http___en.wikipedia.org_wiki_Yosemite_Valley_3.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 4.1 5.1 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 12.1 13.1 14.1 14.2 14.3 14.4 14.5 15.1 15.2 16.1 17.1 17.2 17.3 18.1 19.1 20.1 21.1 22.1 23.1 24.1 25.1 26.1 26.2 26.3 27.1 27.2 27.3 27.4 27.5 27.6 28.1 29.1 29.2 29.3 30.1 30.2 31.1 31.2 31.3 31.4 32.1 33.1 33.2 33.3 33.4 33.5 33.6 33.7 34.1 35.1 36.1 36.2 36.3 37.1 37.2 37.3 37.4 37.5 38.1 38.2 38.3 39.1 40.1 40.2 40.3 40.4 40.5 40.6 40.7 41.1 41.2 41.3 41.4 41.5 41.6 41.7 41.8 42.1 42.2 43.1 44.1 44.2 44.3 44.4 44.5 44.6 44.7 44.8 44.9 45.1 45.2 46.1 46.2 46.3 47.1 48.1 49.1 49.2 50.1 50.2 50.3 50.4 50.5 50.6 50.7 50.8 51.1 52.1 52.2 52.3 52.4 53.1 54.1 54.2 54.3 55.1 56.1 56.2 56.3 57.1 58.1 58.2 58.3 58.4 59.1 60.1 60.2 60.3 60.4 61.1 62.1 62.2 62.3 62.4 63.1 64.1 64.2 64.3 65.1 66.1 67.1 67.2 67.3 68.1 68.2 69.1 69.2 69.3 69.4 70.1 70.2 71.1 72.1 72.2 72.3 73.1 73.2 73.3 73.4 73.5 74.1 74.2 74.3 75.1 75.2 76.1 77.1 78.1 79.1 80.1 81.1
Йосемити (национален парк) Националният парк Йосèмити (на английски: Yosemite National Park) е разположен в окръзите Марипоса и Туолъми, щата Калифорния, САЩ, на изток от Сан Франциско. Паркът заема територия от около 3 080 km² и се простира по западните склонове на планинската верига Сиера Невада. Йосемити опазва девствени алпийски и субалпийски екосистеми, три гори с гигантска секвоя и едни от най-високите в света водопади. Годишно Йосемити се посещава от над 3 милиона души. Съдържание - 1 Създаване - 2 Площ, височина и посещаемост - 3 История - 4 Геология - 5 Ландшафт - 6 Фауната на Йосемити - 7 Дърветата в Йосемити - 8 Източници - 9 Външни препратки Създаване[редактиране | edit source] Националният парк Йосемити е създаден на 1 октомври 1890 г. и е трети сред най-старите национални паркове в САЩ. Създаден е с цел съхранение на ресурсите, които допринасят за неговата уникалност и привлекателност. Конгресът на САЩ признава важността на съхраняването на този голям парк за радост на бъдещите поколения. От геологична гледна точка Йосемити представлява зрелищна колекция от различни геологични образувания. В него се намира най-голямата концентрация на гранитни куполи в света и най-големият в света гранитен монолит на открито. Първото прилагане на концепция за парк води началото си от Йосемити с акт от 1864 г. (федерална земя дадена на Калифорния за резерват), подписан от Ейбрахам Линкълн и оттогава паркът играе важна роля при инициирането на концепции за управление на паркове. Площ, височина и посещаемост[редактиране | edit source] Националният парк Йосемити обхваща почти 3080 km² живописни девствени земи, отделени през 1890 г,. за да бъде съхранена част от Централна Сиера Невада, която се простира в източната част на Калифорния. Паркът е разположен на височина от 610 m до над 3960 m над морското равнище. Освен с алпийския пейзаж и трите гори с гигантски секвои, Йосемити е известен и с издълбаната от глетчери ледникова долина Йосемити, с водопадите си и скалите с необичайни форми. - Площ към 23 септември 2000 г.: - Федерална земя – 307371,26 ха - Не федерална земя – 702,54 ха - Обща площ – 308073,80 ха Националният парк Йосемити е отворен целогодишно и денонощно, а най-голяма посещаемост има през месеците от юни до август, а най-ниска – от декември до февруари. - Посещаемост през 1999 г.: - Общ брой туристи – 3493607 История[редактиране | edit source] Първите човешки обитатели на тези земи са коренните жители на Америка, които се заселват в района на Йосемити най-вероятно преди 10 000 – 7 000 години. В този район живеят най-различни племена, най-последно от които е племето майуок, което нарича долината Йосемити Ауани, което се предполага, че означава „мястото на прозяващата се уста“. Самото племе нарича себе си ауаничи. Ауаничите се препитават със земеделие, събиране на жълъди, лов и риболов. Откриването на златото в ниските планини на Калифорния слага край на този идиличен начин на живот, когато някои от членовете на племето, разгневени от нахлуването на миньорите, атакуват едно от техните търговски поселища в каньона на река Мерсед. Като репресивен отговор миньорите организират „батальона Марипоса“, който е под командването на щата. Батальонът навлиза в долината Йосемити на 27 март 1851 г., за да преследва местните индианци. Вождът Теная предвожда племето си при нападенията срещу белите заселници в подножието на Сиера Невада. Батальонът залавя Теная и племето му и ги отвеждат в резерват в подножието на планината, но накрая ги оставят да се върнат в долината, носеща тяхното име. През 1855 г. в долината Йосемити пристига първата група туристи, а девет години по-късно Ейбрахам Линкълн, подкрепен от група влиятелни калифорнийци, подписва акта за Йосемити, с който за обществен резерват под контрола на щата се отделят долината Йосемити и гората с гигантски секвои Марипоса. През 1890 г. Робърт Ъндъруд Джонсън, редактор на списанието „Сенчъри“, и Джон Мюър са обезпокоени, че високопланинският терен над парка се унищожава чрез използването му за пасища и дърводобив. Двамата започват успешна кампания за убеждаване на