https___en.wikipedia.org_wiki_Izzy_Stradlin_3.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 4.1 5.1 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 7.7 7.8 7.9 7.10 7.11 8.1 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 9.6 9.7 9.8 9.9 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 10.6 11.1 11.2 11.3 11.4 12.1 12.2 12.3 13.1 14.1 15.1 15.2 16.1 16.2 16.3 16.4 16.5 17.1 17.2 17.3 17.4 17.5 17.6 17.7 18.1 19.1 19.2 19.3 19.4 20.1 21.1 21.2 22.1 23.1 24.1 24.2 24.3 24.4 24.5 25.1 26.1 26.2 26.3 26.4 27.1 28.1 28.2 28.3 28.4 29.1 30.1 30.2 30.3 30.4 31.1 32.1 33.1 34.1 35.1
Изи Страдлин Изи Страдлин (на английски Izzy Stradlin, с истинско име Джефри Дийн Исбъл, Jeffrey Dean Isbell) е американски музикант, познат от хард рок групата Гънс Ен Роузис от 1985 до 1991. Роден е на 8 април, 1962 в Лафайет, Индиана. Откакто е напуснал групата през 1991, Страдлин е издал седем самостоятелни соло албума. Той също свири като гост на турнето на Гънс Ен Роузис през 2006 година Chinese Democracy World Tour. Съдържание Биография[редактиране | редактиране на кода] Ранен живот[редактиране | редактиране на кода] Изи Страдлин е роден с името Джефри Дийн Исбъл на 8 април, 1962 г., в Лафайет, Индиана където е израснал. Неговите предшественици били англичани, французи и шотландци. За Лафайет Страдлин казва „Беше хубаво да израсна там. Има съдебна палата и колеж, река и ЖП гара. Беше малък град и нямаше много какво да се прави. Ние карахме колела, пушехме трева, навличахме си неприятности.“ Първите музикални фаворити на Страдлин включвали Алис Купър, Лед Цепелин, и Ролинг Стоунс, но най-голямо влияние му оказала неговата баба която имала група с нейни приятели. Страдлин накарал родителите си да му купят барабани. Той щял да продължи да свири на барабаните (свирил на тях до 1983), но предпочел да ги смени с китара, защото така му било по-лесно да пише песни, а композиторите имали по-голям шанс да изкарват пари. В гимназията Страдлин започнал да свири в група със свои приятели. Един от тях бил Уилям Бейли, по добре познат като Аксел Роуз. „В гимназията ние бяхме момчета с дълги коси“. Започнахме да се размотаваме заедно. Свирихме кавъри в гаража. Нямаше клубове в които да свирим, така че никога не свирихме извън гаража. Аксел беше наистина срамежлив относно пеенето тогава. Но аз винаги съм знаел, че той беше добър певец." Гънс Ен Роузис[редактиране | редактиране на кода] След завършването си Страдлин решава, че Индиана не му е достатъчна ако иска да преследва музикална кариера. Той прибрал барабаните си в колата и заминал за Лос Анджелис. Опитал късмета си като барабанист в няколко групи, след това минал на бас за кратко. След няколко години в Лос Анджелис, Страдлин бил присъединен от Аксел и те свирели заедно в група наречена Rose (по — късно наричана Hollywood Rose), която била първата група, в която Страдлин свирел на китара. През 1984 той за кратко напуснал, за да се присъедини в Sunset Strip staple, която включвала Ники Сикс от Мотли Крю, както и Блаки Лоулес от W.A.S.P.. Както и да е той се завърнал в Rose на време за завършека на годината в 'Dancing Waters' клуб в Лос Анджелис. Rose се превърнала в Hollywood Rose, и те се разделили, преди да станат Гънс Ен Роузис. Ранната история на групата е объркана, но през юни 1985 класическият състав на Гънс Ен Роузис се впуснали в тяхното първо турне, опозореното „Hell Tour“ което ги отвело през американското западно крайбрежие до Сиатъл, роден град на басиста Дъф Маккагън. По това време Страдлин приел „цигански“ вид и започнал да свири на класически изглеждащи китари (с кухо тяло и поли-кухо тяло, като telecasters), и двете са подчинение на неговия идол, китаристът