https___en.wikipedia.org_wiki_Jeanne__Countess_of_Flanders.xml
1.1 2.1 3.1 4.1 5.1 6.1 7.1 8.1 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 10.1 11.1 11.2 12.1 12.2 13.1 13.2 13.3 14.1 15.1 15.2 15.3 16.1 17.1 17.2 18.1 18.2 19.1 20.1 20.2 21.1 21.2 21.3 22.1 22.2 22.3 23.1 23.2 23.3 24.1 24.2 24.3 25.1 25.2 25.3
Йохана Константинополска Йохана Константинополска (Жана) (на френски: Jeanne de Flandre, Jeanne de Hainaut, Jeanne de Constantinople, * 1200, † 5 декември 1244 в Маркет-ле-Лил) е от 1205 г. графиня на Фландрия и Хенегау. Тя е голямата дъщеря на Балдуин I (1171–1205), император на Константинопол, граф на Фландрия и Хенегау, и съпругата му Мария Шампанска (1174–1204), дъщеря на граф Хайнрих I (1126-1181) Шампан (Дом Блоа) и Мария Френска (1145–1198), дъщеря на френския крал Луи VII. Съдържание Детство[редактиране | редактиране на кода] Йохана и нейната по-малка сестра Маргарета остават със смъртта на майка им Мария през 1204 г. и смъртта на баща им Балдуин през 1205 г. пълни сираци и растат под опекунството на чичо им маркграф Филип Намюр. Нейният баща граф Балдуин става през 1204 г. първият император на Латинската империя в Константинопол и попада на 11 юни 1205 г. в плен на българския цар Калоян, умира в столицата Търново. Първи брак[редактиране | редактиране на кода] Йохана наследява като най-голямо дете на Балдуин Фландрия и Хенегау, които се управляват от нейния чичо Филип от Намюр като регент. Последият е пленен във войната с Франция и е принуден да се ожени за дъщерята на Френския крал. Той изпраща племениците си като заложници във френския двор под надзора на френския крал Филип ІІ, с което френската корона поема и управлението на Фландрия и Хенегау. По нареждане на Филип ІІ Август, Йохана се омъжва на 1 януари 1212 г. за португалския принц Фердинанд (Феранд), син на Санчо I ,крал на Португалия. Фердинанд става така съграф на Фландрия и Хенегау. Плен и борби за управление[редактиране | редактиране на кода] По пътя за Фландрия Йохана и Феранд са пленени от престолонаследника Луи, който иска така да му получи наследството на майка си, Изабела Хенегау, леля на Йохана. След като те дават на принц Луи градовете Ер-сюр-ла-Лис и Сент Омер са освободени. След това те се съюзяват със старите съюзници на Балдуин, английския крал Джон Безземни и немския крал Ото IV, и въстават против Франция. През 1213 г. крал Филип II навлиза във Фландрия и Феранд бяга в Англия. През 1214 г. съпругът на Йохана се връща във Фландрия и се включва във войската на император Ото IV, но на 27 юли 1214 г. са разгромени в битката при Бувин. Феранд попада във френски плен, от където е освободен след 12 години през януари 1227 г. Йохана управлява сама Фландрия и Хенегау. През 1225 г. във Фландрия се появява един мъж, който се представя за върналият се след 20 години отсъствие граф Балдуин. Феранд се връща от плен през 1227 г. През 1231 г. Йохана ражда дъщеря, която умира през 1235 г., 2 години след смъртта на Феранд. Втори брак и смърт[редактиране | редактиране на кода] На 2 април 1237 г. Йохана се омъжва за Томас II граф на Савоя, който от 1239 г. като нейн съпруг носи титлата граф на Фландрия и Хенегау. Йохана умира бездетна на 5 декември 1244 г. и графствата се наследяват от нейната сестра Маргарета. Заради нейните семейни проблеми избухва фландърската наследствена война. Източници[редактиране | редактиране на кода] - Abulafia, David. The New Cambridge Medieval History: c. 1198-c. 1300, 1999. - Fegley, R.. The Golden Spurs of Kortrijk: How the Knights of France Fell to the Foot Soldiers of Flanders in 1302, 2007. McFarland and Company Inc., 2002. - Goldstone, Nancy. Four Queens: The Provençal Sisters Who Ruled Europe. Phoenix Paperbacks, London, 2009. - Mortimer, I.. Medieval Intrigue: Decoding Royal Conspiracies. Continuum International Publishing Group, 2010. - Weiler, B, Burton, J, Schofield, P and Stöber, K. Thirteenth century England: Proceedings of the Gregynog Conference, 2007. The Boydell Press, 2007. - Wheeler, B. and Parsons, J. Eleanor of Aquitaine: Lord and Lady. Palgrave Macmillan, 2002.