Конгреса да задели и високопланинските терени за национален парк. През 1906 г. долината Йосемити и гората Марипоса са върнати под федерална юрисдикция. През 1932 г. държавата откупва земите в басейна на река Уауона и хотел „Уауона“ и ги включва в националния парк. Местността Уауона първоначално е индиански лагер, а по-късно, през 1856 г. там е построен крайпътен хотел, известен като „Странноприемницата на Кларк“, по името на собственика, Гейлън Кларк. През 1864 г., когато бива основан паркът, Кларк става първият пазач на защитената територия. През 1875 г., когато бива открито първото шосе през Уауона, мястото е купено от братята Уошбърн, които построяват хотела „Уауона“, действащ и до днес. Днес Уауона е организиран център по история на първите заселници в Йосемити, където са пренесени исторически сгради и конски фургони. Геология[редактиране | edit source] Геологичната история на Йосемити започва преди около 500 милиона години, когато планината Сиера Невада в Калифорния се образува постепенно от редица земни катаклизми. С все по-голямото издигане на планината и увеличаването на наклона на терена, течащата на запад река Мърсед увеличава, като издълбава дълбоко, V-образните речни каньони. По-късно, масивни глетчери се спускат надолу по каньоните, като ги преобразуват в U-образни долини. Потоците, притоци на Мърсед, не издълбават своите каньони толкова дълбоко, колкото е каньонът на основната река. Глетчерите пресичат тези каньони и ги оставят като „висящи долини“. Притоците, които някога са се вливали на еднакво ниво с това на основния поток, сега се спускат от отвесни скали, образувайки прочутите водопади на парка. Накрая, седиментите, довлечени от високите терени, запълват езерото Йосемити и образуват сегашното дъно на долината. Ландшафт[редактиране | edit source] Ливадите Туолъми и високопланинските терени[редактиране | edit source] Тази част от Йосемити представлява най-величествения пейзаж в Сиера Невада. През лятото ливадите, езерата и голите гранитни склонове изобилстват от живот. Поради краткия летен сезон, растения и животни се възползват максимално от топлите дни за растеж, репродукция и трупане на хранителни запаси, преди да започне дългата и студена зима. - Шосето Тайога (шосе № 120, Калифорния) пресича този район. Построено е през 1882–1883, първоначално като миньорски път, а през 1961 г. е модернизирано. Шосето пресича район на езера, ливади, гранитни куполи и високи върхове. Покрай шосето има отбивки, от които се откриват панорамни гледки. Шосето пресича билото на Сиера Невада през прохода Тайога на височина 3031 м над морското равнище – най-високото място в Калифорния, до което може да се достигне с автомобил. - Ливадите Туолъми са разположени на височина 2993 м над морското равнище и са най-обширните субалпийски ливади в Сиера Невада. Намират се на 88,5 км от долината Йосемити по шосето Тайога. През лятото ливадите Туолъми са отправна точка за туристически преходи, а стават все по-популярни и като район за зимен туризъм. Гори с гигантски секвои[редактиране | edit source] Гората Марипоса, намираща се на 56 км южно от долината Йосемити, е най-голямата от трите гори с гигантски секвои в Йосемити. Горите Туолъми и Мърсед са близо до местността Крейн Флет. Въпреки заплахата от страна на човека, тези огромни дървета, най-големи от всички живи организми, устояват хилядолетия. Обаче едва през последните години започва да се разгадава средата, в която растат гигантските секвои. През последните 100 години защитата им понякога е недостатъчна, а понякога – прекалено силна. Например, в края на 19 век през две от секвоите в гората Марипоса са прокарани тунели. Обратно, добрите намерения създават друг проблем – защитата от пожари има отрицателен ефект. Секвоите са се приспособили чудесно към огъня. Дървесината и кората са пожароустойчиви. Черни белези върху редица големи дървета, които все още виреят добре, показват, че те са устояли на много унищожителни пожари. Репродукцията на секвоята също зависи от огъня. Малките ѝ семена се нуждаят от минимално количество почва, за да покълнат, но на фиданките е необходима слънчева светлина. Исторически, честите естествени пожари разреждат гората, намаляват конкурентните видове и обогатяват почвата с минерали. Но през годините на ограничаване на пожарите се натрупват паднали клони, листа и др., които пречат на възпроизводството и позволяват на дървета, които могат да растат и на сянка, да навлязат в гората от секвои. Управата на националния парк понастоящем симулира естествени пожари, които да подобрят здравето на гората. Секвоите в Йосемити са били тук и при появата на първите европейски заселници. За най-стара се счита секвоята Гризли Джаянт (Сивият гигант), на 2 700 години. Долината Йосемити[редактиране | edit source] Долината Йосемити е вероятно най-известният в света пример за образуван от глетчер каньон. Нейните буйни водопади и извисяващи се скали, скални куполи и масивни монолити са изключително чудо на природата. Характерни за долината Йосемити са отвесните стени и плоското дъно. Еволюцията и започва, когато по каньона на река Мърсед се спускат алпийски глетчери. Ледът