http___en.wikipedia.org_wiki_Afghan_calendar.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 3.4 4.1 5.1 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 12.1 13.1 14.1 14.2 15.1 16.1 16.2 16.3 16.4 16.5 17.1 18.1 19.1 19.2 19.3 19.4 20.1 20.2 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5 21.6 21.7 21.8 21.9 21.10 21.11 21.12 21.13 22.1 23.1 23.2 23.3 23.4 23.5 23.6 23.7 24.1 24.2 24.3 24.4 24.5 24.6 24.7 25.1 25.2 25.3 25.4 26.1 27.1 27.2 27.3 27.4 27.5 28.1 29.1 29.2 29.3 29.4 29.5 29.6 29.7 29.8 29.9 29.10 29.11 29.12 29.13 30.1 31.1 31.2 31.3 32.1 33.1 34.1 34.2 34.3 34.4 34.5 35.1 35.2 35.3 35.4 35.5 36.1 36.2 36.3 36.4 36.5 37.1 38.1 39.1 39.2 39.3 39.4 40.1 41.1 41.2 41.3 42.1 42.2 43.1 44.1 45.1 45.2 46.1 47.1 48.1 49.1 50.1 51.1 52.1 53.1 54.1 55.1 56.1 57.1 58.1 59.1 60.1 61.1 61.2 62.1 63.1 63.2 63.3 63.4 63.5 63.6 63.7 63.8 64.1 64.2 65.1 66.1 66.2 67.1 67.2 68.1 69.1 69.2 70.1 70.2 70.3 71.1 72.1 72.2 73.1 73.2 74.1 75.1 76.1 77.1 78.1 78.2 78.3 79.1 79.2
Ирански календар Иранският календар или Слънчева хиджра (на персийски: تقویم هجری شمسی؛ سالنمای هجری خورشیدی) е астрономически слънчев календар, използван официално в Иран и Афганистан. Летоизчислението се води от преселването (хиджра) на пророка Мохамед от Мека в Медина. Началото на годината е денят на пролетното равноденствие. През вековете календарът се уточнява няколко пъти, за да отговаря на административните, религиозните и климатическите изисквания. В неговата разработка взима участие големият персийски поет Омар Хайям. Съдържание - 1 История - 1.1 Древни календари - 1.2 Средновековни календари - 1.3 Реформи през XX в. - 1.4 Съвременен ирански календар - 1.5 Слънчева хиджра и Григориански календар - 2 Източници История[редактиране | редактиране на кода] Древни календари[редактиране | редактиране на кода] Най-ранните свидетелства за календарната традиция в Иран са от 2 хилядолетие преди новата ера. Първият напълно запазен календар е от времето на Ахеменидите. Древноперсийски календар[редактиране | редактиране на кода] Предполага се, че древните иранци са използвали календар, който се е състоял от 6 сезона, като всеки от тях е бил с приблизителна продължителност от 2 лунни месеца. Годината започвала около пролетното равноденствие, имала 12 лунни месеца (всеки по 29 или 30 дни), наброявайки по този начин 354 дни. За да се компенсира разликата с тропическата година веднъж на 6 години се добавял 13-ти месец. [1] Месеците са имали названия, свързани с разни чествания или със сезонните дейности. Календарът е модифицирана версия на лунния вавилонски календар и е отразявал влиянието на културата на Месопотамия. В таблицата е даден списъкът на древноперсийските месеци.[2] Зороастрийски календар[редактиране | редактиране на кода] През V в. пр.н.е. администрацията на Ахеменидите (648—330 пр.н.е.) въвежда нов тип календар по подобие на древноегипетския — слънчев, с 12 месеца по 30 дни, наричани с имената на почитаните зороастрийски язати. [1] Всеки месец се дели на четири интервала, подобни на седмици. Дните на месеца също носят имената на зороастрийските божества. През дните, чието име съвпада с това на месеца, провеждат се чествания на божеството. Календарът има голямо значение за спазване на религиозните обреди. Той определя пантеона на основните божества и осигурява честото споменаване на техните имена. След завоюването на Персия от Александър Македонски и неговата смърт започва царуването на династията на Селевкидите (330—150 пр.н.е.). Те въвеждат гръцката традиция летоизчислението да се води на ери, с които се отбелязва началото на царските династии. Така започва ерата на Александър, която по-късно става известна като ерата на Селевкидите. Зороастрийските жреци губят своето влияние, тъй като новите владетели изповядват друга религия. Затова, макар да приемат летоизчислението на ери, жреците въвеждат своето начало — ерата на Зороастър. Предполага се, че това е първият опит да се определят датите, свързани с живота на Зороастър. Без да разполагат с исторически източници, жреците се обръщат към вавилонските архиви, известни из целия древен свят. От там те научават, че 228 години преди ерата на Алексанъдр в Персия се е случило велико събитие. В действителност това събитие е завоюването на Вавилон от Кир Велики през 539 пр.