http___en.wikipedia.org_wiki_Intel_80186.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 3.1 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 6.1 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 8.1 9.1 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 10.6 10.7 10.8 10.9 11.1 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 12.7 12.8 12.9 12.10 12.11 13.1 14.1 14.2 14.3 14.4 14.5 14.6 15.1 15.2 15.3 16.1 16.2 16.3 16.4 16.5 16.6 17.1 18.1 19.1 19.2 19.3 20.1 20.2 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5 22.1 23.1 23.2 23.3 23.4 23.5 24.1 25.1 25.2 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 31.1 32.1 32.2 32.3 33.1 33.2 33.3 33.4
Интел Интел (Intel Corporation) е базирана в град Санта Клара, щата Калифорния, САЩ мултинационална корпорация, известна най-вече с производството на микропроцесори и специализирани интегрални схеми. Интел е производител на мрежови карти, чипсети за системни платки, компютърни компоненти и други устройства. Интел разработва изследователски проекти във всички области на полупроводниковата промишленост. Съдържание История[редактиране | редактиране на кода] Интел е основана през 1968 г. от Гордън Мур (Gordon E. Moore — химик и физик) и Робърт Нойс (Robert Noyce — физик) с рисков капитал, предоставен от Артър Рок[2]. Третият служител в компанията е Андрю Гроув (Andrew Grove — инженер химик, известен още като Andy Grove), който е начело на компанията през по-голямата част на 80-те и 90-те години на 20-и век. Той е останал в историята като ключовата фигура в Интел. Към края на 90-те години Интел е вече една от най-големите и най-успешните корпорации в света, въпреки че жестоката конкуренция в полупроводниковата индустрия е влошила до известна степен нейната позиция към настоящия момент. Произход на името[редактиране | редактиране на кода] Мур и Р. Нойс искали да нарекат новата си компанията Мур-Нойс. Но това име не било много подходящо за компания произвеждаща електроника, тъй като нойс напомня по звученето си друга английска дума — noise, която се асоциира с електрически смущения. Така те решили да нарекат компанията INTegrated ELectronics или Intel за краткост. Интел обаче вече била запазена марка на верига хотели, затова се наложило да откупят правата за това име. Памети и микропроцесори[редактиране | редактиране на кода] В началото фирмата се ориентира към производството на полупроводникова памет по метода на планарната технология и е водеща в тази област чак до края 70-те години. През 1969 г. започват преговори с японската фирма за производство на (калкулатори) Busicom (известна и с името NCM — Nippon Calculating Machine Corporation) за създаване на набор от интегрални схеми за ново поколение калкулатори. В началото техническото задание изисквало да се разработят 13 различни вида интегрални схеми. По това време обаче Интел няма ресурси за изработката на толкова голям брой нови логически чипове. Тогава Тед Хоф (Ted Hoff — бивш инженер от Станфордския Университет), предлага алтернативен вариант. Вместо да се създават отделни специализирани чипове, той предлага да се разработи програмируем чип с общо предназначение, който да бъде програмиран за изпълнение на аритметични операции. В процеса на разработка ръководството на Интел осъзнава стратегическата важност на разработвания чип и започва преговори за промяна на лиценза. Вместо да предоставя изключителните права върху разработените чипове на поръчителя, Интел искала да получи право за производство на нови чипове и продажба на лицензи за други потребители. Компанията Busicom била в затруднено финансово положение и за 60 хиляди долара Интел получила изключителните права върху новия чип. Впоследствие този чип получил номер 4004 и бил наречен микропроцесор. Първите микропроцесори[редактиране | редактиране на кода] Изчислителната мощност на процесора Intel 4004 била равна на мощността на компютъра ENIAC и за времето си той предлагал оптимално съотношение цена/производителност, но бил все още недостатъчно мощен за използване в компютри. Скоростта на увеличаване на изчислителната мощност на процесорите обаче била поразителна. Още през 1965 г. Мур забелязал една важна тенденция — всеки нов чип имал около 2 пъти повече транзистори, респективно изчислителна мощност, и всеки такъв чип влизал в производство в рамките на 18-24 месеца след предходния. Това е известният Закон на Мур, който е в сила и понастоящем, и дори се използва от специалисти по планиране и прогнозиране. Интел започва да развива микропроцесорната технология и да произвежда все по-мощни чипове. През 1972 се появява 8-битовият процесор Intel 8008. През 1974 г. Интел произвежда процесора Intel 8080, който се използва масово в първите персонални компютри. През 1978 се появява 16-битовият процесор Intel 8086. Микропроцесорите стават основен продукт на Интел чак в средата на 80-те. От памети към микропроцесори[редактиране | редактиране на кода] През 1983 г., в началото на ерата на персоналните компютри, печалбите на Интел намаляват под натиска на японските производители на полупроводникова памет. Тогавашният президент на компанията А. Гроув фокусира компанията върху