http___en.wikipedia.org_wiki_Alexios_Axouch.xml
1.1 2.1 2.2 3.1 4.1 4.2 4.3 5.1 5.2 5.3 5.4 6.1 6.2 6.3 6.4 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 8.1 9.1 10.1 11.1 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 20.1 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5 21.6 22.1 22.2 23.1 23.2 23.3
Йоан Рогерий Даласин Йоан Рогерий Даласин (на гръцки: Iwάvvnς PoYέpιoς Aaλaσσnvός) е византийски аристократ от итало-нормански произход - кесар, зет на император Йоан II Комнин. През 1143 г. прави неуспешен опит да завземе властта със сила[1][2]. Биография[редактиране | edit source] Йоан Рогерий Даласин е син на инорманския наемник Рожер, син на Дагоберт, който по време на византийско-норманските войни постъпва на служба при император Алексий I Комнин. Бащата на Йоан вероятно пристига в Константинопол като част от антуража на брат си Раул Вълчата кожа, за когото в Алексиада се казва, че през 1080 г. е изпратен като посланик в Константинопол от херцога на Апулия Робер Жискар, за да протестира срещу анулирането на годежа между Константин Дука Порфирогенит и дъщерята на херцога Олимпия (наричана в изворите Елена). Както изглежда, двамата братя не се завръщат в Италия, а остават в имперската столица, където чичото на Йоан Рогерий поставя началото на аристократичния византийски род на Раулите, които играят важна роля в политическия живот на империята през 13-14 в. Майката на Йоан Рогерий Даласин е неизвестна по име византийка от престижния аристократичен род на Даласините[1] , която вероятно е и роднина на майката на император Алексий I - Анна Даласина. Престижът на ромейската фамилия на майка му и родствените връзки с император Алексий I Комнин стават причина Йоан Рогерий да използва предимно фамилията на майка си, което личи от един намерен негов печат. Роднинските връзки на Йоан с Комнините натежават и при избора му за съпруг на най-голямата от дъщерите на Йоан II Комнин - Мария Порфирогенита, за която се жени около 1125-1130 г[1][3]. По този повод Йоан е удостоен от императора и с престижната дворцова титлата Кесар. За живтоа на Йоан Рогерий до 1143 г. не се знае почти нищо. Името му нашумява около смъртта на Йоан II Комнин, след чиято кончина Йоан Рогерий прави опит да завземе насила властта от Мануил I Комнин. В тази своя авантюра зетят на император се ползва с подкрепата на част от дворцовия елит и на норманите в столицата, сред които изпъква пребиваващият в изгнание принц на Капуа - Робер II[1][2]. Лоялна на своя брат, съпругата на Йоан издава конспирацията, след което Йоан е арестуван и изгонен от Константинопол[1]. Около смъртта на съпругата му Мария, някъде към 1146-1147 г., Йоан Рогерий е помилван от императора и е възстановен на предишната си позиция[1]. Така през февруари 1147 г. името му се споменава сред участниците в синода във Влахернския дворец. През 1152 г. Йоан вече е управител на Струмица[4], а предишната година е изпратен от императора в Антиохия, за да иска ръката антиохийската принцеса Констанс, вдовицата на Раймон дьо Поатие. Въпреки престижната си титла и норманския си произход, Йоан не успява да се хареса на принцесата, която го намира за прекалено стар и избира за свой съпруг Райналд дьо Шатийон[1][5]. Йоан Рогерий се завръща в Константинопол, постъпва в манастир и завършва живота си като монах[1]. Йоан Рогерий Синадин с Мария Комнина имат четири деца: - Андроник Комнин; - Алексий Комнин; - Анна Комнина; - Теодора Комнина; Бележки[редактиране | edit source] - ↑ а б в г д е ж з Kazhdan 1991, с. 1802–1803 . - ↑ а б Magdalino 2002, с. 209 . - ↑ Magdalino 2002, с. 207 . - ↑ Magdalino 2002, с. 503 . - ↑ Magdalino 2002, с. 66 . Източници[редактиране | edit source] - Cawley, Charles. Byzantium, Nobility: Chapter 29. Rallis [Raoul]. // Medieval Lands: Byzantium 395-1057. Foundation for Medieval Genealogy, 14 февруари 2011. Посетен на 03 февруари 2012. - The Oxford Dictionary of Byzantium. New York, New York and Oxford, United Kingdom, Oxford University Press, 1991. - Magdalino, Paul. The Empire of Manuel I Komnenos, 1143–1180. Cambridge, United Kingdom, Cambridge University Press, 2002, [1993].
1.1 2.1 3.1 4.1 4.2 4.3 5.1 6.1 7.1 8.1 9.1 11.1 11.2 11.3 11.4 12.1 13.1 14.1 14.2 14.3 15.1 15.2 15.3
Alexios Axouch Alexios Axouch or Axouchos, sometimes found as Axuch (Greek: ἈλέEιoς ἈEoύx or ἈEoῦxoς), was a 12th-century Byzantine nobleman and military leader of Turkish ancestry. Biography[edit] Alexios Axouch was the son of John Axouch, the leading general of the Byzantine army under Emperor John II Komnenos (r. 1118–1143). Alexios himself married Maria Komnene, the daughter of John II's eldest son and co-emperor Alexios.[1] With the rank of protostrator, the second-in-command of the Byzantine army, Alexios participated in several military campaigns during the middle reign of Emperor Manuel I Komnenos (r. 1143–1180). He took part in Manuel's failed campaign in Southern Italy in 1158, was governor of Cilicia in 1165 and possibly also participated in the war with Hungary in 1166.[1][2] In circa 1167, however, he fell out of favour with Manuel after being charged with conspiring against him and having previously been criticized for a peculiar act of lèse majesté: he had decorated one of his palaces in Constantinople with magnificent pictures of the campaigns and victories of Kilij Arslan II (r. 1156–1192), the Seljuk Sultan of Iconium, and not, as was customary, with the exploits of Manuel himself.[3] Among other things, Alexios was accused of "dabbling in sorcery" and conspiring with a Latin "wizard" to drug the Empress Maria of Antioch to prevent her from giving birth to an heir.[4] The historian John Kinnamos maintained that the charges of conspiracy were genuine, but Niketas Choniates believed that Axouch had been set up by the insecure Manuel.[5] Whatever the truth, Alexios was found guilty and confined to a monastery for the rest of his days.[1] Alexios Axouch had two sons, one of whom, John Komnenos "the Fat", led an abortive revolt against Emperor Alexios III Angelos (r. 1195–1203) in July 1201, and was killed during it.[1] References[edit] - ^ a b c d Kazhdan 1991, p. 239. - ^ Magdalino 2002, pp. 61, 107. - ^ Garland, Lynda; Stone, Andrew (2006). "Mary of Antioch". De Imperatoribus Romanis: An Online Encyclopedia of Roman Rulers and Their Families. Retrieved 5 April 2012. - ^ Magdalino 2002, p. 218. Sources[edit] - Kazhdan, Alexander Petrovich, ed. Oxford Dictionary of Byzantium. New York, New York and Oxford, United Kingdom: Oxford University Press. - Magdalino, Paul (2002) [1993]. The Empire of Manuel I Komnenos, 1143–1180. Cambridge, United Kingdom: Cambridge University Press.