http___en.wikipedia.org_wiki_James_Bond_novels_1.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 4.1 5.1 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 16.2 16.3 16.4 17.1 17.2 17.3 18.1 18.2 18.3 18.4 18.5 18.6 19.1 19.2 20.1 21.1 21.2 21.3 22.1 22.2 22.3 23.1 23.2 24.1 24.2 24.3 25.1 26.1 27.1 27.2 27.3 27.4 28.1 28.2 28.3 29.1 29.2 29.3 29.4 29.5 29.6 29.7 29.8 30.1 30.2 30.3 30.4 31.1 32.1 32.2 32.3 32.4 32.5 32.6 32.7 32.8 33.1 33.2 34.1 34.2 34.3 34.4 34.5 34.6 34.7 35.1 36.1 37.1 37.2 38.1 38.2 38.3 38.4 38.5 39.1 39.2 40.1 41.1 42.1 43.1 44.1 45.1 46.1 47.1 48.1 48.2 48.3 49.1 49.2 49.3 50.1 50.2 51.1 52.1 53.1 54.1 55.1 56.1 56.2 57.1 57.2 58.1 59.1 60.1 61.1 61.2 61.3 62.1 62.2 62.3 63.1 63.2 63.3 64.1 64.2 64.3 65.1 66.1 67.1 68.1 68.2 69.1 70.1 71.1 72.1 73.1 74.1 74.2 75.1 76.1 76.2 77.1 78.1 78.2 78.3 78.4 79.1 79.2 79.3 79.4 80.1 80.2 80.3 80.4 81.1 81.2 81.3 81.4 82.1 82.2 82.3 82.4 83.1 83.2 83.3 84.1 84.2 84.3 84.4 85.1 85.2 85.3 85.4 86.1 86.2 86.3 86.4 87.1 87.2 87.3 87.4 88.1 88.2 88.3 88.4 89.1 89.2 89.3 89.4 90.1 90.2 90.3 90.4 91.1 91.2 91.3 91.4 92.1 93.1 93.2 94.1 95.1 96.1 97.1 98.1 99.1 100.1 101.1 102.1 102.2 103.1 104.1 105.1 106.1 107.1 108.1
Иън Флеминг - Вижте пояснителната страница за други значения на Иън Флеминг. Ѝън Ланкастър Флеминг (на английски: Ian Lancaster Fleming, накратко Иън Флеминг, известен в България като Ян Флеминг), е английски писател, автор на поредица книги за британския разузнавач Джеймс Бонд. Написва за него 12 новели и 9 разказа. Също така е написал разказа за деца „Чити Чити Банг Банг: Магическата кола“ и няколко публицистични книги. Съдържание - 1 Ранни години - 2 Втора световна война - 3 Писателска кариера - 4 Късни години и смърт - 5 Избрана библография - 6 Биографии - 7 Биографични филми - 8 Бележки - 9 Източници - 10 Външни препратки Ранни години[редактиране | edit source] Роден е в Мейфеър, Лондон в семейството на члена на парламента Валънтайн Флеминг и жена му Евелин Сейнт Кроа Роуз. Той е по-малък брат на автора на пътеписи Питър Флеминг, по-голям брат на Майкъл и Ричард Флеминг и полубрат на виолончелистката Амарилис Флеминг. Внук е на шотландския финансист Робърт Флеминг, създател на Шотландско-американския инвестиционен тръст и на търговската банка Robert Fleming & Co. (част от JP Morgan Chase от 2000 г.) Братовчед е на актьора Кристофър Лий и девер на актрисата лейди Селия Джонсън (жена на брат му Питър), както и прачичо на композитора Алън Флеминг-Беърд.[1] Неговият племенник Матю Флеминг е играч на крикет[2]. Флеминг учи в начално училище на остров Пърбък, Дорсет, близо до имението на семейство Бонд, чието мото е Светът не е достатъчен[3]. Продължава учението си в Бъркшър - в Итънския колеж и Кралската военна академия Сандхърст. В Итън 2 години подред печели званието най-добър спортист Victor Ludorum, което преди това се било случвало само веднъж. След като преждевременно напуска Сандхърст, който не му допада, майка му го изпраща да учи езици в Континентална Европа. Първо учи немски език в Кицбюел, Австрия, после в Мюнхенския университет и накрая в Женевския университет, подобрявайки там и своя френски език. Кандидатства във Форин Офис, но се проваля на изпитите. Започва работа като журналист в „Ройтерс“. През 1933 година работи като пратеник на „Ройтерс“ в Москва, а по-късно става брокер. От 1944 и до смъртта си през 1964 година е член на Boodle's - джентълменски клуб на Сейнт Джеймс Стрийт в Лондон[4]. През 1952 година се жени в Ямайка за аристократката Ан Картрис, бивша втора жена на втория виконт Ротмар и вдовица на третия барон О'Нийл. Кумува му драматургът Ноел Кауърд. Втора световна война[редактиране | edit source] През 1939 г., в навечерието на Втората световна война, шефът на военноморското разузнаване контраадмирал Джон Годфри привлича Флеминг за свой личен помощник. Иън прави кариера последователно като лейтенант, подпоручик, поручик. Кодовото му име е 17F[5]. Работата му в разузнаването е увлекателна. През 1940 година Флеминг и Годфри поръчват на Кенет Мейсън, професор по география в Оксфорд, да напише доклади за географията на страните, участващи във военните действия. Тези доклади поставят началото на томовете на Naval Intelligence Division Geographical Handbook Series между 1941 и 1946 г.[6] Флеминг е автор на хитър план за симулиране на авария на германски самолет в Ламанша, при което английски войници ще се представят за търпящи бедствие пилоти от Луфтвафе с идеята да завладеят германската подводница, която евентуално ще им се притече на помощ и така да се доберат до кодовата книга на шифровъчната машина „Енигма“. Планираната акция обаче не се осъществява, за голямо съжаление на Алън Тюринг и сътрудниците му в Блечли парк. Той привлича окултиста Алистър Кроули да участва в план, в който да свържат Рудолф Хес с фалшиви участници в уж нелегално движение против Уинстън Чърчил. Но и този план не се осъществява, защото Хес междувременно заминава за Шотландия в опит да уговори мир тайно от Хитлер. В книгата "The Man Who Was M: The Life of Charles Henry Maxwell Knight" на Антъни Мастърс се твърди, че именно Флеминг успява да убеди Хес да замине за Шотландия и да преговаря за сепаративен мир с Чърчил, което завършва със залавянето на Хес, но никакви други източници не подкрепят същата теза[7]. Флеминг е автор на операция „Златно око“ - план за поддържане на комуникацията с Гибралтар, в случай че Испания влезе във войната на страната на Оста и атакува средиземноморската колония на Великобритания. Щурмови отряд 30[редактиране | edit source] През 1944 година