производството на микропроцесори. Ключов елемент от неговия план е тогава смятаната за радикална идея Интел да стане единственият източник на популярния тогава микропроцесор Intel 8086 и неговите следващи версии. До тогава потребителите не можели да разчитат на един единствен доставчик за производството на сложни интегрални схеми, но Гроув започнал да произвежда процесори в 3 географски отдалечени една от друга фабрики и прекратил лицензните си отношения с конкурентни производители като Zilog и AMD. В резултат от тези действия, Интел станал главният печеливш от бума на пазара на персонални компютри в края на 20-и век. Въпреки огромната значимост на микропроцесора 4004 и неговите наследници 8008 и 8080, те не успели да донесат сериозни приходи за Intel. При завършването на следващия процесор 8086 (както и неговия вариант 8088) през 1978 г. Intel се впуска в мащабна рекламна и маркетингова кампания наречена „Операция Краш“ (превод: Операция Мачкане), чиято цел била да се спечелят колкото се може повече клиенти за процесора. Една стъпка към победата станало използването на 8088 в дизайна на новосъздадения модел PC на IBM, макар никой на времето да не осъзнавал важността ѝ. IBM представя своя персонален компютър през 1981 г. и той жъне невероятен успех. През 1982 г. Intel произвеждат процесора 80286, който след две години бил използван в компютъра на IBM PC/AT. Циментирането на позицията на Intel като главен доставчик на компоненти за PC индустрията става след като Compaq (която първа започнала производство на т. нар. клонирани PC или IBM/PC съвместими компютри), през 1985 г. предлага система, базирана на процесора 80286, а през 1986 г. произвежда първата система, базирана на процесора 80386. По този начин фирмата изпреварва IBM в областта на персоналните компютри и освен това създава конкурентен пазар за PC съвместими компютри. Ролята на Интел за възхода на технологиите[редактиране | редактиране на кода] През 90-те Интел прави много иновации в архитектурата и хардуера на персоналните компютри: шината PCI; шината USB; шината AGP; доминиращата днес архитектура за многопроцесорни сървъри. В областта на софтуера успехите са по-ограничени. Софтуерът за графика и видео изиграва важна роля за развитието на цифровото видео, но тези успехи са временни и впоследствие са омаловажени от конкурентните продукти на Microsoft (Майкрософт). Конкурентната борба между Интел и Майкрософт е разкрита в материалите на антитръстовия процес срещу Майкрософт. Без съмнение, Интел е движещата сила за напредъка в планарната технология. Непрекъснатото намаляване на единичните размери на електронните компоненти, в съгласие със закона на Мур, води до повишаване на ефективността на производствения процес и има за следствие поевтиняване на цените. Интел решават да интегрират графични функции в самия процесор. В голяма част от компютрите на пазара графичната карта е интегрирана в дъното под формата на чип, който консумира повече електричество и отделя топлина. С новото поколение процесори i3, i5, i7 Интел предлага графика и процесор в едно, на доста добра цена. От AMD разбира се вече разработват подобни продукти с леки модификации. За сравнение новите процесори притежават вградена графика с мощност на нова видео карта от ценовия сегмент на 84 $. Конкуренция и антитръстови дела[редактиране | редактиране на кода] Превъзходството на Интел на пазара на x86 съвместими микропроцесори води до множество обвинения в нарушение на антитръстовите закони през годините, включително разследванията от страна на Федералната Търговска Комисия (FTC) в края на 80-те и през 1999 г., и граждански дела като например искът на DEC от 1997 г. и патентното дело от страна на Intergraph. Доминиращата позиция (по едно време Интел контролира над 85% от пазара на 32-битови микропроцесори за PC), съчетана с грубите правни ходове от страна на Интел (като печално известното дело по патент 338 срещу производителите на персонални компютри), правят компанията привлекателна цел за съдебни процеси, но много малко от тези дела дават някакъв резултат. В момента единственият сериозен конкурент на Интел на пазара на x86 съвместими процесори е Advanced Micro Devices (AMD), с която Интел има съглашение за пълно крос-лицензиране още от 1976 г. (т. е. всеки един от партньорите може да използва патентованите технологии на другия без заплащане). Съществуват и други по-малки конкуренти, като VIA Technologies и Transmeta, които произвеждат процесори с ниска консумация на енергия, предназначени основно за мобилни устройства. Финансова информация[редактиране | редактиране на кода] Пазарната капитализация на Интел по данни от ноември 2004 г. е около 148 милиарда долара. Акциите на компанията се котират на борсата NASDAQ със символа INTC. Външни препратки[редактиране | редактиране на кода] - Официален уебсайт на Интел - Музей на Интел - Корпоративна информация за Интел в Yahoo! - Intel Technology Източници[редактиране | редактиране на кода] - ↑ INTC — Intel Corporation Company profile — CNNMoney. // money.cnn.com. Cable News Network. - ↑ Intel Online Museum: Corporate Timeline. // Intel Museum. Intel. Посетен на July 23, 2011.
