http___simple.wikipedia.org_wiki_Elijah_4.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 3.4 4.1 5.1 6.1 7.1 8.1 9.1 9.2 10.1 11.1 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 12.7 13.1 14.1 14.2 14.3 14.4 14.5 14.6 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 19.2 19.3 20.1 21.1 21.2 22.1 22.2 23.1 24.1 24.2 24.3 24.4 24.5 24.6 25.1 25.2 25.3 26.1 27.1 28.1 28.2 28.3 28.4 28.5 28.6 28.7 28.8 28.9 29.1 29.2 29.3 29.4 29.5 30.1 31.1 31.2 31.3 31.4 31.5 31.6 31.7 31.8 32.1 32.2 32.3 32.4 33.1 34.1 34.2 34.3 34.4 34.5 34.6 34.7 34.8 35.1 36.1 36.2 36.3 36.4 37.1 38.1 39.1 40.1 41.1 41.2 41.3 42.1 43.1 43.2 44.1
Илия (пророк) - Вижте пояснителната страница за други значения на Свети Илия. Илия (иврит: אליהו, Елияху) е еврейски пророк от 9 век пр. Хр., живял в Древния Израел. За него е писано в Стария завет (Юдейската Библия), Новия завет, Талмуда и Корана, също така е герой от фолклора на различни народи, включително и българския. Почитан е от юдеи, християни, мюсюлмани, бахаи, свидетели на Йехова, мормони и раелити. Съдържание - 1 В Стария завет (Юдейската Библия) - 2 В Новия завет - 3 Вижте също В Стария завет (Юдейската Библия)[редактиране | edit source] Като се има предвид колко важен е пророк Илия за юдаизма и християството, историята му като обем заема удивително малко място в Писанията. С големи подробности е разказано за него в Трета и Четвърта книга "Царства" и по-малко във Втора книга "Паралипоменон" и "Книга на Малахия". III и IV книга „Царства“[редактиране | edit source] Въведение[редактиране | edit source] Пророк Илия се появява, за да върне еврейския народ към Истинския Бог, защото се е увлякъл по идолопоклонство под влияние на Езавел, съпругата на цар Ахаав. Нищо не се знае за произхода му. Името му, което означава "Моят Бог е Яхве" може би му е дадено, заради борбата му с култа към езическото финикийско божество Ваал. Характерното за Илия е, че проповядва и изобличава дръзко и безстрашно. По това време Ваал телецът бил смятан за божество на природата, отговарящ за дъжда, гръмотевицата, светкавицата и росата. Служението пред този демон се изразявало в мазохистични ритуали, често придружавани от човешки жертвоприношения - в повечето случаи на деца. Пророкът предизвиквал от името на Яхве не само него, а и Езавел, жреците ѝ, Ахаав и цял Израел. Политическото положение в Израел[редактиране | edit source] През 9 век пр.н.е. обединеното царство на Давид и Соломон се разделило на две царства - северно (Израел) и южно (Юдея). Йерусалим, центърът на еврейския религиозен и политически живот бил в границите на Юдея. При това положение, от чисто политически съображения, Амрий който станал цар на Израел трябвало да предприеме нещо, за да измести този център на своя територия, в противен случай рискувал предаността на неговите поданици да раздели между Израел и Юдея. Амрий намерил относително лесен начин да централицира властта си като построил нова столица в Самария на височина 91 метра над околността. Но религиозният въпрос представлявал по-голямо предизвикателство, поради неизменната важност на Йерусалимския храм за еврейското богослужение по онова време. За да се откъсне израелската религия от контрола на Храмовите свещеници, три решения били взети: - да се насърчи строителството на храмове и жертвеници в границите на Израел; - за свещеници да бъдат назначени хора, които не са от Левиевото коляно; - строителството на храмове посветени на ханаанитския бог Ваал било разрешено и поощрявано. И трите били в разрез с Мойсеевия закон и със сигурност щели да предизвикат гнева и възмущението на пророците на Яхве. Всъщност нито едно от тези решения не било ново за Амрий, изпълението им започнало още при царуването на Еровоам. Но Амрий добавил нова мярка- династичен брак, за да осигури мира със съседните държави, по примера на Соломон. Успял да уреди сватба на сина си Ахаав със сидонската принцеса Езавел, която дошла в Израел не само като принцеса, а и като жрица на Ваал. Последвалите проблеми може би са загатнати в Псалм 45, смятан от някои като сватбена песен на Ахаав и Езавел: Слушай, дъще, и виж, и приклони ухото си; забрави и народа си, и бащиния си дом; така Царят ще пожелае твоята красота; защото Той е господарят ти; и ти Му се поклони. И тирската дъщеря, даже и богатите от народа ѝ, ще търсят благоволението Ти с подаръци. Всички тези