http___en.wikipedia.org_wiki_Mount_Kailash_2.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 6.1 7.1 8.1 8.2 8.3 9.1 9.2 9.3 10.1 10.2 11.1 12.1 13.1 13.2 13.3 13.4 13.5 13.6 14.1 14.2 15.1 16.1 17.1 18.1 18.2 18.3 18.4 19.1 19.2 19.3 19.4 19.5 19.6 19.7 20.1 20.2 20.3 21.1 21.2 21.3 22.1 23.1 23.2 24.1 25.1 26.1 27.1 28.1 28.2 28.3 28.4 28.5 29.1 29.2 29.3 29.4 29.5 30.1 30.2 30.3 30.4 31.1 32.1 33.1 34.1 35.1
Кайлаш Кайлаш (на санскрит: कैलाश पर्वत, Кайлаша парвата) е връх с надморска височина 6714 м в планините Гангдисе, които съставляват част от веригата на Хималаите в Тибет, източник на едни от най-дългите реки на Азия: Инд, Брахмапутра, Сутледж и Карнали и се счита за свещено място от пет религии: индуизма, будизма, джайнизма, сикхизма и местната тибетска религия бон. В индуизма се вярва, че Кайлаш е жилището на бог Шива. Планината е близо до езерата Манасаровар и Ракшастал в Тибет. Никой не се е опитвал да се изкачи на Кайлаш в почит към индуистките и будистките вярвания. Съдържание Имена[редактиране | редактиране на кода] Името Кайлаш означава „кристал“ на санскрит. Тибетското му име е Гангс Рин-по-че, „снежен скъпоценен камък“. Друго местно име на планината е Тисе. В джайнизма е известен като Аштапада. Религиозно значение[редактиране | редактиране на кода] В индуизма[редактиране | редактиране на кода] Според индуизма Шива, унищожителят на злото и мъката, живее на връх Кайлаш, където седи в непрестанна медитация заедно със съпругата си Парвати, дъщеря на Хималая. Богът на богатсвото, Кубера, също живее на или близо до планината. В много индуистки секти Кайлаш се счита за рай, крайната цел на душите и духовният център на света. Според едно описание във Вишну пурана Кайлаш е центърът на света, четирите му стени са направени от кристал, рубин, злато и лазурит. Той е колоната, на която се крепи света, висок е 84 000 левги, центърът на световната мандала и е разположен в сърцето на четири планински вериги, символизиращи лотос. Четирите реки извиращи от Кайлаш текат по четирите световни посоки и разделят света на четири региона. Най-големият и важен издълбан в скали храм в света Кайлаш в Елора, Махаращра носи името на връх Кайлаш. Много от неговите скулптури и изображения описват епизоди от живота на Шива и Парвати, включително опитът на демона Равана да ги бутне от Кайлаш, като го разтърси. В будизма[редактиране | редактиране на кода] Много места в района са свързани с Падмасамбхава (Гуру Ринпоче), чиито тантрически практики из тибетски свещени места установяват будизма като доминираща религия през 7-8 век. Според легендата известният тантрически будистки учител Миларепа (ок. 1052 – ок. 1135) пристига в Тибет, за да предизвика застъпника на религията бон Наро Бон-чунг. Двамата се впускат в ужасяваща вещерска битка, но никой не успява да надделее. Накрая се съгласяват, че който пръв достигне връх Кайлаш ще се счете за победител. Нар Бон-чунг сяда на вълшебен барабан, с който започва да се извисява по склона, а последователите на Миларепа са сащисани виждайки учителя си да сяда в медитативна поза. Когато Наро Бон-чунг почти достига върха Миларепа скача и достига върха яздейки лъчите на светлината и по този начин печели състезанието. Той обаче хвърля шепа сняг на върха на планината Бонри, завещавайки я на последователите на бонпо. Тантрическите будисти вярват, че Кайлаш е дом на Буда Чакрасамвара (тиб. Корло Демчок), който представлява върховното блаженство. В джайнизма[редактиране | редактиране на кода] Джайнистите вярват, че основателят на тяхната религия Ришабхадева постига мокша или нирвана (духовно освобождение) на връх Аштапада (Кайлаш). Поклонничество[редактиране | редактиране на кода] Всяка година хиляди поклонници се отправят към Кайлаш, следвайки хилядолетна традиция. Последователите на няколко религии вярват, че обикалянето на Кайлаш пеша е свещен ритуал, който носи щастие. Индуистите и будистите го обикалят по посока на часовниковата стрелка, а джайнистите и последователите на бон в обратна посока. Пътеката около Кайлаш е дълга 52 км. Някои поклонници вярват, че обиколката на Кайлаш трябва да се извърши за един ден. Това не е лесно. Човек, който се намира в отлична форма и ходи бързо би завършил похода за 15 часа. Някои набожни хора извършват подвига, въпреки неравния терен, височинната болест и суровите условия, които се препречват на пътя. Други поклонници се подлагат и на много по-голямо предизвикателство: те преминават по маршрута, като вместо крачки извършват прострации на земята. Човекът се покланя, коленичи, просва се по цялата дължина на тялото си, прави знак с пръстите си, изправя се на колене, отправя молитва, след което пълзи на ръце и колене до знака, направен преди това, където повтаря същата процедура. По този начин върха може да се обиколи за най-малко четири дни от най-издръжливите. Походът около свещената планина трябва да се прави пеша или на пони. Започвайки от височина 4500 м и минавайки през прохода Долма (5700 м) за похода са нужни три дни и две нощи. Първото място за бивакуване е на поляната Дирапук гомпа, на 2-3 км от прохода, а второто след преминаването на прохода и вървене надолу колкото се може по-далеч (с поглед към Гаури Кунд в далечината). Планината е разположена в много отдалечена и негостоприемна част на Тибетските Хималаи. Някои съвременни удобства като пейки, места за почивка и будки за освежаване са направени в помощ на поклонниците. Според религиите, които почитат планината поставянето на крак върху склона ѝ е тежък грях, в резултат на който мнозина са загинали. Достъп[редактиране | редактиране на кода] След китайското нашествие в Тибет през 1950 г. и последвалите гранични и политически разпри между Китай и Индия поклонничеството до легендарното жилище на Шива е прекратено от 1959 до 1980 г. След това е позволено на ограничен брой индийски поклонници да посещават мястото чрез дълъг и рискован поход през Хималаите или полет до Катманду или Лхаса, откъдето пътуването продължава през голямото тибетско плато с кола до Тарчен (4600 м) отнемайки четири дни и нощи. Възможни маршрути за достигане до планината са през: Пекин-Лхаса; Катманду-Лхаце; Бишкек-Кашгар; Пекин-Урумчи-Кашгар; Алмати-Урумчи-Кашгар и Делхи-Дарчула. Вижте също[редактиране | редактиране на кода] Бележки[редактиране | редактиране на кода] - ↑ Важни върхове, на които са правени неуспешни опити за изкачване и сега са затворени по религиозни причини са Мачапучаре и Гангхар Пуенсум. - ↑ Allen, Charles. A Mountain in Tibet, pp. 21-22. André Deutsch. Reprint: 1991. Futura Publications, London. - ↑ Snelling, John. The Sacred Mountain: The Complete Guide to Tibet's Mount Kailas. 1st edition 1983. Revised and enlarged edition, including: Kailas-Manasarovar Travellers' Guide. Forwards by H.H. the Dalai Lama of Tibet and Christmas Humphreys, pp. 22-25. East-West Publications, London and The Hague. - ↑ Snelling, John. The Sacred Mountain, pp. 31, 33, 35. (1990) East-West Publications. London and The Hague. Външни връзки[редактиране | редактиране на кода] - ((en)) Информация за Кайлаш в SummitPost.org - Кайлаш - едно приключение - ((en)) Карта на парикарма около Кайлаш - ((en)) Карта на района на езерото Манасаровар и връх Кайлаш
