http___en.wikipedia.org_wiki_History_of_the_British_Isles_2.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 3.1 4.1 5.1 6.1 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 7.7 8.1 9.1 9.2 9.3 10.1 11.1 12.1 12.2 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 17.2 17.3 18.1 18.2 19.1 19.2 19.3 19.4 19.5 19.6 19.7 20.1 20.2 20.3 20.4 21.1 22.1 22.2 22.3 23.1 23.2 23.3 23.4 24.1 25.1 25.2 25.3 25.4 25.5 25.6 25.7 25.8 25.9 26.1 27.1 27.2 27.3 27.4 28.1 29.1 29.2 29.3 30.1 30.2 30.3 31.1 31.2 31.3 32.1 33.1 33.2 33.3 34.1 34.2 34.3 35.1 36.1 36.2 36.3 36.4 37.1 37.2 38.1 39.1 40.1 40.2 40.3 41.1 41.2 41.3 42.1 42.2 42.3 43.1 43.2 43.3
История на Обединеното кралство Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия днес е държава в Западна Европа. Тя се дели на 4 историко-географски области: Англия, Уелс, Шотландия и Северна Ирландия. Преди постепенно да се обединят в една държава, всяка от тези области има своя история — съответно през 1707 г. Англия, Уелс и Шотландия съставят Кралство Великобритания, а през 1800 г. към тях се присъединява Ирландия и кралството става Обединено кралство Великобритания и Ирландия. След отделянето на Република Ирландия през 1922 г. от 1927 г. насам името на държавата е Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия и заедно с република Ирландия и така наречените Коронни владения това са държавите, разположени на Британските острови. Съдържание История до обединението[редактиране | edit source] Преди обединението всяко от съставните кралства има своя собствена история. Кралство Великобритания[редактиране | edit source] През 1707 г. Англия и Шотландия са обединени в кралство Великобритания, просъществувало до 1801. То е създадено като политически съюз между Кралство Шотландия и Кралство Англия (което включва Уелс). Договорът за съюз от 1706 на английски: Treaty of Union (ратифициран с Акт за уния през 1707 г.), постановява единно, обединено кралство, обхващащо целия остров Великобритания и заобикалящите го малки острови. Той не включва Ирландия, която остава извън съюза, но е подчинена на новосъздадената британска корона. Новото кралство се подчинява на един парламент и едно правителство, разположени в Уестминстър. Съставните кралства преди това вече са имали един и същ монарх (лична уния) от управлението на Джеймс I, който през 1603 г. след смъртта на кралица Елизабет I, става едновременно крал на Шотландия и Англия. Обединено кралство[редактиране | edit source] През 1801 г. Кралство Ирландия също влиза в състава на съюза, като парламентите на двете държави приемат Закон за съюз 1800 г. и държавата става Обединено кралство Великобритания и Ирландия. По-голямата част от Ирландия напуска съюза през 1922 г. и образува Ирландска свободна държава водейки през 1927 до преименуването Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, което е името и на днешната държава. Британската империя[редактиране | edit source] В своя апогей Британската империя се разпростира на една четвърт от повърхността на земята. Контролът на Великобритания над своята империя отслабва в периода между двете световни войни. Национализмът става все по-силен в някои части на империята, най-вече в Индия и Египет. През първата половина на XX век мощта на Британската империя и на Обединеното кралство е силно намалена, а през втората му половина Британската империя се разпокъсва. ХХ и ХХІ век[редактиране | edit source] 1900-1945[редактиране | edit source] Кралица Виктория, която е на трона от 1837, умира през 1901 г. и е наследена от сина си, Едуард VII, който на свой ред е последван от Джордж V през 1910. През 1914 г. Великобритания участвува в Първата световна война след като обявява война на Германия. Във войната загиват близо един милион британци преди Германия да сложи оръжие на 11 ноември 1918. След Първата световна война Великобритания прекратява съюза си с Япония, под натиск от САЩ. По силата на Вашингтонското морско споразумение Великобритания има право на пет бойни кораба от най-висок клас. След войната Великобритания дължи на Съединените американски щати четири млрд. щатски