отсича по-слабите части от гранитните скали, като ги откъсва от местата им и ги отнася, като доста разширява каньона, проправен от река Мерсед през Сиера Невада. По-твърдите и по-солидни части, каквито са скалите Ел Капитан и Катидрал, остават цели. Накрая глетчерът започва да се топи и последната морена, останала след последното настъпление на глетчерите в долината, прегражда като бент водата от топящия се лед и по този начин в новосъздадената U-образна долина се образува древното езеро Йосемити. Най-накрая седиментите запълват езерото, като образуват съвременния плосък под на долината. Същият процес сега запълва езерото Мирър (огледало) в подножието на скалата Халф Доум (половин купол). Обратно на долината Йосемити, каньонът на река Мърсед, извън парка, е типичен V-образен каньон, понеже глетчерите не са стигнали до него. Извън самата долина, по залесените слонове личат следи от глетчер, но през по-голямата част от този район не са минавали глетчери. Долината е мозайка от обширни ливади, обсипани с диви цветя и цъфтящи храсти, дъбови гори, смесени иглолистни гори с бор пондероза, тамянов кедър и дъгласова ела. Фауната в долината Йосемити е изключително разнообразна: от пеперудите монарх до черноопашатите елени и черните глигани. По периферията на долината има множество водопади, най-известните от които са: Йосемити, Брайдалвейл (булчински воал), Върнал (пролетен), Невада и Илилует, като в някои от водопадите от средата на август до ранната есен няма вода. Фауната на Йосемити[редактиране | edit source] Мечки[редактиране | edit source] Националният парк Йосемити е обитаван от 300 – 500 черни мечки. Въпреки името си обаче, много малко от тях са черни и по-обичайно е да са с различен цвят в диапазона от черен през кафяв до светлокафяв и жълто-кафяв. Черните мечки са всеядни и ядат почти всичко. По-голямата част от деня те прекарват в търсене на семена, горски плодове, жълъди, насекоми, като понякога рядко се хранят и с месо. Мечките разчупват изгнили дървета и дънери в търсене на ларви от насекоми. Ливадите им предлагат голямо разнообразие от храна, като напр. трева, детелина, момина сълза, див лук и др. луковици. Растителната храна представлява 75% от храната на мечките в Йосемити. Те много обичат плодове, особено дива ябълка, скоруша, плодове от бъз и дива череша. Различни видове катерици, мармоти, мишки и други гризачи, също са част от храната им. През есента мечките се забелязват често да търсят жълъди под дъбовете. Калифорнийска дива овца[редактиране | edit source] Когато първите заселници идват в Йосемити преди повече от 150 години, из планината бродят стотици калифорнийски диви овце. Обаче скоро след това дивите овце започват да изчезват от Йосемити, поради лов, болести и конкуриране за храна с питомните овце. Днес, след положените усилия на управата на националния парк и редица други служби и организации, калифорнийската дива овца отново е част от фауната на Йосемити. Среща се в източната част на парка. Голяма сива сова[редактиране | edit source] Йосемити е обитаван и от рядката и застрашена голяма сива сова, Strix nebulosa. В някои части на парка може да се чуе характерният звук, който тя издава. Учените изследват и документират броя, навиците и здравословното състояние на популацията на голямата сива сова в Йосемити. Койот[редактиране | edit source] Този сребристо-сив представител на семейство Кучета се среща в Йосемити през цялата година. Койотите, Canis latrans, се хранят предимно с полски мишки и катерици, обаче са се научили да си просят храна и от хората. За съжаление, човешката храна е вредна за тях, освен това, когато се опитват да получат храна от хората, може да ги блъсне кола. Черноопашат елен[редактиране | edit source] Всички елени в Йосемити са черноопашати (Odocoileus hermionus). Английското им название mule deer, означаващо муле елен, им е дадено поради това, че ушите им напомнят тези на мулето. Често се забелязват да пасат по ливадите или около тях. Понякога се приближават и до хората, но могат да станат опасни, ако не могат да избягат – копитата и рогата им са остри. Катерици[редактиране | edit source] В Йосемити се срещат различни видове дървесни и земни катерици. Една от най-известните катерици в парка е западната сива катерица, Sciurus griseus. Характерни са с рунтавите си сиви опашки. По време на размножителния им период (два пъти годишно), стават оживени, преследват се, бият се и вдигат шум. Стелерова сойка[редактиране | edit source] Това е светлосиня на цвят птица, със заострена сиво-черна качулка. Наричат я лагерен крадец, поради това че краде храната на туристите. За Стелеровата сойка, Cyanocitta stelleri е характерен звукът, който издава, подобен на мучене на крава. Често той означава, че птицата е намерила храна. Сокол скитник[редактиране | edit source] Соколът скитник, Falco peregrinus, е застрашен вид, но вече се е завърнал в долината Йосемити. С усилията на управата на парка и на много други организации, след завръщането в парка през 1970-те години, популацията му се е увеличила значително. Соколите скитници, които гнездят в Йосемити, са защитени от управата на