мерки за известно време донесли сигурност и стопански напредък за Израел. Това обаче предизвикало силното възмущение на пророците на Яхве, които проповядвали строго придържане към Мойсеевите закони. Илия и вдовицата от Сарепта[редактиране | edit source] След спречкването му с Ахаав, Илия избягал от Израел и се скрил при потока Херит, източно от Йордан, където бил хранен от врани. Потокът пресъхнал и Господ го изпратил в Сарепта Сидонска при една вдовица, която щяла да се грижи за него. Като пристигнал и ѝ поискал нещо за ядене, му отвърнала, че самата тя и болният ѝ син нямало какво да ядат. Илия отново ѝ заръчал да му даде да яде и я уверил, че докато трае сушата Бог няма да позволи тя или синът ѝ да останат гладни. Вдовицата нахранила Илия, с последната храна, която ѝ е останала и обещанието на Илия като по чудо се изпълнило. После по някое време синът ѝ починал, но Илия се помолил на Господ да го върне и той оживял. След две години на глад и суша, Бог казал на Илия да се върне при Ахаав и да обяви края на сушата. По пътя пророкът срещнал Авдий, домоуправителят на царя, който криел 100 пророка на Яхве, по времето, когато Езавел и Ахаав са ги убивали. Илия изпратил Авдий обратно при царя, за да разгласи неговото завръщане в Израел. Предизвикателството към Ваал[редактиране | edit source] На планината Хорив[редактиране | edit source] Езавел, разгневена от заповедта на Илия да се избият всички неини жреци, заплашила да го убие. Това е първата им среща. По-късно Илия ще пророкува за смъртта ѝ, заради нейния грях. Пророкът избягал в Беер Шева, Юдея, после продължил през пустинята и на един ден път се спрял, легнал под една хвойна и се помолил на Бог да го убие понеже смятал, че не е по-добър от всички останали грешници. Сетне заспал под дървото. Внезапно един ангел го събудил и му казал да стане и да яде. Илия се надигнал и видял, че до главата му има пита, печена на жарава и стомна с вода. Ял, пил и легнал да спи. Ангелът пак дошъл при него, събудил го и отново му казал да яде и пие, защото го чака дълъг път. Илия пътувал 40 дни и 40 нощи до планината Хорив и като стигнал се подслонил в една пещера. Бог го попитал: "Какво правиш тук, Илия?" и пророкът изповядал всичко, което го мъчи и че се уповава единствено на Господа. Тогава Бог му казал да излезе от пещерата и да се яви на планината пред Него. Последвали силен вятър и земетресение, огън се разгорял пред Илия и чул Бог отново да го пита с "тих нежен глас": "Какво правиш тук, Илия?" Илия отново заговорил за страданието си като гледа колко грешен е светът. Бог го изпратил в Дамаск да помаже Азаил за цар на Сирия, Ииуй за цар на Израел и Елисей за негов заместник. Лозето на Навутей[редактиране | edit source] Израелският цар Ахаав поискал да присвои лозето на езраелеца Навутей понеже било близо до палата му. И така предложил на собственика му или да го размени за друго хубаво лозе, или да го купи. Но Навутей отказал, защото Бог му забранил да продава тази земя. Ахаав приел отговора много тежко, бил тъжен и огорчен. Езавел обаче скроила заговор, за да заграби лозето на езраелеца. Тя пратила писма от името на Ахаав до старейшините и благородниците в града на Навутей, в които им заръчала да го поставят на видно място пред народа, да намерят двама лъжесвидетели, които да го набедят, че е похулил Бога и царя, сетне да го изведат извън града и да го убият с камъни. Така и направили. Като разбрала, че планът е сработил и Навутей е мъртъв, Езавел казала на Ахаав да вземе лозето. Тогава Илия по Божия заръка отишъл при царя и му казал така: "Уби ли ти, а още присвои ли? Така казва Господ: На мястото, където кучетата лизаха Навутеевата кръв, ще лижат твоята кръв - да!, - твоята собствена." Между двамата избухнала свада. Ахаав нарекъл пророка "свой враг", а Илия му отвърнал, че Господ ще го накаже за злите му деяния и изрекъл пророчество, в което се казвало, че цялата държава ще отхвърли властта му, че кучета ще разкъсат Езавел при рова на Езраел и че цялото му семейство ще умре и ще бъде изядено от кучета (ако са в града) или от птици (ако са на полето). Когато чул това, царят искрено се разкаял, до такава степен, че Бог се смилил и се зарекъл, че няма да накаже него, а ще го върне на жена му Езавел и сина им Охозия. Цар Охозия[редактиране | edit source] Цар Охозия паднал отвисоко и се наранил много сериозно. Тогава