http___en.wikipedia.org_wiki_Ioannis_Metaxas_2.xml
1.1 2.1 3.1 4.1 4.2 4.3 4.4 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 5.6 5.7 5.8 6.1 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 7.7 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 9.2 9.3 10.1 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 13.1 14.1 14.2 15.1 15.2 16.1 16.2 16.3 16.4 17.1 17.2 17.3 17.4 17.5 18.1 19.1 19.2 19.3 19.4 19.5 19.6 20.1 20.2 20.3 20.4 20.5 20.6 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5 21.6 21.7 22.1 22.2 23.1 24.1
Йоанис Метаксас Йоанис Метаксас (на гръцки: Iwάvvnς MetaEάς) (12 април 1871 - 29 януари 1941) е гръцки генерал, служебен министър председател на Гърция между април - август 1936 и диктатор от 4 август 1936 до смъртта си през 1941. [редактиране] Военна кариера Роден в Итака, Метаксас започва кариерата си като офицер от армията, като бойно кръщение той получава в гръко-турската война от 1897. След като получава образование в Германската империя, той се връща в Гърция и се присъединява към Генералния щаб. Взема дейно участие в процеса на модернизирането на гръцката армия преди балканските войни(1912-1913), в която той участва активно. През 1913 е назначен за началник на генералния щаб на гръцката армия и през 1916 е повишен в чин Генерал-лейтенант. Твърд монархист, той поддържа крал Константинос I и застава твърдо против гръцкото влизане в световна война. Елевтериос Венизелос, тогава премиер на Гърция, подава оставка заради отказа на Метаксас да подкрепи съюзническатата операция в Дарданелите. Кампанията завършва е голям неуспех и е използвана като основен въпрос в изборите. След като Венизелос спечели избори през май 1915, той мобилизира армията за да помогне на Кралство Сърбия, но бива освободен от краля. Това уволнение затвърждава разрива между монархистите и поддръжниците на Венизелос, създавайки "национална схизма", които остава травмата на гръцката политика за десетилетия напред. През август 1916, венизелоски офицери извършват преврат в град Солун, който води до създаването на самостоятелното "Движение на националната отбрана" на Венизелос. Новото правителство, със съюзническа подкрепа, разширява своя контрол над половината от страната, и влиза във войната на страната на съюзниците. През юни 1917 г., със съюзническа подкрепа, крал Константин бива свален от престола и Венизелос идва на власт, обявявайки от името на цялата страна на 29 юни 1917 включването в голямата война. [редактиране] Изгнание и политическа кариера между войните Метаксас последва краля в изгнание в Корсика и не се връща до 1920, по време на изборите, спечелени от Венизелос. Метаксас е от малкото, които публично се противопоставят на продължаващата Малоазийска Кампанията, посочвайки военни съображения, и отказа да приеме каквато и да е била военна служба в тази войната. След поражението на гръцката армия в Мала Азия, крал Константин отново е принуден в да отиде в изгнание от революция, водена от полковник Николаос Пластирас. Метаксас влиза в политиката и основава партия на Свободомислещите на 12 октомври 1922. Въпреки това, неговата връзка с роялисти претърпели неуспешен опит за преврат през октомври 1923, го принуждава да напуснат страната. Скоро след това, крал Георгиос II също бива принуден да напусне страната. Монархията бива окончателно премахната, и в Гърция през март 1924 се обявява Втората Република. Метаксас се връща в Гърция скоро след това, заявявайки публично подкрепата си на смяната на режима. Въпреки, че е един от най-известните и многообещаващи роялистки политици, първите стъпки на Метаксас в политиката не са много успешни. В изборите през 1926 неговата партия успява да спечели 15,78% от гласовете и 52 места в парламента, което я поставя почти но наравно с другата основна роялистки партия - Народната партия. В резултат на това, той става министър съобщенията в коалиционното правителство формирано от Александрос Заимис. В следствие на вътрешни борби в партията и напускането на много нейни