https___en.wikipedia.org_wiki_Patriarch_Antony_IV_of_Constantinople.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 8.1
Ирина Гатилусио Ирина Гатилусио е византийска императрица, съпруга на император Йоан VII Палеолог. Ирина е дъщеря на Франческо II Гатилусио, лорд на Лесбос, и Валентина Дория. По бащина линия Иина е правнучка на византийския император Андроник III Палеолог и на Анна Савойска от дъщеря им Мария Палеологина, която е майка на Франческо II. Ирина е омъжена за втоия си братовчед Йоан VII Палеолог, който е син на Андроник IV Палеолог и на Кераца Българска. През април 1390 Йоан VII Палеолог детронира дядо си Йоан V Палеолог и управлява като император няколко дни от 14 до 17 април 1390, когато Йоан V успява да си върне отново управлението. След това Йоан VII запазва титлата съимператор и се установява в Силиврия. Там той пребивава до инвазията на турците, начело със султан Баязид. След смъртта на Йоан V престолът е зает от чичото на Йоан VII, Мануил II Палеолог. Името на Ирина по време на тези събития не се споменава никъде, което дава основание да се смята, че е възможно по това време тя все още да не е била съпруга на Йоан VII. През 1399 г. Йоан VII поема управлението на Контснтинопол като регент на Мануил II Палеолог, който заминава на обиколка из Западна Европа, където търси подкрепа срещу султан Баязид, който обсажда Константинопол. По това време Ирина вече се споменава като съпруга на регента. Йоан VII остава на власт до заръщането на Мануил II през 1403 г. Тогава Йоан и Ирина са изгонени от Константинопол, заради подозрения, че планират да завземат престола. Двамата обаче запазват императорските си титли и основават свой двор в Солун, където Йоан умира на 22 септемви 1408 г. Ирина надживява съпруга си и се установява на остров Лемнос, където се замонашва под името Евгения. Датат на смъртта ѝ, 1 юни 1440 г., е посочена в хрониката на Сфранцес. Йоан VII Палеолог и Ирина Гаталусио имат един син - Андроник V Палеолог.
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 4.1 5.1 6.1 6.2
Antony IV of Constantinople Antony IV (died May 1397) was the Ecumenical Patriarch of Constantinople for two terms, from January 1389 to July 1390, and again from early 1391 until his death. He was originally a hieromonk, possibly from the Dionysiou monastery in Mount Athos. He was deposed during the usurpation of John VII Palaiologos in April 1390, and replaced by Macarius, who had already served in the office in 1377–1379. After the restoration of John V Palaiologos and Manuel II Palaiologos a few months later, he was restored to his post. He is notable for his correspondence with Jagiello, Grand Duke of Lithuania, urging him to join in a crusade against the Turks along with the Hungarians, and with Basil I of Muscovy, to whom he defended not only the universal spiritual authority of the Constantinopolitan patriarchate, but also the universal authority of the Byzantine emperors, regardless of the actual diminished state of the Byzantine Empire. Sources[edit] - Kazhdan, Alexander, ed. (1991), Oxford Dictionary of Byzantium, Oxford University Press, p. 125, ISBN 978-0-19-504652-6