н.е., но жреците го интерпретират като годината на откровението на техния пророк. От друга страна според светата книга Авеста Зороастър получава божието откровение, когато е на 30 години. Оттук жреците определят годината на неговото раждане — 568 пр.н.е.. Тя навлиза в летописите като началото на ерата на Зороастър, макар да е всъщност на Персийската империя. Тази дата и досега погрешно се споменава в някои енциклопедии като година на раждането на Зороастър. Календари на Аршакидите и Сасанидите[редактиране | редактиране на кода] Партската династия (Аршакидите) (248 пр.н.е. — 224 н. е.) въвежда малки промени в календарната система на Селевкидите. При тях новата ера започва от 248 пр.н.е. — годината, през която Аршакидите сменят Селевкидите. При тях наименованията на месеците и дните са партски еквиваленти на авестийските названия. Тези наименования малко се различават от използваните по-късно от Сасанидите (224—650) средноперсийски имена. Така например съвременният ирански месец „дей“ се нарича „дадвах“ (творец) при Ахеменидите, при Аршакидите той е „датуш“, а при Сасанидите е „дадв/дай“. През 224 г. Ардашир I, основателят на Сасанидската династия, добавя 5 дни към края на годината и ги нарича „гата“ в чест на древни зороастрийски химни със същото название. С този акт на практика се приема 365-дневен календар, в основата на който е египетският слънчев календар. Египетската система бе известна на иранците от няколко столетия, макар да не бе използвана от тях. Новата система предизвиква объркване и среща съпротива. За да не се пропуснат светите дати обредите се извършват в продължение на няколко дни. И в наше дни някои зороастрийски празненства имат две дати. За да се синхронизира с тропическата година, чиято продължителност е 365,2422 дни, веднъж на 120 години (според други данни всеки 116 години) се добавя 30-дневен месец. Този календар става първоизточник на современния ирански календар и в него са запазени зороастрийските наименования на месеците. Последният персийски цар от династията на Сасанидите Яздегерд III завършва реформата на календара, като избира 643 г. за началото на новата ера. Този календар получава името „Яздегерди“. Средновековни календари[редактиране | редактиране на кода] След победата на арабите над Сасанидската династия мюсюлманските владетели въвеждат ислямския календар, при който летоизчислението започва от хиджрата на пророка Мохамед, а годината се състои от 12 лунни месеца. Календарът е официален в целия ислямски свят и досега запазва своето религиозно значение в Иран. Той е лунен и при него се губи съответствието между месеците на годината и природните сезони. Това води до разминаването на календара със селскостопанските дейности, при което събирането на данъците почва да изпреварва събирането на реколтата. Административните трудности стават причина за паралелното използване на друг календар, подобен на сасанидския. Календар на Джалали[редактиране | редактиране на кода] През 1079 г. селджукският султан Джалал ад-Дин Малик Шах официално въвежда слънчев календар, разработен в обсерваторията на неговата столица Исфахан от Омар Хайям и други астрономи. Основната цел на календара е по-прецизното свързване на началото на годината с пролетното равноденствие. За пролетно равноденствие се приема моментът на навлизането на слънцето в съзвездие Овен. Според него 1 фарвардин на 468 г. по Слънчевата хиджра, когато се приема календарът, съответства на 9 рамадан 417 г. по лунната хиджра и на 19 фарвардин 448 г. по Яздегерди (15 март 1079). Новият календар получава