....Руски войници контролират черноморското пристанище Поти..., ...Руски сапьорни части продължават да разрушават грузински военни обекти на контролираната от Москва територия....; Руските части все още са в Грузия, mediapool.bg 20.08.2008 - ↑ Взривената гордост на Поти (от немски Der gesprengte Stolz von Poti) франкфуртер алгемайне цайтунг.нет; снимка на взивен кораб на грузинската брегова охрана, акостирал в пристанището, видени на 24.08.2008 - ↑ Russian forces sink Georgian ships, aljazeera.net, 24.08.2008; снимка на миноносеца Тбилиси в пламъци, 24.08.2008 - ↑ Русия е разположила ракети СС-21 в Южна Осетия? - ↑ Russia scales down Georgia toll - ↑ СКП отказался расследовать гибель жителей грузинских сел - ↑ Russia probes "Georgian genocide" - ↑ U.N.: 115,000 displaced by Georgia conflict, CNN, 15 август, 2008 - ↑ North Ossetia: Georgia/Russia: Update on Casualties and Displaced Civilians, Human Rights Watch, 10 август, 2008 - ↑ Human Rights Watch: Число жертв в Цхинвали завышено www.grani.ru, 12.08.2008; North Ossetia: Update on Casualties and Displaced Civilians Human Rights Watch, 13.08.2008 - ↑ Лос Анджелис Таймс - ↑ Холандски журналист загина в Грузия, страната му иска обяснение от Русия www.mediapool.bg, 12.08.2008 - ↑ Гръцки гражданин е загинал при бомбардировките в Цхинвали, агенция Фокус, от 14 август - ↑ Грузия съди Русия в Хага за етническо прочистване, news.bg, 15 август - ↑ Georgia: Russian Cluster Bombs Kill Civilians - ↑ Буш праща военни самолети и кораби с хуманитарна мисия в Грузия, Райс отива в Тбилиси, в-к Дневник, 13 август - ↑ Senior MP: 215 Killed in Conflic Civil Georgia, 21.08.2008 - ↑ 158 000 са бежанците от конфликта в Кавказ, www.unhcr.de, 18 август - ↑ Georgia: Satellite Images Show Destruction, Ethnic Attacks. Russia Should Investigate, Prosecute Crimes, Human Rights Watch, 30.08.2008; - ↑ Reuters: INTERVIEW-S.Ossetia seeks permanent Russian base, 18.08.2008 - ↑ а б Грузия скъса дипломатическите си отношения с Русия, mediapool.bg 30.08.2008 - ↑ Burning and Looting of Ethnic Georgian Villages in South Ossetia, Human Rights Watch, 30.08.2008 - ↑ ['http://www.faz.net/s/Rub97F2F5D596354F4BBE619038133D791F/Doc~E2F99261B6EB14058ACF9715E1258409D~ATpl~Ecommon~Scontent.html Als brandschatzende, plündernde und mordende Nachhut folgten den Soldaten Osseten, angeblich auch Tschetschenen und Kosaken aus dem Nordkaukasus. Wer konnte, floh; manchen derer, die blieben, wurden die Kehlen durchgeschnitten. Die Zahl der herrenlosen Kühe, die durch das Dorf irren, ist größer als die der Menschen, die in Tkwiawi ausgeharrt haben.]' - ↑ Georgian Villages in South Ossetia Burnt, Looted, Human Rights Watch, 13 август 2008 - ↑ "Russian pullback in doubt as US aid troops head for Georgia", Таймс, 14 август 2008 - ↑ Russia destroying military bases in Georgia, The Daily Telegraph, 15 август 2008 Ossetia says Georgian refugees unable to return to region, RIAN Novosti, 15.08.2008 - ↑ Запис на предаване, излъчено по първи канал - ↑ We have evidence of genocide - ↑ ((ru)) Грузинская сторона обстреливает дорогу, которая ведет из Цхинвали в РФ, РИА Новости, 8 август 2008 - ↑ INTELLIGENCE BRIEFING UPDATE ARMED FORCES OF GEORGIA - ORBAT at oraclesyndicate.twoday.net - ↑ Осрадио - ↑ ZDF heute, 29. August 2008, 19 Uhr - ↑ RIA Novosti, 29. August 2008, Russland richtet doch Militärstützpunkt in Südossetien ein - ↑ РИА Новости - Russia could build naval base in Abkhazia - ↑ http://www.spiegel.de/politik/ausland/0,1518,575066,00.html - ↑ [13]NATO ships visit young NATO members Romania and Bulgaria - ↑ [www.smartmoney.com/breaking-news/smw/index.cfm?story=20080808091636 Russian Stocks Tank; War With Georgia Feared], Dow Jones & Company 08.08.2008 - ↑ [www.marketwatch.com/news/story/russian-equities-tumble-tensions-georgia/story.aspx?guid=%7BABE5A253-6404-49AC-8C87-56C0EC55A1D6%7D&dist=hplatest Russian equities tumble as tensions with Georgia escalate], The Associated Press 08.08.2008 - ↑ http://www.spiegel.de/wirtschaft/0,1518,576487,00.html - ↑ http://www.bloomberg.com/apps/news?pid=newsarchive&sid=aId2Vv67FPTY - ↑ http://www.bloomberg.com/apps/news?pid=newsarchive&sid=aLpysXQs9WQY - ↑ Россию бьет оттоком. // Коммерсантъ. Посетен на 26 августа 2008. - ↑ [www.marketwatch.com/news/story/fitch-lowers-georgias-debt-ratings/story.aspx?guid={FA377F13-52F9-4AA2-A3C2-A57170314903}&dist=msr_2 Fitch lowers Georgia's debt ratings to B+ ], MarketWatch 08.08.2008 - ↑ Analysis: energy pipeline that supplies West threatened by war Georgia conflict , The Times 08.08.2008 - ↑ http://www.ogj.com/articles/article_display.cfm?ARTICLE_ID=336497 - ↑ [www.ogj.com/display_article/336608/7/ONART/none/GenIn/1/BTC-export-alternatives-on-hold-as-Russia,-Georgia-clash/ BTC export alternatives on hold as Russia, Georgia clash], Oil and Gas Journal 08.08.2008 - ↑ jets targeted major oil pipeline: Georgia, Reuters 09.08.2008 - ↑ row flares over Ossetian conflict, Financial Times 08.08.2008 - ↑ BP shuts in Georgia links, Upstream Today 12.08.2008 - ↑ BP turns on Georgia gas taps, Upstream Today 14.08.2008 - ↑ Oil sinks to 3-month low, CNN 08.08.2008 - ↑ Признаването на грузинските региони, увеличава натиска върху руските акции reuters.com, 28.08.2008 - ↑ Генсек ОДКБ огласил потери Армении за время войны в Южной Осетии. // REGNUM. Посетен на 4 августа 2008. - ↑ ЕК отпуска 500 млн. евро за възстановяването на Грузия www.mediapool.bg, 15.09.2008 - ↑ Цена победы в Южной Осетии «Пятидневная война» обошлась России в 12,5 миллиарда рублей. // Независимая газета. - ↑ Miliband urges Russia to show evidence of 'war crimes', Франс Прес, 16.08.2008 - ↑ Качински: Русия иска да върне "старите времена" - ↑ Вече не сме 1968, предупреди Кремъл Кондолиза Райс - ↑ Обама и Маккейн: Русия да прекрати войната с Грузия - ↑ Венецуела осъди агресията на Грузия срещу Южна Осетия - ↑ Syria supports Russia on Georgia - ↑ Куба подкрепи Русия в конфликта в Южна Осетия - ↑ ШОС встал на сторону Медведева - ↑ Никарагуа признава Южна Осетия и Абхазия - ↑ Вацлав Клаус видя връзка между конфликта в Косово и Грузия, агенция Фокус, 15 август - ↑ Русия признава независимостта на Абхазия и Южна Осетия dariknews.bg, 26.08.2008 - ↑ Русия пред дипломатическа изолация, ЕС обмисля санкции, mediapool.bg 28.08.2008 - ↑ West condemns Russia over Georgia, BBC, 26 August 2008 - ↑ Scheffer ‘Rejects’ Russia’s Move, Civil.ge, August 26, 2008 - ↑ CoE, PACE Chairs Condemn Russia’s Move, Civil Georgia, 26 August, 2008 - ↑ OSCE Chair Condemns Russia’s Recognition of Abkhazia, S.Ossetia, Civil Georgia, 26 August, 2008 - ↑ Belarus says to recognize Abkhazia, S. Ossetia, РИА Новости - ↑ CNN.com/Europe: Russia trying to crush democracy, Georgia leader says - ↑ Day-by-day: Georgia-Russia crisis. [редактиране] Външни препратки - След войната - криза. Пазарите наказват Русия за конфликта с Грузия и арогантното отношение към инвеститорите capital.bg, видяно на 21.09.2008 - Руските пазари плащат цена за инвазията в Грузия mediapool.bg видяно на 21.09.2008