Флеминг участва в командването на специализиран отряд от командоси, известен като Щурмови отряд 30 (30 Assault Unit, 30AU или 30 Commando). Въпреки че не той основава звеното, нито пък е негов полеви командир, той е този, който планира действията му. Като офицер от морското разузнаване (Naval Intelligence Division, NID), Флеминг знае приблизително с каква информация и въоръжение разполага врагът и къде са разположени. Той уточнява „скалповете“, които ще са му необходими, и изпраща за тях своите „индианци“, както нарича командосите. Щурмови отряд 30 обединява екипи от тренирани командоси, специализирани в щурмуването на вражески щабквартири и набавянето на документи и образци от въоръжението на врага с потенциално значение за разузнаването, които обикновените войници от Съюзническите сили, а дори и командоси без специално обучение, могли да пренебрегнат или дори да унищожат. Щурмоваците умеят да отварят с шперц на ключалки и сейфове, да водят бой с голи ръце и владеят и други по-общи техники и умения за събиране на разузнавателен материал. В отряда участвали някои от най-способните командоси. Организационно отрядът не функционирал отделно, а екипите му се присъединяват към някоя военна част, настъпваща към врага. Вече достигнали целта, щурмоваците били обучени и екипирани да си проправят сами пътя към щабовете и бързо да се снабдяват с необходимото, преди врагът сам да го разруши при отстъплението. Разчитали на изненадата, издръжливостта и безпощадността си. Преди Десанта в Нормандия Флеминг има само косвен контакт с щурмовия отряд, тъй като повечето военни действия са по Средиземноморието. Въпреки това, благодарение на успехите си в Сицилия и Италия, щурмоваците (чиято база е Marine Hotel Littlehampton в Западен Съсекс, днес обществена сграда и домакин на годишната сбирка на ветераните от Щурмови отряд 30) си спечелват особеното доверие на морското разузнаване. Осъзнали мащаба на постиженията и потенциала, от разузнаването предоставят нужната подкрепа и съставът му е разширен. Поставят му се и преки задачи: да бъдат иззети от врага конкретни предмети и документи. Флеминг е човекът, който издава тези конкретни заповеди[8]. По време на Операция Овърлорд, и по-специално след Битката за Шербур, Флеминг посещава Щурмови отряд 30 на бойното поле. Установява, че вместо да действат като специални разузнавачи, командосите некоректно са използвани като бойци в бойните действия. Това води до излишни жертви и излага на риск изпълнението на основната им задача. След намесата му командването ревизира отношението си[9]. Писателска кариера[редактиране | edit source] Работата му през войната дава съвсем естествено идеите за неговите шпионски новели. Първата си творба „Казино Роял“ публикува през 1953 г. Тя разказва за тайния агент Джеймс Бонд, по-известен с кодовото си име 007. В тази книга негов противник е съветски шпионин, чието кодово име е Ле Шифр. Двамата играят бакара в „Казино Роял“ и на Бонд му се удава да победи противника си. Но Ле Шифр спира да играе по правилата и примамва Бонд в капан с красива девойка. А от този капан няма изход. Книгата е филмирана 2 пъти - веднъж през 1968 г.[n 1] с Дейвид Нивън в ролята на Бонд и друг път с Даниъл Крейг в ролята на Бонд през 2006 г. След това Иън Флеминг пише още 13 книги със същия главен герой: „Живей, а другите да умрат“, „Муунрейкър“, „Диамантите са вечни“, „От Русия с любов“, „Доктор Но“, „Голдфингър“, „Само за твоите очи“, „Тъндърбол“, „Шпионинът, който ме обичаше“, „В тайна служба на Нейно величество“, „Човек живее само два пъти“, „Мъжът със златния пистолет“ и „Октопуси и живите светлини“. Продажбите рязко скачат, след като Джон Кенеди поставя „От Русия с любов“ в списъка на най-добрите книги, които е чел. В края на 1950-те, след финансовия успех на книгите за Джеймс Бонд, се премества да живее в имението Златно око в Сейнт Мери, Ямайка. Има много версии, обясняващи името на имота. Една от най-известните е, че името е взето от операция „Златно око“ от Втората световна война, в която самият Флеминг е взел участие. Друг възможен източник е „Отражения в златисто око“ (1941) - книга на Карсън Маккалърс, която Флеминг много харесвал. Местността наоколо се наричала Оракабеса, което в превод от испански значи "Златна глава", а пък разположен в имението испански гроб прилича на око. А друга версия е, че всичко това заедно е накарало писателя да нарече имението си по този начин. Днес имението е в центъра на едноименен скъп курорт. Флеминг, освен книгите за Бонд, е написал и детската книга „Чити Чити Банг Банг: Магическата кола“, като и нехудожествените книги „Трептящи градове“ и „Контрабанда на диаманти“. Късни години и смърт[редактиране | edit source] Флеминг бил библиофил и притежавал огромна библиотека с книги, които според него "са дали начало на нещо" и затова са важни за цивилизацията. Той особено се интересувал от наука и харесвал научни книги като Произход на видовете, но четял книги и на друга тематика като Моята борба и Скаутство за момчета. 