парка. Дърветата в Йосемити[редактиране | edit source] От 27 различни вида дървета в парка, най-лесно, поради внушителните им размери и отличителни белези, се разпознават следните четири: - Калифорнийският черен дъб, Quercus kelloggi, се среща в изобилие в долината Йосемити. Той е голямо широколистно дърво с жълто-зелени листа и тъмен ствол. Ражда жълъди, които индианците майуок смилат на брашно. - Калифорнийският тамянов кедър, Calocedrus decurrens, е характерен с червеникавата си кора, поради което често го бъркат с гигантската секвоя. Тамяновият кедър се среща в изобилие из Сиера Невада, докато секвоите растат само в ограничен брой гори. - Гигантската секвоя, Sequoiadendron giganteum, е най-голямото дърво на земята. В Йосемити има три гори с гигантски секвои. Гигантската секвоя често живее между 1000 и 3000 години. Някои от тези дървета са посадени в долината Йосемити от заселници, но са донесени от друго място. - Борът пондероза, Pinus ponderosa може да се разпознае по кората си, покрита с тъмни пукнатини, образуващи люспи с неправилна форма. Възрастните дървета са със значителен диаметър в основата и с прав ствол, издигащ се на много метри, преди да се разклони. Източници[редактиране | edit source] - Harris, Ann G. Geology of National Parks: Fifth Edition. (Iowa, Kendall/Hunt Publishing; 1998) ISBN 0-7872-5353-7. - Kiver, Eugene P. and David V. Harris. Geology of U.S. Parklands: Fifth Edition. (Jonh Wiley & Sons; New York; 1999) ISBN 0-471-33218-6. - Schaffer, Jeffrey P. Yosemite National Park: A Natural History Guide to Yosemite and Its Trails. (Wilderness Press, Berkeley; 1999) ISBN 0-89997-244-6. - Wuerthner, George. Yosemite: A Visitor's Companion. - Yosemite: Official National Park Service Handbook (no. 138), Division of Publications, National Park Service. Външни препратки[редактиране | edit source] - Информация, предоставена от Управата на националния парк - Уебсайт на Управата на Нациоанален парк Йосемити - Асоциация Йосемити - Снимки от парка Йосемити
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 3.1 3.2 4.1 4.2 4.3 5.1 6.1 7.1 7.2 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 10.1 10.2 11.1 11.2 11.3 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 13.1 14.1 14.2 15.1 15.2 15.3 15.4 15.5 15.6 16.1 16.2 17.1 17.2 18.1 19.1 20.1 21.1 22.1 23.1 24.1 24.2 25.1 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 30.2 31.1 31.2 31.3 32.1 32.2 32.3 32.4 32.5 32.6 33.1 33.2 33.3 33.4 34.1 34.2 35.1 35.2 36.1 37.1 37.2 37.3 38.1 39.1 40.1 41.1 42.1 43.1 44.1 45.1 46.1 47.1 48.1 49.1 50.1 51.1 52.1 53.1 54.1 54.2 54.3 54.4 55.1 56.1 56.2 56.3 56.4 56.5 57.1 57.2 58.1 58.2 59.1 60.1 60.2 61.1 62.1 63.1 64.1 64.2 64.3 64.4 64.5 64.6 65.1 65.2 65.3 66.1 66.2 66.3 66.4 66.5 67.1 68.1 68.2 68.3 68.4 69.1 69.2 69.3 70.1 70.2 70.3 71.1 71.2 71.3 71.4 72.1 72.2 72.3 73.1 74.1 74.2 74.3 74.4 74.5 74.6 74.7 75.1 75.2 76.1 77.1 78.1 79.1 80.1 81.1 82.1 82.2 82.3 83.1 83.2 84.1 85.1 85.2 86.1 86.2 87.1 88.1 89.1 90.1 91.1 92.1 93.1 93.2 94.1 95.1 96.1 97.1 97.2 98.1 98.2 99.1 99.2 100.1 100.2 101.1 101.2 102.1 103.1 103.2 103.3 104.1 104.2 104.3 105.1 105.2 105.3 106.1 106.2 106.3 107.1 107.2 107.3 108.1 108.2 108.3 109.1 109.2 109.3 110.1 111.1 112.1 113.1 114.1 115.1 116.1 117.1 118.1 119.1 120.1 121.1 122.1 123.1 124.1 125.1 126.1 127.1 128.1 129.1 130.1 131.1 132.1 133.1 134.1 135.1 136.1 137.1 138.1 139.1 140.1 141.1 142.1 143.1 144.1 145.1 146.1 147.1 148.1 149.1 150.1 151.1 152.1 153.1 154.1 155.1 156.1 157.1 158.1 159.1 160.1 161.1 162.1 163.1 164.1 165.1
Yosemite Valley Yosemite Valley (/joʊˈsɛmɨtiː/ yoh-SEM-i-tee) is a glacial valley in Yosemite National Park in the western Sierra Nevada mountains of California. The valley is about 8 miles (13 km) long and up to a mile deep, surrounded by high granite summits such as Half Dome and El Capitan, and densely forested with pines. The valley is drained by the Merced River and a multitude of streams and waterfalls including Tenaya, Illilouette, Yosemite and Bridalveil Creeks. Yosemite Falls is the highest waterfall in North America, and is a big attraction especially in the Spring when the water flow is at its peak. The valley is renowned for its natural beauty, and is widely regarded as the centerpiece of Yosemite National Park, attracting visitors from around the world. The Valley is the main attraction in the park for the majority of visitors, and a bustling hub of activity during "tourist season" in the summer months. On July 2, 2011 there was a record 20,851 visitors to the valley. Most visitors enter the valley from roads to the west and pass through the famous Tunnel View entrance. Visitor facilities are located in the center of the valley. There are both hiking trail loops that stay within the valley and trailheads that lead to higher elevations, all of which afford glimpses of the park's many scenic wonders. Contents Description[edit] Yosemite Valley is located on the western slope of the Sierra Nevada mountains, 150 miles (240 km) due east of San Francisco. It stretches for 7.5 miles (11 km) in a roughly east-west direction, with an