на Ролинг Стоунс Keith Richards. Когато „Appetite for destruction“ турнето свършило, Страдлин покрай своите колеги от групата Слаш, Дъф и Стивън, започнал тежкото пиянстване и наркотиците, които били запазена марка на групата. Различен от другите, Страдлин най — накрая решил, да превъзмогне изкушението от непрекъснато опиянение и се изчистил. Той казал, че турнето с Aerosmith през 1988 било голям източник на вдъхновение: „Благодаря на Господ, че срещнахме хора, който не бяха прецакани. Аз излязох да гледам и те звучаха поразително! Помислих си,че трябва да минем през тези простотии заедно за да продължим, защото те бяха прави. И с нас, дори тогава, беше като че музиката заема задната седалка от останалите простотии...“ Страдлин често бил виждан, като мълчаливия в „най-опасната група на света“ и това станало много по-неприемливо през 1991 в турнето „Use Your Illusion“. Страдлин не пътувал с групата вече. Той и неговата шведска приятелка Аника Кройтер (за която се оженил през 2000) и кучето му имали частен автобус, който ги водел от шоу на шоу. Той коментирал по-нататък, че това било свързано с усилията му да остане трезвен докато е сред хора, които все още пият и ползват наркотици. Страдлин също споменал, че след изритването на Стивън, той чувствал, че звука на Мат Соуръм „не работел“ за групата. Той усещал, че Стивън бил съществен за звука на групата. Също бил забелязан от Аксел и Слаш, че просто не се забавлявал с групата вече и не ѝ се наслаждавал. Накрая Страдлин напуснал групата на 7-ми ноември 1991 година в средата на световното им турне. След Guns N' Roses и по-нататък[редактиране | редактиране на кода] След Guns N' Roses той отишъл обратно в Индиана и започнал да записва песните, с които завършва първия си соло албум с групата си Ju Ju Hounds, Izzy Stradlin and the Ju Ju Hounds, издаден през 1992. Музиката била по—отпускаща и по—проста от Use Your Illusion I и II Те получили честни критики и заминали на световно турне. През 1993 заместващия Страдлин в Guns 'N Roses, Джилби Кларк, ранява китката си в катастрофа с мотор и предстоящото европейско турне на групата е в опасност. Било нужно бързо решение, и Страдлин можел да запълни дупката. Както и да е след като ангажименти му около турнето приключили, той веднага се върнал в Индиана, за да си вземе почивка от музикалната индустрия. На Страдлин му било обещано да получи възнаграждение, той се почувствал като че групата го притежава за това. През тези години той пътувал много и посветил много време на 2 свой силни интереса: състезанията и моторите и дори построил писта близо до дома си. През 1998 година Страдлин се завърнал на музикалната сцена със втория си солов албум 117°. Както преди той бил малко заинтересован от рекламата на албума и се съгласил да даде няколко интервюта и да изсвири няколко изпълнения на живо. Оказало се, че ще бъде последния албум на Страдлин издаден под Geffen етикет. В голямото сливане на компанията с Dreamworks, Страдлин и много други били изгонени (заедно с Дъф Маккагън). През 1999 неговият трети соло албум 'Ride On, Japan-only албум, бил издаден под Universal Victor етикет. По-това време Страдлин всъщност направил малко рекламно турне в Япония. Четвъртият албум наречен River излязъл през 2001 е издаден от Sanctuary и преиздаден в САЩ от Canoga Park California based indie label Bilawn Records, последван от On Down The Road през 2002. Няколко от предишните му колеги го помолили да се присъедини във Velvet Revolver, но той отказал поради неговото несъгласие да работи с водещ певец и неговото нежелание за „живот на пътя“. През 2003 Страдлин записва шестия си албум Like A Dog няколко промо копия били направени, но не бил