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 4.1 5.1 6.1 6.2 7.1 7.2 7.3 8.1 9.1 10.1 11.1 12.1 13.1 14.1 14.2 15.1 16.1 17.1 18.1 18.2 18.3 18.4 18.5 18.6 18.7 19.1 20.1 21.1 22.1 22.2 22.3 22.4 22.5 23.1 23.2 23.3 23.4 23.5 23.6 23.7 23.8 23.9 23.10 24.1 24.2 24.3 24.4 24.5 25.1 25.2 26.1 27.1 27.2 27.3 27.4 28.1 29.1 29.2 29.3 29.4 29.5 29.6 29.7 30.1 30.2 30.3 31.1 32.1 33.1 34.1 35.1 36.1 36.2 36.3 37.1 38.1 39.1 39.2 39.3 39.4 39.5 40.1 40.2 41.1 41.2 43.1 44.1 45.1 46.1 46.2 47.1 48.1 49.1 50.1 51.1 51.2 52.1 52.2 53.1 54.1 54.2 54.3 55.1 55.2 55.3 56.1 56.2 56.3 57.1 57.2 57.3 57.4 57.5 57.6 58.1 59.1 60.1 60.2 61.1 61.2 61.3 61.4 62.1 62.2 62.3 62.4 62.5 63.1 63.2 63.3 64.1 64.2 64.3 65.1 65.2 65.3 65.4 66.1 66.2 66.3 67.1 68.1 69.1 70.1 71.1 71.2 72.1 72.2
Mount Kailash Mount Kailash (also Mount Kailas; Tibetan: གངས་རིན་པོ་ཆེ Kangrinboqê or Gang Rinpoche; simplified Chinese: 冈仁波齐峰, Gāngrénbōqí fēng, Sanskrit: कैलास Kailāsa) is a peak in the Kailas Range (Gangdisê Mountains), which forms part of the Transhimalaya in Tibet. It lies near the source of some of the longest rivers in Asia: the Indus River, the Sutlej River (a major tributary of the Indus River), the Brahmaputra River, and the Karnali River (a tributary of the River Ganga). It is considered a sacred place in four religions: Bön, Buddhism, Hinduism and Jainism. The mountain lies near Lake Manasarovar and Lake Rakshastal in Tibet. Contents Nomenclature, orthography and etymology[edit] The mountain is known as Kailāsa (कैलास) in Sanskrit.[1][2] The word may be derived from the word kēlāsa (केलास) which means "crystal".[3] In his Tibetan-English dictionary, Chandra (1902: p. 32) identifies the entry for 'kai la sha' (Tibetan: ཀཻ་ལ་ཤ, Wylie: kai la sha) which is a loan word from Sanskrit 'kailāsa' (Devanagari: कैलास).[4] The Tibetan name for the mountain is Gangs Rin-po-che. Gangs or Kang is the Tibetan word for snow peak analogous to alp or himal; rinpoche is an honorific meaning "precious one" so the combined term can be translated "precious jewel of snows". - "Tibetan Buddhists call it Kangri Rinpoche; 'Precious Snow Mountain'. Bon texts have many names: Water's Flower, Mountain of Sea Water, Nine Stacked Swastika Mountain. For Hindus, it is the home of the mountain god Shiva and a symbol of his power symbol om; for Jains it is where their first leader was enlightened; for Buddhists, the navel of the universe; and for adherents of Bon, the abode of the sky goddess Sipaimen."[5] Another local name for the mountain is Tisé (Tibetan: ཏི་སེ་) mountain, which derives from ti tse in the Zhang-Zhung language, meaning "water peak" or "river peak", connoting the mountain's status as the source of the mythical Lion, Horse, Peacock and Elephant Rivers, and in fact the Indus, Yarlung Tsangpo/Dihang/Brahmaputra, Karnali and Sutlej all begin in the Kailash-Lake Manasarovar region.[6] Religious significance[edit] In Hinduism[edit] According to Hinduism, Lord Shiva, the destroyer of ignorance and illusion, resides at the summit of a legendary mountain named Kailās, where he sits in a state of perpetual meditation along with his wife Pārvatī. According to Charles Allen, one description in the Vishnu Purana of the mountain states that its four faces are made of crystal, ruby, gold, and lapis lazuli.[7] It is a pillar of the world and is located at the heart of six mountain ranges symbolizing a lotus.[7] In Jainism[edit] In Jainism, Kailash is also known as Meru Parvat or Sumeru. Ashtapada, the mountain next to Mt. Kailash, is the site where the first Jain Tirthankara, Rishabhadeva, attained Nirvana/moksa (liberation).