average width of about 1 mile (1.6 km). Yosemite Valley represents only one percent of the park area, but this is where most visitors arrive and stay. More than half a dozen creeks tumble from hanging valleys at the top of granite cliffs that can rise 3000–4000 feet (900–1200 m) above the valley floor, which itself is 4000 ft (1200 m) above sea level. These streams combine into the Merced River, which flows out from the western end of the valley, down the rest of its canyon to the San Joaquin Valley. The flat floor of Yosemite Valley holds both forest and large open meadows, which provide breathtaking views of the surrounding crests and waterfalls. Below is a description of these features, looking first at the walls above, moving west to east as a visitor does when entering the valley, then visiting the waterfalls and other water features, returning east to west with the flow of water. The first view of Yosemite Valley many visitors see is the Tunnel View. So many paintings were made from a viewpoint nearby that the National Park Service named that viewpoint Artist Point. The view from the lower (western) end of the Valley contains the great granite monolith El Capitan on the left, and Cathedral Rocks on the right with Bridalveil Fall. Just past this spot the Valley suddenly widens with the Cathedral Spires, then the pointed obelisk of Sentinel Rock to the south. Across the Valley on the northern side are the Three Brothers, rising one above the other like gables built on the same angle – the highest crest is Eagle Peak, with the two below known as the Middle and Lower Brothers. To this point, the Valley has been curving gently to the left, to the north. Now a grand curve back to the right begins, with Yosemite Falls on the north, followed by the Royal Arches, topped by North Dome. Opposite to the south is Glacier Point, 3,200 feet (975 m) above the Valley floor. At this point the Valley splits into two, one section slanting northeast, with the other curving from south to southeast. Between them both, at the eastern end of the valley, is Half Dome, the most famous and most recognizable natural feature in the Sierra Nevada. Above and to the northeast of Half Dome is Cloud's Rest; at 9926 feet (3025 m), the highest point around Yosemite Valley. Water[edit] Snow melting in the Sierra forms creeks and lakes. In the surrounding region, these creeks flow to the edge of the Valley to form cataracts and waterfalls. A fan of creeks and forks of the Merced River take drainage from the Sierra crest and combine at Merced Lake. The Merced then flows down to the end of its canyon (Little Yosemite Valley), where it begins what is often called the Giant Staircase. The first drop is Nevada Fall, which drops 594 feet (181 m), bouncing off the granite slope below it. Below is Vernal Fall, 317 feet (97 m) high, one of the most picturesque waterfalls in the Valley. The Merced then descends rapids to meet Illilouette Creek, which drops from the valley rim to form Illilouette Fall. They combine at the base of the gorges that contain each stream, and then flow around the Happy Isles to meet Tenaya Creek at the eastern end of Yosemite Valley proper. Tenaya Creek flows southwest from Tenaya Lake and down Tenaya Canyon, finally flowing between Half Dome and North Dome before joining the Merced River. The following falls tumble from the Valley rim to join it at various points: - Yosemite Falls 2,425 feet (739 m) Upper Yosemite Fall 1,430 feet (440 m), the middle cascades 670 feet (200 m), and Lower Yosemite Fall 320 feet (98 m). (Yosemite Creek) - Snow Creek Falls 2,140 feet (650 m) - Sentinel Falls 1,920 feet (590 m) - Ribbon Fall 1,612 feet (491 m) - Royal Arch Cascade 1,250 feet (380 m) - Lehamite Falls 1,180 feet (360 m) - Staircase Falls 1,020 feet (310 m) - Bridalveil Fall 620 feet (190 m). (Bridalveil Creek) - Nevada Fall 594 feet (181 m) - Silver Strand Falls 574 feet (175 m) - Vernal Fall 318 feet (97 m) Natural Yosemite Valley[edit] Geology[edit] The features in Yosemite Valley are made of granitic rock emplaced as plutons miles deep during the late Cretaceous. Over time the Sierra Nevada was uplifted, exposing this rock to erosion at the surface. The oldest of these granitic rocks, at 114 million years, occur along the Merced River Gorge west of the valley. The El Capitan pluton intruded the valley, forming most of the granitic rock that makes up much of the central part of the valley, including Cathedral Rocks, Three Brothers, and El Capitan. The youngest Yosemite Valley pluton is the 87 million year old Half Dome granodiorite, which makes up most of the rock at Glacier Point, the Royal Arches, and its namesake, Half Dome. For the last 30 million years, glaciers have periodically filled much of the valley. The most current glaciation, the Wisconsinian was not, however, the most severe. Ice ages previous to the Wisconsinian were colder and lasted longer. Their glaciers were huge and covered nearly all the landmarks around Yosemite Valley except Half Dome, Eagle Peak, Sentinel Dome, and the top of El Capitan. Wisconsinian