долара. Същевременно Русия дължи 7 млрд. щатски долара на Великобритания. На 1 август 1922 г. Великобритания предлага всички дългове, породени от войната, да бъдат опростени. В резултат САЩ намалява лихвите по плащанията на Великобритания от 5% на 3,5%. Крайната сума, която Великобритания трябва да плаща на САЩ е 35 млн. стерлинга годишно за период от 62 години. САЩ получава три пълни годишни плащания от Великобритания, които Великобритания получава от Германия. Въпросът за автономия на Ирландия, който е основен политически въпрос още от края на 19 век и решаването му е допълнително забавено от войната, най-накрая намира своето разрешение през 1922 с формирането на Ирландската свободна държава. В състава на Обединеното кралство остават шест графства, образуващи Северна Ирландия, където са съсредоточени протестантите. Северна Ирландия има свой собствен парламент в Белфаст. Така днес държавата е Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия или за по-кратко Обединеното кралство. В политическо отношение начело на страната в началото на 20 век е Либералната партия с министър-председатели последователно Кемпбъл-Банерман, Аскуит и Лойд Джордж, но от 1922 г. тя бива изместена от новосформираната Лейбъристка партия, чийто водач Рамзи Макдоналд води две правителства и бързо се превръща в основна опозиция на Консервативната партия и най-голямата лява партия в Обединеното кралство. Изборите през май 1929 г. са спечелени от социалистите, които имат малка преднина пред консерваторите, като либералите, разполагащи с 60 места в парламента, играят ролята на балансьор. Под ръководството на Лойд Джордж либералите са негативно настроени спрямо консерваторите. Правителството на Болдуин подава оставка и на 7 юни Рамзи Макдоналд става министър-председател на Обединеното кралство с правителство на малцинството, зависещо от либералите. В следствие на Голямата депресия броят на безработните във Великобритания нараства от един на три милиона души. Правителството на Макдоналд не успява да се справи с икономическите проблеми и да изготви балансиран бюджет. В следствие на това либералната партия се разцепва, което води до национална коалиция от социалистите и консерваторите и нови избори. Новото правителство отменя златния стандарт, преустановява плащанията на дълга към САЩ от 1923 г., но възстановява доверието на кредиторите. През януари 1936 крал Едуард VIII наследява баща си Джордж V на трона, но връзката му с американката Уолис Симпсън става причина да абдикира само след 11 месеца в полза на брат си Джордж VI, който е коронясан през декември 1936 г. В стремежа си да избегне разгарянето на нова война Невил Чембърлейн води политика на омиротворяване на агресора - Хитлеристка Германия. През 1938 г. Чембърлейн подписва Мюнхенското споразумение с Хитлер, Мусолини и премиера на Франция Едуар Даладие. При завръщането си в Лондон Чембърлейн показва пред посрещачите подписаното споразумение с думите: "Аз ви донесох мир". Още на следващата година става ясно обаче, че това не носи мир в Европа. Възползвайки се от дипломатическия си комфорт Хитлер започва Втората световна война. През септември 1939 г. Обединеното кралство влиза във войната, не след дълго Чембърлейн се разболява тежко и на 10 май 1940 г. той предава поста премиер на Уинстън Чърчил — привърженик на безкомпромисната борба с Хитлер и Мусолини. Под неговото водачество британците излизат от войната през 1945 г. като победители. 1945-1997[редактиране | edit source] Въпреки победата във войната, следващите избори през 1945 са спечелени от Лейбъристката партия. Правителството оглавява Клемент Атли, който поставя началото на т.