1.1 2.1 3.1 4.1 5.1 6.1 7.1 8.1 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 9.6 9.7 9.8 9.9 9.10 9.11 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 10.6 11.1 12.1 12.2 12.3 13.1 13.2 13.3 14.1 14.2 15.1 15.2 15.3 15.4 16.1 17.1 17.2 17.3 17.4 17.5 18.1 18.2 18.3 18.4 18.5 19.1 19.2 19.3 19.4 20.1 20.2 20.3 20.4 21.1 22.1 22.2 22.3 22.4 22.5 22.6 22.7 22.8 23.1 23.2 23.3 23.4 24.1 25.1 26.1 27.1 28.1 28.2 29.1 30.1 30.2 31.1 32.1 32.2 32.3 33.1 34.1 35.1 35.2 35.3 36.1 36.2 36.3 36.4 37.1 37.2 38.1 39.1 39.2 40.1 40.2 40.3 40.4 40.5 41.1 42.1 43.1 44.1 45.1 45.2 46.1 47.1 48.1 49.1 50.1 51.1 51.2 51.3 52.1 52.2 53.1 53.2 54.1 54.2 55.1 56.1 57.1 57.2 58.1 58.2 58.3 58.4 59.1 59.2 60.1 61.1 62.1 62.2 63.1 64.1 65.1 65.2 65.3 65.4 65.5 65.6 66.1 67.1 68.1 68.2 68.3 69.1 70.1 70.2 70.3 70.4 70.5 71.1 72.1 72.2 72.3 73.1 73.2 73.3 74.1 74.2 74.3 75.1 75.2 76.1 76.2 76.3 76.4 77.1 77.2 77.3 78.1 78.2 78.3 79.1 79.2 79.3 80.1 80.2 80.3 81.1 81.2 81.3 82.1 82.2 82.3 83.1 83.2 83.3 84.1 84.2 84.3 84.4 85.1 85.2 85.3 85.4 85.5 86.1 86.2 86.3 86.4 87.1 87.2 87.3 88.1 88.2 88.3 89.1 89.2 89.3 90.1 90.2 90.3 90.4 91.1 91.2 91.3 91.4 92.1 92.2 92.3 92.4 93.1 93.2 93.3 94.1 94.2 95.1 95.2 95.3 96.1 96.2 96.3 97.1 97.2 97.3 98.1 98.2 98.3 99.1 99.2 99.3 99.4 100.1 100.2 100.3 101.1 101.2 102.1 102.2 102.3 103.1 103.2 103.3 104.1 104.2 104.3 105.1 105.2 105.3 106.1 106.2 106.3 107.1 107.2 107.3 108.1 108.2 108.3 109.1 109.2 109.3 110.1 110.2 110.3 111.1 111.2 111.3 112.1 112.2 113.1 113.2 113.3 114.1 114.2 114.3 115.1 115.2 116.1 116.2 116.3 117.1 117.2 117.3 117.4 118.1 118.2 119.1 119.2 120.1 120.2 120.3 121.1 121.2 121.3 121.4 122.1 122.2 123.1 123.2 124.1 124.2 124.3 125.1 125.2 126.1 126.2 126.3 127.1 127.2 127.3 128.1 128.2 129.1 129.2 130.1 130.2 130.3 131.1 131.2 131.3 132.1 132.2 132.3 132.4 133.1 133.2 133.3 134.1 134.2 135.1 135.2 135.3 136.1 136.2 136.3 137.1 137.2 137.3 138.1 138.2 138.3 139.1 139.2 139.3 140.1 140.2 140.3 140.4 141.1 141.2 141.3 142.1 142.2 142.3 143.1 143.2 143.3 144.1 144.2 145.1 145.2 145.3 146.1 146.2 147.1 147.2 147.3 148.1 148.2 149.1 149.2 149.3 150.1 150.2 150.3 151.1 151.2 152.1 153.1 153.2 153.3 154.1 154.2 154.3 155.1 155.2 155.3 156.1 156.2 156.3 157.1 157.2 157.3 157.4 158.1 158.2 159.1 159.2 159.3 160.1 160.2 160.3 160.4 161.1 161.2 161.3 162.1 162.2 162.3 162.4 163.1 163.2 163.3 164.1 164.2 164.3 164.4 165.1 165.2 165.3 165.4 166.1 166.2 166.3 167.1 167.2 167.3 168.1 168.2 168.3 169.1 169.2 170.1 170.2 170.3 171.1 171.2 172.1 172.2 172.3 173.1 173.2 174.1 174.2 174.3 175.1 175.2 175.3 175.4 176.1 176.2 177.1 177.2 177.3
Background of the Russo-Georgian War This article describes the background of the Russo-Georgian War. Contents - 1 Participants and their interests - 2 History - 3 References Participants and their interests[edit] Georgia[edit] In the ninth century, the principality of Abkhazia expanded over western Georgia, and became the Kingdom of Abkhazia, whose capital was in Kutaisi. It soon replaced Greek with the Georgian language. Georgia was first created in the tenth century, defined as the lands in which church services and prayers were held in the Georgian language. The Abkhaz kingdom led the expansionist policy and soon enlarged its realm to the east. In 978 the Abkhaz kingdom and the Kingdom of Georgia unified through dynastic succession. The unification of Georgia was completed when the Emirate of Tbilisi was incorporated into Georgia, and became its capital in 1122. However, after the Mongol invasions, Georgia eventually was broken up into several principalities. In 1801, the east Georgian kingdom was annexed by the Russian Empire and became the Tiflis Governorate. The regions of western Georgia (including Abkhazia) were incorporated into Kutaisi Governorate. After the Russian Revolution of 1917, Georgia declared its independence on 26 May 1918. Although its independence was recognized by Russia in May 1920, the Russian Bolsheviks invaded independent Georgia in 1921.[1] Georgia had three autonomous territories in Soviet times: Abkhazia, Adjara, and South Ossetia. Only with Adjara, populated by Muslim Georgians, was there a pronounced religious difference. However, Adjarians and other Georgians share a common language and in fact many common elements of identity with the exception of religion. This seems to have been a factor in the prevention of the escalation of conflict between Tbilisi and Batumi. On the other hand, South Ossetians and the majority of Abkhaz are Orthodox Christians, whereas all the other determinants of ethnic identity separated them from the Georgians. Despite this fact, the conflicts between the Georgian central government and these territories were severe and violent.[1] South Ossetia[edit] The Ossetians are an Indo-European ethnic group descended from the Alans, one of the Sarmatian tribes, and speaking the Ossetian language which is an Iranian language similar to the Pathan language spoken in Afghanistan. The timing of the Ossetian arrival in the South Caucasus is debated. One recent theory holds that they settled there during the 13th and 14th Centuries AD after being driven there by Mongol invaders and Timur's armies.[2] Historically, Ossetians and Georgians have lived together more or less peacefully and often intermarrying. When the Ossetians first came into contact with Tsarist Russia, geography and religion have since given the Ossetians a pro-Russian orientation. Ossetians joined both the tsarist and Soviet army massively; they take pride in having produced more heroes of the Soviet Union per head of population than other Soviet peoples.