http___simple.wikipedia.org_wiki_Interpol_1.xml
1.1 2.1 2.2 3.1 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 6.8 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 7.7 7.8 7.9 8.1 8.2 9.1 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 11.1 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 19.2 19.3 19.4 19.5 19.6 20.1 20.2 20.3 20.4 20.5 20.6 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5 21.6 21.7 21.8 21.9 22.1 22.2 22.3 23.1 24.1 25.1 26.1 26.2 27.1 28.1 29.1 30.1 31.1 32.1
Интерпол Международната организация на криминалната полиция, широко известна като Интерпол, (на английски: International Criminal Police Organization, INTERPOL) координира международното сътрудничество на полицейските органи в различните страни в борбата с криминалната престъпност. Седалището на Интерпол в Лион, Франция. Съдържание Възникване и история[редактиране | редактиране на кода] През 1914 г. в Монако под патронажа на херцог Алберт I е проведен I-ят международен конгрес на криминалната полиция, на който представителите от 14 страни обсъждат за първи път въпроса за координиране на усилията на полицейските органи в борбата с нарастващата престъпност. През Първата световна война този въпрос остава нерешен. През 1919 г. Ван Хутен - командващ кралския жандармерийски корпус на Нидерландия, предлага във всяка страна да бъдат създадени национални полицейски центрове, които да осъществяват постоянен контакт помежду си. На 7 септември 1923 г. във Виена на II-я международен конгрес на криминалната полиция е създадена Международната комисия на криминалната полиция (International Criminal Police Commission, ICPC). Тя приема свой устав и задачи. Сред тях са да допринася за установяването на делови контакти между органите по охраната на реда в рамките на законите, действащи в отделните държави, и да се грижи за успешната работа на всички учреждения, натоварени да водят борба с криминалните престъпления. В ICPC участват 17 страни. През 1932 г. тя вече има представители в над 30 страни. През 1938 г. след “присъединяването” на Австрия към Германия цялата документация на Комисията попада в ръцете на фашисткото правителство. Много от престъпниците са привлечени на работа в спецслужбите на Третия райх, а сътрудничеството в рамките на комисията е прекратено. Едва през 1946 г. на конгрес в Брюксел отново е заявена необходимостта от възобновяване на контактите, приети са временни решения за целите, задачите и принципите на действие. На сесия във Виена през 1956 г. е приет нов Устав на комисията и тя започва да се нарича Международна организация на криминалната полиция (МОКП), съкратено (от английски) Интерпол. През 1966 г. Интерпол е признат от ООН като международна организация, през 1971 г. е признат като междуправителствена организация. На конгрес в Стокхолм през 1977 г. са внесени последните изменения в устава на Интерпол и той се превръща в междудържавна специализирана полицейска организация. През 1982 г. членки са 131 държави. През 1996 г. получава статут на наблюдател на сесиите и работата на Общото събрание на ООН. През 2008 г. в Санкт Петербург, Русия е проведена 77-та редовна сесия на Общото събрание на Интерпол и е приета 187-та държава членка - Ватиканът. През октомври 2009 г. е приета 188-та държава членка - Самоа. Първата централа на Интерпол е в Париж, а по-късно - през 1989 г., е построено ново здание в Лион, Франция, където тя се помещава и в наше време. Интерпол е втората по численост организация след ООН. Ползва се със статут на международна организация наблюдател на ООН, която е независима от правителствено влияние. Задачи[редактиране | редактиране на кода] В Интерпол (INTERPOL) участват 188 страни членки. Основната цел на Интерпол е взаимодействие и подпомагане на нейните членове в борбата с престъпността - корупция, тероризъм, наркотрафик, подправяне на парични знаци (фалшификация на пари) и електронни банкови карти, престъпления против личността, престъпления против собствеността, нелегална търговия с огнестрелни оръжия и материали с двойно предназначение, от които може да се създаде оръжие за масово унищожение, кражба и незаконна търговия на произведения на изкуството, компютърни престъпления и т.н. Служителите на страните, които членуват в организацията, работят съвместно и използват 4-те официални езика — английски,арабски, испански и френски. През 1997 г. ООН и Интерпол подписват споразумение за сътрудничество, а през 2005 г. е приет първият съвместен документ, посветен на „Ал Каида“ и талибаните. Конституцията на Интерпол строго забранява на организацията да се намесва в политически, военни, религиозни или расови спорове в суверенните държави. Принципи на организацията[редактиране | редактиране на кода] - спазване на човешки права; - интегритет на общностите; - бързина и качество на обмен на информация: - осигуряване на възможност за предвиждане на бъдещи ситуации. Структура[редактиране | редактиране на кода] Интерпол се състои от следните структурни звена. - Общо събрание (Генерална асамблея) - висш орган. В него участват делегати от всички страни членки на Интерпол. Общото събрание приема най-важните решения, засягащи общата политика, ресурсите, необходими за международното сътрудничество, методите на работа, финансирането и програмата на мероприятията. Заседанията са закрити, обикновено са веднъж годишно и всяка страна членка има право на 1 глас. Всички решения се вземат с обикновено мнозинство. Работата на Асамблеята се организира от Изпълнителния комитет. - Изпълнителен комитет - състои се от от 13 члена: президент, 3 вицепрезиденти и 9 делегати. Обикновено Изпълнителният комитет заседава 3 пъти годишно. Той осъществява избора на президент (с мандат от 4 год. без право на повторно