http___simple.wikipedia.org_wiki_Exploration_of_Neptune.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 3.1 4.1 4.2 4.3 5.1 5.2 5.3 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 10.1 10.2 10.3 10.4 11.1 12.1 13.1
Изследване на Нептун Изследването на Нептун започва със сондата Вояджър 2, която посещава планетата на 25 август 1989 г. Обсъдено е изпращането на орбиталния апарат Нептун Орбитър да изследва планетата, но освен него няма други планирани мисии към днешна дата. Нептун е газов гигант и няма твърда повърхност, затова изпращането на спускаем модул или планетоход е невъзможно. Вояджър 2[редактиране | редактиране на кода] Вояджър 2 минава само на 3 000 мили над северния полюс на Нептун, най-близкото прелитане над небесно тяло след напускане на Земята. Сондата изучава атмосферата, пръстените на Нептун, неговата магнитосфера и спътниците му. Направени са няколко открития, включително Голямото тъмно петно и гейзери на Тритон. Вояджър 2 открива, че атмосферата на планетата е много динамична, въпреки че получава само 3% от слънчевата светлина, която получава Юпитер. Открива антициклонът Голямо тъмно петно, което е подобно на Голямото червено петно и Малкото червено петно на Юпитер. По-късно при наблюдения направени с телескопа Хъбъл се оказва, че петното е изчезнало. Вояджър 2 открива четири пръстена и доказателства за незавършени пръстени над Нептун. Магнитосферата на Нептун също се изследва от космическия апарат. Освен това са открити и сияния подобни на тези на Земята, но много по комплексни. Апарата открива 6 спътника около Нептун, но само три са фотографирани детайлно: Протей, Нереида и Тритон. Оказва се, че Протей е елипсоид. Въпреки, че Нереида е открита през 1949 все още се знае много малко за нея. Тритон е последния твърд обект, който сондата изследва в Слънчевата система. На него са открити забележително активни гейзери и полярни шапки. Открита е много тънка атмосфера и много тънък слой облаци. Нептун орбитър[редактиране | редактиране на кода] Нептун орбитър ще изучава планетата в по-големи детайли. Ще използва атмосферни сонди, а и най-вероятно и спускаема капсула на Тритон. В сайта на НАСА се посочва 2030 като вероятна година за изстрелване на Нептун орбитър. Тази мисия е все още е само предложение и може намаление на бюджета да я отмени. Външни препратки[редактиране | редактиране на кода] - ((en)) Официалната страница на програма Вояджър в уебсайтът на НАСА - ((en)) Повече информация за Нептун орбитър
1.1 2.1 2.2 2.3 3.1 4.1 5.1 5.2 5.3 6.1 6.2 6.3 6.4 7.1 7.2 7.3 7.4 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 8.6 8.7 9.1 10.1 10.2 10.3
Exploration of Neptune The Exploration of Neptune started on August 25, 1989, when Voyager 2 became the first and so-far only spacecraft to visit the planet. Like the other gas giants, Neptune has no solid land on its surface so landing on Neptune would be impossible. Currently, NASA is thinking to send another spacecraft known as the Neptune Orbiter to study more about Neptune; the spacecraft is planned to be probably launched on 2035. Voyager 2[change | change source] - See also: Neptune (planet)#Exploration In Voyager 2's last visit with a planet before leaving the solar system, Voyager 2 came only 3,000 miles above Neptune's north pole, the closest approach it made to any planet after it left Earth. Voyager 2 studied Neptune's atmosphere, its rings, its magnetosphere, and its moons. Several discoveries were made, including the discovery of the Great Dark Spot and Triton's geysers. Voyager 2 found that Neptune's atmosphere was very active, even though it gets only 3% of the sunlight Jupiter receives. Voyager 2 discovered an anticyclone called the Great Dark Spot, similar to Jupiter's Great Red Spot. However, pictures taken by the Hubble Space Telescope showed that the Great Dark Spot had disappeared. Also seen in Neptune's atmosphere at that time was an almond-shaped spot called "D2", and a bright, quickly moving cloud high above the cloud decks named Scooter. Voyager 2 also found four rings and found proof for ring arcs, or incomplete rings around Neptune. Neptune's magnetosphere was also studied by Voyager 2. The planetary radio astronomy instrument found that Neptune's day is sixteen hours, seven minutes. Voyager 2 also discovered auroras, like on Earth, but much more complicated. Voyager 2 discovered six moons orbiting Neptune, but only three were photographed in detail: Proteus, Nereid, and Triton. Proteus turned out to be an ellipsoid, as large as an ellipsoid could become without turning into a sphere. Proteus is very dark in color. Nereid, although discovered in 1949, is still not well known even after Voyager 2 passed by. Triton was flown by at about 25,000 miles away, and became the last object Voyager 2 would ever explore. Triton was shown to have extraordinary active geysers and polar caps. A very thin atmosphere was found, as well as thin clouds. Neptune Orbiter[change | change source] A Neptune Orbiter is being considered to study Neptune in more detail, release atmospheric probes, and possibly release a Triton Lander. On the NASA website, it lists the earliest possible launch date as 2030. This mission is still a proposal, and budget cuts may eliminate it.