glaciers, however, only reached Bridalveil Fall in the valley. The glaciers widened the valley, but much of its width is in fact due to previous stream erosion and mass wasting along vertical joints in the valley's walls. After the retreat of many of these glaciers, a stand of Lake Yosemite developed. The valley floor owes its flatness to sediment deposited by these stands (the last glaciers in the valley were small and did not remove much old lake sediment). The last stand of Lake Yosemite was about 5.5 miles (8.9 km) long and was impounded by a terminal moraine near the base of El Capitan. It was later filled by sediment, becoming a swampy meadow. The parallel Tenaya Canyon and Little Yosemite Canyon glaciers were, at their largest, 2,000 feet (600 m) deep where they flowed into the Yosemite Valley near the base of Half Dome. They also formed Cloud's Rest behind Half Dome as an arête. Near Glacier Point there is 2,000 feet (600 m) of mostly glacial sediment with at least six separate sequences of Lake Yosemite sediments. Here, huge and highly erosive pre-Wisconsinian glaciers excavated the bedrock valley floor, and much smaller Wisconsinian glaciers deposited glacial debris. Ecology[edit] The biological community on the floor of Yosemite Valley is a diverse one, with more than 400 species of grasses and wildflowers and thousands of species of insects having been identified there. At the most general level, the valley can be classified as a dry Yellow pine forest with a number of large open meadows. Plant and animal species that make up a significant part of this natural community include: - Trees – Ponderosa Pine, Lodgepole Pine, Sugar Pine, White Fir, Incense-cedar, California black oak, Interior live oak, Coast Douglas-fir, California laurel, Bigleaf Maple, Scouler's Willow, Pacific Dogwood, White alder, Western Balsam Poplar[3] - Shrubs – Whiteleaf manzanita, Mountain misery, Western azalea, American dogwood, Buckbrush, Deer brush, Sierra gooseberry[3] - Wildflowers – Indian pink, Soap plant, California Poppy, Miner's lettuce, Purple Chinese Houses, Purple milkweed, Pacific Starflower, Western buttercup, Pineapple weed[3] - Mammals – California Ground Squirrel, Western Gray Squirrel, Chickaree, Mule Deer, American Black Bear, Bobcat, Coyote[3] - Birds – Dark-eyed Junco, Mountain Chickadee, Black-headed Grosbeak, White-headed Woodpecker, Steller's Jay, American Dipper, Common Raven[3] - Reptiles – Gilbert's Skink, Northern Alligator Lizard, Rattlesnake[3] - Amphibians – Sierra Nevada Salamander[3] Hiking[edit] Several trails lead out of the Valley, including - The John Muir Trail --- running 212 miles (341 km) to Mount Whitney - The Mist Trail --- with views of Vernal Falls and Nevada Fall - The Four Mile Trail --- leading to Glacier Point. - The Yosemite Falls Trail --- to the top of Yosemite Falls History[edit] The recent history of the Valley is the history of human visitors, first Native Americans, then European settlers, then visitors from around the world. Native Americans in Yosemite[edit] Native Americans have lived in the Yosemite region for as long as 8,000 years.[4] The first people that we have record of was a band of American Indians who called the Valley "Ah-wah-nee" and themselves the Ahwahnechee.[5] This group had trading and family ties to Mono Lake Paiutes from the eastern side of the Sierra Nevada. They annually burned the vegetation on the Valley floor, which promoted the black oak and kept the meadows and forests open. This protected the supply of their principal food, acorns, and reduced the chance of ambush. At the time of first European contact, this band was led by Chief Tenaya (Teneiya), who was raised by his mother among the Mono Lake Paiutes. The Mariposa Battalion and the first tourists[edit] The first non-natives to see Yosemite Valley were probably members of the 1833 Joseph Walker Party, which was the first to cross the Sierra Nevada from east to west.[6] The first descriptions of Yosemite, however, came nearly 20 years later. The 1849 California Gold Rush led to conflicts between miners and natives,[7] and the state formed the volunteer Mariposa Battalion as a punitive expedition against natives in the Yosemite area. In 1851, the Battalion was led by Major James D. Savage, whose trading post on the Merced River the Awaneechee had raided.[8] This and other missions resulted in Chief Teneiya and the Awaneechee spending months on a reservation in the San Joaquin Valley. The band returned the next year to the Valley, but took refuge among the Mono Paiutes after further conflicts with miners. Most of the Awaneechee (along with Teneiya) were chased back to the Valley and killed by the Paiutes after violating hospitality by stealing horses. While the members of that first expedition of the Mariposa Battalion had heard rumours of what could be found up the Merced River, none were prepared for what they saw March 27, 1851 from what is now called Old Inspiration Point (close to the better visited Tunnel View). Dr. Lafayette Bunnell later wrote: Camping that night on the Valley floor, the group agreed with the suggestion of Dr. Bunnell to call it "Yo-sem-i-ty", mistakenly believing that was the native name.