пратил хора да се допитат до акаронския езически бог Ваал-Зевув (Велзевул) дали ще оздравее. Но Илия пресрещнал пратениците и им заръчал да се върнат при царя и да му предадат следното послание: "Така казва Господ: Няма ли Бог в Израел, че пращаш да се допитват до акаронския бог Ваал-Зевув? И така, няма да станеш от леглото, на което си легнал, а непременно ще умреш." Охозия попитал вестоносците как изглежда човекът изрекъл предупреждението, те го описали и царят се сетил, че това е тесвиецът Илия. Тогава пратил три подразделения войници да го арестуват. Две от тях били унищожени от Небесен огън, изпратен от Бога по молба на Илия. Водачът на третото помолил пророкът да се смили над него и войниците му и да ги придружи до царя. Илия се съгласил, предал пророчеството лично на Охозия и то се изпълнило. Възнасянето на Илия[редактиране | edit source] Илия и ученикът му Елисей отишли до брега на Йордан, а от другата страна на реката стояли още 50 пророчески ученика и ги наблюдавали. Тогава Илия взел кожуха си, сгънал го, ударил с него водата, тя се разделила и двамата преминали по сухо. Изведнъж се появила огнена колесница с огнени коне и отнесла Илия с вихрушка на Небето. Като излитала кожухът му паднал на земята и Елисей го взел. II книга "Паралипоменон"[редактиране | edit source] "Книга на Малахия"[редактиране | edit source] Пророчество относно Илия изрича пророк Малахия в своята книга от Библията. В Новия завет[редактиране | edit source] Когато Исус Христос и Йоан Кръстител са проповядвали, някои юдеи са ги мислели за завърналият се Илия. За християните Йоан Кръстител не е самият Илия, а е продължител на делото му. Също така, Илия и Мойсей се явяват на Христос в Деня на Преображението. Последно пророк Илия се споменава в Евангелията след последните думи на Христос, когато стоящите пред кръста мислели, че Иисус го вика на помощ. Според тълкуванията на Православната Църква, за пророк Илия се говори , в последната книга на Библията - "Откровение на Свети Йоан Богослов" като за единият от двамата пророци, които Бог ще прати преди края на света, за да изобличават антихриста.Свети пророк Илия единствен сред хората е взет жив на Небето и не е умирал физически, а хилядолетия преди него същата участ е имал древният пророк Енох, който е вторият пророк, който има да дойде. Тогава те ще приемат мъченическа смърт и три дни телата им ще лежат на улиците непогребани, целият свят ще ликува и хората ще си раздават подаръци от радост по смъртта им. Пророк Илия е един от най-великите християнски светии.
1.1 2.1 2.2 2.3 3.1 4.1 4.2 5.1 5.2 6.1 7.1 7.2 8.1 9.1 9.2 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 11.1 11.2 12.1 12.2 13.1 13.2 13.3 13.4 13.5 13.6 14.1 15.1 15.2 15.3 15.4 16.1 16.2 16.3 16.4 17.1 17.2 17.3 17.4 17.5 17.6 17.7 17.8 18.1 18.2 18.3 18.4 18.5 18.6 18.7 18.8 18.9 19.1 19.2 19.3 20.1 20.2 20.3 20.4 20.5 20.6 20.7 21.1 22.1 22.2 23.1 23.2 23.3 23.4 23.5 23.6 23.7 23.8 24.1 24.2 24.3 24.4 24.5 24.6 24.7 24.8 25.1 26.1 26.2 26.3 26.4 26.5 26.6 26.7 26.8 26.9 26.10 26.11 26.12 27.1 27.2 27.3 28.1 28.2 28.3 28.4 29.1 29.2 29.3 29.4 29.5 30.1 31.1 31.2 32.1 32.2 32.3 32.4 32.5 32.6 32.7 32.8 32.9 32.10 33.1 34.1 34.2 34.3 35.1 36.1 37.1 38.1 39.1 40.1 41.1 42.1 43.1
Elijah Elijah of Tishbe, whose name means "Yahweh is God,"[1] was a prophet in Israel in the 9th century BC. He appears in the Hebrew Bible, Talmud, Mishnah, New Testament, and the Qur'an. He is best known for being Israel's most famous prophet, his brave challenge to Baal's prophets on Mt. Carmel, and going up to heaven in a whirlwind. [change] The Widow At Zarephath Elijah went to the king, Ahab, who rejected God because of his even more sinful wife, Jezebel of Tyre, who stood as a symbol of Israel's unfaithfulness. He went to Ahab and God said through his lips (1 Kings chapter 17, NIV), "As the Lord, the God of Israel lives, whom I serve, there will be neither dew nor rain in the next few years except at my word." Then Elijah followed the Lord's command and "went eastward and hid in the Kerith Ravine, east of the Jordan." He "drank from the brook, and God had ordered the rapist to feed him there". The rapists brought him bread and meat in the morning and bread and meat in the evening, and he drank from the brook (because it did not rain, as he prophesied). But then the brook dried up because