нар. Welfare State във Великобритания, предоставяйки безплатно здравеопазване чрез Националната служба по здравеопазване (на английски: National Health Service). През 1951 г. обаче консерваторите начело с Чърчил се връщат и остават на власт през следващите 13 години. Крал Джордж VI умира през 1952 и на трона се възкачва дъщеря му Елизабет II. През 1955 г. начело на правителството застава Антъни Идън, чието управление е доминирано от разразилата се през 1956 г. Суецка криза, в която Великобритания, Франция и Израел планират агресия срещу Египет, след като президентът Гамал Абдел Насър национализира с декрет Суецкия канал. Заелият поста на Идън Харолд Макмилън разцепва консерваторите по отношение на въпроса на присъединяването на Великобритания към Европейската икономическа общност, но френският президент Шарл де Гол налага вето срещу присъединяването. Лейбъристите се връщат на власт през 1964 г. начело с Харолд Уилсън, който провежда редица социални реформи, сред които легализиране на абортите, отмяна на смъртното наказание и декриминализиране на хомосексуалността. Уилсън е заменен от Едуард Хийт през 1970, завръща се отново през 1974, но реномето на лейбъристите силно страда през зимата на 1978–79 (зимата на недоволството) през която навсякъде има стачки, организирани от профсъюзите срещу опитите за замразяване на заплатите от страна на Джеймс Калахан и през 1979 г. Консервативната партия отново печели изборите, а начело на правителството за първи път застава жена – Маргарет Тачър. Макар предприетите от Тачър икономически реформи да не са много популярни, нейното решение да защити през 1982 г. Фолкландските острови, довело до война, променя отношението към нея и на вълната на патриотизма консерваторите печелят убедителна победа през 1983. Тачър извоюва и трети последователен мандат през 1987, но популярността ѝ започва да спада и през 1990 г. министър-председател на нейно място става Джон Мейджър. Напрежението между протестанти и католици в Северна Ирландия се изостря в края на 60-те, когато Ирландската републиканска армия започва кампания на въоръжена борба и тероризъм, продължила няколко десетилетия до края на 1990-те. През 1981 г. принц Чарлз, първороден син на кралицата и принц на Уелс се жени за Даяна Спенсър; раждат им се двама сина – Уилям и Хари, но през 1992 г. двойката се развежда. През същата година семейни проблеми преследват и принц Андрю и принцеса Ан, което кара кралицата да нарече годината 'annus horribilis'. През 1997, принцеса Даяна загива в автомобилна катастрофа в Париж и погребението ѝ има широк отзвук в Обединеното кралство и по света. На международната сцена втората половина от 20 век е доминирана от студената война – противопоставяне, започнало след Втората световна война между Съединените американски щати и техните съюзници, от една страна, и Съветския съюз и неговите съюзници, от друга. Обединеното кралство става член на НАТО през 1949 г. и взема участие в редица конфликти. За разлика от Обединеното кралство република Ирландия остава неутрална и не участвува във военни конфликти. 1997 до днес[редактиране | edit source] През 1997 г. министър-председател става Тони Блеър след внушителната изборна победа на така наречените „нови лейбъристи“, по-центристко течение в Лейбъристката партия. Блеър е преизбран още два пъти през 2001 и 2005 г., но през 2007 предава поста на канцлера на хазната Гордън Браун. През 2010 г. Консервативната партия формира коалиционно правителство с либерал-демократите и министър-председател става лидерът на консерваторите Дейвид Камерън. В началото на 21 век Обединеното кралство става един от най-силните поддръжници на САЩ в обявената от тях "Война срещу тероризма" и вземат участие във войната в Афганистан и войната в Ирак. Обединеното кралство играе главна роля и във военната интервенция в Либия през 2011 г. Вижте също[редактиране | edit source] Източници[редактиране | edit source] - ↑ Churchill, Winston. The Second World War: The Gathering Storm. United States of America, Houghton Miffin Company, 1948. - ↑ Churchill, Winston. The Second World War: The Gathering Storm. United States of America, Houghton Miffin Company, 1948. - ↑ Churchill, Winston. The Second World War: The Gathering Storm. United States of America, Houghton Miffin Company, 1948. - ↑ Churchill, Winston. The Second World War: The Gathering Storm. United States of America, Houghton Miffin Company, 1948.