[8] In Buddhism[edit] Tantric Buddhists believe that Mount Kailash is the home of the Buddha Demchok (also known as Demchog or Chakrasamvara),[9] who represents supreme bliss. There are numerous sites in the region associated with Guru Rinpoche (Padmasambhava), whose tantric practices in holy sites around Tibet are credited with finally establishing Buddhism as the main religion of the country in the 7th–8th century CE.[10] It is said that Milarepa (c. 1052-c. 1135 CE), champion of Tantric Buddhism, arrived in Tibet to challenge Naro Bön-chung, champion of the Bön religion of Tibet. The two magicians engaged in a terrifying sorcerers' battle, but neither was able to gain a decisive advantage. Finally, it was agreed that whoever could reach the summit of Kailash most rapidly would be the victor. While Naro Bön-chung sat on a magic drum and soared up the slope, Milarepa's followers were dumbfounded to see him sitting still and meditating. Yet when Naro Bön-chung was nearly at the top, Milarepa suddenly moved into action and overtook him by riding on the rays of the sun, thus winning the contest. He did, however, fling a handful of snow on to the top of a nearby mountain, since known as Bönri, bequeathing it to the Bönpo and thereby ensuring continued Bönpo connections with the region.[11] In Bön[edit] The Bön, a religion which predates Buddhism in Tibet, maintain that the entire mystical region and the nine-story Swastika Mountain are the seat of all spiritual power. Pilgrimage[edit] Every year, thousands make a pilgrimage to Kailash, following a tradition going back thousands of years. Pilgrims of several religions believe that circumambulating Mount Kailash on foot is a holy ritual that will bring good fortune. The peregrination is made in a clockwise direction by Hindus and Buddhists. Followers of the Jain and Bönpo religions circumambulate the mountain in a counterclockwise direction. The path around Mount Kailash is 52 km (32 mi) long. Some pilgrims believe that the entire walk around Kailash should be made in a single day, which is not considered an easy task. A person in good shape walking fast would take perhaps 15 hours to complete the 52 km trek. Some of the devout do accomplish this feat, little daunted by the uneven terrain, altitude sickness and harsh conditions faced in the process. Indeed, other pilgrims venture a much more demanding regimen, performing body-length prostrations over the entire length of the circumambulation: The pilgrim bends down, kneels, prostrates full-length, makes a mark with his fingers, rises to his knees, prays, and then crawls forward on hands and knees to the mark made by his/her fingers before repeating the process. It requires at least four weeks of physical endurance to perform the circumambulation while following this regimen. The mountain is located in a particularly remote and inhospitable area of the Tibetan Himalayas. A few modern amenities, such as benches, resting places and refreshment kiosks, exist to aid the pilgrims in their devotions. According to all religions that revere the mountain, setting foot on its slopes is a dire sin. It is claimed that many people who ventured to defy the taboo have died in the process[citation needed]. It is a popular belief that the stairways on Mount Kailash lead to heaven. Following the political and border disturbances across the Chinese-Indian boundary, pilgrimage to the legendary abode of Lord Shiva was stopped from 1954 to 1978. Thereafter, a limited number of Indian pilgrims have been allowed to visit the place, under the supervision of the Chinese and Indian governments either by a lengthy and hazardous trek over the Himalayan