членове, популярността на партията пада до 5,3% и само едно място на избори през 1928. На изборите през 1932 и тези в 1933 този процент пада до 1,59%, въпреки това партията запазва три депутатски места и Метаксас става министър на вътрешните работи в кабинета на Панагис Цалдарис. На изборите в 1935 Метаксас си сътрудничи с други малки роялистки партии, печелейки 7 депутата и повтаря резултата на изборите през 1936. [редактиране] Министър-председател и диктатор След оспорвания плебисцит на крал Георгиос II, син на Константин I, се връща на трона през 1935 г. Изборите от 1936 изправят Паганис Цалдарис и Темистоклис Софуклис. Политическата ситуация е още повече напрегната от високия резултат на комунистическата партия (ККЕ). Презирайки комунистите и боейки се от евентуален преврат, крал Георгиос II назначени Метаксас, тогава министър на войната, за временен премиер на 13 април 1936. Назначението бива одобрено и от гръцки парламент. Всеобщи размирици в промишлеността през май позволяват на Метаксас да обяви извънредно положение. Той разпуска парламента за неопределено време и суспендирани различните части от конституцията. На 4 август 1936 Метаксас обявява така наречения "Режим на 4 август". Пропаганда представя Метаксас като Първи селянин, Първи работник и Баща на нацията на гърците. Метаксас приема титлата Аркхигос, на гръцки за Лидер или Вожд и обявява началото на Третата Гръцката цивилизация, след древна Гърция и гръцката Византийска империя. [редактиране] Вътрешна политика Напасвайки своя режим на други авторитарни европейски правителства (най-вече на фашисткия режим на италианския диктатор Бенито Мусолини), Метаксас забранява политическите партии, забранява стачките и въвежда широка цензурата на медиите. За кратко време неговият министър на сигурността Константинос Маниадакис успява да прониква и на практика се разруши гръцката комунистическа партия. Опитвате се да изгради система на корпорациите и да си осигури обществена подкрепа, Метаксас приети или адаптирани много от институциите на фашистка Италия: формирана е служба на граждански труд, установен е 8-часов работен ден и са въведение задължителни подобрения на условията на труд на работниците. Също така социално осигурителен институт (ИКА), който все още най-големият институт за социално осигуряване в Гърция. За символиката е въведен римския поздрав минойската двойна брадва, която служи като гръцки еквивалент на фашиото. За разлика от Мусолини и други диктаторски режими обаче, при управлението на Метаксас липсва подкрепата на масова политическа партия. Единствената организация на режима е националната организация на младежта (EON). През цялата си управление силата на Метаксас почивана армията и на подкрепата на Крал Георгиос II. Вътрешната политика на Метаксас се обуславя и от репресивното му отношение спрямо малцинствата на територията на Гърция. Българското и турското малцинства в северна Гърция биват подложени на крайно отношение, забравено от времето след Първата Световна Война. Диктатурата на Метаксас в 1936 г. забранява употребата на български език не само на публични места, ами и у дома. Биват отворени вечерни училища, където местните без разлика на тяхната възраст биват принудени да учат гръцки език. Гръцката полиция нощем предприема акции за подслушване и който говорел на майчиния си език бил наказван. [редактиране] Външна политика и войната с Италия Във външната политика Метаксас следва неутрална позиция, опитвайки се да балансира между Обединеното кралство и хитлеристка Германия. В края 1930те години, както и с другите балкански страни, Германия става основен търговски партньор и на Гърция. Метаксас сам има репутацията на германофил, датираща от обучението си в Германия и ролята си в ‘националната схизма’. Крал Георгиос и по-голямата част от гръцкия елит обаче са предани англофили. Също и доминиращата роля на на Британския Кралски флот в Средиземно море не може да бъде пренебрегната от морска страна като Гърция. Експанзионистичните цели на Мусолинова Италия