избиране). Първият президент е Йохан Шобер. На 77-та асамблея през октомври 2008 г. в Санкт-Петербург за президент е избран началникът на сингапурската полиция Ку Бун Хюи. Изпълнителният комитет следи за изпълнението на решенията на Общото събрание, подготвя работни програми и проекти, контролира работата на Генералния секретариат. - Генерален секретариат - постоянно действащ орган, който се намира в Лион, Франция. Работи денонощно, без почивни дни. Има 7 регионални офиса: в Аржентина, Камерун, Ел Салвадор, Кения, Тайланд, Зимбабве и Кот д'Ивоар. Привежда в изпълнение решенията на Общото събрание и Изпълнителния комитет. Представлява Интерпол, действа като специализиран информационен център, извършва международни разследвания, поддържа връзка с националните и международни организации. Състои се от: Служба на генералния секретар, Административен отдел, Полицейски отдел, Научно-изследователски отдел и Технически отдел. Генералният секретар се избира на всеки 5 год. Той е основна фигура в Интерпол, участва в приемането на всички решения и следи за тяхното изпълнение. През 2010 г. американецът Робърт Нобъл, който е генерален секретар на Интерпол през последните 10 год., е преизбран на поста за още 1 мандат. - Национални централни бюра (НЦБ) - всяка държава, която членува в МОКП (Интерпол), изгражда НЦБ на своята територия. Основната функция на бюрата е координация на взаимодействието и обмена на информация между държавите членки на организацията и Генералния секретариат. Всяко бюро изгражда и поддържа собствени информационни фондове. - Съветници - експерти с чисто консултативни функции. Председателят на Общото събрание и генералният секретар са със статут на държавен глава. България в Интерпол[редактиране | редактиране на кода] България става член на Интерпол през 1989 г. Със заповед на Директора на полицията в Република България от 15.01.1990 г. е изградено Национално централно бюро, което е представител на ИНТЕРПОЛ в страната. Други европейски страни, които работят по същите стандарти, са Германия, Андора, Белгия, Дания, Русия, Финландия, Франция, Гърция, Люксембург, Монако, Португалия и Словакия. На 67 сесия на Общото събрание на Интерпол, проведена в Кайро, е отчетено, че България има НЦБ, което е най-ефективно сред всичките 45 европейски бюра. Бюджет на Интерпол[редактиране | редактиране на кода] Ресурсите на Интерпол са от: - финансова помощ от членовете на организацията; - дарения, средства от завещания и други.
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 4.1 5.1 6.1 7.1 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 8.6 8.7 9.1 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 10.6 10.7 11.1 12.1 12.2 12.3 12.4 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 20.1 21.1 22.1 23.1 24.1 24.2 24.3 24.4 24.5 25.1 25.2 25.3 25.4 25.5 26.1 27.1 27.2 28.1
Interpol Interpol is the short form of International Criminal Police Organization. It began in 1923. Now, Interpol is the second biggest international organization; the United Nations is the biggest. Some important information about Interpol: - Present Headquarters: Lyon, France - Previous Headquarters: Saint Cloud, a town near Paris - Total members: 184 countries - Annual expenses: more than 30 million Euros - all member countries share the expenses History[change | change source] In 1923, Interpol begun its functioning from Austria. At that time, its name was International Criminal Police Commission (ICPM). During the Second World War, Nazi Germany controlled Austria. ICPM also came under Nazi control. They used it for collecting many types of information. After the Second World War, senior military men of Belgium, France, Scandinavia, and the United Kingdom made many changes in ICPM. Thereafter, ICPM started to work in its new form. Office[change | change source] The Interpol General Secretariat is the main office of Interpol. The highest-ranking officer of Interpol is the president. Just below him, there is a secretary general. In 2001, about 384 persons from 54 countries worked in this secretariat. Earlier the working time was from 9 o’clock in the morning till 5 o’clock in the evening. Now, this secretariat works all 24 hours without any break. In 2001, Interpol could help in arresting or finding out about 1400 persons, generally criminals. Method[change | change source] Interpol does not take any political side in its work. It takes cases where the crime or the matter relates to more than one country. It looks after many types of cases. Some of them are note below: - Terrorism - Organized crime - Illicit drug production - Drug trafficking - Weapons smuggling - People smuggling - Money laundering - Child pornography - Financial crime - High-tech crime - Political corruption Over the years, Interpol has developed a method of its working. Each member country keeps a special office. The name of this office in every member country is National Central Bureau (NCB). If necessary, Interpol contacts this office for getting information or for any other action. In turn, the National Central Bureau gets in touch with Interpol (on behalf of the member country) to ask for any assistance. Interpol also has collected a large data about criminals and crimes. Such information includes information about illegal drug trade, lost and stolen passports and visas. Member countries may use the information. Officers of Interpol do not directly conduct any enquiry or investigation. This is always done through the policemen of the member country. Interpol in culture[change | change source] - Interpol has attracted attention of writers and movie directors. The organization has been depicted in many books, movies, and TV serials. - There is a band called Interpol