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 3.4 4.1 4.2 5.1 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 20.1 21.1 22.1 23.1 24.1 25.1 26.1 27.1 28.1 28.2 29.1 30.1 31.1 32.1 32.2 32.3 33.1 34.1 35.1 35.2 35.3 35.4 35.5 35.6 35.7 36.1 37.1 37.2 37.3 37.4 38.1 39.1 40.1 42.1 43.1 44.1 44.2 45.1 45.2 45.3 46.1 47.1 47.2 48.1 48.2 48.3 48.4 48.5 50.1 50.2 50.3 51.1 51.2 52.1 52.2 53.1 53.2 54.1 54.2 55.1 55.2 56.1 56.2 57.1 57.2 57.3 58.1 59.1 59.2 59.3 59.4 60.1 60.2 61.1 62.1 63.1 64.1 65.1 66.1 67.1 68.1 69.1 70.1 71.1 72.1 73.1 74.1 75.1 76.1 77.1 78.1 79.1 80.1 81.1 82.1 83.1 84.1 85.1 86.1 87.1 88.1 90.1 91.1 92.1 93.1 94.1 95.1 96.1 97.1 98.1 99.1 100.1 101.1 102.1 103.1 104.1 105.1 106.1 107.1 108.1 109.1 110.1 111.1 112.1 113.1 114.1 115.1 116.1 117.1 118.1 119.1 120.1 121.1 122.1 123.1 124.1 125.1 126.1 127.1 128.1 129.1 130.1 131.1 132.1 133.1 134.1 135.1 136.1 137.1 138.1 139.1 140.1 141.1 142.1 143.1 144.1 145.1 146.1 147.1 148.1 149.1 150.1 151.1 152.1 153.1 154.1 155.1 156.1 157.1 158.1
History of the British Isles The history of the British Isles has witnessed intermittent periods of competition and cooperation between the people that occupy the various parts of Great Britain, Ireland, and the smaller adjacent islands, which together make up the British Isles. Today, the British Isles contain two sovereign states: the Republic of Ireland and the United Kingdom. There are also three Crown dependencies: Guernsey, Jersey and the Isle of Man. The United Kingdom comprises England, Northern Ireland, Scotland, and Wales, each country having its own history, with all but Northern Ireland having been independent states at one point. The history of the formation of the United Kingdom is very complex. The British monarch was head of state of all of the countries of the British Isles from the Union of the Crowns in 1603 until the enactment of the Republic of Ireland Act in 1949, although the term "British Isles" was not used in 1603. Additionally, since the independence of Ireland, historians of the region often avoid the term British Isles due to the complexity of relations between the peoples of the archipelago (see: Terminology of the British Isles). Contents - 1 Prehistoric - 2 Classical period - 3 Medieval period - 4 Early Modern period - 5 19th century - 6 20th century to present - 7 Periods - 8 Timeline history of the British Isles - 9 Geographic - 10 See also - 11 References - 12 Further reading - 13 External links Prehistoric[edit] Palaeolithic and Mesolithic periods[edit] The Palaeolithic and Mesolithic, also known as the Old and Middle Stone Ages, were characterised by a hunter-gatherer economy and a reliance on stone tool technologies. Palaeolithic[edit] The Lower Palaeolithic period in Britain saw its first inhabitation by early hominids. One of the most prominent archaeological sites dating to this period is that of Boxgrove Quarry in West Sussex, southern England. Mesolithic[edit] By the Mesolithic, homo sapiens, or modern humans, were the only hominid species to still survive in the British Isles. Neolithic and Bronze Ages[edit] In the British Isles, the Neolithic and Bronze Ages saw the transformation of British and Irish society and landscape. It saw the adoption of agriculture, as communities gave up their hunter-gatherer modes of existence to begin farming. Iron Age[edit] As its name suggests, the British Iron Age is also characterised by the adoption of iron, a metal which was used to produce a variety of different tools, ornaments and weapons. Classical period[edit] From 40 CE through to c. 410 CE, southern Britain was a part of the Roman Empire, with archaeologists referring to this area as "Roman Britain", and this time span the "Romano-British period" or the "Roman Iron Age". During the early occupation of Britain, the Celtic tribes and Kingdoms rebelled against the Invasion giving rise to Historical figures such as Boudicca the legendary war queen of the Iceni tribe who took her life when she was captured by the Romans. Eventually all the Celtic and Briton peoples were defeated and the Roman occupation became settled. Medieval period[edit] Early Medieval[edit] The Early medieval period saw a series of