https___en.wikipedia.org_wiki_Relative_angular_momentum.xml
1.1 2.1 2.2 3.1 3.2 4.1 5.1 6.1 7.1 8.1 8.2 9.1 9.2 10.1 11.1 12.1 13.1 14.1
Инклинация Инклинацията или наклон на орбитата е един от шестте орбитални параметри описващи формата и ориентацията на орбитата на дадено небесно тяло. Тя представлява ъгловото разстояние между орбиталната равнина и изходнатата равнина (обикновено екватора на централното тяло или еклиптиката) в градуси. В Слънчевата система инклинацията i на орбитата на дадена планета е определена като ъгъла между орбиталната равнина на планетата и еклиптиката (еклиптиката е орбиталната равнина на Земята). Тя може да бъде измерена и относно друга равнина, като например слънчевия екватор, или орбиталната равнина на Юпитер, но еклиптиката е най-подходяща за използване при наземни наблюдения. Инклинацията на орбитите на естествени или изкуствени спътници се измерва относно екваториалната равнина на тялото около което те са на орбита (равнината перпендикулярна на оста на въртене). - инклинация от 0 градуса означава че орбитата на тялото лежи в екваториалната равнина на централното тяло, и че орбиталното движение на тялото съвпада по посока със собственото въртене на централното тяло. - инклинация от 90 градуса означава че тялото се намира в полярна (или геодезична) орбита. - инклинация от 180 градуса означава че орбитата на тялото лежи в екваториалната равнина, но движението му е ретроградно. В случая на Луната, иклинацията ѝ спрямо земната екваториална равнина е нестабилна и подоложена на сравнително бърза по астрономически мащаби прецесия. Поради това наклона на лунната орбита често се измерва към еклиптиката. Инклинацията на далечни обекти като двойни звезди е дефинирана като ъгъла между нормалата на орбиталната равнина и ориентацията на наблюдателя. Двойни звезди с инклинация от близка до 90 градуса често се затъмняват една друга. [редактиране] Изчисления В астродинамиката инклинацията се изчислява по следния начин: където: - е z-компонента на , - е орбиталния вектор на момента перпендикулярен на орбиталната равнина.
1.1 2.1 3.1 4.1 5.1 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 12.1
Relative angular momentum In celestial mechanics, the relative angular momentum () of an orbiting body () relative to a central body () is the moment of ()'s relative linear momentum: where: - is the orbital position vector of the orbiting body relative to the central body, - is the orbital velocity vector of the orbiting body relative to the central body, - is mass of the orbiting body. For a body in an unperturbed orbit about a central body, the orbital plane is stationary, and the relative angular momentum () is perpendicular to the orbital plane. For perturbed orbits where the orbital plane is in motion, the relative angular momentum vector is perpendicular to the (osculating) orbital plane at only two points in the orbit. Uses[edit] In astrodynamics relative angular momentum is usually used to derive specific relative angular momentum (): where: - is mass of the orbiting body.