http___schools-wikipedia.org_wp_j_Jesus_Christ_Superstar.htm_2.xml
1.1 2.1 3.1 4.1 4.2 5.1 5.2 6.1 9.1 10.1 11.1 11.2 11.3 11.4 12.1 12.2 13.1 13.2 13.3 13.4 13.5 14.1 14.2 14.3 15.1 15.2 15.3 15.4 15.5 16.1 16.2 16.3 16.4 16.5 17.1 17.2 18.1 18.2 18.3 18.4 18.5 19.1 19.2 19.3 19.4 20.1 20.2 20.3 20.4 20.5 20.6 20.7 20.8 21.1 22.1 22.2 22.3 22.4 22.5 22.6 22.7 22.8 23.1 23.2 23.3 24.1 24.2 24.3 24.4 24.5 24.6 24.7 24.8 25.1 25.2 25.3 25.4 25.5 26.1 26.2 26.3 27.1 27.2 27.3 27.4 28.1 29.1 29.2 29.3 29.4 29.5 29.6 29.7 30.1 30.2 30.3 30.4 30.5 30.6 30.7 30.8 30.9 30.10 30.11 30.12 30.13 31.1 31.2 32.1 32.2 32.3 33.1 33.2 34.1 35.1 36.1 37.1 38.1 38.2 38.3 38.4 39.1 39.2 40.1 41.1 41.2 41.3 42.1 43.1 43.2 43.3 43.4 43.5 43.6 43.7 44.1 45.1 45.2 45.3 45.4 45.5 45.6 45.7 46.1 47.1 48.1 48.2 48.3 49.1 49.2 49.3 49.4 50.1 50.2 51.1 51.2 52.1 53.1 53.2 54.1 54.2 55.1 56.1 57.1 57.2 58.1 59.1 59.2 59.3 59.4 59.5 59.6 60.1 60.2 61.1 62.1 63.1 64.1 65.1 66.1 67.1 68.1 69.1 70.1 71.1 72.1 73.1 74.1 75.1 76.1 77.1 78.1 79.1 80.1 81.1 82.1 83.1 84.1 85.1 86.1
Исус Христос суперзвезда „Исус Христос суперзвезда“ e рок опера на Тим Райс и Андрю Лойд Уебър, представена за първи път на сцена през 1971 г., която разглежда политическите и междуличностни сблъсъци на Юда Искариотски и Исус. Действието приблизително следва каноничното евангелие за последната, страстната седмица от живота на Исус, като започва с пристигането на Исус и неговите последователи в Йерусалим, и завършва с разпването му на кръст. Поставянето на спектакъла на Бродуей (Ню Йорк е най-големия еврейски град в света) предизвиква множество обществени спорове и противоречиви оценки, като става причина за протести от страна на много религиозни групи. През 1973 година в Израел е заснет филмовият вариант на мюзикъла с режисьора Norman Jewison. Преди това рок операта е позната на публиката като музикален албум, в който партията на Исус е изпята от Иън Гилън, участват още и Murray Head и Gary Glitter. В сценичния вариант на мюзикъла не участва никой от тези изпълнители. [редактиране] Сценарий и песни [редактиране] Първо действие Действието в мюзикъла интерпретира художествено историята на Исус Христос преди Разпятието му по евангелията. След кратка увертюра пиесата започва с музикален монолог на апостол Юда, който изказва загрижеността относно нарастващата популярност на Исус като "INRI" и негативните последици, до които това може да доведе ("Heaven on Their Minds"). Въпреки че Юда все още обича Исус, той вярва, че Исус е просто човек и че движението става прекалено голямо и ще бъде сметнато за заплаха от властите. И така Юда мисли, че когато се стигне до този момент не само Христос, но и всичките му последователи ще понесат последиците. За разлика от Исус, Юда смята, че светската цел на движението е да се сложи край на мизерията и да се помогне на бедните. Въпреки предупрежденията на Юда, последователите на Исус мислят само за отиването в Йерусалим, заедно с него. Когато питат Исус, кога ще пристигнат в Йерусалим, той им казва да спрат да се тревожат за бъдещето, тъй като вече всичко е предопределено от съдбата ("What's the Buzz?"). Виждайки, че Исус се дразни от ропота на последователите си, Мария Магдалена му помага да се успокои като го масажира с мехлеми. Юда изказва загрижеността си относно свързването на Исус с Мария. Той смята, че обвързвайки се с нея Исус опровергава всичко което е казал и това ще бъде използвано срещу него и последователите му ("Strange Thing Mystifying"). Исус се ядоства и казва на Юда, че не е безгрешен и няма право да съди другите. Тогава Исус упреква апостолите, че са негова сянка и заявява, че нито един от тях не го е грижа за него. Мария Магдалена уверява Исус, че всичко ще е наред и се опитва да го успокои с още мехлем ("Everything's All Right"). В отговор Юда разярен настоява, че парите с които е закупен мехлемът е трябвало да бъдат използвани в помощ на бедните. Исус натъжен обяснява, че нито той, нито последователите му имат достатъчно пари, за да помогнат на всички бедни. В същото време Йосиф Кайафа, тъст му Анна Бен Сет и други висши еврейски духовници се събират, за да обсъдят Исус и неговото движение. Подръжниците