invasions of Britain by the Germanic-speaking Saxons, beginning in the 5th century. Anglo-Saxon kingdoms were formed and, through wars with British states, gradually came to cover the territory of present-day England. Around 600, seven principal kingdoms had emerged, beginning the so-called period of the Heptarchy. During that period, the Anglo-Saxon states were Christianised (the conversion of the British ones had begun much earlier). In the 9th century, Vikings from Denmark and Norway conquered most of England. Only the Kingdom of Wessex under Alfred the Great survived and even managed to re-conquer and unify England for much of the 10th century, before a new series of Danish raids in the late 10th century and early 11th century culminated in the wholesale subjugation of England to Denmark under Canute the Great. Danish rule was overthrown and the local House of Wessex was restored to power under Edward the Confessor for about two decades until his death in 1066. Late Medieval[edit] In 1066, William, Duke of Normandy said he was the rightful heir to the English throne, invaded England, and defeated King Harold II at the Battle of Hastings. Proclaiming himself to be King William I, he strengthened his regime by appointing loyal members of the Norman elite to many positions of authority, building a system of castles across the country and ordering a census of his new kingdom, the Domesday Book. The Late Medieval period was characterised by many battles between England and France, coming to a head in the Hundred Years' War from which France emerged victorious. The monarchs throughout the Late Medieval period belonged to the houses of Plantaganet, Lancaster and York. Early Modern period[edit] 19th century[edit] 20th century to present[edit] At the turn of the century, Britain was involved in the Second Boer War in South Africa. Queen Victoria, who had reigned since 1837, died in 1901 and was succeeded by her son, Edward VII, who, in turn, was succeeded by George V in 1910. In 1914, Britain entered the First World War by declaring war on Germany. Nearly a million Britons were killed in the war, which lasted until Germany's surrender on 11 November 1918. Home Rule in Ireland, which had been a major political issue since the late 19th century but put on hold by the war, was somewhat resolved after the Irish War of Independence brought the British Government to a stalemate in 1922. Negotiations led to the formation of the Irish Free State. However, in order to appease Unionists in the north, the north-eastern six counties remained as part of the U.K., with its own Parliament at Stormont in Belfast. Having been in power for much of the early 20th century under Prime Ministers Campbell-Bannerman, Asquith and Lloyd George, the Liberal party suffered a sharp decline from 1922; the newly formed Labour party, whose leader Ramsay Macdonald led two minority governments, swiftly became the Conservatives' main opposition, and Britain's largest party of the left. King Edward VIII succeeded his father George V in January 1936, but was quickly met with difficulties due to his love affair with Wallis Simpson, an American who had already been married twice. In December, he decided to abdicate in order to be able to marry Simpson, and his brother George VI was crowned king. In order to avoid another European conflict, Prime Minister Neville Chamberlain attempted to appease German Chancellor Adolf Hitler, who was expanding his country's territory across Central Europe. Despite proclaiming that he has achieved "peace for our time", Britain declared war on Germany on 3 September 1939, following Hitler's invasion of Poland two days earlier. The U.K. thus joined the Allied forces in opposition to the Axis forces of Nazi Germany and Fascist Italy. For the first time, civilians were not exempt from the war, as London suffered nightly bombings during the Blitz. At the war's end in 1945, however, the U.K. emerged as one of the victorious nations. Winston Churchill, who had been leader of the wartime coalition government, suffered a surprising