[10] Bunnell was also the first of many to underestimate the height of the Valley walls. A San Francisco newspaper demanded that he cut his estimate of the rim height—at 1500 feet (450 m), already under by half—in half again before they would publish it.[citation needed] James Hutchings—who organized the first tourist party to the Valley in 1855—and artist Thomas Ayers generated much of the earliest publicity about Yosemite, creating articles and entire magazine issues about the Valley.[11] Ayres' highly detailed angularly exaggerated artwork and his written accounts were distributed nationally and an art exhibition of his drawings was held in New York City. Two of Hutchings' first group of tourists, Milton and Houston Mann, built the first toll route into the valley, with development of the first hotels in the area and other trails quickly following. Orchards were planted and livestock grazed in Valley meadows, with damage to native ecosystems as the result.[citation needed] Yosemite: The first park[edit] The work of Ayres gave easterners an appreciation for Yosemite Valley and started a movement to preserve it.[12] Influential figures such as Galen Clark, clergyman Thomas Starr King and leading landscape architect Frederick Law Olmsted were among those who urged Senator John Conness of California to try to preserve Yosemite.[13] President Abraham Lincoln signed a bill on June 30, 1864 granting Yosemite Valley and the Mariposa Grove of Giant Sequoias to the State of California "for public use, resort and recreation," the two tracts "shall be inalienable for all time".[14] This was the first time in history that a federal government had set aside scenic lands simply to protect them and to allow for their enjoyment by all people. Simply designating an area a park isn't sufficient to protect it. California did not set up an administration for the park until 1866, when the state appointed Galen Clark as the park's guardian. An 11 year struggle followed to resolve homesteading claims in the valley. The challenge of increasing tourism, with the need to first build stagecoach roads, then the Yosemite Valley Railroad, along with hotels and other facilities in and around the Valley was met during the rest of the 19th century. But much environmental damage was caused to the valley itself at that time. The problems that Yosemite Park had under state control was one of the factors in establishing Yellowstone National Park as the first completely national park in 1872. Due to the difficulty of traveling there, early visitors to the valley came for several weeks to a couple of months, often as entire families with many possessions. Early hotels were therefore set up for extended stays and catered primarily to wealthy patrons who could spend extended periods away from home. One of these hotels—the Wawona Hotel, built in the 1880s—still operates. After the Valley became a park, the surrounding territory was still subject to logging, mining, and grazing. John Muir publicized the damage to the subalpine meadows that surround the Valley and in 1890, the government created a national park that included a much larger territory—enclosing Yosemite Valley and Mariposa Grove. As with Yellowstone, the new federal park was under U.S. Army jurisdiction until 1914. In 1906, the state ceded the Valley and Mariposa Grove to the federal government. The National Park Service, on its creation in 1916, took over Yosemite.[15] Modern history[edit] Yosemite Valley is listed as a National Historic District and as a California Historical Landmark.[1][2] After the creation of the Park Service, many separate hotel owners held separate concession contracts. The Yosemite Park Company had built the Yosemite Lodge and Yosemite Village had its own group of merchants. Fire had destroyed a number of the original valley hotels and concession owners came and went until Park Service forced the two largest companies to merge in order that one single concession contract could be given. In 1925 the two family-run companies became the Yosemite Park and Curry Company and went on to build and run the Ahwahnee Hotel as the company headquarters for years, introducing a number of traditions, including the Bracebridge dinner. Curry Village was the site from where villagers and visitors watched the famous Yosemite Firefall. These "falls" were large batches of red hot embers dropped from Glacier Point. The Park Service stopped this practice in 1969 as part of their long process of de-emphasizing artificial park attractions. On July 6, 1996 a massive rock slide, weighing an estimated 60–80,000 tons, crashed 1800 feet (550 m) into the valley from the east side of Glacier Point, travelling at over 160 mph (260 km/h). Dust blanketed that part of the valley for days, and the wind speed in front of the slide is estimated to have been 300 mph (480 km/h). One person was killed in the slide. Yosemite is now a world rock climbing attraction. The massive 'big walls' of granite have been climbed countless times since the 1950s and have pushed climbers' abilities to new heights. While climbers traditionally take several days to climb the monoliths, bivvying on the rock faces, modern climbing techniques help climbers ascend the cliffs in mere hours. Many climbers stay at Camp 4 before beginning big wall climbs. Half Dome figures prominently on the reverse side of the California state quarter. Hiking to the top of Half Dome is one of the most popular hikes in from the valley, and very crowded. The park now requires permits to use the trail, and in 2011 the permits sold out very quickly after becoming available.