http___en.wikipedia.org_wiki_South_Caucasia.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 4.1 4.2 4.3 5.1 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 19.2 19.3 20.1 20.2 20.3 20.4 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5 22.1 23.1 24.1 25.1 26.1 27.1 28.1 29.1 29.2 30.1 30.2 30.3 30.4 31.1 32.1 32.2 32.3 33.1 33.2 33.3 33.4 33.5 34.1 35.1 35.2 36.1 37.1 37.2
Кавказки регион - Вижте пояснителната страница за други значения на Кавказ. Кавказ е геополитически регион на границата между Европа и Азия (Евразия), разположен между Каспийско и Черно море. Тук се се извисяват Кавказките планини, включително и Елбрус, най-високата планина в Европа. Кавказ се намира между три културни центъра: Русия на север, Турция на югозапад и Иран на югоизток. Поради тази причина, регионът страда от редица съперничества - политически, военни, религиозни и културни в продължение на хиляди години, и до днес. Дълго време областта се контролира от външни фактори, но често влияние оказват и регионални фактори. Съдържание Имена[редактиране | редактиране на кода] - арабски: القوقاز al-Qawqāz - на азербайджански: Qafqaz - на чеченски: Kovk-Aze - гръцки: Kaύkaσoς Kàfkasos - персийски: قفقاز Qafqāz - арменски: Կովկաս Kovkas - грузински: კავკასია K'avk'asia - лезгински: Къавкъаз K'avk'az - на осетински: Кавказ - руски: Кавказ - турски: Kafkasya География и екология[редактиране | редактиране на кода] Кавказките планини са планините, разделящи Европа и Азия, така че Кавказкият регион се счита както за европейски така и за азиатски. Северната част на Кавказ е Северен Кавказ (част от Русия), и същевременно най-южната част на Европейска Русия. Най-високата точка в Кавказ е връх Елбрус (5642 метра), който също се смята за най-високата точка в Европа. Кавказ е един от районите, в които се говорят голям брой от езиците в света (виж Кавказки езици). Националните държави, които съставляват Кавказ днес, са страните от пост-съветска Грузия, Армения и Азербайджан, както и части от Русия. Руските области в Кавказ са Краснодарски край и Ставрополски край както и автономните републики Адигея, Калмикия, Карачаево - Черкезия, Кабардино - Балкария, Северна Осетия, Ингушетия, Чечения и Дагестан. Освен изброените, още три територии в Кавказ претендират за независимост, но не са признати като национална държава от международната общност: Абхазия, Нагорни Карабах и Южна Осетия. Кавказ е регион с важно екологично значение. В областта има над 6400 вида растения, от които 1600 са уникални за района. Кавказката фауна включва леопарди, кафяви мечки, вълци, бизони и скални орли. Сред безгръбначните има представители на над 1000 вида паяци в Кавказ. Характерна е смесената гора с големи площи на каменистата почва. Страните от Кавказкия регион[редактиране | редактиране на кода] Кавказкият регион сега е разделен между следните страни: В миналото редица други страни са били част от областта: - Закавказка Демократическа Федеративна република (ЗДФР) - Закавказка съветска федеративна социалистическа република История[редактиране | редактиране на кода] Древна история[редактиране | редактиране на кода] Историята на Кавказкия регион се развива до известна степен разделена в две основни области - Северен Кавказ и Южен Кавказ. В древността доминират скитското цартство в Северен Кавказ, аланите и Южен Кавказ: Колхида, Кавказка Иберия и Кавказка Албания. През 95-55 г. пр. Велика Армения се превръща в империя и завладява по-голямата част от Южен Кавказ, Сирия, югоизточната част на Анадола, северозападен Иран, северна Месопотамия, Ливан и Юдея През тези години, зороастризмът (персийска религия) е преобладаващата религия в Кавказкия регион (с изключение на Армения). В допълнение към това, в региона има и силно елинистическо влияние поради съперничество в региона между Персия и Рим. Последните нахлуват няколко пъти в региона, който обикновено е под персийска хегемония. Средновековна история[редактиране | редактиране на кода] През 4-ти и 5-ти век, християнството става доминиращата религия в региона (първата страна, която като