му достигат хиляди и се е стигнало дотам, че властите се боят от бунт. С оглед на размерите на движението на Исус и факта, че то е съставено предимно от евреи, които не са склонни да приемат римляните с тяхната върховна власт, духовниците считат, че Исус се превръща в заплаха за Римската империя. А ако империума е заплашен, тогава много евреи ще страдат, вероятно дори и тези, които не са подръжници на Исус. Докато всички обсъждат как да решат проблема с Исус, Кайафа заявява че единственото решение е Исус да бъде убит ("This Jesus Must Die") /действието противоречи на историческата достоверност/. Когато Исус и последователите му пристигат в Йерусалим се изправят срещу Кайафа, който настоява Исус да ги разпусне. Исус отговаря, че да се сложи край на хистерията е невъзможно ("Hosanna"). След това до Исус се приближава Симон Зилота (виж и Юда Зилот). Осъзнавайки популярността, с която се е сдобил Исус, той му предлага, да поведе тълпата във война срещу Рим и да се сдобие с абсолютна власт ("Simon Zealotes"). Но Исус буйно отхвърля предложението и обяснява, че никой от последователите му не разбира какво е истинската власт, нито разбират истинското му послание ("Poor Jerusalem"). Междувременно Пилат Понтийски (управителя на римската провинция Юдея) разказва, че е сънувал за среща с Исус, в резултат от която видял смъртта на Исус, за която той (Пилат) е набеден. Въпреки всичко Пилат не разбира изцяло значението на съня си ("Pilate's Dream"). Исус влиза в храма в Йерусалим и разбира, че е превърнат в пазар, на който се продава всичко от оръжия до проститутки и дрога. Той е бесен и настоява продавачите да напуснат храма ("The Temple") - виж изгонване на търговците от храма. Гневен и уморен Исус се скита и се озовава пред тълпа прокажени, сакати и просяци, които искат да бъдат излекувани. Тълпата е огромна и Исус е залят от нея. Неспособен да реши проблемите на всички, Исус казва на хората сами да се лекуват. След като тълпата се разотива Мария Магдалена намира разтроения Исус. Тя му казва да си почине. ("Everything's Alright-Reprise") Докато той спи, Мария разсъждава върху факта, че е влюбена в Исус, а той не е като никой от мъжете, в които е била влюбена. За това тя не знае как да се справи с чувствата си ("I Don't Know How to Love Him"). Междувременно Юда се тревожи все повече за разрастващото се движение на Исус. Той обещава да помогне на свещенниците в заговора срещу Исус, като се подчератава, че мотивите му не са егоистични ("Damned for All Time"). Кайафа настоява Юда да разкрие местонахождението на Исус, за да могат властите да го арестуват. В замяна на информацията Юда ще получи пари - 30 сребърника. Първоначално той отхвърля предложението, поради етически съображения. Но в крайна сметка приема, когато Кайафа му казва, че може да използва парите за благотворителност. Юда решава, че е по-добре да предаде Исус преди движението му да се е разрастнало още повече, което ще доведе не само до неговата смърт, но и до смъртта на последователите му. Поради тази причина той разкрива, че във вторник вечерта Исус от Назарет ще бъде в Гетсиманската градина ("Blood Money"). [редактиране] Второ действие Във вторник Исус се среща с дванадестте апостоли на Тайната вечеря. Той знае, че това ще е последната му вечеря с тях. Докато Исус подава хляб и налива вино на сътрапезниците си, той им припомня, че те трябва да мислят за хляба като за тялото му, а за виното - като за кръвта му. След това ги критикува, че никой няма да го помни след смъртта му и че двама от най-близките му сподвижници ще го предадат и ще се отрекат от него. След това Исус разкрива, че този който ще се отрече от него е Петър. Преди Исус да е продумал, Юда заявява, че той ще е човека, който ще извърши предателството, но Исус го оставя да си отиде. Това ядоства Юда и той обвинява Исус за проблемите, до които са стигнали. Разстроен Юда напуска вечерята, за да намери римските войници и да ги доведе при Исус ("The Last Supper"). След като апостолите заспиват, Исус говори с Господ, като се обръща към него с "татко". Исус Го пита защо той трябва да умре и от какво значение ще бъде това в божия план. Но Исус осъзнава, че не може да се противопостави на