названието Джалали в чест на Малик Шах. Продължителността на всеки месец се изчислява според навлизането на слънцето в съответното зодиакално съзвездие и е между 29 и 32 дни. Продължителността на даден месец може да се различава с по 1 ден през различните години. Названията на месеците съответстват на арабските наименования на зодиите. В този си вид календарът следва сезоните, броят на дните на всеки месец се определя от астрономически наблюдения с голяма прецизност и се избягва необходимостта от периодичното включване на допълнителна година. Поддържането на календара обаче е много трудоемко и след смъртта на Малик Шах през 1092 г. те практически спират. При разработването на този календар Хайям изчислява с голяма прецизност продължителността на 1079 г. равна на 365,24219858156 дни [3] (в действителност е 365.2422464 дни).[4] Освен това астрономите, отговорни за календара, установяват правилото за последователността на обикновени и високосна година. Според него по време на всеки 33-годишемн цикъл се добавят 8 дни. Схемата е следната: 7 пъти на всеки 4 години се добавя по 1 ден (т.е. на всеки 4 години има 1 високосна година), а последният 8-ми ден на цикъла се добавя след 5 години. 12-годишен животински цикъл[редактиране | редактиране на кода] Нахлуването на монголските завоевателите на иранските територии през XIII в. е съпроводено със засилено влияние на китайско-уйгурската култура. По отношение на календарната систем иранците никога не възприемат изцяло техния 12-годишен цикъл с години, наречени на животни. Той постепенно се адаптира към съществуващите лунни и слънчеви календарни системи, използвани дотогава, като в определени случаи някои години изцяло изпадат от 12-годишния цикъл. Реформи през XX в.[редактиране | редактиране на кода] Иран[редактиране | редактиране на кода] През 1911 г. при управлението на Каджарите (конституционна монархия) парламентът официално въвежда държавен календар, основан на Джалали, с 12-годишен цикъл с имена на животни и с названия на месеци според зодиакалните знаци. Този календар се използва до 1925 г., когато на власт идва Реза Пахлави, основателят на последната шахска династия в Иран. На 31 март 1925 г. иранският парламент приема нов календар, наречен „Слънчева хиджра“. При него летоизчислението започва от 622 г. — хиджрата на Мохамед от Мека в Медина, първият ден на годината съвпада с първия ден на пролетта според слънчевата година, премахва се 12-годишният цикъл с животинските имена и се възстановяват древните зороастрийски названия на месеците. По същество календарът е опростен вариант на Джалали. Първите 6 месеца съдържат 31 дни, следващите 5 мес. - 30 дни, а последният месец има 29 дни (или 30 през високосните години). По-голямата продължителност на първото полугодие е свързана с по-дългия период между пролетното и есенното равноденствие. Включването на високосните дни следва 33-годишния цикъл, но той понякога става 29- или 37-годишен. През 1976 г. Мохамед Реза Пахлави променя началото на летоизчислението и вместо хиджра на Мохамед то става предполагаемата година на качването на престола на Кир Велики (559 г. пр.н.е.) Новата ера се казва шахиншахи (перс. شاهنشاهی) (царска), а 21 март 1976 г. става първият ден на 2535 г. от тази ера. Ислямските свещеници се противопоставят на нововъведението, а обществото го игнорира. През 1978 г. шахът е принуден да върне ерата на хиджра.[2] След иранската революция през 1979 г. ислямското религиозното ръководство на страната премахва всичко, свързано с династията Пахлави, но не променя календара и запазва древните зороастрийски названия на месеците. Афганистан[редактиране | редактиране на кода] През 1922 г. по примера на Иран в съседния Афганистан, където дотогава официално се използва само лунната хиджра, се въвежда иранският слънчев календар със зодиакалните имена на месеците. На езика дари те, както и в Иран преди реформата от 1925 г., се наричат с арабските названия, а на езика пущу тези названия се превеждат буквално. Отначало подобно на календара Джалали броят на дните в месеците варира в зависимост от движението на слънцето по зодиака (от 29 до 32). През 1957 г. се приема иранската система с постоянния брой дни в месеците, като названията на месеците се запазват.