[3] The Soviet Georgian government, established after the Red Army invasion of Georgia in 1921, created the South Ossetian Autonomous Oblast in April 1922 under pressure from Kavburo (the Caucasian Bureau of the Central Committee of the Russian Communist Party).[4] Some historians believe that autonomy was granted to the Ossetians by the Bolsheviks in return for their assistance in fighting against independent Georgia, since this territory had never been a separate entity.[5] Ossetians moved in large numbers to Tskhinvali, which used to have a larger population of Jews and Armenians than of Ossetians. North and South Ossetia were linked for the first time only in 1985 when the Roki Tunnel was opened.[3] South Ossetians and Georgians lived side by side for centuries without extensive friction. However, during the Soviet time, the region preferred to interact with the Soviet leadership in Moscow and lacked personal ties to the Georgian leadership.[6] Within South Ossetia, Georgian and Ossetian villages were mixed. Around 65 thousand Ossetians lived in South Ossetia, while 100 thousand lived in Georgia proper. Ossetians living in Georgia proper were fluent in the Georgian language, and spoke it better than other minorities living in Georgia.[3] South Ossetia had a Georgian ethnic minority of around 28,500 out of the total population of 98,500 in 1989.[7] Abkhazia[edit] The Abkhaz are an ethnic group related to the Circassian groups of the North Caucasus.[8] After the Russian Revolution of 1917, Abkhazia shifted between Bolshevik and Menshevik control before finally being conquered by the Bolshevik-controlled Red Army in 1921. In 1922, the Bolsheviks agreed to designate Abkhazia as a treaty republic within the Transcaucasian Socialist Federative Soviet Republic, granting the region considerable autonomy. However, in 1931, Abkhazia was downgraded to the status an autonomous republic within Georgia. After 1936, a severe policy of Georgianization, apparently at Stalin's whim, was enacted. Most political posts were given to Georgians, and mass immigration of non-Abkhaz peoples ensued, diluting the Abkhaz community to a meager 18% of Abkhazia's overall population by 1939.[9] The inclusion of Abkhazia as an ASSR within Soviet Georgia in 1931 was seen as illegal act carried out by the "Georgian Stalin" by the Abkhaz. However, the Abkhaz SSR was not the only such entity that was downgraded to an autonomous position. The institution of an Abkhaz SSR would indeed have been an anomaly in Soviet nationality theory, mainly as SSR status was only granted to substantially sized nations with a significant degree of national identity. However, from the perspective of Moscow at the time, the retaining of SSR status of Abkhazia would be prejudicial unless the same status were granted to the national minorities of the North Caucasus. Although the Kremlin might have wanted to weaken Georgia by such a step, it would have potentially grave consequences for Russia itself.[1] Abkhazia's comparative wealth enabled the Abkhaz people to extract considerable concessions from the Soviet governance. Although the Soviets repeatedly refused to grant Abkhazia separation from Georgia, they did give the Abkhaz increased autonomy and economic credits to improve their infrastructure. During the 1970s the Abkhaz gained increasing control of Abkhazia's administration, the control of ethnic Georgians likewise decreasing, and by the 1980s the Abkhaz filled 67% of the government's minister positions and 71% of the Oblast committee department head positions. Considering that the Abkhaz minority within Abkhazia had by 1989 fallen to just 17.9%, this would indicate that the Abkhaz held a disproportionate share of the high-level administration.[10] Growing prominence of the Abkhaz people angered Georgians living in Abkhazia who claimed they were being denied privileges. This rift precipitated the so-called "ethnic battles" of the 1970s and 80s which, although fought between different ethnic groups, were largely economic in nature. The Abkhaz viewed the Georgians as would-be defectors from the Soviet Union, whereas the Georgians criticized the Abkhaz for supporting the Soviet Union. The other ethnic groups living in Abkhazia tended to prefer maintaining the status quo, and thereby the Soviet Union, and thus tacitly supported the Abkhaz factions.[11] Russia[edit] Historically, the Caucasus has been an area over which empires have competed; it has served both as bridge and barrier to contacts between north and south, and between east and west. Its crucial geopolitical location - lying between the regional powers: Russia, Iran, and Turkey - is a "mixed blessing".[1] Russian interests in the region can be viewed as following. The South Caucasus forms a "buffer zone" between the North Caucasus and the Middle East to its South; the region is bordering Turkey and Iran. This is a region where Russia feels "vulnerable". The South Caucasus is also a zone of important economic interests. If the South Caucasus is controlled by Russia, it enables Moscow to control the amount of Western influence in the geopolitically crucial Central Asia.[1] Russia fought two wars in Chechnya to defend its frontier. According to Vladimir Putin, "Russia has been playing a positive, stabilizing role in this part of the world, in the Caucasus as a whole, for centuries. It has been a guarantor of security, cooperation, and progress in this region."[12] Georgia had two strategic characteristics that were seen as irreplaceable in Moscow: the border with Turkey and the location on the Black Sea. Russia is more worried of Turkish than Iranian influence in the Caucasus, and perceives Turkey as a threat in the political, economical and military fields.[1] The Russian ruling elites had focused on Georgia since the days of the presidency of Eduard Shevardnadze, whom they blamed, together with Soviet president Mikhail Gorbachev and Alexander Yakovlev, Central Committee Secretary of the Communist Party of the Soviet Union, for the dissolution of the Soviet Union and its sphere of influence. Russian post-Soviet security establishments also viewed the Abkhaz coastline and illicit business opportunities provided by lawless Abkhazia and South Ossetia as additional incentives for deep involvement in Georgia.