[16] The park now uses a lottery system for hikers to apply for permits. Merced River Plan[edit] In 1987 Congress designated 122 miles of the Merced as a Wild and Scenic River. Yosemite National Park contains 81 of these miles, and the valley contains 8 of those miles. This designation will "... preserve the Merced River in free-flowing condition and to protect the water quality and the outstandingly remarkable values (ORVs) that make the river worthy of designation.”[17] In March 2014, the park system released the Merced Wild and Scenic River Comprehensive Management Plan/EIS to address the preservation of the river, safety, and to improve the visitor experience in the park. The plan will restore meadows and river bank areas and remove non-essential roads. Camping capacity will increase 37%, and recreational services will be expanded. The plan calls for an 8% increase in parking for day use visitors to Yosemite Valley, including a new 300-car parking lot. The plan will allow the valley to accommodate a peak of 20,100 visitors per day.[18] The plan has been criticized for prioritizing park visitors over the preservation of the river and the valley. Some believe there should be further limitations to the number of cars and parking lots in the valley, and more focus on public transportation.[19] On busy Summer days there can be long delays and traffic gridlock at the entrance to Yosemite.[20] See also[edit] - Geology of the Yosemite area - History of the Yosemite area - Yosemite West, California - Julia Parker (basketmaker) Notes[edit] - ^ a b "National Register Information System". National Register of Historic Places. National Park Service. - ^ a b "Yosemite Valley". Office of Historic Preservation, California State Parks. - ^ a b c d e f g Schoenherr 1995, p. 134. - ^ "Yosemite National Park website info page". Yosemite.national-park.com. - ^ abovecalifornia.com. Retrieved 4 January 2007. - ^ Wuerthner 1994, p. 14. - ^ Wuerthner 1994, p. 17. - ^ Harris, Tuttle & Tuttle 1997, p. 326. - ^ Bunnell 1892, p. 63. - ^ Bunnell 1892, p. 62. - ^ Wuerthner 1994, p. 20. - ^ "Early drawing of Yosemite Falls". National Park Service Museum Centennial. - ^ Wuerthner 1994, p. 23. - ^ Schaffer 1999, p. 48. - ^ Schaffer 1999, p. 52. - ^ "Half Dome: Everything you need to know about Yosemite's most demanding day hike". www.yosemitehikes.com. - ^ "Merced - Friends of the River". www.friendsoftheriver.org. - ^ "Merced River Final Plan and EIS - Yosemite National Park (U.S. National Park Service)". www.nps.gov. - ^ "Yosemite National Park | National Parks Traveler". www.nationalparkstraveler.com. - ^ "CSERC: Yosemite overcrowded - Problems and Solutions". www.cserc.org. References[edit] - Schoenherr, Allan A. (1995). A Natural History of California. UC Press. - Bunnell, Lafayette (1892). The Discovery of the Yosemite (3rd ed.). New York: F.H. Revell Company. - Harris, Ann G.; Tuttle, Esther; Tuttle, Sherwood D. (1997). Geology of National Parks (5th ed.). Iowa: Kendall/Hunt Publishing. - Wuerthner, George (1994). Yosemite: A Visitors Companion. Stackpole Books. - Schaffer, Jeffrey P. (1999). Yosemite National Park: A Natural History Guide to Yosemite and Its Trails. Berkeley: Wilderness Press. - Roper, Steve (1994). Camp 4: Recollections of a Yosemite Rockclimber. The Mountaineers. - Clarke, W. A. (August 1902). "Automobiling In The Yosemite Valley". Overland Monthly, and Out West Magazine XL (2): 104–110. External links[edit] - The Geologic Story of Yosemite Valley by N. King Huber (USGS, 1987) authoritative and up-to-date summary of Yosemite's geology - Origin of Yosemite Valley, Chapter 4, "Glaciers of California", by Bill Guyton - Historic Yosemite Indian Chiefs – with photos - Daily updating time-lapse movies of Yosemite Valley - Yosemite Extreme Panoramic Imaging Project aiming at stitching 10,000 high resolution images - Alabama - Alaska - Arizona - Arkansas - California - Colorado - Connecticut - Delaware - Florida - Georgia - Hawaii - Idaho - Illinois - Indiana - Iowa - Kansas - Kentucky - Louisiana - Maine - Maryland - Massachusetts - Michigan - Minnesota - Mississippi - Missouri - Montana - Nebraska - Nevada - New Hampshire - New Jersey - New Mexico - New York - North Carolina - North Dakota - Ohio - Oklahoma - Oregon - Pennsylvania - Rhode Island - South Carolina - South Dakota - Tennessee - Texas - Utah - Vermont - Virginia - Washington - West Virginia - Wisconsin - Wyoming