[2] Съвременен ирански календар[редактиране | редактиране на кода] Летоизчислението се води от преселването (хиджра) на пророка Мохамед от Мека в Медина. Новата година започва при настъпването на пролетното равноденствие в северното полукълбо и се отбелязва с празника (Норуз). Първият ден на новата година се определя по 5 начина: - Ако пролетното равноденствие настъпва след пладне на 365-ия ден и преди пладне на 366-ия ден, тогава 1 фарвардин започва в 0 часа на 366-ия ден. Старата година в този случай се явява редовна. - Ако пролетното равноденствие настъпва след пладне на 366-ия ден, тогава 367-ят ден се смята за първия ден на новата година, а старата година се явява високосна.[5] Имена на месеците[редактиране | редактиране на кода] В Афганистан имената на месеците и на 2-та езика (дари и пущу) са преведени от арабските названия на зодии. В Иран месеците носят имената на зороастрийските язати. Имена на сезоните[редактиране | редактиране на кода] Годината се дели на 4 сезона, всеки с 3 месеца. - Пролет — Бахар (на персийски: بهار [bæhɒr], на пущунски: پسرلی [psar'lai]): фарвардин, ордибехещ, хордад - Лято — Табестан (на персийски: تابستان [tɒbestɒn], на пущунски: دوبی ['dobai]): тир, мордад, шахривар - Есен — Паиз (на персийски: پایز [pɒjiz], на пущунски: منی ['mənai]): мехр, абан, азар - Зима — Земестан (на персийски: زمستان [zemestɒn], на пущунски: ژمی ['ʒəmai]): дей, бахман, есфанд Имена на дните на седмицата[редактиране | редактиране на кода] Седмицата на иранския календар започва в събота и свършва в петък, който е официален почивен ден. - Събота — Шамбе (на персийски: شنبه) - Неделя — Йекшамбе (на персийски: یکشنبه) - Понеделник — Дошамбе (на персийски: دوشنبه) - Вторник — Сешамбе (на персийски: سه شنبه) - Сряда — Чахаршамбе (на персийски: چهارشنبه) - Четвъртък — Панджшамбе (на персийски: پنجشنبه) - Петък — Джоме (на персийски: جمعه) или Адине (на персийски: آدینه) Названията на дните от неделя до четвъртък се образуват чрез добавяне на бройни числа към името на събота (шамбе), така че преведено буквално се получава: неделя — „една-събота“, понеделник — „две-събота“ и т.н. Названието на петъка — джоме — произлиза от арабската дума „събрание“ и отразява традицията на колективната петъчна молитва при мюсюлманите. Математически алгоритъм за Слънчевата хиджра[редактиране | редактиране на кода] Слънчевата хиджра не само е сред най-древните календари в света, но е и най-точният от използваните днес. Календарът се основава върху астрономическите наблюдения и изчисления за определяне на пролетното равноденствие и не съдържа вътрешни допускания, които да носят грешки.[6][7] Астрономическите наблюдения могат да се избегнат, ако вместо определянето на пролетното равноденствие се приложи математическият алгоритъм за система за включване на високосни години. Този алтернативен метод е предложен от иранския математик Ахмад Бирашк. [8], но не се използва на практика. Според алгоритъма годините се групират в малки цикли, при които след първите 4 редовни години всеки следващ 4-годишен период завършва с високосна година. Тези цикли, които съдържат 29, 33 или 37 години, се групират в средни годишни цикли с по 128 години (съставени от 29, 33, 33 и 33-годишни цикли) или 132 години (съставени от 29, 33, 33 и 37-годишни цикли). Големият цикъл от 2820 години се образува от 21 последователни 128-годишни цикли и завършващ 132-годишен цикъл. За началото на схемата за редуването на редовните и високосните години е взета 1925 г. и тя няма да се повтори до 4745 г. Всеки 2820-годишен цикъл съдържа 2137 редовни години с 365 дни и 683 високосни години