http___en.wikipedia.org_wiki_Voltage_source.xml
1.1 2.1 2.2 3.1 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 10.2 11.1 12.1 12.2 13.1 15.1 16.1 18.1 19.1 20.1 21.1 22.1 23.1 24.1 24.2 24.3 25.1 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 30.2 30.3 31.1 31.2 32.1 33.1 33.2 33.3
Източник на ток Източник на ток , или използваното още в електротехническата литература генератор на ток, теоретично се представя като двуполюсник, който създава условия за протичане на електрически ток с големина , не зависящ от съпротивлението на товара, свързан в електрическата верига и напрежението в краищата му. Константата се нарича характеристичен ток на източника. В най-общия случай от еквивалентната схема на двуполюсника се виждат основните зависимости и връзката между токовете , , вътрешното съпротивление на генератора на ток и напрежението на такъв генератор. с което се определя силното влияние на стойността на вътрешното съпротивление на източника на тока върху стойността на тока през товара. Напрежението на клемите на двуполюсника е Съдържание Свойства[редактиране | edit source] Често под източник на ток неправилно се разбира какъвто и да е източник на напрежение - батерия, електрически генератор, акумулатор. Макар от тези източници това да е причината за протичане на електрически ток, физическия смисъл на понятието източник на ток е различно и не се покрива с понятието източник на напрежение. Идеален генератор на ток[редактиране | edit source] Идеалният генератор на ток притежава неограничена способност да поддържа ток, независимо от характеристиките на електрическата верига включена към него. Това определя вътрешното му съпротивление равно на безкрайност Токът преминаващ през генератора - където — е електрически ток поддържан от генератора на тока. Използваните символи са - j — комплексната единица, отразяваща комплексния характер на процеса; - — кръговата честота. Електрическото напрежение в крайщата на двуполюсника като идеален източник на ток, зависи само от съпротивлението на външната верига. Електрическата мощност разсейвана от източника на ток е: Идеалният източник на ток има постоянна стойност на тока на , което определя, че електрическото напрежение и мощност може да растат неограничено. Реален източник на ток[редактиране | edit source] Реалният източник на ток притежава вътрешно съпротивление, което като параметър в линейно приближение може да се определи и обозначи като . В сравнение с източника на електродвижещо напрежение, вътрешното съпротивление на източника на ток е значително, и колкото е по-голямо, толкова генератора на ток е по-близо до идеалния източник. Реалния източник на ток с вътрешно съпротивление е еквивалентен на реален източник на електродвижещо напрежение (ЕДС), имащ това вътрешно съпротивление и напрежение . За сравнение, обратно източникът на ЕДС е по-близо до идеалния, колкото неговото вътрешно съпротивление е по-малко. При товар в електрическата верига , напрежението на клемите на реалния източник на тока е: Силата на тока във веригата е равна на: Електрическата мощност от генератора на ток в електрическата верига е равна на: Приложение[редактиране | edit source] Параметрите на идеалният генератор на ток не може де се постигнат в реални устройства. Затова в практиката се използват източници на ток създадени да работят с определени ограничения и в определена област с определени устройства. Ограниченията на реалния генератор на ток са свързани с неговия източник на напрежение, т. е. горния праг на напрежението на двуполюсника се ограничава от този използван източник, а това е свързано и с ограничаване на товара в електрическата верига. В радиоелектронните устройства се използват технически решения с генератор на ток. Такова захранване намира приложение в устройства работещи с аналогови сигнали, в диференциални усилватели, в операционни усилватели, в измерителни мостове като моста на Уитстоун. Източници[редактиране | edit source] - ↑ Сарман, Жан-Пиер. Енциклопедичен речник по физика, Превод от френски и съставителство проф. д-р на ф. н. Петко Девенски, Издателство Мартилен, София, 1995, с. 120
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 7.1 7.2 8.1 9.1 9.2 9.3 9.4 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 11.1 11.2 12.1 13.1 14.1
Voltage source A voltage source is a two terminal device which can maintain a fixed voltage.[1] An ideal voltage source can maintain the fixed voltage independent of the load resistance or the output current. However, a real-world voltage source cannot supply unlimited current. A voltage source is the dual of a current source. Real-world sources of electrical energy, such as batteries, generators, and power systems, can be modeled for analysis purposes as a combination of an ideal voltage source and additional combinations of impedance elements. Contents Ideal voltage sources[edit] An ideal voltage source is a two-terminal device that maintains a fixed voltage drop across its terminals. It is often used as a mathematical abstraction that simplifies the analysis of real electric circuits. If the voltage across an ideal voltage source can be specified independently of any other variable in a circuit, it is called an independent voltage source. Conversely, if the voltage across an ideal voltage source is determined by some other voltage or current in a circuit, it is called a dependent or controlled voltage source. A mathematical model of an amplifier will include dependent voltage sources whose magnitude is governed by some fixed relation to an input signal, for example.[2] In the analysis of faults on electrical power systems, the whole network of interconnected sources and transmission lines can be usefully replaced by an ideal (AC) voltage source and a single equivalent impedance. The internal resistance of an ideal voltage source is zero; it is able to supply or absorb any amount of current. The current through an ideal voltage source is completely determined by the external circuit. When connected to an open circuit, there is zero current and thus zero power. When connected to a load resistance, the current through the source approaches infinity as the load resistance approaches zero (a short circuit). Thus, an ideal voltage source can supply unlimited power. No real voltage source is ideal; all have a non-zero effective internal resistance, and none can supply unlimited current. However, the internal resistance of a real voltage source is effectively modeled in linear circuit analysis by combining a non-zero resistance in series with an ideal voltage source (a Thévenin equivalent circuit). Comparison between voltage and current sources[edit] Most sources of electrical energy (the mains, a battery) are modeled as voltage sources. An ideal voltage source provides no energy when it is loaded by an open circuit (i.e. an infinite impedance), but approaches infinite energy and current when the load resistance approaches zero (a short circuit). Such a theoretical device would have a zero ohm output impedance in series with the source. A real-world voltage source has a very low, but non-zero internal resistance & output impedance: often much less than 1 ohm. Conversely, a current source provides a constant current, as long as the load connected to the source terminals has sufficiently low impedance. An ideal current source would provide no energy to a short circuit and approach infinite energy and voltage as the load resistance approaches infinity (an open circuit). An ideal current source has an infinite output impedance in parallel with the source. A real-world current source has a very high, but finite output impedance. In the case of transistor current sources, impedance of a few megohms (at low frequencies) is typical. Since no ideal sources of either variety exist (all real-world examples have finite and non-zero source impedance), any current source can be considered as a voltage source with the same source impedance and vice versa. Voltage sources and current sources are sometimes said to be duals of each other and any non ideal source can be converted from one to the other by applying Norton's or Thévenin's theorems. References and notes[edit] - ^ An introduction to electronics - ^ K. C. A. Smith, R. E. Alley , Electrical circuits: an introduction, Cambridge University Press, 1992 ISBN 0-521-37769-2, pp. 11-13