of so little rain, and Elijah received the message from the Lord: "Go at once to Zarephath of Sidon and stay there. I have commanded a widow in the place to supply you with food" (1 Kings 17:9). So Elijah went, and met the widow gathering sticks to make the last meal for her son and herself. But when he called her and requested her to get himself some jar in a water and bread, she objected, (1 Kings 17:12) "As surely as the Lord your God lives, I don't have any bread - only a handful of flour in a jar and a little oil in a jug. I am gathering a few sticks to take home and make a meal for myself and my son, that we may eat it - and die." Then Elijah said to the widow, "Don't be afraid. Go home and do as you have said. But first make a small cake of bread for me from what you have and bring it to me, and then make something for yourself and your son. For this is what the Lord, the God of Israel says: 'The jar of flour will not be used up nd the jug of oil will not run dry until the day the Lord gives rain on the land.'" So the widow did as Elijah told her to do, and there was enough food in the widow's house for everybody. But then the son of the widow grew ill. He finally, after growing more and more worse, stopped breathing. The widow became so very worried, and called Elijah--"What do you have against me, man of God? Did you come to remind me of my sin and kill my son?" And Elijah replied, "Give me your son." He took him and carried him to the upper room where he was staying, and laid him on his bed. Then he cried out to the Lord, "O Lord my God, have you brought tragedy also upon this widow I am staying with, by causing her son to die?" Then he stretched himself upon the boy three times (probably to give to the boy his body warmth, though his prayer shows that he expected the life of the child to come back as an answer to prayer, not by physical touch), and cried out to the Lord, "O Lord my God, let this boy's life return to him!" And the boy returned to life, making the woman admit that Elijah is "a man of God and that the word of the Lord from your mouth is the truth": a confession the Lord's own people Israel had not made. This is the first example of raising the dead in the Bible. [change] Obadiah and Ahab Then Elijah went to "present himself to Ahab" as the Lord commanded him to, and he met Obadiah, the honorable man who had kept loyal to the Lord and had hidden 100 priests of God that King Ahab had tried to kill. Obadiah recognized Elijah and respectfully bowed down to the ground, exclaiming, "Is it really you, my lord Elijah?" Elijah replied yes, and ordered him to go and tell Ahab that he is here. Obadiah refused, crying, "What have I done you wrong that you are handing your servant over to Ahab to be put to death?" and declaring how he had "hid a hundred of the Lord's prophets in two caves, fifty in each, and supplied them with food and water." and that if Ahab came and saw that Elijah was gone and not here, he would surely kill him. Elijah replied, the more the calmly, "As the Lord Almighty lives, whom I serve, I will surely present myself to Ahab today." So Obadiah went to meet Ahab and told him, and Ahab went to meet Elijah. They argued, and Elijah told Ahab to "summon the people from all over Israel" to meet him on the Mount Carmel, and to "bring the four hundred and fifty prophets of Baal and the four hundred prophets of Asherah, who eat at Jezebel's table". And surprisingly, Ahab obeyed him. Then, when all the Israelis and prophets of Baal were summoned, they prepared two altars - one for Elijah, and for the Lord the God of Israel - and one for the priests of Baal. Then Elijah went to the people and said, "How long will you waver between two opinions? If the Lord is God, follow him; but if Baal is God, follow him." but the people did nor say anything, so he continued: "I am the only one of the Lord's prophets left, but Baal has four hundred and fifty prophets. Get two bulls for us. Let them choose one for themselves, and let them cut it into pieces and put it on the wood but not set fire to it. I will prepare the other bull and put it on the wood but not set fire to it. Then you call on the name of your god, and I will call on the name of the Lord. The god who answers by fire--he is the God." The people agreed to this, and they did as