terrain, travel by land from Kathmandu or from Lhasa where flights from Kathmandu are available to Lhasa and thereafter travel over the great Tibetan plateau by car. The journey takes four night stops, finally arriving at Darchen at elevation of 4,600 m (15,100 ft), small outpost that swells with pilgrims at certain times of year. Despite its minimal infrastructure, modest guest houses are available for foreign pilgrims, whereas Tibetan pilgrims generally sleep in their own tents. A small regional medical center serving far-western Tibet and funded by the Swiss Ngari Korsum Foundation was built here in 1997. Walking around the holy mountain—a part of its official park—has to be done on foot, pony or yak, taking some three days of trekking starting from a height of around 15,000 ft (4,600 m) past the Tarboche (flagpole) to cross the Drölma pass 18,200 ft (5,500 m), and encamping for two nights en route. First, near the meadow of Dirapuk gompa, some 2 to 3 km (1.2 to 1.9 mi) before the pass and second, after crossing the pass and going downhill as far as possible (viewing Gauri Kund in the distance). Geology[edit] The region around Mount Kailash and the Indus headwaters area is typified by wide scale faulting of metamorphosed late Cretaceous to mid Cenozoic sedimentary rocks which have been intruded by igneous Cenozoic granitic rocks. Mt. Kailash appears to be a metasedimentary roof pendant supported by a massive granite base. The Cenozoic rocks represent offshore marine limestones deposited before subduction of the Tethys oceanic crust. These sediments were deposited on the southern margin of the Asia block during subduction of the Tethys oceanic crust prior to the collision between the Indian and Asian continents. Mountaineering[edit] In 1926, Hugh Ruttledge studied the north face, which he estimated was 6,000 ft (1,800 m) high and "utterly unclimbable"[16] and thought about an ascent of the northeast ridge, but he ran out of time. Ruttledge had been exploring the area with Colonel R. C. Wilson, who was on the other side of the mountain with his Sherpa named Satan. According to Wilson, Satan told Wilson, "'Sahib, we can climb that!' ... as he too saw that this [the SE ridge] represented a feasible route to the summit."[17] Further excerpts from Wilson's article in the Alpine Journal (vol. 40, 1928) show that he was serious about climbing Kailash, but he also ran out of time. Herbert Tichy was in the area in 1936, attempting to climb Gurla Mandhata. When he asked one of the Garpons of Ngari whether Kailash was climbable, the Garpon replied, "Only a man entirely free of sin could climb Kailas. And he wouldn't have to actually scale the sheer walls of ice to do it – he'd just turn himself into a bird and fly to the summit."[18] Reinhold Messner was given the opportunity by the Chinese government to climb in the mid-1980s but he declined.[19] In 2001 the Chinese gave permission for a Spanish team to climb the peak, but in the face of international disapproval the Chinese decided to ban all attempts to climb the mountain.[20] Messner, referring to the Spanish plans, said, "If we conquer this mountain, then we conquer something in people's souls ... I would suggest they go and climb something a little harder. Kailash is not so high and not so hard."