[13] Of the two regions - Abkhazia and South Ossetia, the first is strategically and economically more significant to Russia. In the 1990s the Russian leadership noted that their strategic weight in the Black Sea depended on the presence of Russian troops on the Black Sea coast of the Caucasus.[14] Russia hoped to use South Ossetia initially to keep Georgia within the Soviet Union and later in a Russian sphere of influence.[15] Other actors[edit] United States[edit] Building close political ties with Georgia as opposed to the confrontation of the latter with Russia, gave the United States an opportunity to create a counterbalance to Russian dominance in the Caucasus.[16] Georgia maintained a close relationship with the G.W. Bush administration of the United States of America.[17][18] In 2002, the USA started the Georgia Train and Equip Program to arm and train the Georgian military,[19] and, in 2005, a Georgia Sustainment and Stability Operations Program to broaden capabilities of the Georgian armed forces to sustain its contribution in the Global War on Terrorism.[20] The United States Department of State described Georgia as "an anchor for regional stability and prosperity," despite the fact that Freedom House had downgraded Georgia's democracy ranking after 2007. In 2008 Freedom House ranked the quality of Georgian democracy as lower than it was under President Eduard Shevardnadze.[12] Energy routes[edit] Although Georgia has no significant oil or gas reserves of its own, its territory hosts part of the important Baku–Tbilisi–Ceyhan pipeline transit route that supplies Europe. The pipeline transports 1 million barrels (160,000 m3) of oil per day.[21] Russia, Iran and Persian Gulf countries were against the construction of the BTC pipeline.[22] Operations of the pipeline started up first in Azerbaijan with the beginning of line fill at the head pump station at the Sangachal Terminal on 10 May 2005.[23] It has been a key factor for the United States' support for Georgia, allowing the West to reduce its reliance on Middle Eastern oil while bypassing Russia and Iran.[24] U.S./Israeli interests in Iran[edit] Russian envoy to NATO Dmitry Rogozin claimed the United States could have plans to use Georgian airfields to launch air strikes against Iranian nuclear facilities. Rogozin said that Russian intelligence had obtained information indicating that Washington had plans to use the Georgian military infrastructure for a war on Iran, stating that the US had already started "active military preparations on Georgia's territory" for such a strike and that the "reason why Washington values Saakashvili's regime so highly" was that he gave permission to the US to use its airfields. The Russian envoy's claims followed a UPI report that "a secret agreement between Georgia and Israel had earmarked two military airfields in the south of Georgia for use by Israeli fighter-bombers in a potential pre-emptive strike against Iran."[25] History[edit] Events in South Ossetia[edit] During the collapse of the USSR, Georgia’s first post-Soviet leader, Zviad Gamsakhurdia, emerged. The platform, known as "Georgia for Georgians", projected ethnic Georgians, who made up 70 percent of the population, as the country’s true masters. A longtime anti-Soviet dissident, he derided South Ossetians as newcomers, saying they had arrived only 600 years ago and as "tools" of the Soviet Union.[26] Amidst rising ethnic tensions, war broke out when Georgian forces entered the capital of South Ossetia, Tskhinvali.[27] More than 2,000 people are believed to have been killed in the war.[28] The separatists were helped by former Soviet military units, who by now had come under Russian command.[29] Approximately 100,000 Ossetians fled Georgia proper and South Ossetia, while 23,000 Georgians left South Ossetia.[30] A ceasefire agreement (the Sochi Agreement) was reached on 24 June 1992. While it ended the war, it did not deal with the status of South Ossetia. A Joint Control Commission for Georgian–Ossetian Conflict Resolution and peacekeeping force, composed of Russian, Georgian and Ossetian troops, was set up. The Ossetian de facto government controlled the region independently from Tbilisi.[31] The JPKF’s activities were mainly concentrated in the Conflict Zone, which included an area within a 15-km radius from Tskhinvali.[32] Some parts of South Ossetia remained under the Georgian control.[27] The separatists retained control over the districts of Tskhinvali, Java, Znauri and parts of Akhalgori. The Georgian central government controlled the rest of Akhalgori and the Georgian villages in the Tskhinvali district.[33] Events in Abkhazia[edit] Tensions grew in 1989 when the ethnic Abkhaz population of Abkhazia gathered in the village of Lykhny to declare their demand for separation from Georgia and inclusion in the Russian Federation.[34] Gamsakhurdia's pro-Georgian movement responded with counter-demonstrations of its own, as the region splintered over ethnic ties. On August 25, 1990, the Abkhaz Supreme Soviet declared itself a union republic within the Soviet Union, a move which Tbilisi immediately rejected.[35] The Abkhaz, like the South Ossetians, strongly favoured the continuation of the Soviet Union and distrusted the Georgian leadership; 99% of the Abkhaz voting in the referendum voted in favor of maintaining the Soviet Union in March 1991.[6] In August 1992, war broke out when the Georgian National Guard entered Abkhazia to rescue captive Georgian officials and to reopen the railway line. Georgian soldiers marched straight to Sukhumi and seized government buildings and looted the city. Eduard Shevardnadze, Georgia's leader, was reluctant to condemn the national guard's commander, Tengiz Kitovani, who allegedly led the incursion into Sukhumi unauthorized.[36] For the Georgian government, far more was at stake in Abkhazia than in South Ossetia: a quarter of a million ethnic Georgians, a large part of territory, most of the Georgian Black Sea coastline - in addition to a great deal of pride and historical attachment.[37] Russian military assisted the Abkhaz separatists.[38] The war lasted until Russia negotiated a ceasefire in July 1993 with the Sochi Agreement.