landslide defeat to Clement Attlee's Labour party in 1945 elections. Attlee created a Welfare State in Britain, which most notably provided free healthcare under the National Health Service. By the late 1940s, the Cold War was underway, which would dominate British foreign policy for another 40 years. In 1951, Churchill and the Tories returned to power; they would govern uninterrupted for the next 13 years. King George VI died in 1952, and was succeeded by his eldest daughter, Elizabeth II. Churchill was succeeded in 1955 by Sir Anthony Eden, whose premiership was dominated by the Suez Crisis, in which Britain, France and Israel plotted to bomb Egypt after its President Nasser nationalised the Suez Canal. Eden's successor, Harold Macmillan, split the Conservatives when Britain applied to join the European Economic Community, but French President Charles de Gaulle vetoed the application. Labour returned to power in 1964 under Harold Wilson, who brought in a number of social reforms, including the legalisation of abortion, the abolition of capital punishment and the decriminalisation of homosexuality. Wilson, having lost the 1970 election to Edward Heath, returned to power in 1974; however, Labour's reputation was harmed by the winter of discontent of 1978-9 under Jim Callaghan, which enabled the Conservatives to re-take control of Parliament in 1979, under Margaret Thatcher, Britain's first female Prime Minister. Although Thatcher's economic reforms made her initially unpopular, her decision in 1982 to retake the Falkland Islands from invading Argentine forces, in what would become known as the Falklands War, changed her fortunes and enabled a landslide election victory in 1983. After winning an unprecedented third election in 1987, however, Thatcher's popularity began to fade and she was replaced by former chancellor John Major in 1990. Tensions between Protestants and Catholics in Northern Ireland came to a head in the late 1960s, when nationalist participants in a civil rights march were shot by members of the B Specials, a reserve police force manned almost exclusively by unionists. From this point the Provisional Irish Republican Army, also known as the Provos or simply the IRA, began a bombing campaign throughout the U.K., beginning a period known as The Troubles, which lasted until the late 1990s. Prince Charles, the Prince of Wales and Elizabeth's eldest son married Lady Diana Spencer in 1981; the couple had two children, William and Harry, but divorced in 1992, during which year Prince Andrew and Princess Anne also separated from their spouses, leading the Queen to call the year her 'annus horribilis'. In 1997, Diana was killed in a car crash in Paris, leading to a mass outpouring of grief across the United Kingdom, and indeed the world. On the international stage, the second half of the 20th century was dominated by the Cold War between the Soviet Union and its socialist allies and the United States and its capitalist allies; the U.K. was a key supporter of the latter, joining the anti-Soviet military alliance NATO in 1949. During this period, the U.K. became involved in several Cold War conflicts, such as the Korean War (1950–1953). In contrast, the Republic of Ireland remained neutral and provided troops to U.N. peace-keeping missions. 1997–present[edit] In 1997, Tony Blair was elected prime minister in a landslide victory for the so-called 'New Labour', economically following 'Third Way' programmes. Blair won re-election in 2001 and 2005, before handing over power to his chancellor Gordon Brown in 2007. After a decade of prosperity both the U.K. and the Irish Republic were affected by the global recession, which began in 2008. In 2010, the Conservative party formed a coalition government with the Liberal Democrats, with Tory leader David Cameron as Prime Minister. In the 21st century, the U.K. became a major supporter of the U.S. in their "War on Terror", and joined them in the War in Afghanistan (2001-present) and the invasion of Iraq. The UK also took a leading role in the 2011 military