https___en.wikipedia.org_wiki_Heraklonas_2.xml
1.1 2.1 2.2 3.1 4.1 4.2 5.1 5.2 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 7.7
Ираклеон Константин Ираклий (на гръцки: Kwvσtavtίvoς Hpάkλeιoς) (626– 641) син на Ираклий и племенницата му Мартина е Византийски император от февруари до септември 641 година. Известен също и като Ираклий II. Той е коронован и официално управлява под името Константин Ираклий, но умалителния му псевдоним Ираклеон (малкият Ираклий), трайно се установява във византийските текстове и става де-факто стандарт в историографията. Ираклеон най-вероятно е роден в Lazica, по времето походът на баща му срещу Хосрой II от Сасанидско царство. Той най-вероятно е четвъртият син на Мартина и Ираклий, но първият роден без физически увреждания и съответно приемлив за престолонаследник. В последните години на управлението на Ираклий, със силното влияние на майка си, на 4 юли 638 година получава титлата Август. След смъртта на баща му е определен за съ-император, заедно с по-големия си доведен брат Константин III. След преждевременната смърт на Константин III през май 641 година Ираклеон става едноличен владетел. Ираклон и майка му Мартина са заподозрени в убийството на Константин III, което довежда до бунт предвождан от Валентин Аршакуни, който принуждава Иреклеон да приеме за съ-император младият си племенник Констант II. Мартина планира да балансира тази пречка, като коронова по-малкия си син Давид Тиберий като император. Тази постъпва само раздразва поддръжниците на Констант II и Валентин разпространява слух, че Мартина и Ираклеон възнамеряват да отстранят Констант и неговите поддръжници. Отново избухва бунт и Мартина и Ираклен са свалени от власт, подложени на бифуркация на езика и пратени в изгнание. Това е първият случай, когато действащ император е подложен на осакатяване. В случая езикът на Мартина и носът на Ираклеон са отрязани. Няма информация за Ираклеон след отстраняването му от престола и пращането му в изгнание на остров Родос. Предполага се, че е починал по-късно същата година. Констант II, син на Константин III става едноличен император.
1.1 2.1 3.1 4.1 4.2 5.1 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 8.1 9.1 10.1 11.1 11.2 11.3 12.1 13.1
Heraklonas Heraklonas (Greek: Kwvσtavtῖvoς Ἡpάkλeιoς, Latin: Flavius Constantinus Heraclius (Heraclianus) Augustus), alternatively known in English as Heraclonas, Heracleonas, or rarely, Heraclius II (626–641), was the son of Heraclius and his niece Martina, and was Byzantine Emperor briefly between February and September 641. He was baptised and officially reigned as Flavius Constantinus Heraclius, but the diminutive nickname Heraklonas (Ἡpakλwvᾶς), little Heraclius, became established in Byzantine texts and has become standard in historiography. Heraklonas was probably born at Lazica while his father was on campaign against Khosrau II of the Sassanid Empire. He was probably the fourth son of Martina and Herakleios, but the first one born free of physical deformity and eligible for the throne. Towards the end of Heraclius' reign he obtained through his mother’s influence the title of Augustus on July 4, 638, and after his father’s death was proclaimed joint emperor with his older half-brother Constantine III (Herakleios Constantine). The premature death of Constantine III, in May 641, left Heraklonas sole ruler. But a suspicion that he and Martina had murdered Constantine led soon after to a revolt under the general Valentinus, who forced Heraklonas to accept his young nephew Constans II as co-ruler. Martina intended to balance this setback with the coronation of her younger son the Caesar David (Tiberios) as emperor. But this merely irritated the supporters of Constans II, and Valentinus spread rumors that Martina and Heraklonas intended to eliminate Constans and his supporters. The revolt which ensued toppled Heraklonas and his mother, who were subjected to mutilation and banishment. This was the first time a reigning emperor had been subjected to mutilation, which was a practice probably borrowed from the Persians;[citation needed] in this case, Martina's tongue and Heraklonas' nose were cut out. Nothing further is known about Heraklonas after his removal and exile to Rhodes. He is presumed to have died later that year. Constans II, the son of Constantine III, became sole emperor. Notes[edit] References[edit] - The Oxford Dictionary of Byzantium, Oxford University Press, 1991. - This article incorporates text from a publication now in the public domain: Chisholm, Hugh, ed. Encyclopædia Britannica (11th ed.). Cambridge University Press. External links[edit] Media related to Heraclonas at Wikimedia Commons