6 000 от книгите си той дарява на Библиотеката на лилията на университета Блумингтън, Индиана, САЩ. Флеминг е страстен пушач и пие много и през 1961 получава инфаркт. Следва втори инфаркт на 12 август 1964 и писателят умира. Погребан е в църквата в Севънхамптън, малко селце в Англия близо до Суиндъм. След смъртта на вдовицата му Ан Джералдин Мери Флеминг (1913-1981) и сина му Каспар Робърт Флеминг (1952-1975) те също са погребани там. Каспар се самоубива със свръхдоза наркотици. По случай стогодишнината от рождението на писателя през май 2008 Ian Fleming Publications публикува книгата „Дяволът може да е загрижен“ на Себастиан Фолкс. На корицата пише "Себастиан Фолкс, пишещ като Иън Флеминг"[10]. Избрана библография[редактиране | edit source] Книги за Джеймс Бонд[редактиране | edit source] Детска литература[редактиране | edit source] - Чити Чити Банг Банг: Магическата кола (1964) Нехудожествени книги[редактиране | edit source] - Контрабанда на диаманти (1957) - Трептящи градове (1963, в американските издания понякога съдържа късия разказ "007 в Ню Йорк") Незавършени или непубликувани книги[редактиране | edit source] - Флеминг има бележник, където са описани неговите идеи за нови книги на тема Джеймс Бонд. Там са открити части от къси разкази и новели за Бонд, които никога не са публикувани. Някои от тях могат да се открият в книгата на Джон Пиърсън Животът на Иън Флеминг.[25] - Писателят Джефри Дженкинс работи заедно с Флеминг по идеята за Бонд между 1957 и 1964. По-късно, през 1967 той написва по тази тема още една книга За чиста унция, но тя никога не е публикувана. Идеята за нея е била на Флеминг. - През 1960 Кувейтската петролна компания възлага на Флеминг да напише книга за страната и нейната петролна индустрия. Книгата била озаглавена Място на вълнението: Впечатления от Кувейт, но никога не е публикувана поради неодобрението на кувейтското правителство.[26] Биографии[редактиране | edit source] - Хенри Зелгър, Иън Флеминг: Шпионинът, който влезе със златото (Ню Йорк, 1965) - Елинор и Денис Пълрин, Иън Флеминг: Мъжът със златния химикал (Торонто, 1966) - Джон Пиърсън, Животът на Иън Флеминг (Лондон, 1966) - Ричард Гант, Иън Флеминг: Мъжът със златния химикал (Лондон, 1966) - Айвър Брайс. Човек живее само един път: Спомени от Иън Флеминг (Лондон, 1975) - Брус А. Розънбърг и Ан Харлман Стюарт, Иън Флеминг (Бостън, 1989) - Доналд Маккормик, 17F: Животът на Иън Флеминг (Лондон, 1993) - Андрю Лайсет, Иън Флеминг (Лондон, 1995) Биографични филми[редактиране | edit source] - Златно око: Тайният живот на Иън Флеминг, 1989. ТВ филм с участието на Чарлз Денс като Флеминг. Фокусира се върху живота му през Втората световна война, любовта му и написването на книгите за Джеймс Бонд. - Създател на шпиони: Тайният живот на Иън Флеминг, 1990. ТВ филм с участието на Джейсън Конъри (син на Шон Конъри) в ролята на писателя. Фокусира се върху военната кариера на Флеминг. - Иън Флеминг: Създателят на Джеймс Бонд, 2005. ТВ филм на компанията Wall to Wall, за първи път показан по BBC през август 2005. Носителя на наградата Лорънс Оливие Бен Дейниълс играе Иън Флеминг.[27] - Иън Флеминг: Където започна Бонд, 2008. Документален филм за живота на писателя, за първи път излъчен по BBC на 20 октомври 2008. Създател е Джоана Лъмни. Бележки[редактиране | edit source] - ↑ Филмът от 1968 е комедийна пародия и не се причислява официално към филмите за Джеймс Бонд Източници[редактиране | edit source] - ↑ Henry A. Zelger, Ian Fleming: The Spy Who Came in with the Gold (New York: Duell, Sloan and Pearce, 1965) - ↑ Fleming fears he's a one-day wonder by ALASDAIR ROSS (Jan 18, 1998)Sunday Mirror - ↑ BBC News item 31 October 2008 - ↑ Eleanor and Dennis Pelrine, Ian Fleming: Man with the Golden Pen (Toronto: Swan Publishing, 1966) - ↑ Richard Gant, Ian Fleming: Man with the Golden Pen (London: Mayflower-Dell, 1966) - ↑ The Naval Intelligence Handbooks: a monument in geographical writing Clout and Gosme Prog Hum Geogr.2003; 27: 153-173 - Progress in Human Geography - платен достъп - ↑ Ivar Bryce. You Only Live Once (London: Weldenfeld and Nicolson, 1975) - ↑ John Pearson, The Life of Ian Fleming (London: Jonathan Cape, 1966) - ↑ Bruce A. Rosenberg and Ann Harleman Stewart, Ian Fleming (Boston: Twayne, 1989) - ↑ Gregory Kirschling, "James Bond's New Book", Entertainment Weekly/EW.com, Feb. 29, 2008, accessed March 4, 2008 - ↑ Fleming, Ian. Ian Fleming Publications Inc. Casino Royale. Jonathan Cape, 13 April 1953. с. 213. - ↑ Fleming, Ian. Ian Fleming Publications Inc. Live and Let Die. Jonathan Cape, 5 April 1954. с. 234. - ↑ Fleming, Ian. Ian Fleming Publications Inc. Moonraker. Jonathan Cape, 7 April 1955. - ↑ Fleming, Ian. Ian Fleming Publications Inc. Diamonds Are Forever. Jonathan Cape, 26 March 1956. - ↑ Fleming, Ian. Ian Fleming Publications Inc. From Russia with Love. Jonathan Cape, 8 April 1957. - ↑ Fleming, Ian. Ian Fleming Publications Inc. Jonathan Cape, 31 March 1958. - ↑ Fleming, Ian. Ian Fleming Publications Inc. Goldfinger. Jonathan Cape, 23 March 1959. - ↑ Fleming, Ian. Ian Fleming Publications Inc. For Your Eyes Only. Jonathan Cape, 11 April 1960. - ↑ Fleming, Ian. Ian Fleming Publications Inc. Thunderball. Jonathan Cape, 27 March 1961. - ↑ Fleming, Ian. Ian Fleming Publications Inc. The Spy Who Loved Me. Jonathan Cape, 16 April 1962. - ↑ Fleming, Ian. Ian Fleming Publications Inc. On Her Majesty's Secret Service. Jonathan Cape, 1 April 1963. - ↑ Fleming, Ian. Ian Fleming Publications Inc. You Only Live Twice. Jonathan Cape, 16 March 1964. - ↑ Fleming, Ian. Ian Fleming Publications Inc. The Man with the Golden Gun. Jonathan Cape, 1 April 1965. - ↑ Fleming, Ian. Ian Fleming Publications Inc. Octopussy and The Living Daylights. Jonathan Cape, 1966. - ↑ Ian Fleming’s Unpublished Legacy - ajb007.co.uk - ↑ Annotation by Fleming in the original typescript. Fleming mss., Lilly Library, Indiana. http://www.indiana.edu/~liblilly/etexts/fleming/ - ↑ Ian Fleming: Bondmaker (2005) (TV) - Full cast and crew Външни препратки[редактиране | edit source] - Център Ян Флеминг - официален уебсайт на Ian Fleming Publications Limited - Годишнината