държава официално приема християнството е Армения). През 8-ми и 9-ти век, арабите завладяват региона, и ислямът става основна религия. През този период има редица военни конфликти между християнска Армения и мюсюлманските сили. През 12 век в Грузия на власт идва грузинският цар Давид Строителя. Той превръща Грузия в регионална сила, освобождава Кавказ от бремето на мюсюлманското управление, продължило четиристотин години, и възстановява християнството като доминираща религия в региона. През 1194-1204 има няколко турски (мюсюлмански) набези в региона. След падането на Византийската империя (1453), Грузия се превръща в най-голямата християнска държава в Близкия изток. След това, Грузия е завладяна от османските турци, монголите, отново от персите, и накрая е завладяна от Руската империя. Съвременна история[редактиране | редактиране на кода] Политическият регион е характерен с множество политически и религиозни конфликти - Абхазия, Южна Осетия, Нагорни Карабах, Нахичеван и др. Винаги е бил стратегически пункт, над който са се стремели да имат контрол Византия, Иран, Османска империя, Руска империя (след това СССР и Русия), Златна орда, Нацистка Германия и други. Демография[редактиране | редактиране на кода] Основните етнически групи в региона са руснаци, грузинци, азери и арменци. Грузия и Армения са християнски държави (Грузинска православна църква в Грузия, православното християнство в Армения), докато Азербайджан е мюсюлманска страна (шиити).
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 3.2 4.1 4.2 5.1 6.1 7.1 7.2 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 9.2 10.1 10.2 10.3 11.1 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 19.2 19.3 19.4 20.1 20.2 20.3 20.4 20.5 20.6 21.1 22.1 23.1 24.1 25.1 25.2 25.3 26.1 26.2 26.3 27.1 28.1 29.1 30.1 31.1 31.2 31.3 32.1 32.2 33.1 33.2 33.3 34.1 34.2 35.1 36.1 37.1 38.1
South Caucasus The South Caucasus is a geopolitical region located on the border[1] of Eastern Europe[2] and Southwest Asia.[3][4][5][6] It is also referred to as Transcaucasia, the Trans-Caucasus or the Transcaucasus. More specifically, the South Caucasus area spans the southern portion of the Caucasus Mountains and its lowlands, straddling the border between the continents of Europe and Asia and extending from the southern part of the Greater Caucasus mountain range of southwestern Russia southerly to the Turkish and Armenian borders and from the Black Sea in the west to the Caspian Sea coast of Iran in the east. The area includes the southern part of the Greater Caucasus mountain range, the entire Lesser Caucasus mountain range, the Colchis Lowlands, the Kura-Aras Lowlands, the Talysh Mountains, the Lenkoran Lowlands, Javakheti and the eastern portion of the Armenian Highland. The South Caucasus area is a part of the entire Caucasus geographical region that essentially divides the Eurasian transcontinent into two. All of Armenia is in the Southern Caucasus; the majority of Georgia and Azerbaijan, including the exclave of Nakhchivan, fall within this area. The countries of the region are producers of oil, manganese ore, tea, citrus fruits, and wine. In Western languages, the terms Transcaucasus and Transcaucasia are translations of the Russian zakavkazie, meaning "the area beyond the Caucasus Mountains", i.e., as seen from the Russian capital (analogous to the Roman terms Transalpine and Transpadana). The region remains one of the most complicated places in the post-Soviet area, and contains three heavily disputed areas – Abkhazia, South Ossetia, and Nagorno-Karabakh. Contents History[edit] Located on the peripheries of Turkey, Iran and Russia, the region has been an arena for political, military, religious, and cultural rivalries and expansionism for centuries. Throughout its history, the region has come under control of various empires, including the Roman, Byzantine, Mongol, Persian, Ottoman and Russian Empires, all of which introduced their faiths and cultures.