http___en.wikipedia.org_wiki_King_of_Iceland.xml
1.1 2.1 2.2 3.1 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 5.6 5.7 6.1 6.2 6.3 6.4 7.1 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 8.6 9.1 9.2 9.3 9.4 10.1 11.1 11.2 11.3 11.4 12.1 12.2 12.3 12.4 13.1 13.2 13.3 14.1 15.1 15.2 15.3 15.4 15.5 16.1 16.2 17.1 17.2 18.1 18.2 18.3 18.4 18.5 19.1 20.1 20.2 20.3 20.4 20.5 21.1 22.1 22.2 22.3 23.1 24.1 24.2 24.3 24.4 24.5 24.6 24.7 25.1 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 31.1 32.1 33.1 34.1 35.1 36.1 37.1 38.1 39.1 40.1 41.1 42.1 43.1 44.1 45.1 46.1 47.1 48.1 49.1 50.1 51.1 52.1 53.1 54.1 55.1 56.1 57.1 58.1 59.1 60.1 61.1 62.1 63.1 64.1 65.1 66.1 67.1 68.1 69.1 70.1 71.1 72.1 73.1 74.1 75.1 76.1 77.1 78.1 79.1 80.1 81.1 82.1 83.1 84.1 85.1 86.1 87.1 88.1 89.1
Исландия Република Исландия (на исландски: Ísland, произнася се [ˈislant]) е островна държава в северната част на Атлантическия океан. Намира се между Гренландия и Шотландия и е на северозапад от Фарьорските острови. [редактиране] История [редактиране] Средновековие Смята се, че първите заселници в Исландия са православни ирландски монаси, които прекарват известни периоди на острова от 8 век. Те престават да го посещават, след постепенното заселване на викинги, идващи от Норвегия. Първият известен заселник е Ингоулвур Артнарсон, който през 874 година се настанява в района на днешен Рейкявик. Той е последван от нови заселници, главно норвежци и техните ирландски роби. До 930 година основната част от ограничената обработваема земя на острова е разпределена. Тогава е създаден Алтингът, парламент със законодателна и съдебна власт. Той е смятан за най-стария парламент в света, който, макар и с прекъсвания, съществува и до днес. Християнството се налага в Исландия около 1000 година с подкрепата на норвежките крале. Те традиционно упражняват значително влияние в страната, както поради норвежкия произход на повечето исландци, така и поради зависимостта на острова от търговията с норвежките пристанища. След продължителен период на размирици, през 1262 година Алтингът сключва т.нар. Стар договор, с който Исландия е подчинена на норвежката корона, а със сключването на Калмарската уния в края на 14 век - на Дания. [редактиране] Датско управление Следващите столетия са най-тежките в историята на Исландия. При всяка от двете големи чумни епидемии през 1402-1404 и 1494-1495 година измира около половината от неголямото население на острова. В средата на 16 век датчаните налагат лутеранството, като през 1550 година е обезглавен последният исландски католически епископ Йоун Арасон, тачен като национален герой. В допълнение към тежките природни условия, от 17 век външната търговия на страната е превърната в монопол, правата върху който са продавани от датското правителство, което се превръща в сериозна пречка за икономическото развитие. Крайбрежието става обект на нападения на пирати от Англия, Испания и Алжир. През 18 век нова епидемия, от едра шарка, унищожава около една трета от населението.[1][2] Изригване на вулкана Лаки през 1783 година нанася тежки щети на земеделието, като измира повече от половината добитък, а при последвалия глад - и около една четвърт от хората. През 1814 година, след Наполеоновите войни, Норвегия е отделена от Дания, но Исландия остава датско владение. През 19 век в страната се засилва движението за независимост, вдъхновено от европейския романтичен национализъм, като начело на повечето негови политически прояви застава Йон Сигурдсон. През 1874 година страната получава известна вътрешна автономия, която е разширена през 1904 година. През 1918 година между Дания и Исландия е сключен договор с 25-годишен срок, според който Исландия става суверенна държава в лична уния с Дания. [редактиране] Независима Исландия В междувоенния период Исландия функционира като конституционна монархия, като датският крал осъществява правомощията си чрез свой постоянен представител. След началото на Втората световна война комуникациите между двете страни са затруднени, а след окупацията на Дания от Германия през април 1940 година стават невъзможни, поради което Алтингът възлага на правителството да изпълнява временно функциите на монарха, свързани главно с външната политика. В същото време островът придобива все по-голяма важност за двете воюващи страни. През пролетта на 1940 година, в нарушение на нейния неутралитет, Исландия е окупирана от британски войски, заменени на следващата година от американски, които остават там до 1946 година. В края на 1943 година срокът на договора за уния с Дания изтича. След проведен през пролетта референдум, на 17 юни 1944 година Исландия е обявена за независима република. През 1949 година, сред необичайни за страната обществени противоречия, Исландия става член на НАТО, а през 1951 година е подписан двустранен военен договор със Съединените щати, в резултат на който американските войски се връщат на острова. Те остават там в хода на цялата Студена война и се изтеглят отново през есента на 2006 година. След Втората световна война в Исландия започва период на значителен икономически растеж, свързван с индустриализацията на риболова и преработката на риба, Плана Маршал и нарастването на търговията, в резултат на общия икономически подем в Западна Европа. През 70-те години Исландия е в центъра на т.