на Иън Флеминг, празнуването на 100 години от раждането на писателя - Списание 007, печатано между 1979 и 2005, посветено на творбите на Флеминг - Библиография на Иън Флеминг - Биография на писателя - 30 Щурмови отдел - „Индианците“ на Иън Флеминг - "James Bond's TLS": колекция от статии, интервюта и коментари от и за Иън Флеминг в сайта на в. Таймс, Times Literary Supplement - Интервю с Иън Флеминг, 1958 - CBC дигитални архиви, Мъжът със златния химикал - интервю с Флеминг - Иън Флеминг в Internet Movie Database - Иън Флеминг в Кемп Хикс - факт или измислица? - Колекцията на писателя с материали от 19 и 20 век за културата на Дивия запад и влиянието върху книгите за Бонд, Библиотека на лилията, Блумингтън, Индиана, 1971 - Колекция от книги на Иън Флеминг в Библиотеката на Лилията, Индиански университет, Блумингтън, Индиана
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 4.1 4.2 4.3 5.1 6.1 7.1 7.2 7.3 8.1 8.2 8.3 9.1 10.1 11.1 11.2 12.1 13.1 14.1 14.2 15.1 17.1 18.1 18.2 18.3 19.1 19.2 20.1 21.1 21.2 22.1 23.1 23.2 23.3 23.4 25.1 26.1 26.2 27.1 28.1 29.1 29.2 29.3 30.1 31.1 32.1 33.1 34.1 35.1 36.1 37.1 37.2 38.1 38.2 39.1 40.1 40.2 40.3 40.4 40.5 41.1 42.1 42.2 42.3 42.4 45.1 46.1 46.2 46.3 47.1 49.1 49.2 49.3 51.1 51.2 51.3 51.4 52.1 52.2 52.3 52.4 53.1 53.2 53.3 53.4 53.5 54.1 54.2 54.3 54.4 55.1 55.2 55.3 55.4 56.1 56.2 56.3 56.4 57.1 57.2 57.3 57.4 57.5 58.1 58.2 58.3 58.4 58.5 59.1 59.2 59.3 59.4 59.5 60.1 60.2 60.3 60.4 60.5 61.1 61.2 61.3 61.4 61.5 62.1 62.2 62.3 62.4 63.1 63.2 63.3 63.4 63.5 64.1 64.2 64.3 64.4 64.5 65.1 66.1 69.1 70.1 70.2 70.3 70.4 73.1 75.1 76.1 77.1 77.2 77.3 79.1 80.1 82.1 83.1 84.1 85.1 86.1 87.1 89.1 89.2 89.3 91.1 91.2 91.3 91.4 91.5 92.1 92.2 92.3 92.4 93.1 93.2 93.3 93.4 94.1 98.1 98.2 98.3 98.4 99.1 99.2 99.3 99.4 100.1 100.2 100.3 100.4 100.5 101.1 101.2 101.3 101.4 101.5 102.1 102.2 102.3 102.4 102.5 103.1 103.2 103.3 103.4 103.5 104.1 104.2 104.3 104.4 104.5 105.1 105.2 105.3 105.4 105.5 106.1 106.2 106.3 106.4 107.1 107.2 107.3 107.4 107.5 108.1 108.2 108.3 108.4 109.1 109.2 109.3 109.4 109.5 110.1 110.2 110.3 110.4 110.5 111.1 111.2 111.3 111.4 111.5 112.1 112.2 112.3 112.4 112.5 113.1 113.2 113.3 113.4 113.5 114.1 114.2 114.3 114.4 115.1 115.2 115.3 115.4 116.1 116.2 116.3 116.4 116.5 117.1 117.2 117.3 118.1 119.1 120.1 120.2 120.3 121.1 122.1 122.2 122.3 123.1 123.2 123.3 124.1 124.2 124.3 125.1 125.2 126.1 126.2 126.3 126.4 126.5 127.1 127.2 128.1 128.2 128.3 128.4 128.5 129.1 129.2 129.3 129.4 129.5 130.1 131.1 131.2 131.3 131.4 131.5 132.1 132.2 132.3 132.4 132.5 133.1 133.2 133.3 133.4 133.5 134.1 134.2 134.3 134.4 135.1 135.2 135.3 136.1 136.2 136.3 136.4 136.5 137.1 137.2 137.3 138.1 138.2 138.3 138.4 139.1 139.2 139.3 139.4 140.1 140.2 140.3 140.4 141.1 141.2 141.3 141.4 142.1 142.2 142.3 143.1 143.2 143.3 143.4 144.1 144.2 144.3 144.4 145.1 145.2 145.3 145.4 146.1 146.2 146.3 147.1 147.2 147.3 147.4 147.5 148.1 148.2 148.3 148.4 149.1 149.2 149.3 150.1 150.2 150.3 151.1 151.2 151.3 151.4 152.1 152.2 152.3 153.1 153.2 153.3 153.4 154.1 154.2 154.3 154.4 155.1 155.2 155.3 155.4 156.1 156.2 156.3 156.4 157.1 157.2 157.3 157.4 158.1 158.2 158.3 158.4 159.1 159.2 159.3 159.4 160.1 160.2 160.3 161.1 162.1 162.2 162.3 163.1 163.2 163.3 164.1 164.2 164.3 165.1 165.2 165.3 166.1 166.2 166.3 167.1 167.2 167.3 168.1 168.2 168.3 169.1 169.2 169.3 170.1 170.2 170.3 171.1 172.1 173.1
List of James Bond novels and short stories James Bond is the fictional protagonist of a series of novels and short stories, first published in 1953. Bond, often referred to by his code name, 007, is a British Secret Service agent; the character was created by journalist and author Ian Fleming, and first appeared in his 1953 novel, Casino Royale; the books are set in a contemporary period, between May 1951 and February 1964. Fleming went on to write a total of twelve novels and two collections of short stories, all written at his Jamaican home Goldeneye and published annually. Two of his books were published after his death in 1964. Since Fleming's death a number of other authors have written continuation works. Some of these have been novelizations of episodes in the series of Bond films, produced by Eon Productions, while others were either continuation novels or short stories. The first author was Kingsley Amis, writing under the pseudonym of "Robert Markham" who produced one novel; then came novelist and biographer John Pearson who wrote a fictional biography of Bond. Novelist and screenwriter Christopher Wood wrote two novelizations in the late 1970s. Writer John Gardner was asked to continue the series by copyright holders Ian Fleming Publications and, between 1981 and 1996, he wrote fourteen novels and two novelizations. After Gardner retired due to ill health, American author Raymond Benson continued the stories and wrote six Bond novels, three novelizations and three short stories between 1996 and 2002. There was a hiatus of six years before Sebastian Faulks was commissioned to write a further Bond novel, which was released on 28 May 2008, the 100th anniversary of Ian Fleming's birth. This was followed in 2011 by a novel by American author Jeffery Deaver, a 2013 book by William Boyd and a further instalment due in September 2015 by Anthony Horowitz. There has also been a spin-off series of books, Young Bond, based around Bond's adventures whilst a schoolboy at Eton College. Contents Ian Fleming[edit] During World War II Fleming had mentioned to friends that he wanted to write a spy novel,[1] but it was not until 17 February 1952 that he began to write his first novel, Casino Royale. He started writing his book at his Jamaican home Goldeneye, typing out 2,000 words in the morning, directly from his own experiences and imagination;[2] he finished work on the manuscript in just over two months,[3] completing it on 18 March 1952.