http___en.wikipedia.org_wiki_Ippolita_Maria_Sforza.xml
1.1 2.1 3.1 4.1 4.2 5.1 5.2 5.3 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 10.2 11.1 11.2 11.3 11.4 12.1 12.2 12.3 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1
Изабела Арагонска (Милано) - Вижте пояснителната страница за други значения на Изабела Арагонска. Изабела Арагонска (2 октомври 1470 - 11 февруари 1524) е неаполитанска принцеса, херцогиня на Милано, херцогиня на Бари, принцеса на Росано и титулувана кралица на Йерусалим. Изабела е родена на 2 октомври 1470 г. в Неапол, днешна Италия. Тя е дъщеря на Алфонсо II, крал на Неаполитанското кралство, и Иполита Мария Сфорца. През 1489 г. Изабела се омъжва за своя първи братовчед, херцогът на Милано - Джан Галеацо Сфорца(1469-1494). Двамата имат три деца: - Франческо Сфорца (1491-1524) - херцог на Милано от 1494 до 1524; - Бона Сфорца (1494-1557) - кралица на Полша и велика херцогиня на Литовското херцогство, съпруга на крал Зигмунт I Стари; - Иполита Мария (1594-1501). След смъртта на брат си, Фердинанд II, Изабела наследява титлите херцогиня на Бари, принцеса на Росано и кралица на Йерусалим. Съществува теория, според която Изабела Арагонска е моделът, който Леонардо да Винчи е използвал при рисуването на Мона Лиза. Има предположение, че Изабела е имала морганатичен брак с Леонардо да Винчи, който единадесет години е бил дворцов художник на Милано, и му е родила двама сина и три дъщери[1]. Маике Фогт-Люерсен твърди, че жената зад загадъчната усмивка на Мона Лиза е Изабела Арагонска, херцогинята на Милано. Според Маике стилът на тъмнозелената рокля на Мона Лиза загатва, че жената е член на династията Сфорца. Нейната теория е, че Мона Лиза е първият официален портрет на новата херцогиня на Милано, което доказва, че той е рисуван през пролетта или лятото на 1489, а не през 1503 г. Въпреки различните теории последните открития на Хайделбергската академия потвърждават традиционната идентификация на Мона Лиза с Лиза дела Джоконда[2] Съществува друг портрет на млада жена със светли коси (в галерията Дориа Памфили, Рим), дело на Рафаело, който притежава по-голяма прилика с Изабела Арагонска. Стилът на роклята ѝ е отнесен между 1515 и 1525 г., а жената показва символите на миланския клон на рода Сфорца — панделката, белия и червения цвят. По това време обаче Изабела е била на около 45-55 години и е имала тъмна коса. Изабела Арагонска умира на 11 февруари 1524 в Неапол. Външни препратки[редактиране | редактиране на кода] - Изабела Арагонска на сайта Мона Лиза и нейното семейство - Бюст на Изабела Арагонска от Франческо Лаурана в Kunsthistorisches Museum, Виена Източници[редактиране | редактиране на кода]
1.1 2.1 2.2 3.1 4.1 4.2 5.1 6.1 7.1 7.2 7.3 7.4 8.1 8.2 8.3 9.1 10.1 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 16.2 17.1 18.1 19.1 19.2 20.1 21.1 22.1 22.2 23.1 24.1 25.1 26.1 27.1 27.2 27.3
Ippolita Maria Sforza Ippolita Maria Sforza (18 April 1446 – 20 August 1484) was a member of the powerful Italian condottieri Sforza family which ruled the Duchy of Milan from 1450 until 1535. She was the first wife of Alfonso, Duke of Calabria, who later reigned as King Alfonso II of Naples.[1] Family[edit] Ippolita was born in Cremona on 18 April 1446, the eldest daughter of Francesco I Sforza, Duke of Milan (23 July 1401 – 6 March 1466) and Bianca Maria Visconti (31 March 1425 – 28 October 1468). She had six brothers and one younger sister. Her paternal grandparents were Muzio Sforza, a renowned condottiero, and Lucia di Torsano, and her maternal grandparents were Filippo Maria Visconti, Duke of Milan and Agnese del Maino, daughter of Ambrogio del Maino, a Milanese nobleman and ducal questore. Early life and education[edit] Ippolita was a very intelligent and cultured young woman. She was tutored by the Greek scholar and grammarian Constantine Lascaris, who taught her philosophy and Greek. With her sisters and brothers she was taught in a palace school. When she was 14 years old she made a Latin address to pope Pius II at the diet of Mantua, which became well known after it was circulated in manuscript.[2] She composed many letters. These have been published in Italy in a single volume entitled, The Letters of Ippolita Maria Sforza, and edited by Serena Castaldo. Previously, in 1893, in Bologna, F. Gabotto published a collection of Ippolita's letters which she had written in Naples from 1475 to 1482.[3] Apart from epistolary activity, her notable writings include poetry and a Latin eulogy for her father Francesco.[4] Marriage and issue[edit] On 10 October 1465, in Milan, Ippolita, aged nineteen, married Alfonso, Duke of Calabria (4 November 1448 – 18 December 1495), the eldest son of King Ferdinand I of Naples and Isabella of Clermont, Duchess of Calabria. He would later reign briefly as King Alfonso II of Naples. Ippolita was never crowned Queen consort as her death occurred ten years before Alfonso attained the Neapolitan throne. The marriage of Alfonso and Ippolita was politically advantageous as it created a powerful alliance between the Kingdom of Naples and the Duchy of Milan, which was one of the most important of the 15th century Italian city-states. Ippolita was Alfonso's first wife. Her initially harmonious marriage descended into rivalry and contempt; her husband Alfonso, perhaps threatened by her high level of education or disdainful of her pedigree, treated her with a lack of respect throughout the marriage.[5] Together, Alfonso and Ippolita had three children: - King Ferdinand II of Naples (26 August 1469 – October 1496), married Joanna of Naples (15 April 1479 – 27 August 1518) - Isabella of Aragon, Duchess of Bari and Princess of Bari (2 October 1470 – 11 February 1524), married her first cousin Gian Galeazzo Sforza, Duke of Milan, by whom she had issue, including Bona Sforza (13 February 1495 – 7 November 1558) Queen consort of King Sigismund I of Poland, who in her turn had six children. - Piero of Rossano, Prince of Rossano (31 March 1472 – 17 February 1491), Lieutenant General of Apulia, died of an infection following leg surgery.[6] Ippolita Maria Sforza died at Naples on 20 August 1484 at the age of thirty-eight. Her husband subsequently married his mistress of long standing, Truzia Gazzela, by whom he already had two illegitimate children, born during his marriage to Ippolita. Notes[edit] - ^ Charles Cawley, Medieval Lands, Dukes of Milan - ^ Stevenson. Missing or empty |title=(help) - ^ Nadia Covini, Princesses and Ladies of Power at the Sforza Court, 2006, retrieved on 3 December 2008 - ^ Stevenson. Missing or empty |title=(help) - ^ Colin Tribble, A Trusting Partnership: Sentiment and Politics in Quattrocento Dynastic Unions, Unpublished Dissertation (University of Edinburgh, 2012). - ^ Charles Cawley, Medieval Lands, Sicily/Naples, Counts and Kings References[edit] - Jane Stevenson (2005). Women Latin poets: language, gender, and authority, from antiquity to the Eighteenth Century. Oxford University Press.