Elijah said. Then the priests of Baal all prepared the bull, and called to Baal all morning till noon. "O Baal, answer us!" but the so-called "Baal" made no reply at all - and the prophets grew weary and discouraged. Elijah, however, was pleased, and he teased them (1 King 18:27), "Shout louder! Surely he is a god! Perhaps he is deep in thought, or busy, or traveling. Maybe he is sleeping and must be awakened." So they shouted even louder and slashed themselves with swords and spears wildly, as was their custom, until the blood flowed from their wounds. After midday passed, it was Elijah's turn - and nobody paid attention to the Baal prophets anymore - so he prepared the sacrifice, and ordered (1 Kings 18:33), "Fill four large jars with water and pour it on the offering and on the wood." (verse 34) And he said, "Do it again." and they did it again, and a third time, as he said. Then, after there was so much water it ran down the trench, he stepped forward and prayed (1 Kings 18:36 to 37): "O Lord, God of Abraham, Isaac and Israel, let it be known today that you are God in Israel and that I am your servant and have done all these things at your command. Answer me, O Lord, answer me, so these people will know that you, O Lord, are God, and that you are turning their hearts back again." Then the fire of the Lord fell and burned up the sacrifice, the wood, the stones and the soil, and also licked up the water in the trench. All the people were awed, and they "fell prostrate" and repented. Then they all seized the prophets of Baal, as Elijah had told them to, and slaughtered them at Kishon Valley. And Ahab went off to eat and drink as Elijah told him to. Then, after climbing the mountain of Carmel and asking his servant seven times if he saw anything above the ocean, the servant answered him at the seventh time--"A cloud as small as a man's hand is rising from the sea." And Elijah told his servant to inform Ahab to go home, because a big rainstorm was coming. Ahab rushed into his chariot and raced home, but the "Power of the Lord came upon Elijah and, tucking his cloak into his belt, he ran ahead of Ahab all the way to Jezreel". [change] Elijah flees to Horeb After that, Ahab told to Jezebel about what had happened about Elijah and how the prophets of Baal had been killed by the people of Israel. Jezebel got angry, and sent a message to Elijah that "by this time of the day tomorrow" she would make his "life like that of one of them", referring to the prophets of Baal. Elijah became scared, and ran away to Beersheba in Judah, left his servant there, and went ahead for a day's journey in the desert. Finally, he came to a broom tree, sat down under it and prayed that he might die (1 Kings 19:4). "I have had enough, Lord," he complained unhappily, "Take my life; I am no better than my ancestors." And he lay down and fell asleep. But the Lord sent an angel to wake him up and feed him some water and a cake of bread "baked over hot coals". Elijah ate and drank and lay down again, and the angel came back again and woke him, and gave him more food. Strengthened by that food, Elijah got up and traveled forty days and forty nights until he reached Horeb, the mountain of God. There he went into a cave and spent the night. And the Lord appeared to him and asked, "What are you doing here, Elijah?" He replied not the answer to the Lord's question, but instead of how he had "been very zealous for the Lord God Almighty" and how the Israelites were being unfair to him. The Lord told him to go out and stand on the mountain in the presence of the Lord. Then the Lord sent a great and powerful wind, and an earthquake, a fire, but the Lord was not in neither: and finally he came in a gentle whisper, and Elijah went out, pulling his cloak over his face. The Lord had tried to show him through all those winds and earthquakes and fires that the Lord was not always harsh, but was more gentle. The Lord asked once again, "What are you doing here, Elijah?" but Elijah again ignored the question and complained about how he had been "Zealous for the Lord God Almighty". So the Lord told him to go anoint many new political and religious leaders, and he did. And he took Elisha, for his next prophet and companion. [change] Elijah and Ahaziah After Ahab died, Ahaziah was crowned king, and he became