http___en.wikipedia.org_wiki_Iskar__Pleven_Province_1.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 4.1 5.1 6.1 7.1 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 9.6 9.7 9.8 9.9 9.10 9.11 9.12 9.13 9.14 9.15 9.16 9.17 9.18 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 11.1 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 20.1 21.1 21.2 21.3 22.1 22.2 22.3 23.1 24.1 25.1 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 31.1 32.1 33.1 33.2
Искър (град) - Вижте пояснителната страница за други значения на Искър. Искър е град в Северна България, намира се в Плевенска област и е в близост до градовете Плевен и Долни Дъбник. Старото му име (до 1998 г.) е Пелово. Градът е административен център на Община Искър. [редактиране] География Градът се намира на 1500 m от река Искър, на 32 км от Плевен, на 18 км от Кнежа и на 5 км от съседното село Писарово В територията на общината са селата Долни Луковит, Староселци и Писарово.[1] [редактиране] История Територията и околностите на днешната община Искър (Пелово) са били обитавани още от дълбока древност заради благоприятното географско положение и близостта на реката. Първите сведения за човешко присъствие в този район датират от IV-III хилядолетие пр.н.е., но по- определени сведения има от епохата на римското владичество. На километър и половина северно от града се намират следи от старото римско селище Калето, където са намерени късноримски монети от IV-V век, съдове за бита, украшения. Селището е имало връзка с големия римски град Улпия-Ескус, за което свидетелства римският път, водещ до него. По предания на местни жители може да се предположи, че град Искър води началото си от началото на XVII в. Първите заселници дошли от съседните села и живеели в около 20 къщи в близост до реката. Поради малкия брой жители селището било наречено „Махалата”, а по-късно Горум махала и Писаревска махала. През 1957 г. с. Махалата е преименувано на гр. Пелово. От 1978 г. е общински център, а от 1998 г. градът носи името Искър. През 1829 г. в с. Махалата се открива частното училище в дома на Горан Петровски. Това училище просъществувало до построяването на черквата,през 1837 г., която съществува и до днес и носи името „Св. Димитрий”. По същото време в югозападната част на черковния двор е построено и килийното училище. Махленци участват активно в националноосвободителното движение. През 1872 г. в черквата е основан таен революционен комитет от Васил Левски. След едно посещение на В. Левски, участниците в революционния комитет са арестувани и отведени в околийския център Плевен. Църквата „Св. Димитрии” е регистрирана в Министерството на културата като паметник на културата II степен. С помощта на населението и без достатъчно финансови средства през 1897 г. е завършена новата учебна сграда с 6 големи и 2 малки стаи. В края на 1924 г. Училищното настоятелство взима решение за надстрояване на втория етаж на централното училище. Първоначалното училище се приобщава към прогимназията и се нарича Махленско основно училище „Отец Паисий”. На 15 септември 1999 г. е открита новата учебна сграда. Съборът на града първоначално е на Спасов ден, но тъй като той мени датата си всяка година, за удобство на гостите е избрана втората неделя от месец Юни. [редактиране] Политика - 2007 -Валентин Йорданов (ВМРО, ПД „Социалдемократи“,ДПС) - 2003 - Тодор Ватковски (Земеделски съюз) печели на втори тур с 61% срещу Валентин Йорданов (БСП, БЗС Александър Стамболийски, ПДСД). - 1999 - Валентин Йорданов (БСП, БЗС Александър Стамболийски, ПДСД) печели на втори тур с 56% срещу Борислав Борисов (ОДС). - 1995 - Величко Ценов (Предизборна коалиция БСП, БЗНС Александър Стамболийски, ПК Екогласност) печели на първи тур с 68% срещу Венета Гатинска (СДС). [редактиране] Забележителности - Полувкопана църква на повече от 150 години; - Белият брег - местност в близост до река Искър, за която се носят легенди за старото римско селище "Калето". [редактиране] Редовни събития - Едно от най-забележителните празненства е така нареченият "панаир на града". Провежда се всяка година, като за начало се взема вторият петък от месец юни. Празниците продължават три дни. - Друго масово събиране на жителите на града е Абитуриентският бал. Провежда се всяка година около 24-ти май. Абитуриентите дефилират с тоалетите си на централния площад на града. [редактиране] Личности - Аспарух поп Исаков (1914-1989), български общественик - Цветан Цеков-Карандаш - виден художник - Даниел Стефанов — журналист - Васил Детелинов Георгиев - журналист - Митко Николов Димитров - журналист - Свобода Маданска — журналист - Мито Ангелов, македоно-одрински опълченец, 45-годишен, земеделец, 1 рота на 11 серска дружина, носител на сребърен медал „За военна заслуга“ и на орден „За храброст“ IV степен[1] [редактиране] Външни препратки [редактиране] Бележки - ↑ „Македоно-одринското опълчение 1912-1913 г. Личен състав“, Главно управление на архивите, 2006, стр. 30.
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 4.1 5.1 6.1 7.1
Iskar (town) Iskar (Bulgarian: Иckъp, [ˈiskər]; also transliterated as Iskur or Iskǎr; former name Pelovo) is a town in central northern Bulgaria, part of Pleven Province. It is the administrative centre of Iskar Municipality, which lies in the western part of the Province. The town of Iskar is located in the central Danubian Plain, near the Iskar River, 18 kilometres from Knezha and 32 kilometres from the provincial capital of Pleven. As of December 2009, the town has a population of 3,622 inhabitants.[1] According to the tradition, Iskar was founded in the early 17th century as a hamlet of around 20 houses near the river. It was known as Mahalata, Gorum Mahala and Pisarevska Mahala. A private school was opened in 1829 and the church of Saint Demetrius with a religious school was built in 1837. Vasil Levski founded a secret revolutionary committee in the village in 1872. Following the Liberation of Bulgaria, a new school was built in 1897, with an additional storey added in 1924; the modern school building was inaugurated in 1999. [edit] References [edit] External links - Iskar municipality website (Bulgarian) Coordinates: 43°27′N 24°16′E / 43.45°N 24.267°E