издаден. Две години по късно била направена петиция от фен на Страдлин, Уил Вилиърс, да бъдат продадени промо копията на фенове на Страдлин. Петицията била много успешна с над 1000 подписа. Организатора на петицията, който също хоства голям фен сайт на Страдлин контактувал с него и Страдлин решил да издаде Like A Dog,продавайки го на феновете си за 20$. През 2004 Изи Страдлин и Дъф Маккаган, и негови колеги от Guns 'N Roses се появяват в албума Bubblegum на Mark Lanegan. В началото на 2006 Страдлин обявява, за издаването на ексклузивни негови парчета и други неща скрити в мазето му. Той също започнал нов албум, който е почти завършен и може да е в магазините скоро. Със приятеля си и бивш колега от Guns N' Roses, Мат Соуръм, изглежда, че Страдлин и Аксел са поправили приятелството си, както беше репортирано, че Роуз организирал рождено парти за Страдлин в Ню Йорк. Отново с Guns N' Roses[редактиране | редактиране на кода] На 17 Май, 2006, Страдлин се появява на сцената с Guns N' Roses за да изпълни песните Nightrain, Think About You and Patience. Страдлин също изпълнил шест песни с Guns N' Roses на фестивал в Обединеното Кралстово на 11 юни, 2006, в Прага, Чехия 13 юни 2006 и в Nijmegen, Netherlands на 2 юли, 2006. Песните били „Patience“, „Nightrain“, „Used to Love Her“, „Think About You“, „Paradise City“ и"You Could Be Mine„. Той също се появил на сцената в Oslo Spektrum, Норвегия по време на концерта на 8 юли, 2006. Страдлин също се появил на сцената с Guns N' Roses по време на многобройните изпълнения в Обединеното Кралство. Изи Страдлин направил своето първо излизане на сцената с GN'R на тяхното турне през 2006 в Северна Америка на първото от трите шоута на Амфитеатъра Гибсън Gibson Amphitheatre в Юнивърсал Сити Universal City (17 Декамври, 2006). Той е гостувал в Think About You, Used to Love Her, Patience, Nightrain и Paradise City. Също трябвало да се появи на 19ти и 20ти на Амфитеатъра Гибсън за да изсвири същите песни. Напоследък Страдлин се е чувал с четиримата «оригинални» изпълнители от групата и е бил в близко до Стивън Адлър около обединителното турне за което Адлър казва че ще е «Най-голямото повторно обединение в историята». Страдлин очевидно харесва идеята. Нов албум (Маями)[редактиране | редактиране на кода] На 3 Май, 2007, Изи обявява в www.Chopaway.com,че новия албум ще бъде оповестен в iTunes накъде около Май-Юни 2007, и на 30 Май, записът е бил готов.Албумът е специално пуснат в продажба 'само в iTunes', наличен в САЩ, Канада, Япония, Австралия и Европа едновременно, и не е планирано материално CD за продажби.Албумът включва 11 парчета записани в Criteria Studios в Маями, включително «Buildings In The Sky,» «Let Go,» «TJ» и «FSO Ragga.» Новият албум е описан от китариста Рик Ричардс като «малко отклоняващ се от»Like A Dog“ но все още не малко шантав". На 24 юли,2007, Изи обявява че „Маями“ е бил ремиксиран и преиздаден в iTunes. Всички парчета са били ремиксирани освен „FSO Ragga“. Оригиналният ремикс на Маями вече не е наличен в iTunes. Изи Страдлин: „JT Лонгория и аз просто ремиксирахме 10 парчета от албума «Маями» и сега има много по-високо и силно звучене. Беше направен в Далас в Nomad Studios.Гари Лонг направи главното. Голямо благодаря на тези хора!От днес вече албума го има в I-Tunes. Вие ще чуете разликата….Аплодисменти!.Изи.“ Дискография[редактиране | редактиране на кода] Live Albums[редактиране | редактиране на кода] With Guns N' Roses[редактиране | редактиране на кода] Източник[редактиране | редактиране на кода] Patricia Swallow Carden — Genealogy Webpages