окончателно тласкат Гърция към един френско-английски алианс. Политиката на Метаксас да държи Гърция вън от Втората световна война бива нарушена от изискванията на Мусолини на 28 октомври 1940. Италианският диктатор поисква окупационни права над стратегическо гръцки градове. Отговорът на Метаксас е кратък " Alors, c'est La guerre" ( "и така, това е война"). Неговият отговор е запазен в гръцкото обществено усещане с едно-единствена думата "Не" (Okhi''). Денят "Охи" все още се празнува всяка година в Гърция. Няколко часа по-късно, Италия навлиза в Гърция от Албания и започна гръко-италианската война. Благодарение на добрата подготовка и въодушевена отбрана гърците са в състояние за организират успешна защита и да контраатакуват, принуждавайки италианците да се върнат в Албания. Гръцката армия дори заема голяма част от Северен Епир (Южна Албания). Метаксас не вижда германската инвазия в Гърция, тъй като умира в Атина на 29 януари 1941. Метаксас почива от заболяване на фаринкса, което впоследствие води до неизлечимо отравяне на кръвта. Той бива заменен от Александрос Коризис. След смъртта на Метаксас германската инвазия среща много трудности при укрепления построени от Метаксас в Северна Гърция. Тези укрепления са били построени по продължение на българската граница и са известни като линията Метаксас. От тогава, Метаксас остава силно противоречива фигура в гръцката история. Той е охулван от някои за диктаторските си методи особено силно изразени спрямо местното българско население в северна Гърция (подложено на жестоки репресии и асимилация) и е възхваляван от други (главно гръцки националисти) за неговата обществена политика, патриотизъм, и за неговите победи в първите етапи на гръко-италианската война. [редактиране] Виж още [редактиране] Външни връзки
1.1 2.1 2.2 3.1 4.1 4.2 4.3 4.4 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 5.6 6.1 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 7.7 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 9.2 9.3 10.1 11.1 11.2 11.3 11.4 12.1 12.2 12.3 12.4 13.1 13.2 13.3 14.1 15.1 15.2 16.1 16.2 16.3 16.4 17.1 18.1 18.2 18.3 18.4 18.5 19.1 19.2 19.3 19.4 19.5 19.6 20.1 20.2 20.3 20.4 20.5 20.6 21.1 21.2 22.1 23.1 24.1 25.1 25.2 25.3 26.1 26.2 27.1 28.1 29.1 30.1 31.1 32.1 33.1 34.1 35.1 36.1 37.1 38.1 39.1 40.1 41.1 42.1 43.1 44.1 45.1 46.1 47.1 48.1 49.1 50.1 51.1 52.1 53.1 54.1 55.1 56.1 57.1 58.1 59.1 60.1 61.1 62.1 63.1 64.1 65.1 66.1 67.1 68.1 69.1 70.1 71.1 72.1 73.1 74.1 75.1 76.1 77.1 78.1 79.1 80.1 81.1 82.1 83.1 84.1 85.1 86.1 87.1 88.1 89.1 90.1 91.1 92.1 93.1 94.1 95.1 96.1 97.1 98.1 99.1 100.1 101.1 102.1 103.1 104.1 105.1 106.1 107.1 108.1 109.1 110.1 111.1 112.1 113.1 114.1 115.1 116.1 117.1 118.1 119.1 120.1 121.1 122.1 123.1 124.1 125.1 126.1 127.1 128.1 129.1 130.1 131.1 132.1 133.1 134.1 135.1 136.1 137.1 138.1 139.1 140.1 141.1 142.1 143.1 144.1 145.1 146.1 147.1 148.1 149.1 150.1 151.1 152.1 153.1 154.1 155.1 156.1 157.1 158.1 159.1 160.1 161.1 162.1 163.1 164.1 165.1 166.1 167.1 168.1 169.1 170.1 171.1 172.1 173.1 174.1 175.1 176.1 177.1 178.1 179.1 180.1 181.1 182.1 183.1 184.1 185.1 186.1 187.1 188.1 189.1 190.1 191.1 192.1 193.1 194.1 195.1 196.1 197.1 198.1 199.1 200.1 201.1 202.1 203.1 204.1 205.1 206.1 207.1 208.1 209.1 210.1 211.1 212.1 213.1 214.1 215.1 216.1 217.1 218.1 219.1 220.1 221.1 222.1 223.1 224.1 225.1
Ioannis Metaxas Ioannis Metaxas (Greek: Iwάvvnς MetaEάς) (12 April 1871 – 29 January 1941) was a Greek general, politician, and dictator, serving as Prime Minister of Greece from 1936 until his death in 1941. He governed constitutionally for the first four months of his tenure, and thereafter as a dictator at the helm of the 4th of August Regime. [edit] Military career Born in Ithaca, Metaxas was a career military officer, first seeing action in the Greco-Turkish War of 1897. Following studies in the German Empire, he returned to join the General Staff and was part of the modernizing process of the Greek Army before the Balkan Wars (1912–1913), in which he actively participated. He was appointed as Chief of the Greek General Staff in 1913 and was promoted to Lieutenant General in 1916. He prepared the military attack plans and conducted the diplomacy in the First and Second Balkan Wars that led to the annexation of what today forms the northern provinces of Greece of Epirus, Macedonia and Thrace. A staunch monarchist, he supported Constantine I and opposed Greek entry into World War I. Eleftherios Venizelos, the prime minister, resigned over the refusal of Metaxas to aid the Allies' unsuccessful Dardanelles campaign and used the war as the major issue in the elections. When Venizelos won the May 1915 elections, he mobilised the army to aid Serbia, but was dismissed by the king. This dismissal solidified the rift between monarchists and Venizelists, creating the "National Schism" that would plague Greek politics for decades. In August 1916, Venizelist officers launched a revolt in Greece's northern city of Thessaloniki, which resulted in the establishment of a separate "Government of National Defence" under Venizelos. The new government, with the Allies' support, expanded its control over half the country, and entered the war on the Allies' side. In June 1917, with Allied support, King Constantine was deposed and Venizelos came to power, declaring war on behalf of the whole country on 29 June 1917. [edit] Exile and interwar political career Metaxas followed the king into exile in Corsica, neither returning until 1920 and the electoral defeat of Eleftherios Venizelos. Metaxas was one of the few who publicly opposed the ongoing Asia Minor Campaign, citing military considerations, and refused to assume any military office in the war. Following the defeat of Greek forces in Asia Minor, King Constantine was again forced into exile by a revolution led by Colonel Nikolaos Plastiras. Metaxas moved into politics and founded the Freethinkers' Party on 12 October 1922. However, his association with the failed royalist Leonardopoulos-Gargalidis coup attempt in October 1923, forced him to flee the country. Soon after, King George II (son of Constantine I) was also forced into exile. The monarchy was abolished, and the Second Hellenic Republic proclaimed, in March 1924. Metaxas returned to Greece soon after, publicly stating his acceptance of the regime change. Despite his being one of the most prominent royalist politicians, and a promising start, Metaxas' foray into politics was not very successful. In the 1926 elections, his Freethinkers' Party claimed 15.78% of the vote and 52 seats in Parliament, putting it almost on a par with the other main royalist party, the People's Party. As a result, he became Communications Minister in the "ecumenical government" formed under Alexandros Zaimis. However, infighting within the party and the departure of many members plunged the party to 5.3% and a single seat in the 1928 elections. The 1932 and 1933 elections saw the percentage drop to 1.59%, although the party still returned three MPs, and Metaxas became Interior Minister in the Panagis Tsaldaris cabinet. In the 1935 elections, he cooperated in a union with other small royalist parties, returning 7 MPs, repeating the performance in the 1936 elections. [edit] Prime Minister and the 4th of August Regime After a disputed plebiscite, George II returned to take the throne in 1935. The elections of 1936 produced a deadlock between Panagis Tsaldaris and Themistoklis Sophoulis. The political situation was further polarized by the gains made by the Communist Party of Greece (KKE). Disliking the Communists and fearing a coup, George II appointed Metaxas, then minister of war, to be interim prime minister on 13 April 1936, and the appointment was confirmed by the Greek parliament. Widespread industrial unrest gave Metaxas justification to declare a state of emergency on August 4, 1936. With the king's support, he suspended the parliament indefinitely and suspended various