[4] Publishers Jonathan Cape were initially reluctant to publish the book, but were persuaded by Fleming's brother Peter (1907–1971), who had previously published material through them.[5] On 13 April 1953 Casino Royale was released in the UK in hardcover, priced at 10s, 6d,[6] with a cover that had been devised by Fleming himself.[7] The first edition of 4,728 copies of Casino Royale sold out in less than a month;[7] a second print run the same month also sold out,[6] as did a third run of more than 8,000 books published in May 1954.[8] At the time, Fleming was the Foreign Manager for Kemsley Newspapers, an organisation which owned The Sunday Times. Upon accepting the job, Fleming requested that he be allowed three months holiday per year, which allowed him the freedom to write.[1] The novel centred on the exploits of James Bond, an intelligence officer in the 00 section of the Secret Intelligence Service, commonly known as MI6. Bond was also known by his code number, 007, and was a Royal Naval Reserve Commander. Fleming took the name for his character from that of the American ornithologist James Bond, a Caribbean bird expert and author of the definitive field guide Birds of the West Indies.[9] Fleming based his creation on a number of individuals he came across during his time in the Naval Intelligence Division during World War II, admitting that Bond "was a compound of all the secret agents and commando types I met during the war".[10] After the publication of Casino Royale, Fleming used his annual holiday at his house in Jamaica to write another Bond story;[1] in total, between 1953 and 1966, two years after his death, twelve Bond novels and two short-story collections were published, with the last two books—The Man with the Golden Gun and Octopussy and The Living Daylights—published posthumously.[11] Books, by publication sequence[edit] Short stories[edit] In the summer of 1958, the CBS television network commissioned Fleming to write episodes of a television show based on the James Bond character. This deal came about after the success of the 1954 television adaptation of Casino Royale as an episode of the CBS television series Climax![26] Fleming agreed to the deal, and began to write outlines for the series; however, CBS later dropped the idea.[27] In January and February 1959 Fleming adapted four of the television plots into short stories and added a fifth story he had written in the summer of 1958.[28] The stories were originally titled The Rough with the Smooth, although this was changed to For Your Eyes Only for publication, which included the subtitle Five Secret Occasions in the Life of James Bond.[26] After Fleming's death, a second collection featuring two short stories was released, Octopussy and The Living Daylights.[29] When the paperback edition of the book was published, "The Property of a Lady" was also included[30] and, by 2002, "007 in New York" had been added to the book by Penguin Books.[31] Fictional chronologies[edit] Independent scholar John Griswold constructed a "high-level chronology of James Bond's life", based on the logic of depicted events and actual time periods referred to in the books.[43][nb 4] This chronology differs from the publication sequence.[44] Griswold also deliberately discounts the chronological significance of actual historic events mentioned in the novels and stories, arguing that Fleming made such references for effect without synchronising them accurately to his fiction.[45] Fellow Bond-scholar Henry Chancellor also worked through the Bond chronology, which broadly agrees with Griswold, although there are differences. Chancellor noted that "Fleming was always vague about dates", although the novels are supposed to be set in order of publication.[46] Post-Fleming James Bond novels[edit] Following Fleming's death in 1964, Glidrose Productions, publishers of the James Bond novels and since renamed Ian Fleming Publications, approached author James Leasor to write a continuation novel, but he declined.[50] Glidrose then commissioned Kingsley Amis, who, under the pseudonym of "Robert Markham", wrote Colonel Sun, which was published on 28 March 1968.[30] In 1973, Glidrose permitted publication of John Pearson's fictional biography of Bond entitled James Bond: The Authorized Biography of 007. This book, written in the first person, posits that Bond was a real person about whom Ian Fleming wrote a series of adventures. This is the only Bond work where the author shares copyright with Glidrose. In 1977, the Eon Productions film The Spy Who Loved Me was released and, due to the radical differences between the film and the original novel of the same name, Eon productions authorised a novelization, James Bond, The Spy Who Loved Me. The 1979 film Moonraker was also produced in novel form, as James Bond and Moonraker; both books were written by screenwriter Christopher Wood.[51] 1979–96: John Gardner[edit] In the 1980s, the Bond series was initially revived with new novels by John Gardner, although initially he almost turned the series down.