[19] See also[edit] Notes[edit] - ^ Monier-Williams Sanskrit Dictionary, page 311 column 3 - ^ Entry for कैलासः in Apte Sanskrit-English Dictionary - ^ Entry for केलासः in Apte Sanskrit-English Dictionary - ^ Sarat Chandra Das (1902). Tibetan-English Dictionary with Sanskrit Synonyms. Calcutta, India: Bengal Secretariat Book Depot, page 32. abc - ^ Camaria, Pradeep (1996), Kailash Manasarovar on the Rugged Road to Revelation, New Delhi: Abhinav, retrieved 11 June 2010 - ^ a b Allen, Charles. A Mountain in Tibet, pp. 21–22. André Deutsch. Reprint: 1991. Futura Publications, London. - ^ "To heaven and back – Times Of India". Articles.timesofindia.indiatimes.com. - ^ "Heruka Chakrasamvara". Khandro.net. - ^ The Sacred Mountain, pp. 31, 33, 35 - ^ The World's Most Mysterious Places Published by Reader's Digest ISBN 0-276-42217-1 pg.85 - ^ The Sacred Mountain, pp. 25–26 - ^ Geology and Geography of the Mt. Kailash area and Indus River headwaters in southwestern Tibet Pete Winn , Science Director Earth Science Expeditions. Accessed January 2014. - ^ Plate Tectonic & northern Pacific Accessed January 2014. - ^ The Sacred Mountain, p. 120 - ^ The Sacred Mountain, p. 116 - ^ The Sacred Mountain, p. 129 - ^ a b Peter Ellingsen, "Scaling a Mountain to Destroy The Holy Soul of Tibetans", tew.org. Retrieved 21 January 2011. - ^ "China to Ban Expeditions on Mt Kailash", tew.org. Retrieved 21 January 2011. References[edit] - Albinia, Alice. (2008) Empires of the Indus: The Story of a River. First American Edition (2010) W. W. Norton & Company, New York. - Nomachi, Kazuyoshi. Tibet. Boston: Shambhala, 1997. - Thurman, Robert and Tad Wise, Circling the Sacred Mountain: A Spiritual Adventure Through the Himalayas. New York: Bantam, 1999. ISBN 0-553-37850-3 — Tells the story of a Western Buddhist making the trek around Mount Kailash. - Snelling, John. The Sacred Mountain: The Complete Guide to Tibet's Mount Kailas. 1st edition 1983. Revised and enlarged edition, including: Kailas-Manasarovar Travellers' Guide. Forwards by H.H. the Dalai Lama of Tibet and Christmas Humphreys. East-West Publications, London and The Hague. - (Elevation) Chinese Snow Map "Kangrinboqe", published by the Lanzhou Institute of Glaciology, Chinese Academy of Sciences. Further reading[edit] - Allen, Charles (1982) A Mountain in Tibet: The Search for Mount Kailas and the Sources of the Great Rivers of Asia. (London, André Deutsch). - Allen, Charles. The Search for Shangri-La: A Journey into Tibetan History. Little, Brown and Company. Reprint: Abacus, London. - "A Tibetan Guide for Pilgrimage to Ti-se (Mount Kailas) and mTsho Ma-pham (Lake Manasarovar)." Toni Huber and Tsepak Rigzin. In: Sacred Spaces and Powerful Places In Tibetan Culture: A Collection of Essays. (1999) Edited by Toni Huber, pp. 125–153. The Library of Tibetan Works and Archives, Dharamsala, H.P., India. Les tribus anciennes des marches Sino-Tibétaines: légends, classifications et histoire. Presses Universitaires de France, Paris. (In French) - Johnson, Russell, and Moran, Kerry. The Sacred Mountain of Tibet: On Pilgrimage to Kailas. Park Street Press, Rochester, Vermont. - Govinda, Lama Anagarika. The Way of the White Clouds: A Buddhist Pilgrim in Tibet. Shambhala Publications, Inc. Boulder, Colorado. Reprint with foreword by Peter Matthiessen: Shambhala Publications, Inc. Boston, Massachusetts. - Thubron, Colin. "To a Mountain in Tibet." Chatto & Windus, London. External links[edit] - Walk around Kailash Video and still images illustrating the Pilgrimage route around Mt. Kailash and parts of Lake Manasarovar including the Saga Dawa "full moon festival" celebrating the life of the Buddha. - [/en/node/10016 Basic results of expedition to Kailash in the May 2010] - Google Map (Kailash Mountain) - maps.google The place where Lord Buddha show Twin Miracle (Pali:Yamaka Patihara). – Sravasti - maps.google The place where Lord Buddha came down from Daowadung. – Sankisa