articles of the constitution. In a national radio address, Metaxas declared that for the duration of the state of emergency, he would hold "all the power I need for saving Greece from the catastrophes which threaten her." The regime created as a result of this self-coup became known as "the 4th of August" after the date of its proclamation. The regime's propaganda presented Metaxas as "the First Peasant", "the First Worker" and "the National Father" of the Greeks. Metaxas adopted the title of Arkhigos, Greek for "leader" or "chieftain", and claimed a "Third Hellenic Civilization", following ancient Greece and the Greek Byzantine Empire of the Middle Ages. State propaganda portrayed Metaxas as a "Saviour of the Nation" bringing unity to a divided nation.[1] [edit] Internal policies Patterning his regime on other authoritarian European governments (most notably Fascist Italy), Metaxas banned political parties, prohibited strikes and introduced widespread censorship of the media. National unity was to be achieved by the abolition of the previous political parliamentary system, which was seen as having left the country in chaos (see National Schism).[2] Metaxas disliked the old parties of the political landscape, including traditional conservatives.[2] Along with anti-parliamentarism, anti-communism formed the second major political agenda of the 4th of August regime.[3] Minister of Security Konstantinos Maniadakis quickly infiltrated and practically dissolved the Communist Party of Greece by seizing its archives and arresting Communist leader Nikos Zachariadis.[4] Suppressing Communism was followed by a campaign against 'Anti-Greek' literature viewed as dangerous to the national interest.[5] Book burnings targeted authors such as Goethe, Shaw, and Freud, and several Greek writers.[5] Metaxas himself became Minister of Education in 1938, and had all school texts re-written to fit the regime's ideology.[5] Trying to build a corporatist state and secure popular support, Metaxas adopted or adapted many of Fascist Italy's institutions: a National Labour Service, the eight-hour workday, mandatory improvements to working conditions, and the Social Insurance Institute (Greek: Ίδpuua Koιvwvιkώv Aσφaλίσewv, IKA), still the biggest social security institution in Greece. In terms of symbolism, the Roman salute and the Minoan double-axe, the labrys were introduced. Unlike Mussolini and other authoritarian regimes, however, Metaxas lacked the support provided by a political mass party. The regime's only mass organization was the National Organisation of Youth (EON), whose literature and magazines were promoted in schools.[5] Throughout his rule, Metaxas' power rested primarily upon the army and the support of King George II. [edit] Foreign policy and the war with Italy In foreign policy Metaxas followed a neutral stance, trying to balance between the UK and Germany. In the late 1930s, as with the other Balkan countries, Germany became Greece's largest trading partner. Metaxas himself had a reputation as a Germanophile dating back to his studies in Germany and his role in the National Schism; King George however and most of the country's elites were staunchly anglophile, and the predominance of the British Royal Navy in the Mediterranean could not be ignored by a maritime country like Greece. Furthermore, the expansionist goals of Mussolini's Italy drove Greece to lean towards the Franco-British alliance. The regime's literature gave praise to fellow European authoritarian states, especially those of Franco, Mussolini and Hitler.[6] The policy of Metaxas to keep Greece out of World War II was decisively broken when Mussolini demanded occupation rights to strategic Greek sites. When the Italian envoy presented these demands on 28 October 1940, he was met with a curt reply by Metaxas in French: "Alors, c'est la guerre" ("well, it's war"). However, according to popular legend, Metaxas simply told the Italian envoy, "Ohi!" ("No!")