1.1 2.1 3.1 3.2 4.1 5.1 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 7.1 7.2 7.3 8.1 8.2 9.1 9.2 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 12.1 12.2 13.1 14.1 14.2 14.3 14.4 14.5 15.1 16.1 16.2 16.3 17.1 18.1 18.2 19.1 19.2 20.1 20.2 20.3 21.1 21.2 21.3 22.1 22.2 22.3 23.1 23.2 23.3
Joan, Countess of Flanders Joan, called of Constantinople (1194 – 5 December 1244) was countess of Flanders and Hainaut. She was the eldest daughter of Baldwin IX of Flanders, who was also (as Baldwin VI) count of Hainaut as well as Emperor of Constantinople. Her mother was Marie of Champagne. History[edit] In 1202 Baldwin left on the Fourth Crusade, and Marie left to join him two years later, leaving Joan and her baby sister in the care of their uncle Philip of Namur. Joan's mother died in August 1204, and her father died the next year, leaving her a five-year-old orphan under the guardianship of Philip of Namur. He continued as regent as well, ruling in her name rather than her father's. Philip soon put his nieces in a difficult position. He became betrothed to a daughter of King Philip II of France, and gave the king custody of the two girls. During their time in France they became familiar with the Cisterian Order, probably under influence of Blanche of Castile, the future Queen consort of France. Philip II in turn agreed to sell their custody to Enguerrand de Coucy, who probably planned to marry Joan when she came of age. But these plans fell through, and in the end she married Ferdinand, prince of Portugal in Paris in January 1212. He was the nephew of Joan's great-aunt-by-marriage Matilda of Portugal. While on their way to Flanders the newlyweds were captured by Joan's first cousin Louis (the future Louis VIII of France), eldest son of Philip Augustus and his first wife, Joan's aunt Elizabeth of Flanders, otherwise known as Isabelle of Hainaut. Louis' aim was to acquire his dead mother's dowry, a large piece of Flemish territory including Artois, which Joan's father had taken back by force after Elizabeth's death. Released after this concession, Joan and Ferdinand soon joined the old allies of her father, King John of England (her uncle), and Emperor Otto IV, in an alliance against France. They were decisively defeated at Bouvines in July 1214, where Ferdinand was taken prisoner. Ferdinand was to remain in French hands for the next twelve years, while Joan ruled alone. During this period Joan ended up at odds with her younger sister Margaret over the latter's inheritance, a matter complicated by the questionable validity of both of Margaret's marriages. A war between the sisters broke out, which only added to difficulties caused by famine. She exempted certain groups from taxes to encourage industry. An example is that of settlers in Kortrijk, who did not have to pay property tax, to promote woolen weaving in the town. In 1225 a man appeared who claimed to be Joan's father Baldwin, returned after twenty years. He soon became the focus of a popular revolt. He was congratulated with his release from captivity by Henry III of England, but when he met Louis VIII, he failed to answer several questions posed to him. Clergymen recognized him as a Burgundian named Bertrand of Ray. He fled, was captured by Louis, sent to Joan and executed in 1226. In 1226, Joan signed the Treaty of Melun with Louis VIII of France, according to which she had to pay 50,000 livres for her husband's freedom. Ferdinand was released at the beginning of the next year by Blanche of Castile, whose young son Louis IX had just succeeded, in an attempt to create more support for France's new minority rule. Marriages[edit] In 1212 she married Ferdinand of Portugal. After he died, Simon de Montfort tried to gain her hand in marriage. Since Simon was still loyal to Henry III of England at this point, this did not sit well with the French crown. Blanche of Castile, now Queen mother in France, put pressure on Joan to marry Thomas II of Savoy instead. They wed in 1237, but this marriage was childless. Religious Life[edit] Countess Joan promoted and established several monasteries, abbeys and Béguinages around Flanders. There are statues of her in the béguinage of Kortrijk and the Old Saint Elisabeth in Ghent. She also supported hospitals and leper colonies. Sources[edit] - Abulafia, David. The New Cambridge Medieval History: c. 1198-c. The Golden Spurs of Kortrijk: How the Knights of France Fell to the Foot Soldiers of Flanders in 1302, 2007. McFarland and Company Inc. - Goldstone, Nancy (2009). Four Queens: The Provençal Sisters Who Ruled Europe. Phoenix Paperbacks, London. - Mortimer, I. (2010). Medieval Intrigue: Decoding Royal Conspiracies. Continuum International Publishing Group. - Weiler, B, Burton, J, Schofield, P and Stöber, K (2007). Thirteenth century England: Proceedings of the Gregynog Conference, 2007. The Boydell Press. - Wheeler, B. and Parsons, J (2002). Eleanor of Aquitaine: Lord and Lady. Palgrave Macmillan.