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 3.1 4.1 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 17.2 17.3 17.4 18.1 19.1 19.2 19.3 19.4 19.5 20.1 21.1 21.2 22.1 22.2 22.3 23.1 24.1 24.2 25.1 25.2 26.1 26.2 26.3 27.1 27.2 28.1 28.2 28.3 29.1 30.1 30.2 31.1 32.1 33.1 34.1 34.2 34.3 35.1 35.2 36.1 37.1 37.2 38.1 38.2 38.3 38.4 39.1 39.2 40.1 40.2 40.3 41.1 42.1 42.2 43.1 44.1 45.1 47.1 49.1 50.1 52.1 53.1 55.1 56.1 57.1 57.2 57.3 58.1 58.2 59.1 59.2 59.3 60.1 60.2 60.3 61.1 61.2 61.3 62.1 62.2 62.3 63.1 63.2 64.1 64.2 65.1 65.2 65.3 65.4 66.1 66.2 66.3 67.1 67.2 67.3 68.1 68.2 68.3 69.1 69.2 69.3 70.1 70.2 71.1 71.2 72.1 72.2 72.3 73.1 73.2 73.3 74.1 74.2 75.1 75.2 75.3 76.1 76.2 76.3 77.1 77.2 77.3 78.1 78.2 78.3 78.4 79.1 79.2 79.3 79.4 80.1 80.2 81.1 81.2 82.1 82.2 82.3 83.1 83.2 83.3 84.1 84.2 84.3 85.1 85.2 86.1 86.2 87.1 87.2 88.1 88.2 88.3 89.1 89.2 90.1 90.2 91.1 92.1 93.1 94.1 95.1 96.1 97.1 98.1 99.1 100.1 101.1 102.1 103.1 104.1 105.1 106.1 107.1 108.1 109.1 110.1 111.1 112.1
Izzy Stradlin Jeffrey Dean Isbell (born April 8, 1962), known by his stage name Izzy Stradlin, is an American musician and songwriter. He is best known as the co-founder and former rhythm guitarist of the hard rock band Guns N' Roses, which he left at the height of its fame in 1991. Following his departure, he led his own band Izzy Stradlin and the Ju Ju Hounds for one album and tour. During the late 1990s and the first decade of the 2000s, Stradlin released ten solo albums, the last six independently. In 2012, he was inducted into the Rock and Roll Hall of Fame as a member of Guns N' Roses. Contents - 1 Life and career - 1.2 1980–84: Career beginnings - 1.3 1985–91: Guns N' Roses - 1.4 1992–94: Ju Ju Hounds and first return to GNR - 1.5 1995–2002: Solo career and Velvet Revolver - 1.6 2003–10: Independent solo career and second return to GNR - 1.7 2011–present: Hall of Fame induction and third return to GNR - 2 Discography - 3 References - 4 External links Life and career[edit] 1962-79: Early life[edit] Stradlin was born as Jeffrey Dean Isbell in Lafayette, Indiana.[1] His father was an engraver, and his mother worked for a phone company; they divorced when he was eight.[1] Of his hometown, Stradlin later said, "It was cool growing up there. There's a courthouse and a college, a river and railroad tracks. It's a small town, so there wasn't much to do. We rode bikes, smoked pot, got into trouble—it was pretty Beavis and Butt-head actually."[2] Stradlin developed an interest in music early in life; by the age of eight, his musical favorites included Bob Dylan, Pink Floyd, Alice Cooper, and Led Zeppelin.[2] His biggest musical influence was his paternal grandmother, who played drums in a swing jazz band with her friends.[2] Inspired, Stradlin talked his parents into buying him a drum kit.[2] In high school, Stradlin started a band with his friends, one of whom was singer William Bailey, later known as Axl Rose.[2] Stradlin recalled, "We were long-haired guys in high school. You were either a jock or a stoner. We weren't jocks, so we ended up hanging out together. We'd play covers in the garage. There were no clubs to play at, so we never made it out of the garage."[2] Despite his aversion to school, Stradlin graduated in 1979 with a D average.[1] Set on a career in music, he subsequently moved to Los Angeles, California.[1] 1980–84: Career beginnings[edit] Shortly after his arrival in Los Angeles, Stradlin joined punk band Naughty Women.[1] During his ill-fated first show with the band, audience members began attacking the musicians; Stradlin recalled, "I just grabbed a cymbal stand and stood on the side trying to fend them off, yelling, 'Get the fuck away from me, man!' That was my introduction to the rock scene in L.A."