https___www.dhs.wisconsin.gov_disease_mononucleosis.htm.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 3.4
Инфекциозна мононуклеоза Инфекциозната мононуклеоза (mononucleosis infectiosa, болест на Филатов, болест на Pfeiffer) е остра инфекциозна вирусна болест, характеризираща се с повишена температура, фарингит, генерализирано уголемяване на лимфните възли, засягане на черния дроб и слезката и своеобразни изменения в бялата кръвна картина. Заболяването е описано през 1887 г. от руския лекар Нил Фьодорович Филатов, който обръща внимание на треската и уголемените лимфни възли, изказва съмнение, че се касае за инфекциозна болест и я нарича "идиопатично възпаление на лимфните жлези". През 1889 г. немският учен Емил Пфайфер (Emil Pfeiffer) описва аналогична клинична картина. През 1920 г. американските изследователи Томас Спрънт и Франк Еванс назовават болестта с името, с което е известна до днес, а именно - "инфекциозна мононуклеоза", като се позовават на специфичните изменения в бялата кръвна картина, а именно увеличаването на броя на атипичните мононуклеарни клетки. През 1964 г. е доказан причинителят на инфекциозната мононуклеоза, а именно вирусът на Епщайн-Бар.
1.1 2.1 2.2 3.1 3.2 3.3 4.1 5.1 6.1
(mono, Epstein-Barr virus, EBV mononucleosis) Infectious mononucleosis is an acute viral disease most commonly caused by the Epstein-Barr virus (EBV). It is not a reportable disease in Wisconsin and the number of cases is unknown. While most people are exposed to the Epstein-Barr virus sometime in their lives, as few as 50% will develop the symptoms of infectious mononucleosis. In developed countries such as the United States, the age of first exposure may be delayed until older childhood and young adulthood when symptoms are more likely to result. For this reason, it is recognized more often in high school and college students. The virus is spread by person-to-person contact, via saliva (on hands, toys, or by kissing). General information Mononucleosis fact sheet (PDF, 15 KB) - Hmong (PDF, 16 KB) - Spanish (PDF, 70 KB)