--an incident that has become encapsulated in Greek popular feeling. "Ohi Day" is still celebrated in Greece each year. A few hours later, Italy invaded Greece from Albania and started the Greco-Italian War. Thanks to preparations and an inspired defence the Greeks were able to mount a successful defense and counter offensive, forcing the Italians back into Albania and occupying large parts of Northern Epirus (Southern Albania). Metaxas never saw the German invasion of Greece during the Battle of Greece because he died in Athens on 29 January 1941. Metaxas died of a phlegmon of the pharynx which subsequently led to incurable toxaemia. He was succeeded by Alexandros Koryzis. After the death of Metaxas, the German invasion of Greece had to take into account the fortifications constructed by Metaxas in Northern Greece. These fortifications were constructed along the Bulgarian border and were known as the Metaxas Line. To this day, Metaxas remains a highly controversial figure in Greek history. He is reviled by some for his dictatorial state, and admired by others for his popular policies, patriotism, defiance to aggression, and his military victory against Italy. [edit] See also [edit] References [edit] Further reading - Pelt, Mogens (Winter 2001). "The Establishment and Development of the Metaxas Dictatorship in the Context of Fascism and Nazism, 1936-41". Totalitarian Movements and Political Religions 2 (3): 143–172. - Joachim G. Joachim, Ioannis Metaxas. The Formative Years 1871-1922, Verlag Franz Philipp Rutzen, ISBN 978-3-941336-03-2 [edit] External links - Metaxas Project - Inside Fascist Greece A website dedicated to all aspects of the 4th of August regime. - ioannismetaxas.gr - A website dedicated to the life and deeds of Ioannis Metaxas, made by his granddaughter, Ioanna Phoca-Metaxa Battles: Elaia–Kalamas · Pindus · Morava–Ivan · Himara · Klisura · Trebeshina · Italian Spring Offensive Commanders: Greece Ioannis Metaxas · Alexander Papagos · Charalambos Katsimitros Italy Sebastiano Visconti Prasca · Ubaldo Soddu · Ugo Cavallero · Giovanni Messe Battles: Metaxas Line · Vevi · Kleisoura Pass · Thermopylae · Crete Commanders: Greece Alexander Papagos · Georgios Tsolakoglou British Empire Henry Maitland Wilson · Thomas Blamey · Bernard Freyberg Germany Wilhelm List · Kurt Student Occupation Authorities: Germany Günther Altenburg · Hermann Neubacher · Walter Schimana · Alexander Löhr · Hellmuth Felmy Italy Pellegrino Ghigi · Carlo Geloso Bulgaria Atrocities: Kondomari · Kandanos · Doxato · Kommeno · Kalavryta · Distomo · Domenikon · Drakeia · Cephalonia · Paramythia · Mesovouno · Pyrgoi · Viannos · Kedros · Chortiatis · The Holocaust in Greece · Great Famine People: Georgios Tsolakoglou · K. Logothetopoulos · Ioannis Rallis · Georgios Poulos Organizations: Collaborationist government · Security Battalions · ESPO · EEE · Greek National Socialist Party Secessionists: Principality of the Pindus · Ohrana · Cham collaboration (Këshilla) People: Aris Velouchiotis · Stefanos Sarafis · Georgios Siantos · Markos Vafiades · Evripidis Bakirtzis · Andreas Tzimas Organizations: KKE · ELAS · PEEA · EPON · E.A. · OPLA · SNOF Operations: Ryka · Mikro Chorio · Gorgopotamos Bridge · Fardykambos · Sarantaporo · Kournovo Tunnel Atrocities: Psarros' murder · Meligalas massacre People: Napoleon Zervas · Georgios Kartalis · Dimitrios Psarros · Komninos Pyromaglou · Alexander Papagos · Kostas Perrikos · George Psychoundakis Organizations: EDES · EKKA · YVE/PAO · PEAN · EOK · E.S. · MAVI · Other Operations: ESPO bombing · Gorgopotamos Bridge · Fardykambos · Agia Kyriaki · Milia · Skala Paramythias · Xirovouni · Menina · Dodona Atrocities: Expulsion of Cham Albanians People: Eddie Myers · Chris Woodhouse · Patrick Leigh Fermor · Bill Stanley Moss Operations: Operation "Albumen" · Gorgopotamos Bridge · Operation "Animals" · Asopos Bridge · Kidnap of General Kreipe · Damasta sabotage Events: El Alamein · Dodecanese · April 1944 mutiny · Rimini People: King George II · Emmanouil Tsouderos · Panagiotis Kanellopoulos Notable units: 3rd Mountain Brigade · Sacred Band · Vasilissa Olga · Adrias · Katsonis · Papanikolis · 13th Squadron · 335th Squadron · 336th Squadron Events: National Bands Agreement · Plaka agreement · Lebanon conference · Caserta agreement · Percentages agreement · Dekemvriana · Treaty of Varkiza People: Ronald Scobie · George Papandreou · Archbishop Damaskinos · Nikos Zachariadis - Black Front (Netherlands) - Breton Social-National Workers' Movement - British Fascists - British People's Party (1939) - British Union of Fascists - La Cagoule - Clerical People's Party - Faisceau - Falange - Flemish National Union - French Popular Party - General Dutch Fascist League - Imperial Fascist League - National Fascisti - National Front (Switzerland) - Nationalist Party (Iceland) - National Socialist Dutch Workers Party - National Socialist League - National Socialist Movement in the Netherlands - National Socialist Movement of Norway - National Union (Portugal) - New Party (UK) - Rexism - Arrow Cross Party - Austrian National Socialism - Fatherland's Front - Hungarian National Socialist Party - Italian Fascism - Italian Social Republic - Nasjonal Samling - National Fascist Community - National Fascist Party - National Radical Camp Falanga - National Socialist Bloc - National Socialist Workers' Party (Sweden) - Nazism - Nazi Party - Pērkonkrusts - Republican Fascist Party - Sammarinese Fascist Party - Sudeten German Party - Ustaše - ZBOR - Albanian Fascist Party - Crusade of Romanianism - Greek National Socialist Party - Iron Guard* Lapua Movement - National Fascist Movement - National Italo-Romanian Cultural and Economic Movement - National Social Movement (Bulgaria) - National Romanian Fascia - National Renaissance Front - Patriotic People's Movement (Finland) - Romanian Front - Russian Fascist Party - Russian Women's Fascist Movement - Slovak People's Party - Union of Bulgarian National Legions - Abba Ahimeir - Sadao Araki - Zoltán Böszörmény - Corneliu Zelea Codreanu - Gustavs Celmiņš - Enrico Corradini - Marcel Déat - Léon Degrelle - Giovanni Gentile - Joseph Goebbels - Heinrich Himmler - Fumimaro Konoe - Adolf Hitler - Ikki Kita - Vihtori Kosola - Dimitrije Ljotić - Arnold Leese - Oswald Mosley - Benito Mussolini - Eoin O'Duffy - Gearóid Ó Cuinneagáin - Ante Pavelić - William Dudley Pelley - Vidkun Quisling - José Antonio Primo de Rivera - Konstantin Rodzaevsky - Alfred Rosenberg - Plínio Salgado - Ferenc Szálasi - Anastasy Vonsyatsky - Francisco Franco - La Conquista del Estado - Das Reich - Der Angriff - Deutsche Allgemeine Zeitung - Deutsche Zeitung in Norwegen - Deutsche Zeitung in den Niederlanden - Figli d'Italia - Fronten - Gândirea - Gioventù Fascista - Je suis partout - La France au travail - Münchener Beobachter - Novopress - NS Månedshefte - Norsk-Tysk Tidsskrift - Das Schwarze Korps - Der Stürmer - Il Popolo d'Italia - Sfarmă-Piatră - Signal - Vlajka* Völkischer Beobachter - Nash Put' - Anti-fascism - Anti-Nazi League - Christofascism - Clerical fascism - Cryptofascism - Ecofascism - Esoteric Nazism - Fascist (epithet) - Germanisation - Glossary of Nazi Germany - Hitler salute - Italianization - Italianization of South Tyrol - Islamofascism - Japanization - Ku Klux Klan - Left-wing fascism - Neo-fascism - Neo-Nazism - Roman salute - Social fascism - Synarchism - Unite Against Fascism - Völkisch movement - Women in the Third Reich - 1871 births - 1941 deaths - People from Ithaca - 19th-century Greek people - Foreign ministers of Greece - Prime Ministers of Greece - Hellenic Army generals - Greek anti-communists - Greek Orthodox Christians - World War II political leaders - Greek military personnel of the Balkan Wars - Greek exiles - Greek people of World War I - Greek people of World War II - Military dictatorship - Leaders who took power by coup - Greek fascists - Greek monarchists - Chiefs of the Hellenic Army General Staff - 4th of August Regime