[2] His two-month tenure in Naughty Women was followed by a stint in punk band The Atoms, before his drum kit was stolen from his car and he switched to bass.[2] Stradlin then joined the heavy metal band Shire, during which he took up rhythm guitar to aid his songwriting.[2] In 1983, Stradlin formed Hollywood Rose with his childhood friend Axl Rose, who had moved to Los Angeles the previous year. In January 1984, the band recorded a five-song demo featuring the tracks "Killing Time", "Anything Goes", "Rocker", "Shadow of Your Love", and "Reckless Life", which were released in 2004 as part of the compilation album The Roots of Guns N' Roses.[3] The group disbanded in August, following which Stradlin briefly joined Sunset Strip staple London. He also formed the short-lived band Stalin with singer Eric Leach and guitarist Taz Rudd of Symbol Six.[4] In December, he reunited with Hollywood Rose.[3] 1985–91: Guns N' Roses[edit] In March 1985, Stradlin founded Guns N' Roses with Axl Rose and several members of L.A. Guns.[3] By June, the line-up consisted of Stradlin, Rose, guitarist Slash, bassist Duff McKagan, and drummer Steven Adler.[3] They played nightclubs—such as the Whisky a Go Go, The Roxy, and The Troubadour—and opened for larger acts throughout 1985 and 1986. It was during this period that the band wrote most of its classic material, with Stradlin establishing himself as a key songwriter in the group.[5][6] In July 1987, Guns N' Roses released its debut album, Appetite for Destruction, which to date has sold over 28 million copies worldwide,[7] 18 million of which in the United States, making it the best-selling debut album of all time in the US.[8] Stradlin wrote or co-wrote most of the songs on the album, including the hits "Sweet Child o' Mine" and "Paradise City". He also wrote the hit "Patience" off the follow-up album G N' R Lies, which was released in November 1988 to US sales of five million copies,[8] despite containing only eight tracks, four of which were included on the previously released EP Live ?!*@ Like a Suicide. As their success grew, so did interpersonal tensions within the band. In 1989, during a show as opening act for the Rolling Stones, Axl Rose threatened to leave the band if Stradlin, Slash, and Steven Adler didn't stop "dancing with Mr. Brownstone,"[3] a reference to their song of the same name about heroin use. After being sentenced to a year probation for urinating in public aboard an airplane, Stradlin decided to attain sobriety; he returned to his mother's home in Indiana, where he detoxed from drugs and alcohol.[1][9] The following year, Adler was fired from the band because of his heroin addiction; he was replaced by Matt Sorum of The Cult. In September 1991, Guns N' Roses released the long-awaited albums Use Your Illusion I and Use Your Illusion II, which debuted at No. 2 and No. 1 respectively on the US chart, a feat unachieved by any other group.[10] Stradlin co-wrote the hits "Don't Cry" and "You Could Be Mine", and performed lead vocals on the songs "Dust N' Bones", "You Ain't the First", "Double Talkin' Jive", and "14 Years". Like on their previous records, his preferred guitar during the recording of the albums was a Gibson ES-175.[11] By the release of the Use Your Illusion albums, Stradlin had become dissatisfied with life in Guns N' Roses. He later recalled, "Once I quit drugs, I couldn't help looking around and asking myself, 'Is this all there is?' I was just tired of it; I needed to get out."[6] On November 7, 1991, it was announced that Stradlin had left Guns N' Roses.[3] He had played his final show as an official member of the band on August 31 at Wembley Stadium.