божиите намерения (независимо дали разбира последствията от смъртта си или не) и приема съдбата си ("Gethsemane"). Юда пристига с римските войници. За да им посочи кой точно е Исус, той го целува по бузата посредством целувката на Юда. След това Исус е арестуван. Когато апостолите се събуждат, се опитват да се противопоставят на войниците и да освободят Месията, но Исус им казва да свалят оръжията и да оставят властите да го одведат при Кайафа. Когато войниците го водят при Кайафа, тълпа имитираща репортери, пита Исус какво смята да прави, но той отказва да коментира. Когато двамата се срещат, Кайафа пита Исус дали е Божи Син. Исус отговаря: "Това е което вие твърдите, а вие твърдите, "че съм", т.е. според евангелията това е репликата на Исус пред Пилат. Този отговор е достатъчна причина за свещениците да изпратят Исус при Пилат Понтийски ("The Arrest"). В същото време апостол Петър се сблъсква със старец, войник и девойка при някакво огнище. Те твърдят, че са виждали Петър с Исус, но и на тримата Петър отвръща, че не познава такъв човек. Свидетел на тази сцена става Мария, която след като остава сама с Петър го пита защо се е отрекъл от Исус. Той отговаря, че трябвало да го направи, за да се спаси от арест, в случай, че се разбере, че е близък приятел на Исус. Мария се пита как Исус е знаел предварително, че Петър ще се отрече от него ("Peter's Denial"). Когато Исус пристига при Пилат, Пилат му се присмива. Когато му задава същия въпрос като духовниците, Исус отговаря по същия начин. Пилат е недоволен от отговора и заявява, че тъй като Исус е от Галилея, той не е под негова юрисдикция и го праща при Ирод Антипа ("Pilate and Christ"). Ирод Антипа е чул за слуховете около Исус и е нетърпелив да се срещне с него. Той иска от него много неща: "Превърни водата ми във вино", "Разходи се върху водата в басейна ми", но Исус го пренебрегва. Ирод Антипа решава, че Исус е поредния фалшив месия и изобщо не иска да се занимава с него. Изпраща го обратно при Пилат ("King Herod's Song"). В сцена прибавена за продукцията на Бродуей, Мария Магдалена и апостолите с тъга си спомнят за началото на движението им и им се иска да могат да започнат всичко от начало ("Could We Start Again Please?"). Тогава Юда вижда Исус пребит и смачкан от властите. Чувствайки силна вина, той се среща отново със свещениците и се разкайва за постъпката си. Юда усеща, че впоследствие ще го обвинят за смъртта на Исус и ще бъде запомнен като предател. Кайафа му казва, че няма от какво да се срамува и стореното от него ще спаси всички. Независимо от всичко, това не помага на Юда да се отърве от вината си. Когато остава сам, той се чувства предаден от Господ, че във висшия си план, е избрал именно него да предаден Исус. След това Юда се обесва ("Judas' Death"). Исус е заведен отново при Пилат, за да бъде съден. Пилат иска от него да се защитава, но Исус едва говори. Тогава Пилат пита тълпата дали би разпнала своя INRI, на което те отвръщат: "Нямаме друг цар освен Цезар". (В бродуейската продукция е добавена допълнителна строфа, в която Пилат смъмря тълпата за внезапната почит към Цезар и заявява, че смята тяхното "търсене на Месия за глупаво". След това казва, че тъй като Исус е душевноболен и е арестуван, не заслужава да умре и иска от тълпата да му даде основателна причина, за да го осъди. Тълпата започва да крещи как Исус оскърбява Рим. Тогава Пилат нарича тълпата лицемери, т.е. фарисеи, тъй като тяхната ненавист към Рим е много по-голяма от тази на Исус). Пилат няма желание да осъжда на смърт Исус и в опит да задоволи кръвожданата тълпа нарежда да го бичуват. След 39 удара тълта все още е недоволна. Исус вече е толкова пребит, че Пилат не може да понесе вината. Надявайки се, че ще може да освободи Исус, Пилат го моли да се защитава, но той отново се въздържа от всякаква защита. Крещящата тълпа и отказа на Исус да се защитава не оставят никакъв избор на Пилат и той с неохота нарежда Исус да бъде разпнат на кръст. Пилат заявява, че тъй като Исус не иска да се защитава, той (Пилат) си "измива ръцете" от смъртта му ("Trial Before Pilate"). Докато Исус се приготвя да бъде разпнат, при него идва духът на Юда. Юда го пита, защо е решил да си