[39] However, the ceasefire was broken in September of that year as the Abkhaz stormed and overwhelmed Sukhumi, which fell on 27 September. Most members of the Georgian government that had stayed in the parliament building, were killed.[40] Following a process of ethnic cleansing of Georgians, the population of Abkhazia was reduced to 216,000, from 525,000 in 1989.[41] On 4 April 1994, the Declaration on Measures for a Political Settlement of the Georgian-Abkhaz Conflict was signed, and one month later a CIS peacekeeping force was deployed in the region. Later, the United Nations Observer Mission in Georgia (UNOMIG) deployed its observers in the south of Abkhazia.[42] Similar to South Ossetia, an unrecognised government did not control the entire territory of Abkhazia.[43] Unresolved conflicts[edit] Since the 1990s, the situation in Georgia was monitored by the Organization for Security and Co-operation in Europe mission in Georgia.[44] The conflict remained frozen until 2004,[17] when Mikheil Saakashvili came to power after Georgia's Rose Revolution, which ousted president Eduard Shevardnadze.[45] In the years that followed, Saakashvili's government pushed a programme to strengthen state institutions,[46] and created "passably democratic institutions" and implemented what was viewed as a pro-US foreign policy.[29] One of Saakashvili's main goals was Georgian NATO membership,[17] which Russia opposed.[47] This has been one of the main stumbling blocks in Georgia-Russia relations.[48] Restoring South Ossetia and Abkhazia to Georgian control had been a top-priority goal of Saakashvili since he came to power.[49][50] Saakashvili’s relations with Russia deteriorated as he quickly re-established control over Adjara and declared his intention to reintegrate Abkhazia and South Ossetia.[51] Emboldened by the success in restoring control in Adjara in early 2004,[50][52] the Georgian government launched a push to retake South Ossetia.[50][53] Intense fighting took place between Georgian forces and South Ossetian militia between 8 and 19 August 2004. According to researcher Sergei Markedonov, the brief war in 2004 was a turning point for Russian policy in the region: Russia, which had previously aimed only to preserve the status-quo, now felt that the security of the whole Caucasus depended on the situation in South Ossetia, and took the side of South Ossetia.[7] Since 2006, Georgia's total military spending as percentage of GDP was higher than Russia’s.[54] According to the 2007 report of Stockholm International Peace Research Institute (SIPRI), Georgia had the highest average growth rate of military spending in the world.[55] Tbilisi stated that it was not aimed at the breakaway regions of Abkhazia and South Ossetia.[55] According to the 2008 budget of Georgia, defence funding accounted for slightly over 19% of all state spending,[56] with a further significant increase approved in an parliament session on 15 July 2008.[57] From 2005 to 2008, Georgia has repeatedly proposed broad autonomy for Abkhazia and South Ossetia within the unified Georgian state, but the proposals were rejected by the secessionist authorities, who demanded full independence.[58][59] In 2006 Georgia sent security forces to the Kodori Gorge in eastern Abkhazia, when a local militia leader rebelled against the Georgian authorities.[43] The presence of Georgian forces in the Kodori Gorge continued until the war in 2008.[7][60] In July 2006, the Georgian parliament passed a resolution demanding the removal of all Russian peacekeeping forces from Abkhazia, but the forces did not withdraw.[42] In 2007, the Georgian government set up what Russians said was a "puppet government" led by the former South Ossetian prime minister Dmitry Sanakoyev and granted to it a status of a provisional administration, alarming Tskhinvali and Moscow.[61][62] In what Sergei Markedonov has described as the culmination of Georgian "unfreezing" policy, the control of the Georgian peacekeeping battalion was transferred from the joint command of the peacekeeping forces to the Georgian Defence Ministry.[7] President Saakashvili promised to bring the breakaway regions back under Georgian control during his re-election campaign in 2008.[63] Georgia's NATO aspirations[edit] In 1994, Georgia joined the Partnership for Peace, a NATO program. In November 2002, Georgia declared before the NATO Summit in Prague that it intended to secure membership in NATO and sought an Individual Partnership Action Plan (IPAP).[64] However, to join NATO, Georgia was required to update its military to the organization's standards. To perform such reforms, it was estimated that Georgia had to increase its military spending to 2% of its GDP.[65] After Georgia's Rose Revolution in 2003, the Tbilisi government placed integration with the West, especially NATO and the European Union, as top priority.[64] In 2005, President Mikheil Saakashvili predicted that Georgia would join NATO by 2009.[46] Georgia sought membership in NATO for reasons of both security and its own development as a state. Georgia's Deputy Defence Minister Levan Nikoleishvili stated in an interview in 2006, "We look to Nato as a club and as an organisation, which will not only be a guarantee for security but will also be a guarantee for development for us."[66] Georgia believed that Alliance membership would bring an end to Russian dominance in the region and the Abkhaz and South Ossetian conflicts would be resolved.[67] Georgia conducted a NATO membership referendum on 5 January 2008.[68] It was a non-binding referendum on whether to join NATO and was held at the request of the Georgian President, together with an early presidential election and legislative election date referendum. This was announced on November 26, 2007, shortly before Mikheil Saakashvili resigned as President of Georgia for the early presidential elections.[69][70] The referendum asked: "do you want Georgia to become a member of the North Atlantic Treaty Organization, NATO?"[71] According to the official results of Georgia's Central Election Commission, 77% of voters were in favor.[72] On 14 February 2008, at a meeting with NATO Secretary General Jaap de Hoop Scheffer, the head of Georgia’s mission to NATO handed him a formal request from President Mikheil Saakashvili to invite Georgia to participate in a Membership Action Plan (MAP).