http___simple.wikipedia.org_wiki_Johannes_Brahms_1.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 3.1 3.2 3.3 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 5.1 6.1 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 10.1 11.1 11.2 11.3 11.4 12.1 12.2 12.3 12.4 13.1 13.2 13.3 13.4 13.5 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 19.2 19.3 19.4 20.1 21.1 21.2 21.3 22.1 22.2 22.3 23.1 23.2 23.3 23.4 23.5 24.1 24.2 24.3 25.1
Йоханес Брамс Йоханес Брамс (на немски: Johannes Brahms, [joːˈhanəs ˈbʁaːms]) е германски композитор, пианист и диригент, един от водещите представители на романтизма в музиката. Роден в Хамбург, основната част от кариерата на Брамс протича във Виена, където той се превръща в лидер на музикалната сцена. Още докато е жив той се ползва с голяма популярност и влияние и е сравняван с класически композитори като Йохан Себастиан Бах и Лудвиг ван Бетховен. Йоханес Брамс композира за пиано, камерни ансамбли, симфонични оркестри, както и вокални и хорови произведения. Самият той виртуозен пианист, Брамс изпълнява премиерно много от своите произведения, но също така работи с някои от водещите изпълнители на епохата, като пианистката Клара Шуман и цигуларя Йозеф Йоаким. Брамс е безкомпромисен перфекционист и унищожава много от своите композиции, а други оставя непубликувани, но и днес негови произведения са основен елемент в концертния репертоар. Брамс е смятан едновременно за традиционалист и новатор. Корените на музиката му са в структурите и композиционните техники на бароковите и класически майстори. Той е майстор на контрапункта, комплексния и силно дисциплиниращ метод на композиране, с който е известен Йохан Себастиан Бах, както и на музикалното развитие, композиционен подход, утвърден от Йозеф Хайдн, Волфганг Амадеус Моцарт и Лудвиг ван Бетховен. Брамс се стреми да отдава чест на „чистотата“ на тези „германски“ структури и да ги адаптира към романтичното усещане, като при този процес изгражда смели нови подходи към хармонията и мелодията. Макар много негови съвременници да смятат музиката му за твърде академична, от неговия принос и умение се възхищават по-късни композитори с различни възгледи - от прогресивния Арнолд Шьонберг до консервативния Едуард Елгар. [редактиране] Биография [редактиране] Ранни години Йоханес Брамс е роден на 7 май 1833 година в град Хамбург, който по това време е независима държава. Баща му, Йохан Якоб Брамс (1806-1872), идва в града от областта Дитмаршен, за да стане градски музикант. Той свири на различни интрументи, но обикновено е наеман като изпълнител на валдхорна и контрабас. През 1830 година той се жени за Йохана Хенрика Кристиане Нисен (1789-1865), шивачка, която е 17 години по-възрастна от него, но дотогава не се е омъжвала. Йоханес Брамс има по-голяма сестра и по-малък брат. Първоначално семейството живее в квартала Генгефиртел близо до пристанището, но по-късно се преместват в малка къща в Дамторвал. Първоначалното си музикално обучение Йоханес Брамс получава от своя баща, а от седемгодишен учи пиано при Ото Фридрих Вилибалд Косел. Поради бедността на семейството, като дете той трябва да свири в евтини танцови зали и бордеи. Първите му биографи смятат това за шокиращо и обикновено пренерегват тази част от живота на бъдещия композитор, но някои съвременни изследователи сочат този ранен опит като причина за по-късните трудности на Брамс в отношенията с жените. Други автори напълно оспорват достоверността на тези събития,[1] въпреки че за тях е известно от спомени на самия Брамс.[2] За известно време Брамс учи и виолончело.[3] След първите уроци по пиано при Ото Косел Брамс учи пиано при Едуард Марксен, самият той учил във Виена при ученика на Волфганг Амадеус Моцарт Игнац фон Зайфрид и при приятеля на Франц Шуберт Карл Мария фон Боклет. Младият Брамс изнася няколко публични концерта в Хамбург, но не прави особено впечатление. По това време той започва да дирижира хорове и с времето става добър хоров и оркестров диригент. В ранна възраст Брамс прави и първите си композиции, но по-късно унищожава повечето техни копия. Луизе Яфа, негова съученичка при Марксен, говори за соната за пиано, която той свири или импровизира едва единадесетгодишен, но по-късно унищожава. [редактиране] Шуман и Войната на романтиците Изпълненията и композициите на Йоханес Брамс за пръв път привличат вниманието на публиката, когато през пролетта на 1853 година той акомпанира на унгарския цигулар Еде Ремени по време на негово турне в Германия. По време на това турне Брамс се запознава с Йозеф Йоахим в Хановер и с Франц Лист, Петер Корнелиус и Йоахим Раф във Ваймар. Във Ваймар Брамс влиза в конфликт