с 366 дни, при което средната продължителност на годината на големия цикъл е 365,24219852 дни. Това е толкова близко до продължителността на тропическата години (365,24219878 дни), че грешката от 1 ден се натрупва след като минат 3,8 милиона години. Слънчева хиджра и Григориански календар[редактиране | редактиране на кода] Годината на Слънчевата хиджра започва около 21 март по григорианския календар и свършва около 20 март на следващата година. За да се превърне иранската година в еквивалентната григорианска година, трябва да се прибавят 621 години, когато периодът е между 21 март и 31 декември, или 622 години, когато периодът е между 1 януари и 20 март. В таблицата е дадено съответствие между Слънчевата хиджра и Григорианския календар. Високосните години на Слънчевата хиджра са означени със звездичка (*) [10] Източници[редактиране | редактиране на кода] - ↑ а б S. Taqizadeh: Old Iranian Calendars - ↑ а б в г д Encyclopaedia Iranica. Article "Calendars". By Antonio Panaino, Reza Abdollahy, Daniel Balland. - ↑ а б Omar KhayyamThe MacTutor History of Mathematics archive - ↑ Kazimierz M. Borkowski, "The tropical year and solar calendar", The Journal of the Royal Astronomical Society of Canada 85/3 (June 1991) 121–130. - ↑ ((fa))Техерански Университет. Календарен център - ↑ ((fa)) BBC-Persian Arts - ↑ ((fa)) Persian Studies - ↑ ((fa)) Ахмад Бирашк - ↑ Calendar - ↑ Holger Oertel. Persian calendar by Holger Oertel. // Ortelius.de, 30 May 2009. - ↑ The Persian calendar for 3000 years, (Kazimierz M Borkowski), Earth, Moon and Planets, 74 (1996), No. 3, pp 223–230. Available at [1].
1.1 2.1 2.2 2.3 3.1 3.2 3.3 4.1 5.1 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 7.1 7.2 7.3 7.4 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 9.2 9.3 10.1 11.1 11.2 11.3 12.1 13.1 13.2 14.1 15.1 15.2 15.3 16.1 16.2 16.3 17.1 18.1 18.2 18.3 18.4 18.5 19.1 19.2 19.3 19.4 20.1 20.2 21.1 22.1 22.2 23.1 24.1 25.1 25.2 25.3 25.4 25.5 25.6 25.7 26.1 27.1 27.2 28.1 29.1 30.1 30.2 31.1 32.1 32.2 33.1 33.2 33.3 34.1 34.2 35.1 35.2 36.1 36.2 37.1 37.2 38.1 38.2 39.1 40.1 40.2 40.3 40.4 41.1 42.1 43.1 44.1 45.1 46.1 47.1 48.1 49.1 50.1 51.1 51.2 51.3 52.1
Solar Hijri calendar The Solar Hijri calendar (Persian: گاهشماری هجری خورشیدی, Pashto: لمريز لېږدیز کلیز), also called the Solar Hejri calendar[1] or Shamsi Hijri calendar, and abbreviated as SH, is the official calendar of Iran and Afghanistan. It begins on the vernal equinox as determined by astronomical calculation for the Iran Standard Time meridian (52.5°E or GMT+3.5h). This determination of starting moment is more accurate than the Gregorian calendar for predicting the date of the vernal equinox, because it uses astronomical observations rather than mathematical rules.[2] Each of the twelve months corresponds with a zodiac sign. The first six months have 31 days, the next five have 30 days, and the last month has 29 days in usual years but 30 days in leap years. The New Year's Day always falls on the March equinox. Contents In Iran[edit] On 21 February 1911, the second Persian parliament adopted as the official calendar of Iran the Jalālī sidereal calendar with months bearing the names of the twelve constellations of the zodiac and the years named for the animals of the duodecennial cycle; it remained in use until 1925.[1] The present Iranian calendar was legally adopted on 31 March 1925, under the early Pahlavi dynasty. The law said that the first day of the year should be the first day of spring in "the true solar year", "as it has been" ever so. It also fixed the number of days in each month, which previously varied by year with the sidereal zodiac. It revived the ancient Persian names, which are still used. It specified the origin of the calendar (Hegira of Muhammad from Mecca to Medina in 622 CE). It also deprecated the 12-year cycles of the Chinese-Uighur calendar which were not officially sanctioned