[3] Of his reasons for leaving, Stradlin later said, "I didn't like the complications that became such a part of daily life in Guns N' Roses,"[1] citing the Riverport riot and Axl Rose's chronic lateness on the Use Your Illusion Tour as examples.[1][2] He stated that getting sober played a part in his decision to leave, saying, "When you're fucked up, you're more likely to put up with things you wouldn't normally put up with."[1] 1992–94: Ju Ju Hounds and first return to GNR[edit] Following his departure from Guns N' Roses, Stradlin returned to his hometown of Lafayette, Indiana, where he began working on new material. He formed the band Izzy Stradlin and the Ju Ju Hounds, which consisted of Stradlin on vocals and rhythm guitar, Rick Richards of Georgia Satellites on lead guitar, Jimmy Ashhurst of Broken Homes on bass, and Charlie Quintana on drums.[1] Their self-titled debut album was released in October 1992 to positive reviews; Rolling Stone called it "a ragged, blues-drenched, and thoroughly winning solo debut."[2] Ju Ju Hounds played its first show in September at The Avalon in Chicago, before embarking on a tour of Europe, Australia, and North America.[12][13] In May 1993, Stradlin reunited with Guns N' Roses for five shows in Europe and the Middle East to fill in for his replacement, Gilby Clarke, who had broken his wrist in a motorcycle accident.[14] After Stradlin returned to the Ju Ju Hounds, Axl Rose dedicated the Stradlin-penned "Double Talkin' Jive" to him during several shows.[14] In September, the Ju Ju Hounds undertook a tour of Japan, where the band played its final show at the Shibuya Public Hall in Tokyo.[13] Stradlin then took time off from music, during which he traveled extensively and dedicated much of his time to his other passion—motor racing, even building a track close to his Indiana home.[2] 1995–2002: Solo career and Velvet Revolver[edit] In 1995, Stradlin began recording material for his second solo album, 117°.[6] Released in March 1998, the album was recorded in fits and starts over a period of two years and featured his former band mates Duff McKagan and Rick Richards, as well as former Reverend Horton Heat drummer Taz Bentley, whose work Stradlin admired.[2] As before, Stradlin had little interest in promoting his music; he did few interviews and played no live performances.[6] The album turned out to be his last release on his long-time label Geffen; as a result of the merge between Geffen and Interscope,[15] Stradlin was dropped from the label's roster. In December 1999, Stradlin's third solo album, Ride On, was released on the Universal Victor label in Japan. It featured the same line-up as his previous release. To promote the album, Stradlin—with McKagan, Richards, and Bentley—played four shows in Japan the following April.[16] With the addition of keyboardist Ian McLagan, the group recorded two more albums: River, which was released in May 2001 on Sanctuary, and a second Japan-only release, On Down the Road, which followed in August 2002 on JVC Victor.[17][18] Stradlin was then asked by his former Guns N' Roses band mates Duff McKagan, Slash, and Matt Sorum to join the supergroup Velvet Revolver. Although he contributed to the songwriting process while the band was in its formative stage,[19] Stradlin ultimately declined to join due to his aversion to life on the road and his unwillingness to work with a lead singer, although he offered to share vocal duties with McKagan.[20] 2003–10: Independent solo career and second return to GNR[edit] In 2003, Stradlin recorded his sixth album, Like a Dog, with guitarist Rick Richards, drummer Taz Bentley, and bassist JT Longoria. It was originally scheduled for a late 2003 release, with just under one thousand promo copies made.