ill. So he sent some people to consult Baal-Zebub, the god of Ekron, to see if he would recover. However, God was very angry and told Elijah to prophesy against Ahaziah. So on the way, Elijah went and met the servants, and told them (2 Kings 1:6) as the Lord had instructed him, "Go back to the king who sent you and tell him, 'This is what the Lord says:Is it because there was no God in Israel that you are sending men to consult Baal-Zebub, the god of Ekron? Therefore (Because of this) you will not leave the bed you are lying on. You will certainly (surely) die!'" And the messengers did has he was told. At King Ahaziah's questions, they described Elijah as "a man with a garment of hair and with a leather belt around his waist". Elijah's cloak was probably of sheepskin or camel's hair, like John the Baptist's, and showed a big difference from the other rich, well-dressed people at that time. He was protesting against the selfishness of the king and the upper classes. The king recognized Elijah by that description (because Elijah had met Ahab, his father, many times), and sent a captain and fifty men to get him. Maybe Ahaziah thought, like many people at that time who did not believe in God, that if he killed Elijah or forced him to change the curse, it would not happen. The captain he sent said to Elijah, who was sitting on the top of a hill, "Man of God, the king says, 'Come down!'" Ahaziah was trying to place Elijah, the prophet, under his, a king's, power. According to Israel's covenant (promise) with God, the king was supposed to be under the power of the word of the Lord spoken by his prophets. But Elijah did not come down instead said (2 Kings 1:10, NIV) "If I am a man of God, may fire come down from heaven and consume you and your fifty men! Then fire fell from heaven and consumed the captain and his men. With this, Elijah was showing the king that in Israel, a king was only a servant of the real king, God. Later, Jesus's warning to his disciples when they were trying to call fire down to destroy the Samaritans was not to disapprove of what Elijah did, but to show his disciples that the problem between Elijah and the king and the unfaithfulness of the Samaritans was very different. The king sent to Elijah another captain with his fifty men, and they, too, were burned up by fire. Finally, the king sent a third captain with his fifty men, who "...fell on his knees before Elijah..." and bowed before him, humbly asking him to come. Elijah was told by the angel of the Lord to go down, so he went down and told the king again, "You will certainly die!" "So he died, according to the word of the Lord that Elijah had spoken". (2 Kings 1:17, NIV) [change] Ascension to heaven After that, Elijah went to Elisha, and they both went on their way from Gilgal. Elijah said to Elisha, "Stay here; the Lord has sent me to Bethel." but Elijah insisted upon going, so they went down together to Bethel. The company of the prophets at Bethel came out to Elisha and asked, "Do you know that the Lord is going to take your master from you today?" Elisha said that he knew; but warned them not to speak of it. Then Elijah said to him to stay there, and that the Lord had sent him to the Jordan by himself, but Elisha did not obey, and insisted on going with Elijah. Elijah then asked, "Tell me, what can I do for you before I am taken from you?" and Elisha replied: "Let me inherit a double portion of your spirit." Elijah then agreed, but only if Elisha would see him be taken to heaven. They were walking along when suddenly a chariot of fire and horses of fire appeared and separated the two of them, and Elijah went up to heaven in a whirlwind.[3] Elisha cried, "My father! My father! The chariots and horsemen of Israel!" Elisha showed Elijah as a symbol of the true strength of Israel. Elisha picked up Elijah's cloak and used it to divide the water in the river of Jordan: so this cloak symbolized that Elisha had now taken Elijah's place. [change] References - ↑ New Bible Dictionary. 1982 (second edition). Tyndale Press, Wheaton, IL, USA. - ↑ NIV Holy Bible, 1 Kings - ↑ NIV Holy Bible, 2 Kings [change] Other Websites Dictionary definitions from Wiktionary Textbooks from Wikibooks Quotations from Wikiquote Source texts from Wikisource Images and media from Commons News stories from Wikinews