intervention in Libya. Periods[edit] - Prehistoric Britain (Prehistory–AD 43) - Roman Britain (44–407) - Sub-Roman Britain (407–597) - Britain in the Middle Ages (597-1485) - Anglo-Saxon England (597–1066) - Scotland in the Early Middle Ages (400–900) - Scotland in the High Middle Ages (900-1286) - Norman Conquest of England (1066) - Scotland in the Late Middle Ages (1286–1513) - Wars of Scottish Independence (1296–1357) - Early modern Britain - Tudor period (1485–1603) - First British Empire (1583–1783) - Jacobean era (1567–1625) - Union of the Crowns (1603) - Caroline era (1625–1642) - English Civil War (1642–1651) - English Interregnum (1651–1660) - Restoration (1660) - Glorious Revolution (1688) - Scottish Enlightenment - Kingdom of Great Britain (1707–1800) - Second British Empire (1783–1815) - Georgian era - History of the United Kingdom (1801- ) - United Kingdom of Great Britain and Ireland (1801–1922) - Britain's Imperial Century (1815–1914) - Victorian era (1837–1901) - Edwardian period (1901–1910) - Britain in World War I (1914–1918) - Coalition Government 1916–1922 - United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland (1922 - ) - Conservative Government 1922–1924 - Conservative Government 1924–1929 - Labour Government 1929–1931 - National Government (1931–1940) - Britain in World War II (1939–1945) - History of the United Kingdom (1945–present) - Premiership of Margaret Thatcher (1979–1990) - Premiership of Tony Blair (1997–2007) - Premiership of Gordon Brown - Premiership of David Cameron - United Kingdom of Great Britain and Ireland (1801–1922) - History of the Republic of Ireland (1922 to present) Timeline history of the British Isles[edit] Geographic[edit] - History of England (Timeline) - History of Scotland - History of Wales - History of Ireland - History of the Isle of Man - History of Jersey States[edit] - England in the Middle Ages - Kingdom of England (to 1707) - Kingdom of Scotland (to 1707) - Kingdom of Ireland (1541–1801) - Kingdom of Great Britain (1707–1801) - United Kingdom of Great Britain and Ireland (1801–1927) - United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland (1927 – ) - Isle of Man (unrecorded date to present) Supranational[edit] See also[edit] - British military history - Economic history of the United Kingdom - Geology of the United Kingdom - for history before human occupation - History of British society - List of natural disasters in the United Kingdom - History of the horse in Britain References[edit] Further reading[edit] - A History of Britain: At the Edge of the World, 3500 BC - 1603 AD by Simon Schama, Hyperion Books, 2000 ISBN 0-7868-6675-6 - A History of Britain, Volume 2: The Wars of the British 1603-1776 by Simon Schama, Hyperion Books, 2001 ISBN 0-7868-6675-6 - A History of Britain III: The Fate of Empire 1776-2000 by Simon Schama - The British Isles: A History of Four Nations by Hugh Kearney, Cambridge University Press 2nd edition 2006, ISBN 978-0-521-84600-4 - A History of Britain - The Complete Collection on DVD by Simon Schama, BBC 2002 - The Isles, A History by Norman Davies, Oxford University Press, 1999, ISBN 0-19-513442-7 - Shortened History of England by G. M. Trevelyan Penguin Books ISBN 0-14-023323-7 - This Sceptred Isle: 55BC-1901 by Christopher Lee Penguin Books ISBN 0-14-026133-8 (originally a radio series [1]) - The Reduced History of Britain - by Chas Newkey-Burden - The Great Heritage: a History of Britain for Canadians, by Richard S. Lambert, House of Grant, 1964 (and earlier editions and/or printings) External links[edit] - British-History.net - World History Database - The most comprehensive sites on British History - Encyclopedia of British History - 1000 years of British history - British History Online - Homepage of the BBC History website - British History Interactive Timeline - Rutgers University Libraries - American and British History - British History at about.com - English History and Heritage guide - History of England - The British History Site with rss feed# - Mytimemachine.co.uk - The History Files [2]