[21] However, the album was not released until October 2005, when Stradlin—prompted by a fan petition[22]—made it available through internet order.[17][21] The following year, Stradlin re-released Ride On, River, On Down the Road, and Like a Dog through iTunes.[23] In May 2006, thirteen years after his last performance with Guns N' Roses, Stradlin made a guest appearance at the band's show at the Hammerstein Ballroom in New York; he played on "Patience", "Think About You", and "Nightrain".[24] He then performed with Guns N' Roses for 13 shows during the band's summer European tour.[24] Stradlin said, "Axl [Rose] and I connected via cell phone this year, I stopped by. It was nice to reconnect with an old friend/war buddy/fellow musician. I told him later I'd like to join the fun in some way and he said I was welcome to come and play something, so I did! Took me about three weeks to recover from the six weeks of touring!"[23] In December, he played three shows with the group at the Gibson Amphitheatre in Universal City, California.[24] Stradlin released his seventh album, Miami, through iTunes in May 2007. It again featured Rick Richards, Taz Bentley, and JT Longoria, as well as keyboardist Joey Huffman.[17] Guitarist Richards described the album as being "a bit of a departure from Like a Dog but still quite a rocker."[25] In July, a remixed version of Miami was released through iTunes; Stradlin called the new mix "much louder and more powerful sounding."[26] In November of that year, he released a second iTunes-only album, Fire, the Acoustic Album, which also featured Richards, Bentley, and Longoria.[17] Stradlin's next iTunes release, Concrete, came out in July 2008. In addition to his regular collaborators, Stradlin also invited Duff McKagan to play bass on three songs, including the title track.[9] Stradlin then released two more albums through iTunes: Smoke, which came out in December 2009, and Wave of Heat, which followed in July 2010 and again featured McKagan, who appears on seven tracks. Also in 2010, Stradlin appeared as a guest on Slash's first solo album, Slash; he performs rhythm guitar on the first track, "Ghost".[27] 2011–present: Hall of Fame induction and third return to GNR[edit] In April 2012, Stradlin was inducted into the Rock and Roll Hall of Fame as a member of the classic lineup of Guns N' Roses. In a statement released through Duff McKagan's blog for Seattle Weekly, he thanked the Rock and Roll Hall of Fame "for the acknowledgement of our works over the years," his former band mates, and his fans for their continuing support.[28] Known to avoid public attention,[28] Stradlin did not attend the induction ceremony.[29] In the month following the induction, Stradlin joined Guns N' Roses on stage during two shows at London's O2 Arena, where they performed a range of songs including "14 Years," which had not been performed live since his departure in 1991.[30] He also performed with Guns N' Roses in July, at a private show in Saint-Tropez and a concert in Palma de Mallorca,[31][32] and again in November, during the last two shows of the band's twelve-date "Appetite for Democracy" residency in Las Vegas.[33] Also in November, Stradlin released the iTunes-only single "Baby-Rann"—his first release in over two years; an accompanying video was made available via YouTube.