отиде по такъв начин и дали това, което му се случва е част от божия план ("Superstar"). Исус бавно умира на кръста ("The Crucifixion"). Пиесата завършва с оркестрово изпълнение - "John 19:41". Препратката е към Библия, където Исус е положен в гробницата си: "На онова место, дето беше разпнат, имаше градина, и в градината - нов гроб, в който още никой не бе полаган". След тези събития художествено интепретирани в мюзикъла следва и историческия хепиенд - през месец септември 70 г. Тит превзема Йерусалим, сривайки Втория храм (от който остава стената на плача), след което по Виа Сакра е устроен най-грандиозния триумф, а след десетина години е построена и арката на Тит. [редактиране] Музика [редактиране] Оркестрация Музикалните инструменти използвани в пиесата са флейта, кларинет, обой, фагот, валдхорна, тромпет, тромбон, барабани, перкусия, електрическа китара, електрически бас, цигулка, виола и виолончело. [редактиране] Албум от Бродуей Операта е издадена първо като албум и след това е представена на сцена - първо на Бродуей, а после на West End, в Лондон (същия подход ще дъде използван от Уебър и Райс и при втория им хит "Евита"). В оригиналния албум, партиите на Исус са изпълнявани от вокала на Deep Purple Иън Гилън, а тези на Юда от Мъри Хед. Гари Глитър има една реплика като свещеник, а Майкъл Д'Або се появява в ролята на Ирод Антипа. "Superstar", изпята от Юда и "I Don't Know How to Love Him", изпята от Мария Магдалена (Ивон Елиман) стават големи хитове (кавър на втората, направен от Хелън Реди, също ще достигне топ 10 в САЩ, в началото на 1971 г.). Оригиналния албум има силен рок привкус и е много различен от по-късните творби на Уебър. Това от части е породено от емоционалното пеене на Хед и Гилън и изпълненията на известни рок сешън музиканти като китариста Нийл Хъбард и Крис Спединг, басиста Алан Спенър и барабаниста Брус Роланд. [редактиране] Ранни изпълнения През юни 1971 г. е изпълнена "първата" американска сценична версия от учениците в гимназията Southold, Ню Йорк. Освен нея се изнасят и други представления, без разрешението на авторите и това довежда до съдебен иск, в резултат на който са спрени стотици изпълнения изнасяни преди официалната премиера. Пиесата все пак остава любима на общинските и областните театри, като често жени изпълняват мъжките партии (най-вече тези на Юда). [редактиране] На Бродуей На 12 октомври 1971 г., режисирана от Том О'Хорган, "Исус Христос суперзвезда" е изнесено в Mark Hellinger Theatre на Бродуей. Пиесата получава смесени отзиви и оценки, а от Ню Йорк Таймс смятат, че това е една безсърдечна продукция. Андрю Лойд Уебър също я критикува остро. В представлението участват Джеф Фенхолд, Бен Верийн и Боб Бингам. Бари Денен и Ивон Елиман (оригиналните Кайафа, Пилат и Мария Магдалена) участват в представлението, а също така и Тед Нийли и Анита Морис. Карл Андерсън влиза в ролята на Юда, когато Верийн се разболява. Представлението е свалено след внушителните 18 месеца. [редактиране] Спорове Изпълненията на Бродуей и следващите продукции са порицани от някои религиозни общности. Тим Райс казва: "Идеята е да се погледне Исус през очите на Юда и Исус като човек, а не като бог". Някои християни считат това, както и пропускването на възкресението като светотатство. Те също така намират образа на Юда за прекалено съчувствен и предизвикващ симпатия, а някои от критиките на Исус за противни. В същото време, някои евреи твърдят, че пиесата подсилва антисемитските твърдения, че именно те са виновни за смъртта на Исус. Тези твърдения са породени от факта, че повечето евреи в пиесата са представени като злодеи (Кайафа и другите духовници, Ирод Антипа) и тълпата искаща смъртта на Исус. Много религиозни групи протестират пред театрите по време на първите изпълнения на Бродуей. В края на века фурора около пиесата отшумява до толкова, че често се изпълнява от църковни трупи, които я приемат като светска пиеса за Исус. [редактиране] Други продукции от 1970-те През 1971 г., "Исус Христос суперзвезда" е изнесена в Унгария. Изпълнението е базирано на оригиналната студийна версия, а музикалните части са трансформирани за петчленни рок групи. Групата Korong (от която Тибор Миклош