2.1 2.2 2.3 3.1 4.1 5.1 6.1 6.2 7.1 7.2 7.3 8.1 8.2 8.3 9.1 10.1 11.1 12.1 12.2 13.1 13.2 14.1 15.1 15.2 15.3 16.1 17.1 18.1 19.1 20.1 21.1 22.1 23.1 24.1 25.1 26.1 27.1 28.1 29.1
The Intel 80186 ("eighty-one-eighty-six"), also known as the iAPX 186,[1] or just 186 ("one-eighty-six" or "one-eight-six"), is a microprocessor and microcontroller introduced in 1982. It was based on the Intel 8086 and, like it, had a 16-bit external data bus multiplexed with a 20-bit address bus. It was also available as the 80188, with an 8-bit external data bus. Contents Description[edit] Features and performance[edit] The 80186 series was generally intended for embedded systems, as microcontrollers with external memory. Therefore, to reduce the number of chips required, it included features such as clock generator, interrupt controller, timers, wait state generator, DMA channels, and external chip select lines. The initial clock rate of the 80186 was 6 MHz, but due to more hardware available for the microcode to use, especially for address calculation, many individual instructions ran faster than on an 8086 at the same clock frequency. For instance, the common register+immediate[2] addressing mode was significantly faster than on the 8086, especially when a memory location was both (one of the) operand(s) and the destination. Multiply and divide also showed great improvement being several times as fast as on the original 8086 and multi-bit shifts were done almost four times as quickly as in the 8086. A few new instructions were introduced with the 80186 (referred to as the 8086-2 instruction set in some datasheets): enter/leave (replacing several instructions when handling stack frames), pusha/popa (push/pop all general registers), bound (check array index against bounds), and ins/outs (input/output of string). A useful immediate mode was added for the push, imul, and multi-bit shift instructions. These instructions were included in the 80286 and successor chips. The (redesigned) CMOS version, 80C186, introduced DRAM refresh, a power-save mode, and a direct interface to the 8087 or 80187 floating point numeric coprocessor. Uses[edit] In personal computers[edit] The 80186 would have been a natural successor to the 8086 in personal computers. However, because its integrated hardware was incompatible with the hardware used in the original IBM PC, the 80286 was used as the successor instead in the IBM PC/AT. Few personal computers used the 80186, with some notable exceptions: the Australian Dulmont Magnum laptop, one of the first laptops; the Wang Office Assistant, marketed as a PC-like stand-alone word processor; the Mindset; the Siemens PC-D (de) (not 100% IBM PC-compatible but using MS-DOS 2.11); the Compis (a Swedish school computer); the French SMT-Goupil G4; the RM Nimbus (a British school computer); the Unisys ICON (a Canadian school computer); ORB Computer by ABS; the HP 100LX, HP 200LX, HP 1000CX, and HP OmniGo 700LX; the Tandy 2000 desktop (a somewhat PC-compatible workstation with sharp graphics for its day); the Philips :YES; the Nokia MikroMikko 2. Acorn created a plug-in for the BBC Master range of computers containing an 80186-10 with 512 KB of RAM, the BBC Master 512 system. Other devices[edit] The Intel 80186 was intended to be embedded in electronic devices that are not primarily computers. For example, its offshoot, Intel 80188 was embedded inside the Intel 14.4EX modem released in 1991. The 16 MHz processor was used to perform complex algorithms needed for forward error correction, Trellis coded modulation, and echo cancellation in the modem. In May 2006, Intel announced that production of the 186 would cease at the end of September 2007.[3] Pin- and instruction-compatible replacements might still be manufactured by various third party sources.[4] See also[edit] - iAPX, for the iAPX name Notes and references[edit] - ^ Official Intel iAPX 286 programmers' manual (page 1-1) - ^ In fact, all variants, including reg+reg and reg+reg+immediate were faster. - ^ "Intel cashes in ancient chips". - ^ "Innovasic Offers Replacement ICs for Intel 186/188 Microcontrollers". - Attribution: This article is based on material taken from the Free On-line Dictionary of Computing prior to 1 November 2008 and incorporated under the "relicensing" terms of the GFDL, version 1.3 or later. External links[edit] - Intel Datasheet - Scan of the Intel 80186 data book at datasheetarchive.com - Intel 80186/80188 images and descriptions at cpu-collection.de - Chipdb.org