[73] By the time of the Bucharest summit in April 2008, it was evident that the majority of the European NATO countries were not ready to support the American lead and offer MAP to Ukraine and Georgia,[74][75] although the US president George W. Bush himself was lobbying both Georgia and Ukraine.[76][77] The Russian campaign of pressure and threat had likely contributed to that outcome.[74] Germany and France said that offering membership plan to Ukraine and Georgia would be "an unnecessary offense" to Russia.[77] At the summit, the alliance did not offer a MAP to Georgia or Ukraine. The opponents of Ukraine and Georgia pointed out that internal conflicts existed there.[78] However, NATO pledged to review the decision in December 2008.[79] NATO Secretary General Jaap de Hoop Scheffer said that Georgia and Ukraine would become members eventually.[80] Georgia welcomed the decision and said: "The decision to accept that we are going forward to an adhesion to NATO was taken and we consider this is a historic success".[81] After the war, the obliteration of Georgia’s military power and the heightened insecurity of its borders made some NATO member countries – particularly Western European ones – less willing to extend a membership Action Plan (MAP) to Georgia, and also questioned NATO membership for Ukraine.[82] Some European countries, like Germany and France, were already resisting to the idea of giving a NATO membership assurance to a country with an open dispute with Russia.[83] Russian woes about potential NATO expansion[edit] Russia's concerns over NATO expansion derive from its Cold War reflexes. Russia continues to view NATO as primarily a military alliance.[67] According to official Russian military doctrine, the presence of foreign forces near Russia's territory, including in the former Soviet space, constitutes a threat.[84] By barring NATO from the South Caucasus, Russia reserves the right to militarily intervene in the region without fear of an allied response under Article 5 of the NATO Charter.[82] In 2006, the Russian Foreign Ministry stated that the "possible accession of Georgia to an unreformed NATO would seriously affect Russian interests," especially its political, military, and economic interests, and "would have a negative impact on the fragile situation in the Caucasus".[85] As Moscow-based military analyst Pavel Felgenhauer contended, countries such as Poland, the Baltic states, and Georgia all sought to join NATO "to have a guarantee against the Russians." As Felgenhauer noted, "that makes NATO and Russia basically enemies. In a sense they are on a collision course. So a real partnership is hardly possible and any expansion of NATO is seen, in Russia, in Moscow, as a threat to our interests."[66] On 4 April 2008, Russian President Putin at the end of the Bucharest summit said that the alliance's plan to invite Georgia and Ukraine "didn’t contribute to trust and predictability in our relations".[86] On the same day in Bucharest and two days later in Sochi, Vladimir Putin privately told president George Bush that if Ukraine entered NATO, Russia would detach eastern Ukraine (and likely the Crimean Peninsula) and annex them and, thus, Ukraine would "cease to exist as a state". Putin also warned Bush that if Georgia moved toward NATO membership, Russia might recognize Abkhazia and South Ossetia.[74] In June 2008, Russian President Dmitry Medvedev warned Georgian President Mikheil Saakashvili that the conflict between their two respective states would be deepened if Georgia were to join NATO.[87] Russian involvement in South Ossetia[edit] On 31 May 2002, Russia adopted the Law on Russian Federation Citizenship, that made obtaining of Russian citizenship by residents of ex-Soviet republics easier. Many residents of Abkhazia and South Ossetia applied for citizenship voluntarily.[88] In 2008 the majority of the residents of South Ossetia were Russian citizens holding Russian passports.[89][90][91] Russian President Dmitry Medvedev stated that he would "protect the life and dignity of Russian citizens wherever they are".[92] From the viewpoint of Russian constitutional law, the legal position of Russian passport-holders in South Ossetia is the same as that of Russian citizens living in Russia.[93] According to an EU report, this position is inconsistent with international law (which considers the vast majority of allegedly-naturalised persons as not Russian citizens).[94] In 2005, Georgia accused Russia of the annexation of its internationally recognized territory.[95] Russian officials had de facto control of South Ossetia's institutions, including security institutions and forces; South Ossetia's de facto government was largely staffed with Russians and South Ossetians with Russian passports, who had occupied equivalent government positions in Russia.[93][96][97][98] Reuters reported that before the war, Russia supplied two-thirds of South Ossetia's annual budget, and that Russia's state-controlled gas giant Gazprom was building new gas pipelines and infrastructure worth of 15 billion Russian rubles there.[99] In mid-April, 2008, the Russian Foreign Ministry announced that Russian PM Vladimir Putin had given instructions to the federal government whereby Russia would pursue economic and administrative relations with Abkhazia and South Ossetia as with the subjects of Russia.[100] In 2008, as Russian pressure increased, Georgia began calling for internationalization of the peacekeeping forces in the separatist regions. Georgia argued that Russia had become a party to the conflict. The West took notice and launched renewed peace efforts. Germany, the EU, and the Organization for Security and Cooperation in Europe (OSCE) all offered revised peace plans or sponsored peace conferences. The German peace plan for Abkhazia was accepted by Georgia but rejected by the Abkhaz separatists. Russia and the separatists failed to appear at an EU-sponsored peace conference on Abkhazia and rejected an OSCE suggestion for renewed negotiations on South Ossetia.[101] Russian military preparations[edit] According to The Daily Telegraph, in 2007 Russian President Vladimir Putin announced plans for a £100 billion arms program over the next seven years for the financing of new, modern weapons and ordered military chiefs to 'strengthen the battle-readiness of the army and navy'.