[7] Ancient kingdoms of the region included Armenia, Albania, and Iberia, among others. These kingdoms were later incorporated into various Iranian empires, including the Achaemenid Empire, the Parthian Empire, and the Sassanid Empire, during which Zoroastrianism became the dominant religion in the region. However, after the rise of Christianity and conversion of Caucasian kingdoms to the new religion, Zoroastrianism lost its prevalence and only survived because of Persian power and influence still lingering in the region. Thus, the South Caucasus became the area of not only military, but also religious convergence, which often led to bitter conflicts with successive Persian Empires (and later Muslim-ruled empires) on the one side and the Roman Empire (and later the Byzantine Empire) on the other side. In the middle of the 8th century, with the capture of Derbend by the Umayyad armies, most of the South Caucasus became part of the Caliphate and Islam spread throughout the region.[8] Later, the Orthodox Christian Kingdom of Georgia dominated most of the South Caucasus. The region was then conquered by the Seljuk, Mongol, Turkic, Safavid, Ottoman, Afsharid and Qajar dynasties. After two wars in the beginning of 19th century, the Russian Empire finally conquered the South Caucasus from the Qajars, severing historic regional ties with Iran.[9] In 1801, what is now Georgia was formally incorporated into the Russian Empire. Following the 1877-78 Russo-Turkish War, Russia annexed Kars, Ardahan, Agri, and Batumi from the Ottomans and established the province of Kars Oblast as its most southwesterly territory in the Transcaucasus. After the fall of Russian Empire in 1918, the South Caucasus region was unified into a single political entity twice, as Transcaucasian Democratic Federative Republic from 9 April 1918 to 26 May 1918, and as Transcaucasian Socialist Federative Soviet Republic from 12 March 1922 to 5 December 1936. Transcaucasia, in particular where modern day Turkey, Georgia, Armenia and Iran are located, is one of the native areas of the wine-producing vine Vitis vinifera.[10] Some experts speculate that Transcaucasia may be the birthplace of wine production.[11] Archaeological excavations and carbon dating of grape seeds from the area have dated back to 7000–5000 BC.[12] Wine found in Iran has been dated to c. 7400 BC[10] and c. 5000 BC,[13] while wine found in Georgia has been dated to c. 6000 BC.[14][15][16] The earliest winery, dated to c. 4000 BC, was found in Armenia.[10] See also[edit] - Caucasus - Caucasus Greeks - North Caucasus (Ciscaucasia) - Ibero-Caucasian languages - Peoples of the Caucasus References[edit] - ^ CIA World Factbook (May 2006). "Caucasus". Library of Congress. Retrieved 7 July 2009. - ^ Mulvey, Stephen (16 June 2000). "The Caucasus: Troubled borderland". News. BBC. Retrieved 1 July 2009. ""The Caucasus Mountains form the boundary between West and East, between Europe and Asia..."" - ^ Georgia, from Foreign and Commonwealth Office - ^ Georgia, from Encarta - ^ Georgia, from Intute - ^ Georgia, from National Geographic - ^ German, Tracey (2012). Regional Cooperation in the South Caucasus: Good Neighbours Or Distant Relatives?. Ashgate Publishing Ltd. p. 44. - ^ King, Charles (2008). The Ghost of Freedom: A History of the Caucasus. Oxford University Press. - ^ "Caucasus and Iran" in Encyclopaedia Iranica, Multiple Authors - ^ a b c But was it plonk?, boston.com - ^ Hugh Johnson Vintage: The Story of Wine pg 15 Simon & Schuster 1989 - ^ Johnson pg 17 - ^ Ellsworth, Amy (18 July 2012). "7,000 Year-old Wine Jar". Penn Museum. "Now that's what you call a real vintage: professor unearths 8,000-year-old wine". The Independent. - ^ Berkowitz, Mark (1996). "World's Earliest Wine". Archaeology (Archaeological Institute of America) 49 (5). - ^ Spilling, Michael; Wong, Winnie (2008). Cultures of The World: Georgia. External links[edit] - Caucasian Review of International Affairs - an academic journal on the South Caucasus - Caucasus Analytical Digest - Journal on the South Caucasus - Transcaucasia (The Columbia Encyclopedia article)