с Ремени, след като заспива, докато Лист изпълнява своята „Соната за пиано“. По-късно Брамс се извинява, оправдавайки се с умора от пътуването, но малко по-късно Брамс и Ремени прекратяват съвместната си работа. Йозеф Йоахим дава на Брамс препоръчително писмо до Роберт Шуман и след обиколка на Рейнската област той отива в Дюселдорф, където е посрещнат от семейство Шуман. Роберт Шуман остава силно впечатлен от таланта на младежа и публикува в „Нойе Цайтшрифт фюр Мюзик“ статия, в която го определя като „предопределен да даде идеалното изражение на епохата“. Този ентусиазиран отзив е посрещнат с известен скептицизъм извън най-близкото обкръжение на Шуман и може би засилва самокритичността на Брамс и стремежът му към усъвършенстване на композициите и техниката си. По време на престоя си в Дюселдорф той композира, заедно с Роберт Шуман и Алберт Дитрих, соната, предназначена за Йозеф Йоахим. В Дюселдорф Брамс силно се привързва към съпругата на Шуман, композиторката и пианистка Клара Шуман, с която до края на живота ѝ поддържа силно емоционални отношения. Брамс никога не се жени, въпреки силните си чувства към няколко жени и краткия годеж с Агате фон Зиболд през 1859 година. След опита за самоубийство на Шуман и последвалото му затваряне в психиатричен санаториум край Бон през февруари 1854 година Брамс се превръща в посредник между Клара и съпруга ѝ и в практически глава на домакинството. След смъртта на Роберт Шуман през 1856 година той се премества в Дюселдорф в близост до дома на Клара, пренебрегвайки работата си. Не е известно дали двамата са поддържали любовни отношения, но фактът, че по-късно унищожават кореспонденцията си говори в полза на това предположение.[4] [редактиране] Установяване във Виена [редактиране] Международна известност [редактиране] Последни години Брамс умира на 3 април 1897 г. във Виена от рак на черния дроб. [редактиране] Музика Брамс е автор на няколко големи произведения за оркестър, включително четири симфонии всичките в 4 части - най-високият образец в световната музика, два концерта за пиано, Концерт за цигулка, Двоен концерт за цигулка и чело, както и на голямото хорово произведение Ein deutsches Requiem (Немски реквием). Творчеството на Брамс е също богато на вариации, най-известните от които са Вариации и фуга по тема от Хендел, Вариации по Паганини и Вариации по тема от Йозеф Хайдн. Той е автор и на композиции за пиано, струнни квартети и квинтети, както и на над 200 песни. Брамс никога не е писал опери, нито характерните за 19 век тонални поеми. [редактиране] Бележки - ↑ ((en)) Avins, Styra. The Young Brahms: Biographical Data Reexamined. // 19th-century Music 24 (3). 2001. - ↑ ((en)) Swafford, Jan. Did the Young Brahms Play Piano in Waterfront Bars?. // 19th-century Music 24 (3). 2001. - ↑ ((en)) Hoffmann, Kurt. Brahms the Hamburg musician 1833–1863. // Musgrave, Michael (ed.). The Cambridge Companion to Brahms. Cambridge, Cambridge University Press, 1999. с. 9. - ↑ ((en)) Leonard, Richard A. The Stream of Music. Doubleday & Co, 1943. ♠¥₮฿₡₣“—
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 2.6 3.1 4.1 5.1 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 6.8 6.9 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 7.7 7.8 7.9 7.10 7.11 7.12 7.13 7.14 7.15 8.1 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 10.1 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 12.1 12.2 12.3 13.1 14.1 14.2 14.3 14.4 14.5 15.1 15.2 15.3 15.4 15.5 16.1 17.1 17.2 17.3 17.4 17.5 17.6 17.7 18.1
Johannes Brahms Johannes Brahms (7 May 1833 - 3 April 1897) was a famous German composer. He started his career as a pianist. He was always very self-critical and destroyed any composition he thought was not really good. He thought that people were expecting him to be the “next Beethoven”, and spent many years on his first symphony before he allowed it to be performed. He wrote four symphonies, four concertos, a requiem, piano music, chamber music and songs. Perhaps his best known tune is his Wiegenlied ("cradle song"), often called "Brahms' Lullaby," used in many a child’s musical box. Contents His life[change | change source] Early years[change | change source] Brahms was born in Germany. His father was a double bass player in the Hamburg city orchestra. He probably gave the young boy his first music lessons. He soon was learning the piano with a teacher named Otto Cossel. When Brahms played in a public concert in 1843 an American agent asked him to tour America, but his teacher realized he was too young. He said that Johannes should study with Eduard Marxsen, a well-known teacher in Hamburg. By 1848 he was playing