[55] Between 1981 and 1996, Gardner went on to write sixteen Bond books in total; two of the books he wrote – Licence to Kill and GoldenEye – were novelizations of Eon Productions films of the same name. Gardner stated that he wanted "to bring Mr Bond into the 1980s",[56] although he retained the ages of the characters as they were when Fleming had left them.[57] Even though Gardner kept the ages the same, he made Bond grey at the temples as a nod to the passing of the years.[58] In 1996, Gardner retired from writing James Bond books due to ill health.[59] With the influence of the American publishers, Putnam's, the Gardner novels showed an increase in the number of Americanisms used in the book, such as a waiter wearing "pants", rather than trousers, in The Man from Barbarossa.[60] James Harker, writing in The Guardian, considered that the Gardner books were "dogged by silliness",[60] giving examples of Scorpius, where much of the action is set in Chippenham, and Win, Lose or Die, where "Bond gets chummy with an unconvincing Maggie Thatcher".[60] 1996–2002: Raymond Benson[edit] In 1996, American author Raymond Benson became the writer of the Bond novels. Benson had previously written The James Bond Bedside Companion, first published in 1984.[76] By the time he moved on to other, non-Bond related projects in 2002, Benson had written six Bond novels, three novelizations and three short stories.[77] Benson followed Gardner's pattern of setting Bond in the contemporary timeframe of the 1990s[78] and, according to academic Jeremy Black, had more echoes of Fleming's style than John Gardner.[79] Benson also changed Bond's gun back to the Walther PPK,[80] put him behind the wheel of a Jaguar XK8[81] and made him swear more,[82] which led Black to note that there was an increased level of crudity lacking in either Fleming or Gardner.[79] However, commenting in The Australian, Peter Janson-Smith, Fleming's former literary agent, noted that Benson "has got the Fleming feel ... It's as close to Fleming as I have seen."[83] The Peterborough Evening Telegraph agreed, stating that with Benson's 007, in keeping more with Fleming, "PC-ness goes out the window and it's a more ruthless Bond with bad habits."[84] The Sunday Mercury in 1999 said, "Benson has made Bond less gimmicky, concentrating on the action rather than the gadgets. The result is a slick enough read for dedicated Bond fans who like blazing guns (Walthers, of course) and beautiful women"[85] and Kirkus Reviews called Benson's 007 "a chip off the old block and, if not a gilt-edged Bond, at least a double-A."[86] Glidrose twice approached Lee Child, author of the Jack Reacher novels, about writing a Bond novel but he turned them down.[95] Ian Fleming Publications then commissioned Sebastian Faulks to write a continuation novel, which was released on 28 May 2008, the 100th anniversary of Ian Fleming's birth.[96] The book—titled Devil May Care—was published in the UK by Penguin Books and by Doubleday in the US.[97] Faulks ignored the timeframe established by Gardner and Benson and instead reverted to that used by Fleming and Amis, basing his novel in the 1960s;[78] he also managed to use a number of the cultural touchstones of the sixties in the book.[98] Faulks was true to Bond's original character and background too, and provided "a Flemingesque hero"[78] who drove a battleship grey 1967 T-series Bentley.[81] The American writer Jeffery Deaver was then commissioned by Ian Fleming Publications to produce Carte Blanche, which was published on 26 May 2011.[99] The book updated Bond working for a post-9/11 agency, independent of MI5 or MI6.[100] On 26 September 2013 the novel Solo, by William Boyd was published in the UK and by HarperCollins in Canada and the US; the book was once again set in the 1960s.[101][102] In October 2014 it was announced that Anthony Horowitz was to write a further Bond book. The book is due to be set in the 1950s, and it contains material written, but previously unreleased, by Fleming.[103] Young Bond[edit] The Young Bond series of novels was started by Charlie Higson[104] and, between 2005 and 2009, five novels and one short story were published.[105] The first Young Bond novel, SilverFin was also adapted and released as a graphic novel on 2 October 2008 by Puffin Books.[106] Comic book artist Kev Walker illustrated Higson's novel.[107] Young Bond is set in the 1930s, which would fit the chronology with that of Fleming.[108] I deliberately steered clear of anything post Fleming. My books are designed to fit in with what Fleming wrote and nothing else. I also didn't want to be influenced by any of the other books ... for now my Bible is Fleming. Higson stated that he was instructed by the Fleming estate to ignore all other interpretations of Bond, except the original Fleming version.[110] As the background to Bond's childhood, Higson used Bond's obituary in You Only Live Twice as well as his own and Fleming's childhoods.[111] In forming the early Bond character, Higson created the origins of some of Bond's character traits, including his love of cars and fine wine.[110] In October 2013 Ian Fleming Publications announced that Stephen Cole would continue the series, with the first edition scheduled to be released in Autumn 2014.[112] The title was later confirmed as Shoot to Kill with a release date of 6 November 2014, and it was further confirmed that Cole will be credited as Steve Cole for the release.[113] References[edit] - Notes - ^ Based on a screen treatment by Kevin McClory, Jack Whittingham and Fleming - ^ Fleming originally titled "The Living Daylights" as "Trigger Finger",[36] although when it first appeared, in the The Sunday Times colour supplement of 4 February 1962,[37] it was under the title of "The Living Daylights".