[102] Russia's defence budget rose 22% in 2007.[103] Concurrently with the Georgia/USA military exercise Immediate Response 2008,[104] the Russian forces conducted their own exercise, Caucasus Frontier 2008, where they practiced rapid response to the terrorist incursions through the Russian southern border.[105] It was reported that the Russian paratroopers would train near the Roksky and Mamison passes. The Roksky pass is the major link with South Ossetia. Both sides claimed that the exercises were unrelated to each other.[104] Later Dale Herspring, an expert on Russian military affairs at Kansas State University, described the Russian exercise as "exactly what they executed in Georgia just a few weeks later [...] a complete dress rehearsal."[106] Kosovo precedent[edit] In March 2008 Time magazine predicted that "By splitting the West and the wider international community, the U.S.-backed declaration of independence by Kosovo has given Russia an opening. Countries concerned with separatist problems of their own, from Spain or Cyprus to China, have been unable to follow the U.S. lead in recognizing Kosovo's breakaway from Serbia. And Russia has sought to exploit the gaps that have emerged as a result." They went on to say "Russia [...] tacitly supported breakaway provinces [...] Moscow has also granted Russian citizenship to some 90% of the Abkhazian and South Ossetian populations, giving it grounds to intervene whenever Russia deems it expedient, on the basis of ensuring the security of its citizens."[107] References[edit] - ^ a b c d e f Svante E. "Small Nations and Great Powers" (PDF). RoutledgeCurzon. - ^ George, Julie A (2009). The Politics of Ethnic Separatism in Russia and Georgia. Palgrave Macmillan. - ^ a b c de Waal, Thomas (2010). The Caucasus: an Introduction. Oxford University Press. - ^ (Russian) OCETИHCKИЙ BOПPOC [Ossetian Question]. Tbilisi. - ^ Peter Roudik. "Russian Federation: Legal Aspects of War in Georgia". Library of Congress. Archived from the original on 16 July 2014. - ^ a b George, Julie A (2009). The Politics of Ethnic Separatism in Russia and Georgia. Palgrave Macmillan. - ^ a b c d "Regional Conflicts Reloaded". 16 November 2008. Archived from the original on 16 July 2011. - ^ de Waal, Thomas (2010). The Caucasus: an Introduction. Oxford University Press. - ^ de Waal, Thomas (2010). The Caucasus: an Introduction. Oxford University Press. - ^ George, Julie A (2009). The Politics of Ethnic Separatism in Russia and Georgia. Palgrave Macmillan. - ^ de Waal, Thomas (2010). The Caucasus: an Introduction. Oxford University Press. - ^ a b Rutland, Peter (12 August 2008). "A Green Light for Russia". Archived from the original on 24 March 2009. - ^ Dr. Ariel Cohen; Colonel Robert E. Hamilton (9 June 2011). "The Russian Military and the Georgia War: Lessons and Implications". Strategic Studies Institute. p. vii. - ^ Roy Allison (2008). "Russia resurgent? Moscow’s campaign to 'coerce Georgia to peace'". International Affairs 84 (6): 1145–1171. Archived from the original on 6 September 2009.[dead link] - ^ Lieven, Anatol (11 August 2008). "Analysis: roots of the conflict between Georgia, South Ossetia and Russia". The Times. Archived from the original on 12 August 2008. - ^ Narine Ghazaryan (2007). "The Study of the European Neighbourhood Policy: Methodological, Theoretical and Empirical Challenges". The University of Nottingham. - ^ a b c "Q&A: Conflict in Georgia". BBC News. 11 November 2008. - ^ "'Terrible Losses Overnight': Cables Track US Diplomatic Efforts to Avert Russian-Georgian Conflict". Der Spiegel. 1 December 2010. - ^ "Helping Georgia?". Institute for the Study of Conflict, Ideology and Policy. Boston University. March–April 2002. - ^ Marine Staff Sgt. Jonathan Moor (1 September 2005). "Republic of Georgia puts her best into Iraq fight". United States European Command. Archived from the original on 23 March 2012.[dead link] - ^ Pagnamenta, Robin (8 August 2008). "Analysis: energy pipeline that supplies West threatened by war Georgia conflict". The Times. Archived from the original on 3 September 2008. - ^ "Revolutions in the Pipeline". Kommersant. Archived from the original on 23 July 2009. - ^ "Operations". Archived from the original on 14 October 2006.[dead link] - ^ "Georgia's oil pipeline is key to U.S. support". SFGate.com. 9 August 2008. - ^ "Russia: Georgia aiding US for war on Iran". PressTV. 17 September 2008. - ^ "Soviet Union’s Fall Unraveled Enclave in Georgia". The New York Times. 6 September 2008. - ^ a b "Chapter 4 of "The Georgian - South Ossetian Conflict"". Caucasus.dk. Archived from the original on 30 April 2009.[dead link] - ^ Walker, Shaun (9 August 2008). "We are at war with Russia, declares Georgian leader". The Independent. Archived from the original on 12 August 2008. - ^ a b Charles King (2008). "The Five-Day War" (PDF). Archived from the original on 1 June 2010. - ^ "THE INGUSH-OSSETIAN CONFLICT IN THE PRIGORODNYI REGION". Human Rights Watch. - ^ Coene, Frederik (2010). The Caucasus: an Introduction. Routledge. Ossetia: Mapping Out Scenarios". Civil. Ge. 5 February 2006. - ^ International Crisis Group (7 June 2007). "Georgia's South Ossetia Conflict: Make Haste Slowly" (PDF). Archived from the original on 13 June 2007.[dead link] - ^ Coppieters Bruno; Nodia Ghia; Anchabadze Yuri (1998). "Georgians and Abkhazians : the search for a peace settlement" (PDF). Archived from the original on 20 May 2014. - ^ de Waal, Thomas (2010). The Caucasus: an Introduction. Oxford University Press. - ^ de Waal, Thomas (2010). The Caucasus: an Introduction. Oxford University Press. - ^ de Waal, Thomas (2010). The Caucasus: an Introduction. Oxford University Press. - ^ Dr. Ariel Cohen; Colonel Robert E. Hamilton (9 June 2011). "The Russian Military and the Georgia War: Lessons and Implications". Strategic Studies Institute. - ^ Coene, Frederik (2010). The Caucasus: an Introduction. Routledge. - ^ de Waal, Thomas (2010). The Caucasus: an Introduction. Oxford University Press. - ^ Stefan Hedlund (7 August 2012). "Washington shames Moscow over 'occupied' Abkhazia". - ^ a b Coene, Frederik (2010). The Caucasus: an Introduction. Routledge. - ^ a b "Georgian-Abkhaz Tensions Rise Over Kodori Gorge". Institute for War and Peace Reporting. 