piano recitals. He also started to compose, and he sent some of his compositions to Robert Schumann to ask for his advice. Schumann sent the parcel back unopened. At this time there were many Hungarian musicians in Hamburg. Brahms liked their folk music with its unusual rhythms, little triplet figures and sense of rubato. It was to influence his own style of composition. One of the Hungarians was called Remenyi. He played the violin and Brahms often accompanied him at concerts. They went on tour together and met famous people such as the composer Franz Liszt and the violinist Joseph Joachim who became a close friend of Brahms for many years. Joachim told Brahms to go and see Schumann and his wife Clara in Düsseldorf. Schumann liked Brahms and could see that he was going to be a great composer, so he wrote an article in his music journal about him. The article had the title: Neue Bahnen (New Paths). Schumann turned out to be correct: Brahms did become a famous composer and found “new paths” (new ways of composing). Brahms remained a very close friend of Schumann. When Schumann had a nervous breakdown, Brahms went all the way to Düsseldorf to see him. Brahms soon fell in love with Clara who was 14 years older than himself. He continued to be in love with her after Robert Schumann’s death, and they had a close relationship, though Brahms became interested in other women and was briefly engaged. However, he never married. Early career in Hamburg[change | change source] In 1859 Brahms settled in Hamburg. He founded a women’s chorus and wrote and arranged a lot of music for them. His First Piano Concerto was a great success in Hanover and Hamburg, but not in Leipzig, where a lot of people preferred the wildly Romantic music of Liszt which was quite different from Brahms’s style based on the Classical music style. Brahms decided to go to Vienna. He was to stay there for the rest of his life. First years in Vienna[change | change source] In Vienna he soon made many friends who liked his music. For a short time he was director of a choir called the Vienna Singakademie, who sang some of his compositions. He met Wagner. Wagner was afraid that Brahms would start to write operas which would be more famous than his own. So Wagner wrote an article saying that Brahms was a very bad conductor. Wagner had made himself an enemy of Brahms, who never did write any operas anyway. In 1870 Brahms became director of a concert series called Vienna Gesellschaftskonzerte. He became more and more famous as a composer, but he was never very good at conducting, and in 1875 a conductor called Hans Richter took over conducting the concerts. During these years he finished one of his greatest works: Ein deutsches Requiem (A German Requiem), as well as one of his most popular works: the Variations on the St Anthony chorale (sometimes wrongly known as Variations on a Theme by Haydn). Years of fame[change | change source] At last, in 1876, he allowed his First Symphony to be performed. It was not very successful at first, but in Vienna the audience liked it. He started to compose a lot of his greatest works and received many honours from universities. In the winter he gave concerts and in the summer he spent his time composing. He wrote his last symphony (Fourth Symphony) in 1885 and conducted it, going on tour with the orchestra through Germany and the Netherlands. From 1889 Brahms spent each summer in Ischl where he had many friends. By 1890 he had decided to stop composing, although he did still write four beautiful works for clarinet after meeting the clarinettist Richard Mühlfeld. In 1896 he wrote Four Serious Songs which were probably inspired by the sad death of Clara Schumann. The next year Brahms died from cancer in Vienna. His father had died of the same illness. His music[change | change source] Brahms wrote a great deal of vocal music. The greatest of these works is the German Requiem. There were many works for choirs, and a large collection of songs with piano accompaniment (Lieder). He wrote a lot of piano music which includes sonatas and many shorter pieces such as fantasias, rhapsodies, ballades, intermezzos, capriccios and romances. His chamber music includes string quartets, quintets and sextets and piano trios, quartets and a piano quintet. He wrote four symphonies and four concertos: two for piano, one for the violin and one for violin and cello (the Double Concerto). The German Requiem is his greatest vocal work. Brahms was also very interested in old music and helped to edit music by François Couperin as well as the music of his friend Robert Schumann.