[38] It was also published in June 1962 issue of the American magazine Argosy under the name "Berlin Escape".[39] - ^ Originally titled "Reflections in a Carey Cadillac",[40] it was changed to "Agent 007 in New York" for publication in the New York Herald Tribune but was subsequently renamed as "007 in New York" for the 1964 US editions of Thrilling Cities.[41] - ^ Griswold's work, Ian Fleming's James Bond: Annotations and Chronologies for Ian Fleming's Bond Stories, is classed as an approved reference book by Ian Fleming Publications, the family company of Ian Fleming and holders of the copyright to all Fleming's works. The work has been accepted by Raymond Benson, continuation author of Bond novels from 1997 to 2003 and writer of The James Bond Bedside Companion as a serious source and has been cited in academic works, such as Biddulph, Edward "Bond Was Not a Gourmet": An Archaeology of James Bond's Diet Source: Food, Culture and Society: An International Journal of Multidisciplinary Research, Volume 12, Number 2, June 2009. - ^ James Bond is entirely absent from chapters 1–9 of The Spy Who Loved Me, the events of which extend back some years, overlapping in time with much of the earlier Bond fiction. Bond does not appear until chapter 10, whereupon and thereafter he figures as a central character.[49] - Footnotes - ^ a b c Lycett, Andrew. "Fleming, Ian Lancaster (1908–1964) (subscription needed)". Oxford Dictionary of National Biography (Oxford University Press). Retrieved 3 December 2011. (subscription or UK public library membership required) - ^ Chancellor 2005, p. 4. - ^ "Ian Fleming". About Ian Fleming. Ian Fleming Publications. Retrieved 7 September 2011. - ^ a b Lycett 1996, p. 244. - ^ a b "The great Bond cover up". guardian.co.uk. 8 May 2008. Retrieved 8 September 2011. - ^ Lindner 2009, p. 14. - ^ Macintyre, Ben (5 April 2008). "Bond – the real Bond". The Times. - ^ "Casino Royale". The Books. Ian Fleming Publications. Retrieved 22 December 2011. - ^ "Live and Let Die". The Books. Ian Fleming Publications. Retrieved 22 December 2011. - ^ "Moonraker". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 22 December 2011. - ^ "Diamonds are Forever". The Books. Ian Fleming Publications. Retrieved 22 December 2011. - ^ "From Russia, with Love". The Books. Ian Fleming Publications. Retrieved 20 January 2013. The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 22 December 2011. - ^ "Goldfinger". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 22 December 2011. - ^ "For Your Eyes Only". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 22 December 2011. - ^ "Thunderball". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 22 December 2011. - ^ "The Spy Who Loved Me". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 22 December 2011. - ^ "On Her Majesty's Secret Service". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 22 December 2011. - ^ "You Only Live Twice". The Books. Ian Fleming Publications. Retrieved 20 January 2013. - ^ "The Man with the Golden Gun". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 22 December 2011. - ^ "Octopussy and The Living Daylights". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 22 December 2011. - ^ a b Benson 1988, p. 17. - ^ Chancellor 2005, p. 146. - ^ a b Benson 1988, p. 31. - ^ "Octopussy & The living daylights / Ian Fleming". The British Library Catalogue. British Library. Retrieved 4 December 2011. - ^ Chancellor 2005, p. 149. - ^ Chancellor 2005, p. 241. - ^ a b Lycett 1996, p. 396. - ^ Fleming, Ian (4 February 1962). "The Living Daylights". The Sunday Times (London). - ^ a b Chancellor 2005, p. 240. - ^ a b Griswold 2006, p. 381. - ^ Griswold 2006, pp. 2–13. - ^ Griswold 2006, p. 2. - ^ Griswold 2006, p. 6. - ^ Chancellor 2005, p. 98. - ^ Griswold 2006, p. 13. - ^ Chancellor 2005, p. 98-99. - ^ "Obituary: James Leasor". The Times. 22 September 2007. - ^ "Colonel Sun". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 23 December 2011. - ^ "John Pearson". The Books. Ian Fleming Publications. Retrieved 1 January 2013. - ^ a b "Christopher Wood". The Books. Ian Fleming Publications. Retrieved 14 November 2012. - ^ Simpson 2002, p. 58. - ^ Ripley, Mike (2 November 2007). "Obituary: John Gardner: Prolific thriller writer behind the revival of James Bond and Professor Moriarty". The Guardian. Retrieved 26 December 2011. - ^ a b c Harker, James (2 June 2011). "James Bond's changing incarnations". guardian.co.uk. Retrieved 26 December 2011. - ^ "Licence Renewed". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 23 December 2011. - ^ "For Special Services". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 23 December 2011. - ^ "Ice Breaker". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 23 December 2011. - ^ "Role Of Honour". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 23 December 2011. - ^ "Nobody Lives Forever". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 23 December 2011. - ^ "No Deals Mr Bond". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 23 December 2011. - ^ "Scorpius". The Books. Ian Fleming Publications. Retrieved 23 December 2011. - ^ "Win, Lose Or Die". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 23 December 2011. - ^ a b "John Gardner (1926 – 2007)". The Books. Ian Fleming Publications. Retrieved 14 November 2012. - ^ "Brokenclaw". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 23 December 2011. - ^ "The Man From Barbarossa". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 23 December 2011. - ^ "Death is Forever". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 12 July 2011. Retrieved 23 December 2011. - ^ "Never Send Flowers". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 23 December 2011. - ^ "Seafire". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 23 December 2011. The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 23 December 2011. - ^ Raymond Benson. "Books—At a Glance". RaymondBenson.com. Retrieved 24 December 2011. - ^ "Raymond Benson". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 24 December 2011. - ^ a b c Dugdale, John (29 May 2011). "Spy another day". The Sunday Times. - ^ a b Black 2005, p. 198. - ^ a b Simpson 2002, p. 62. - ^ a b Davis, Kylie (23 November 2007). "A Bond with the devil". The Sydney Morning Herald. - ^ a b Simpson 2002, p. 63. - ^ Hamilton, Sebastian (8 October 1996). "Bond reverts to type". The Australian. - ^ Crampton, Tracey (26 April 1997). "Review: Zero Minus Ten". Peterborough Evening Telegraph. - ^ Williamson, Richard (13 June 1999). "Book reviews: Latest novel maintains 007's licence to thrill". Sunday Mercury. - ^ "Zero Minus Ten". Kirkus Reviews. - ^ "Zero Minus Ten". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 25 December 2011. - ^ a b c "About Raymond". Retrieved 14 November 2012. - ^ "The Facts of Death". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 25 December 2011. - ^ "High Time To Kill". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 25 December 2011. - ^ Simpson 2002, p. 64. - ^ "Doubleshot". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 25 December 2011. - ^ "Never Dream Of Dying". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 25 December 2011. - ^ "The Man With The Red Tattoo". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 25 December 2011. - ^ Sachs, Andrea (11 June 2007). "Q&A Author Lee Child". Time. Retrieved 25 December 2011. - ^ "Faulks pens new James Bond novel". BBC News. Retrieved 25 December 2011. - ^ a b "Sebastian Faulks". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 25 December 2011. - ^ Weisman, John (22 June 2008). "Close to 007 original, but not quite". The Washington Times. - ^ "James Bond book called Carte Blanche". BBC News. 17 January 2011. Retrieved 25 December 2011. - ^ a b "Carte Blanche". The Books. Ian Fleming Publications. Retrieved 21 January 2013. - ^ "William Boyd takes James Bond back to 1960s in new 007 novel". BBC News (London). BBC. Retrieved 13 April 2012. - ^ a b "Solo". The Books. Ian Fleming Publications. Retrieved 11 October 2013. - ^ "Anthony Horowitz to write new James Bond novel". BBC News. 2 October 2014. - ^ Smith, Neil (3 March 2005). "The name's Bond – Junior Bond". BBC News. Retrieved 1 November 2011. - ^ "Charlie Higson". Puffin Books – Authors. Penguin Books. Retrieved 1 November 2011. - ^ "SilverFin: The Graphic Novel". Puffin Books. Penguin Books. Retrieved 1 November 2011. - ^ "SilverFin The Graphic Novel released in UK". The Young Bond Dossier. Retrieved 2 October 2008. - ^ "Young Bond books". The Books. Ian Fleming Publications. Archived from the original on 27 December 2010. Retrieved 27 November 2011. - ^ Cox, John. "The Charlie Higson CBn Interview". CommanderBond.net. Retrieved 27 November 2011. - ^ a b Turner, Janice (31 December 2005). "Man and boy". The Times. - ^ Malvern, Jack. "Shaken and stirred: the traumatic boyhood of James Bond". The Times. - ^ "New Young Bond Series in 2014". Ian Fleming Publications. 9 October 2013. Retrieved 11 October 2013. - ^ "New Young Bond Title and Cover Art Revealed". The Book Bond. Retrieved 30 June 2014. - ^ "Young Bond: SilverFin". Puffin Books: Charlie Higson. Penguin Books. Retrieved 21 January 2013. - ^ "Young Bond: Blood Fever". Puffin Books: Charlie Higson. Penguin Books. Retrieved 21 January 2013. - ^ "Young Bond: Double or Die". Puffin Books: Charlie Higson. Penguin Books. Retrieved 21 January 2013. - ^ "Young Bond: Hurricane Gold". Puffin Books: Charlie Higson. Penguin Books. Retrieved 21 January 2013. - ^ "Young Bond: By Royal Command". Puffin Books: Charlie Higson. Penguin Books. Retrieved 21 January 2013. - ^ "SilverFin: The Graphic Novel". Puffin Books: Charlie Higson. Penguin Books. Retrieved 22 December 2011. - ^ "Danger Society: The Young Bond Dossier". Puffin Books Australia. Penguin Books. Retrieved 21 January 2013. - ^ "New Young Bond Title and Cover Art Revealed". The Book Bond. Retrieved 30 June 2014. Bibliography[edit] - Benson, Raymond (1988). The James Bond Bedside Companion. London: Boxtree Ltd. - Black, Jeremy (2005). The Politics of James Bond: from Fleming's Novel to the Big Screen. University of Nebraska Press. - Caplen, Robert (2010). Shaken & Stirred: The Feminism of James Bond. Bloomington, Indiana: Xlibris. - Chancellor, Henry (2005). James Bond: The Man and His World. London: John Murray. - Gilbert, Jon (2012). Ian Fleming: The Bibliography. London: Queen Anne Press. - Griswold, John (2006). Ian Fleming's James Bond: Annotations And Chronologies for Ian Fleming's Bond Stories. AuthorHouse. - Lindner, Christoph (2009). The James Bond Phenomenon: a Critical Reader. Manchester University Press. - Lycett, Andrew (1996). Ian Fleming. London: Phoenix. - Simpson, Paul (2002). The Rough Guide to James Bond. Rough Guides. External links[edit] - Penguin007.com Official website for Devil May Care and the 2008 Centenary events. - The Young Bond Dossier Website for the Young Bond series.