26 September 2006. - ^ "OSCE Mission to Georgia". Archived from the original on 13 May 2008.[dead link] - ^ "Profile: President Mikheil Saakashvili of Georgia". BBC. 27 September 2012. - ^ a b "Georgia: Moving from Revolution to Democratic Institutions". EurasiaNet. 27 November 2005. Archived from the original on 4 May 2009. - ^ "Russia opposes NATO expansion in principle - PM Putin". RIA Novosti. - ^ "Georgia lags with NATO membership citing unpreparedness". ITAR-TASS. - ^ "Saakashvili: Returning of Abkhazia is the main goal of Georgia". 21 November 2005. Archived from the original on 5 January 2006.[dead link] - ^ a b c Charles King (25 August 2004). "Tbilisi Blues". Foreign Affairs. Archived from the original on 20 September 2012. - ^ "Georgia". Freedom in the World 2008. - ^ "SAAKASHVILI'S AJARA SUCCESS: REPEATABLE ELSEWHERE IN GEORGIA?". International Crisis Group. - ^ "South Ossetia: Where Peace Is a Relative Term". EurasiaNet. 27 January 2005. - ^ "SIPRI Military Expenditure Database". SIPRI. - ^ a b "Georgia's Big Military Spending Boost". Institute for War and Peace Reporting. Archived from the original on 18 April 2009. - ^ "2008 State Budget Approved". Civil. Ge. 28 December 2007. - ^ "Defense Spending, Number of Troops Increased". Civil. - ^ "Chronicle of the Georgian-Ossetian conflict: Fact sheet". RIA Novosti. - ^ Vladimir Soccor (1 April 2008). "Georgia offers far-reaching autonomy to Abkhazia". Eurasia Daily Monitor 5 (61). - ^ "Georgian troops leave Abkhazia, Russians in Gori". Associated Press. Archived from the original on 14 August 2008.[dead link] - ^ "Russia Warns Against Tbilisi's 'S. Ossetia Administration' Plan". Civil. Ge. 27 March 2007. - ^ "Georgia- South Ossetia: conflict chronology". The Telegraph. 8 August 2008. - ^ "War in the Caucasus: Inside the battle zone". The Independent. - ^ a b Jim Nichol (6 March 2009). "Georgia [Republic] and NATO Enlargement: Issues and Implications". Congressional Research Service. - ^ George, Julie A (2009). The Politics of Ethnic Separatism in Russia and Georgia. Palgrave Macmillan. - ^ a b "Georgia's NATO Bid Irks Russia". BBC News. 28 November 2006. - ^ a b Kakha Jibladze (2007). "Russia’s Opposition to Georgia’s Quest for NATO Membership". China and Eurasia Forum Quarterly 5 (1): 46. - ^ "Georgians back NATO membership in referendum". RIA Novosti. 11 January 2008. - ^ (German) "Georgier sollen am 5. Januar auch über Nato-Beitritt entscheiden". Neue Zürcher Zeitung. 26 November 2007. - ^ "Georgia to Hold Plebiscite on NATO Membership". Civil. Ge. 26 November 2007. - ^ "Ballot Papers Printed". Civil. Ge. 21 December 2007. - ^ "CEC Approves Plebiscite Final Vote Tally". Civil. Ge. 18 January 2008. - ^ "Enlargement Issues at NATO’s Bucharest Summit". Congressional Research Service. - ^ a b c Hannes Adomeit (April 2011). "Russia and its Near Neighbourhood: Competition and Conflict with the EU". College of Europe. - ^ "NATO: Bush's Support for Georgia, Ukraine is No Pose". EurasiaNet. - ^ Luke Harding (1 April 2008). "Bush backs Ukraine and Georgia for Nato membership". The Guardian. - ^ a b "NATO Allies Oppose Bush on Georgia and Ukraine". The New York Times. - ^ Uffe Ellemann-Jensen (7 April 2008). "Beacon falters in fight for freedom". The Australian. - ^ "What NATO Summit Declaration Says on Georgia". Civil. Ge. 4 April 2008. - ^ "Nato denies Georgia and Ukraine". BBC News. - ^ "Georgia welcomes the decision from Bucharest". - ^ a b Ariel Cohen (April 2013). "Azerbaijan and U.S. Interests in the South Caucasus: Twenty Years after Independence". The Geopolitical Scene of the Caucasus: A Decade of Perspectives (Toplumsal Katılım ve Gelişim Vakfı): 64. - ^ Torrey Clark; Greg Walters (8 August 2008). "Putin Says `War Has Started,' Georgia Claims Invasion (Update4)". Bloomberg L.P. - ^ Sherr, James (2009). "The Implications of the Russia-Georgia War for European Security". The Guns of August 2008: Russia's War in Georgia (M.E. Sharpe). - ^ "Georgia's accession to NATO affects Russian interests - ministry". RIA Novosti. 22 September 2006. - ^ Evans, Michael (5 April 2008). "Vladimir Putin tells summit he wants security and friendship". The Times. Archived from the original on 24 July 2008. - ^ "Georgia is Warned by Russia Against Plans to Join NATO". The New York Times. - ^ Kristopher Natoli. "WEAPONIZING NATIONALITY: AN ANALYSIS OF RUSSIA’S PASSPORT POLICY IN GEORGIA". Boston University. - ^ Eke, Steven (8 August 2008). "S Ossetia bitterness turns to conflict". BBC News. Archived from the original on 9 August 2008. - ^ "Opinion: A Ruso-Georgian Media War in South Ossetia". Deutsche Welle. 9 August 2008. - ^ "Medvedev tells Bush Russia aims to force Georgia to accept peace". RIA Novosti. 9 August 2008. Archived from the original on 11 August 2008. - ^ "Russian tanks enter South Ossetia". BBC News. 8 August 2008. - ^ a b "Report. Volume II". IIFFMCG. September 2009. - ^ "Report. Volume I". IIFFMCG. September 2009. - ^ (Russian) "Гpyзия oбBиHилa Poccию B aHHekcии TeppиTopии". Utro. 18 January 2005. - ^ (Russian) "«OceTиHы He иMeюT Hиkakoro жeлaHия зaщищaTb peжиM KokoйTы»". Paдиo CBoбoдa. 8 August 2008. - ^ (Russian) "BOЙCKAMИ ЮЖHOЙ OCETИИ KOMAHДyET БЫBШИЙ ПEPMCKИЙ BOEHKOM ГEHEPAЛ-MAЙOP BACИЛИЙ ЛyHEB". UralWeb. Archived from the original on 13 August 2008.[dead link] - ^ (Russian) "MиHдзaeB, Mиxaил". Lenta.ru. - ^ "FACTBOX - What is Georgia's rebel South Ossetia region?". Reuters. 8 August 2008. - ^ (Russian) "ПpизHaTeлbHыe пpиkaзaHия". Kommersant. - ^ Dr. Ariel Cohen; Colonel Robert E. Hamilton (9 June 2011). "The Russian Military and the Georgia War: Lessons and Implications". Strategic Studies Institute. - ^ "Russian soldiers who died in Georgia conflict hailed as heroes by Kremlin". The Daily Telegraph. - ^ "Russian fighting machine is showing its age, say military analysts". The Times. Archived from the original on 27 August 2008. - ^ (Russian) "yчeHиe "KaBkaз-2008" зaBepшeHo". Russian Ministry of Defence. 2 August 2008. Archived from the original on 18 September 2008.[dead link] - ^ "Russians Melded Old-School Blitz With Modern Military Tactics". The New York Times. - ^ "Russia Cashes in on Kosovo Fears". Time. Archived from the original on 10 March 2008.[dead link]