нар. Рибни войни - поредица от спорове с Великобритания, Западна Германия и някои други страни, в резултат на които страната увеличава многократно зоната около острова с изключителни права за риболов. [редактиране] География Отдалеченият от континента остров Исландия е една от най-северните точки на Европа. Територията на Исландия е заета от високи планини, ледници, гейзери и вулкани. Островът разполага и с много горещи минерални извори. В столицата Рейкявик те се използват за отопление. Най-високият връх, Кванадалсхнюкюр (в някой източници се споменава с името Хванадалсхнукюр) се намира на ледника Вахтнайокутъл (2110 м). Исландия е най-големият остров в света, възникнал изцяло в резултат на вулканична дейност. Такива са и заобикалящите я островчета. В Исландия вирее полярният мак. Животинският свят е беден, въпреки че крайбрежието се обитава от тъпоклюна кайра. Климатът в южна и централна Исландия е умерен морски. Поради затоплящия ефект на северноатлантическото течение, в южна Исландия зимите не са сурови, дори са меки. Летата са сравнително прохладни. В северна Исландия климатът е субполярен. В тази част на острова климатът е малко по-студен в сравнение с климата в южните части. [редактиране] Държавно устройство От 17 юни 1944 г. Исландия е независима парламентарна република. Държавен глава е президентът. От 1996 година президент е Олавур Рагнар Гримсон, който е петият президент на републиката. На изборите от април 2009 г. най-много гласове взима Социалдемократическата партия — 29,79%, следвана от Партията на независимостта — 23,7%, Ляво-Зелено движение — 21,68% и Партията на напредъка — 14,8%. [редактиране] Административно деление Административно Република Исландия е разделена на 23 териториални единици наречени сисла (на исландски sýslur). Сисла са съставени от 95 общини. Паралелно с това страната е разделена на 6 парламентарни избирателни района и 14 самостоятелни града. [редактиране] Население Националният състав на страна е еднороден. Повече от 90% са исландци. Освен тях в страната живеят датчани, норвежци и др. Около 60% от жителите на страната са съсредоточени в югозападната част на острова. В столицата Рейкявик и околностите живеят около 2/3 от населението на страната. Изповядваната религия е протестантството — Евангелска Лутеранска църква на Исландия. В Рейкявик има и действаща руска православна църква. [редактиране] Икономика [редактиране] Култура [редактиране] Източници [редактиране] Други [редактиране] Външни препратки - Информация за Исландия в CIA World Factbook (на английски език) - Българите в Исландия - Руска православна църква в Исландия - Австрия - Азербайджан5 - Албания - Андора - Армения5 - Беларус - Белгия - Босна и Херцеговина - България - Ватикан6 - Германия - Грузия5 - Гърция - Дания - Естония - Испания2 - Ирландия - Исландия - Италия2 - Казахстан1 - Кипър5, 6 - Латвия - Литва - Лихтенщайн6 - Люксембург - Малта - Молдова - Монако - Нидерландия4 - Норвегия - Обединено кралство - Полша - Португалия2 - Република Македония - Румъния - Русия1 - Сан Марино - Сърбия - Словакия6 - Словения - Турция1 - Украйна - Унгария - Финландия - Франция2, 3, 4 - Хърватия - Черна гора - Чехия6 - Швейцария - Швеция - Абхазия5, 6 - Косово6 - Нагорни Карабах5 - Приднестровие - Северен Кипър5, 6 - Южна Осетия5, 6 Членове: Дания • Исландия • Норвегия • Финландия • Швеция
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 3.1 3.2 3.3 4.1 5.1
This is a list of monarchs of Iceland, ruling from 1262 to 1944. Iceland was settled in the late 9th and early 10th centuries, principally by people of Norwegian and other Scandinavian origin. In 930, the ruling chiefs established a republican constitution and an assembly called the Althing - the oldest parliament in the world. Iceland remained independent until 1262, when it entered into a treaty which established a union with the Norwegian monarchy. It passed to Denmark in the late 14th century when Norway and Denmark were united under the Danish crown. The union between Denmark and Norway lasted until 1814, when Norway briefly gained independence, and Iceland became an integral part of Denmark until 1918, when Iceland was recognised as a fully sovereign state united with Denmark under a common monarch, on 1 December that same year. Following a constitutional referendum between 20 to 23 May 1944, Iceland formally became an independent republic on 17 June 1944. Since Denmark was still occupied by Germany, many Danes felt offended that the step should have been taken at the time. Still, the King of Denmark, Christian X, sent a message of congratulations to the Icelandic people. [edit] See also - ^ Sveinn Björnsson, ruled as Regent from 1941 to 1944.