[34] Discography[edit] - Izzy Stradlin and the Ju Ju Hounds (1992) - Ride On (1999) - On Down the Road (2002) - Like a Dog (2005) - Fire, the Acoustic Album (2007) - Concrete (2008) - Wave of Heat (2010) References[edit] - ^ a b c d e f g h i j "Interview with Musician". Musician (Billboard Publications Inc). Archived from the original on March 11, 2012. - ^ a b c d e f g h i j k l m "Geffen - Izzy Stradlin Biography". Geffen. - ^ a b c d e f g Luukkonen, Jarmo. "The History of GN'R: The Shocking Truth". HereTodayGoneToHell.com. - ^ Duda, Christopher (2012-05-23). "Symbol Six". SugarBuzz. - ^ Erlewine, Stephen Thomas. "Allmusic - Guns N' Roses Biography". Allmusic. - ^ a b c d "Interview with Rolling Stone". Rolling Stone (Wenner Media LLC). Archived from the original on December 25, 2010. - ^ "Guns N' Roses To Release New Album - Axl Rose Is The Only Original Remaining Member". Sky News. - ^ a b "Top 100 Albums". RIAA. - ^ a b "Exclusively for Popular 1: Izzy Stradlin". Popular 1. November 2008. Archived from the original on February 15, 2012. - ^ Sugerman, Danny (1991). Appetite for Destruction: The Days of Guns N' Roses. St. Martin's Press. - ^ Heatley, Michael (2010). Stars & Guitars. Chicago Review Press. - ^ "Izzy Stradlin on Tour 1992". IzzyOnTour.com. Archived from the original on December 4, 2013. - ^ a b "Izzy Stradlin on Tour 1993". IzzyOnTour.com. Archived from the original on December 4, 2013. - ^ a b "Guns N' Roses on Tour - 1993 Setlist Almanac". GNROnTour.com. "A Major Merger Shakes Up the World of Rock". The New York Times (The New York Times Company). - ^ "Izzy Stradlin on Tour 2000". IzzyOnTour.com. Archived from the original on December 4, 2013. - ^ a b c d Luukkonen, Jarmo. "Izzy Stradlin Releases". HereTodayGoneToHell.com. - ^ "Allmusic - Izzy Stradlin Discography". Allmusic. - ^ Epstein, Dan (November 2003). "The Big Bang". Guitar World. - ^ Slash; Bozza, Anthony (2007). Slash. HarperCollins. - ^ a b "Izzy Rollin' Out the Dog Days". ChopAway.com. Archived from the original on March 11, 2012. - ^ "Izzy Stradlin Q & A - January 2006". ChopAway.com. January 2006. Archived from the original on March 11, 2012. - ^ a b "Izzy Stradlin Q & A - September 2006". ChopAway.com. September 2006. Archived from the original on March 11, 2012. - ^ a b c "Guns N' Roses on Tour - 2006 Setlist Almanac". GNROnTour.com. - ^ "Ex-Guns N' Roses Guitarist Izzy Stradlin To Release New Solo Album". Blabbermouth. - ^ "Izzy's Miami Album Remixed". SlashsWorld.com. Archived from the original on March 11, 2012. - ^ Vinnicombe, Chris (2010-03-04). "Slash solo album interview: the track-by-track guide". MusicRadar. - ^ a b Greene, Andy (2012-04-13). "Guns N' Roses Guitarist Izzy Stradlin Says 'Gracias' Over Hall of Fame Induction". Rolling Stone. - ^ "Axl Rose Booed at Rock and Roll Hall of Fame". NME. - ^ "Izzy Stradlin Joins Guns N' Roses on Stage in London". Blabbermouth. - ^ "Izzy Stradlin Performs with Guns N' Roses in Saint-Tropez". Blabbermouth.net. - ^ "Izzy Stradlin on Tour 2012". IzzyOnTour.com. Archived from the original on December 3, 2013. - ^ "Guns N' Roses Joined by Izzy Stradlin on Stage at Final Concerts of Las Vegas Residency". Blabbermouth.net. - ^ "Former Guns N' Roses Guitarist Izzy Stradlin Releases New Single". Blabbermouth.net. External links[edit] - Izzy Stradlin - 1962 births - American people of French descent - 20th-century American singers - 21st-century American singers - American heavy metal guitarists - American male singer-songwriters - American multi-instrumentalists - American rock guitarists - American rock singer-songwriters - Backing vocalists - Guns N' Roses members - Hollywood Rose members - Living people - Musicians from Indiana - People from Lafayette, Indiana - Rock and Roll Hall of Fame inductees - Rhythm guitarists - Singers from Los Angeles, California - Songwriters from California - Songwriters from Indiana