http___catherinemeyersartist.blogspot.ca_2012_03_camille-claudel.html.xml
1.1 2.1 2.2 3.1 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 9.1 10.1 11.1 11.2 12.1 12.2 12.3 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1
Камий Клодел Камий Клодел (на френски: Camille Claudel) е френска скулпторка и художник-график. Тя е по-голяма сестра на френския поет и дипломат, Пол Клодел. Биография[редактиране | редактиране на кода] Камий Клодел е родена на 8 декември 1864 във Фер ан-Тарденоа, Ен, Франция. Баща ѝ, Луи-Проспер, се занимава с ипотеки и банкови преводи. Майка ѝ, Луиз Атанаиз Сесил Серво, произхожда от семейство на католически свещеници и фермери. Семейството се мести във Вилньов-сюр-Фер, където през 1866 г. се ражда сестрата на Камий — Луиза, а през 1868 г. и брат ѝ — Пол. От 1876 до 1879 г. семейство Клодел живее в Ножен-сюр-Сен. Тук Камий прави първите си творчески опити и се запознава със скулптора Алфред Буше. Интересът на Камий към изкуството среща подкрепата на баща ѝ и неодобрението на майка ѝ. През 1882 г. Камий убеждава семейството да се преместят в Париж; заради професионалните си ангажименти, баща ѝ не ги придружава. Камий учи скулптура в Академия Колароси (Académie Colarossi) при Алфред Буше (по това време Екол де-Боз Ар не допуска жени). През 1883 г. се запознава с Огюст Роден, който ѝ преподава скулптура. Около 1884 г. тя започва да работи в ателието на Роден и му помага при създаването на някои от известните му произведения, като същевременно създава и собствени творби. Клодел става модел, вдъхновителка и довереница на Роден. Двамата започват бурна интимна и творческа връзка. Той обаче отказва да се раздели със своята дългогодишна спътница в живота Роз Бьоре, което огорчава Клодел. Това, както и недооценяването на творчеството на Клодел от критиците, които я разглеждат само като ученичка на Роден, влошават връзката им. Клодел и Роден се срещат редовно до 1898 г., макар че интимните им отношения приключват няколко години по-рано. Клодел желае да се утвърди като самостоятелен творец и работите ѝ срещат и положителни отзиви. Критикът Октав Мирбо казва за нея: „Бунт срещу природата: жена-гений“. Ранните ѝ работи са близки по дух до тези на Роден, но представят собственото въображение и лиризъм на Клодел, особено известният „Бронзов валс“ (1893). „Зряла възраст“ (1900) е интерпретирана от брат ѝ като въздействаща алегория за раздялата ѝ с Роден. „Вълната“ (1897) - малка скулптура от оникс и бронз - представлява съзнателно скъсване със стила, характерен за периода ѝ с Роден След 1905 душевното състояние на Клодел се влошава. Тя унищожава много от своите творби, обвинява Роден в конспирации срещу нея, живее изолирано. Баща ѝ умира на 2 март 1913. На 10 март 1913, по инициатива на брат ѝ, Камий е приета в психиатрична клиника. Тя остава там през следващите тридесет години, до смъртта си на 19 октомври 1943. Наследство[редактиране | редактиране на кода] Въпреки че Клодел унищожава много от работите си, около 90 статуи, скици и рисунки са запазени. През 1951 г. брат ѝ организира изложба в музея „Роден“, където и до днес са излагани нейни скулптури. През 2008 г. музеят организира ретроспективна изложба с над 80 творби на Клодел. През 80-те години на 20 в. са публикувани няколко нейни биографии. През 1988 г. е направен филм за живота ѝ - „Камий Клодел“ с участието на Изабел Аджани и Жерар Депардийо в ролите на Клодел и Роден. Филмът печели две номинации за Оскар. Външни препратки[редактиране | редактиране на кода] - Биография на Камий Клодел от www.camilleclaudel.asso.fr - Рецензия за изложбата с творби на Клодел от 2008 г. в музея „Роден“, Париж - Биография от www.rodin-web.org - Камий Клодел в artcyclopedia.com
1.1 2.1 2.2 3.1 3.2 4.1 4.2 5.1 5.2 6.1 6.2 7.1 8.1 9.1 10.1
The 1988 French film, directed by Bruno Nuytten entitled, Camille Claudel, was about the 19th century sculptor, originally based on the book by Reine-Marie Paris, the grand daughter of Camille Claudel's brother, Paul Claudel , a poet and diplomat. I was impressed with the film because it was generally factual and historically accurate with a sense of authenticity, that convinced me of the characters whom were very well acted by Isabelle Adjani portraying Claudel and Gerard Depardieu who was Rodin. The cinematography was excellent as was the costuming. I had never heard Camille Claudel's name prior to seeing this film, and so I appreciated learning about what a talented and gifted artist she was, who unfortunately seemed to have been in the shadow of Rodin. Unfortunately due to the historical time period she lived, along with the lack of support from her brother, her mother, along with a society and culture in general, that did not encourage women to become artists. Being rediscovered by Rene Marie Paris in the 1980s, Camille Claudel may indeed have gone unrecognized to this day. It is wonderful to find out about such an artist and it is in many ways bitter sweet to realize the travesty of being unrecognized for so many centuries, such women as Camille Claudel who seem to have disappeared into the annals of history. Unfortunately for Camille she came under the tutelage of Rodin at the very young age of 17, becoming not only his student, but model, assistant and lover. Regardless of Rodin's influence, Claudel was considered a talent within her own right and was called by novelist and art critic Octave Mirbeau, as " woman genius". Camille Claudel was a victim of the historical time period and of the social mores of the 19th century. In spite of her father's support, encouraging his daughter's artistic pursuits, it apparently was not enough to avert her institutionalization due to her supposed mental instability. It is very unfortunate much of her work was destroyed by her own hands prior to her hospitalization. Camille not only competed with the best sculptors of her day, she surpassed many including Rodin I believe, and if she had been alive today would surely have received the recognition she so deserved. Referenced links http://www.camille-claudel.fr/ http://www.rodin-web.org/claudel/default.htm