but were commonly used. The first six months (Farvardin–Shahrivar) have 31 days, the next five (Mehr–Bahman) have 30 days, and the last month (Esfand) has 29 days or 30 days in leap years. This is a simplification of the Jalali calendar, in which the commencement of the month is tied to the sun's passage from one zodiacal sign to the next. The sun is travelling fastest through the signs in early January (Dey) and slowest in early July (Tir). The current time between the vernal equinox and the autumnal equinox is about 186 days and 10 hours, the opposite duration about 178 days, 20 hours). The Solar Hijri calendar (Persian: گاهشماری هجری خورشیدی) produces a five-year leap year interval after about every seven four-year leap year intervals. It usually follows a 33-year cycle with occasional interruptions by single 29-year or 37-year subcycles. The reason for this behaviour is (as explained above) that it tracks the observed vernal equinox. By contrast, some less accurate predictive algorithms are suggestion based on confusion between average tropical year (365.2422 days, approximated with near 128-year cycles or 2820-year great cycles) and the mean interval between spring equinoxes (365.2424 days, approximated with a near 33-year cycle). In 1976, Shah Mohammad Reza Pahlavi changed the origin of the calendar, using the beginning the reign of Cyrus the Great as the first day, rather than the Hejra of Muhammad. Overnight, the year changed from 1355 to 2535. The change lasted till the Islamic Revolution in Iran, 1979; at which time the calendar was reverted to Solar Hijri.[3] In Afghanistan[edit] Afghanistan legally adopted the official Jalali calendar in 1922[1] but with different month names. The Dari Persian language in Afghanistan uses Dari names of the zodiacal signs, while the Pashto language in Afghanistan uses the Pashto names of the zodiacal signs. The Solar Hijri calendar is the official calendar of the government of Afghanistan, and all national holidays and administrative issues are fixed according to the Solar Hijri calendar. Details of the modern calendar[edit] The Solar Hijri calendar year begins at the start of Spring in the northern hemisphere: on the midnight between the two consecutive solar noons which include the instant of the Northern spring equinox, when the sun enters the northern hemisphere. Hence, the first noon is on the last day of one calendar year and the second noon is on the first day (Nowruz) of the next year. Month names[edit] The first day of the calendar year is also the day of the greatest festival of the year in Iran, Afghanistan and surrounding regions, called norooz (two morphemes: no (new) and rooz (day), meaning "new day"). The celebration is filled with many festivities and runs a course of 13 days. The last day of which is called siz-dah bedar (Literal translation-"13 to outdoor") (*) The month names are the signs of Zodiac. They were used in Iran in early 20th century when the solar calendar was being used. The names are in fact the Arabic names for signs of Zodiac, please see دائرة البروج. Days of the week[edit] In the Iranian calendar, every week begins on Saturday and ends on Friday. The names of the days of the week are as follows: shambe (natively spelled "shanbeh", Persian: شنبه), yekshambe, doshambe, seshambe, chæharshambe, panjshambe and jom'e (yek, do, se, chæhar, and panj are the Persian words for the numbers one through five). The name for Friday, jom'e, is Arabic (Persian: جمعه). Jom'e is sometimes referred to by the native Persian name, adineh [ɒːdiːne] (Persian: آدینه). In most Islamic countries, Friday is the weekly holiday. Calculating the day of the week is easy, using an anchor date. One good such date is Sunday, 1 Farvardin 1372, which equals 21 March 1993. Assuming the 33-year cycle approximation, move back by one weekday to jump ahead by one 33-year cycle. Similarly, to jump back by one 33-year cycle, move ahead by one weekday. As in the Gregorian calendar, dates move forward exactly one day of the week with each passing year, except if there is an intervening leap day when they move two days. The anchor date 1 Farvardin 1372 is chosen so that its 4th, 8th, ..., 32nd anniversaries come immediately after leap days, yet the anchor date itself does not immediately follow a leap day. Solar Hijri and Gregorian calendars[edit] The Solar Hijri year begins about 21 March of each Gregorian year and ends about 20 March of the next year. To convert the Solar Hijri year into the equivalent Gregorian year add 621 or 622 years to the Solar Hijri year depending on whether the Solar Hijri year has or has not begun. Correspondence of Solar Hijri and Gregorian calendars (Solar Hijri leap years are marked *)[4] Solar Hijri algorithmic calendar[edit] Solar Hijri (Persian) calendar is one of the oldest calendars in the world, as well as the most accurate solar calendar in use today. Since the calendar uses astronomical calculation for determining the vernal equinox, it has no intrinsic error, but this makes it an observation based calendar.[6][7][8][9] Ahmad Birashk proposed an alternative means of determining leap years. His technique avoids the need to determine the moment of the astronomical equinox, replacing it with a very complex leap year structure. Years are grouped into cycles which begin with four normal years after which every fourth subsequent year in the cycle is a leap year. Cycles are grouped into grand cycles of either 128 years (composed of cycles of 29, 33, 33, and 33 years) or 132 years, containing cycles of 29, 33, 33, and 37 years. A great grand cycle is composed of 21 consecutive 128-year grand cycles and a final 132 grand cycle, for a total of 2820 years. The pattern of normal and leap years which began in 1925 will not repeat until the year 4745. Accuracy[edit] Each 2820 year great grand cycle contains 2137 normal years of 365 days and 683 leap years of 366 days, with the average year length over the great grand cycle of 365.24219852. This average is just 0.00000026 day shorter than the mean tropical year of 365.24219878 days, but differs considerably more from the mean vernal equinox year of 365.242362 days, which means that the new year, intended to fall on the vernal equinox, would drift by half a day over the course of a cycle.[2] See also[edit] References[edit] - ^ a b c ""Calendars" in ''Encyclopaedia Iranica''". Iranicaonline.org. - ^ a b M. Heydari-Malayeri, A concise review of the Iranian calendar, Paris Observatory. - ^ Persian Pilgrimages by Afshin Molavi. Books.google.com. - ^ Holger Oertel (30 May 2009). "Persian calendar by Holger Oertel". Ortelius.de. - ^ The Persian calendar for 3000 years, (Kazimierz M Borkowski), Earth, Moon and Planets, 74 (1996), No. 3, pp 223–230. Available at [1]. - ^ "BBCPersian.com". Bbc.co.uk. - ^ "BBCPersian.com". Bbc.co.uk. - ^ "پژوهشهای ایرانی | پاسداشت گاهشماری ایرانی". Ghiasabadi.com. - ^ "پژوهشهای ایرانی | گاهشماری تقویم جلالی". Ghiasabadi.com. Bibliography[edit] - Panaino, Antonio (1990). "CALENDARS, i. Pre-Islamic calendars". Encyclopaedia Iranica 4. External links[edit] - How the leap years are calculated - Meaning of the names of the months in the Persian Calendar - Persian(shamsi)/Gregorian/Islamic(hijri) Windows Gadget – with persian occasions - Online calendars and converters - An online Persian(shamsi)/Gregorian/Islamic(hijri) date converter on http://www.iranchamber.com - Online Persian Calendar from aaahoo portal - GFDL Afghan Calendar with Gregorian, Hejrah-e shamsi and Hejrah-e qamari dates - Programming - GPL Iranian Calendar in JavaScript - System. Globalization. PersianCalendar class documentation in MSDN Library (The implementation of Persian Calendar in Microsoft .NET Framework 2.0) - Persian Zodiac a free, open source AIR application.