превежда либретото), след няколко изключително успешни представления в университетски клубове в Будапеща е забранена. В Palace Theatre, Лондон, пиесата е изнесена през 1972 г. В ролята на Исус влиза Пол Николас, а в тази на Юда - Стивън Тейт. Тази продукция е много по-успешна и се играе осем години, с което става най-дълго изпълняваната пиеса за времето си във Великобритания (впоследствие е изместена и в момента е на пето място). По време на 20-тата си годишнина, в пиесата все още участва Пол Николас. През май 1972 г., оригинална австарлийска продукция е изнесена в Capitol Theatre, Сидни, а по-късно е преместена в Palais Theatre, Мелбърн. Режисирана от Джим Шарман, в пиесата участват Тревир Уайт (Исус), Джон Инглиш (Юда) и Марчия Инес (Мария Магдалена), която е първата черна актриса, която изпълнява тази роля. През 1976 г., "Исус Христос суперзвезда" тръгва на първото си американско турне. То продължава до 1980 г. [редактиране] Продукции от 1990-те През 90-те пиесата продължава да се изпълнява. През 1994 г., в Нова Зеландия са внесени промени в продукцията: добавено е китарно соло в началото, изпълнявано от китарист, поставен върху издигната платформа; всички изпълнители са без сандали; червен лазер е използван за камшика по време на бичуването; лазери са използвани и за раните при разпването; представлението приключва с резширяваш се зелен конусов лазер, центриран върху тялото на Исус, който в крайна сметка поглъща и публиката. През 1994 г. е изнесено представлението "Исус Христос суперзвезда: Възкресение" в Атланта, Остин и Сиатъл. Тази версия е изнесена от много актьори от алтернативната сцена на Атланта. През 1992 г. е изилъчена радио версия по BBC Radio 2. [редактиране] Други продукции "Исус Христос суперзвезда" става културен феномен и има редица продукции в различни държави между които Унгария, Индия, Нова Зеландия, Италия, Франция, Мексико, Чили, България, Южна Африка, Швеция, Русия, Полша, Гърция, Австралия, Филипините, Япония, Панама, Колумбия, Боливия (където е излъчвана и по телевизията) и още много други. В Германия (като най-засегната от националсоциализма) представленито е изпълнявано всяка година в редица общински театри. [редактиране] Филми Филмова адаптация на пиесата излиза през 1973 г. Филмът, режисиран от Норман Джуисън, е заснет в Израел и Близкия Изток. Тед Нийли и Карл Андерсън са номинирани за Златен Глобус за ролите съответно на Исус и Юда. Както и в оригиналаната бродуейска пиеса, Боб Бингам играе Кайафа. Бари Денен (Пилат Понтийски) и Ивон Елиман (Мария Магдалена) са единствените, които участват в оригиналния студиен запис и в постановката на Бродуей. Въпреки че е критикуван от някои религиозни общности, като цяло филмът е приет добре. През 2000 г., е направена втора адаптация с участието на Глен Картър (Исус), Джером Прадон (Юда) и Рик Майал (Ирод). Филмът е режисиран от Ник Морис и печели Еми през 2001 г. [редактиране] Награди [редактиране] Номинации за Тони, 1972 - За най-добра партитура: музика - Андрю Лойд Уебър; либрето - Тим Райс - За най-добър актьор в мюзикъл: Бен Верийн - За най-добър сценичен дизайн: Робин Уегнър - За най-добри костюми: Ранди Барчело - За осветление: Джулс Фишър [редактиране] Театрални световни награди, 1972 - Театрала светвна награда: Бен Верийн (победител) [редактиране] Драматични пюпитър награди, 1972 - Драматична пюпитър награда за най-обещаващ композитор: музика - Андрю Лойд Уебър (победител) [редактиране] Номинации за Тони, 2000 - Награда Тони за най-добро възстановяване на мюзикъл: продуцирана от The Really Useful Superstar Company, Inc., Nederlander Producing Company of America, Inc.; с помощта на Тери Алан Крамър [редактиране] Източници Преведена от английската Уикипедия. [редактиране] Вижте също - Проповед на планината - Стефан (светец) - Богохулство - Богоубийство - Богоборство - Исус на съд пред Синедриона - Обсада на Йерусалим (70) - Майстора и Маргарита - Големият Сатана - Кой е написал Библията?
1.1 2.1 2.2 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 4.1 5.1 6.1 7.1 7.2 7.3 7.4 8.1 8.2 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 10.1 10.2 10.3 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 13.1 13.2 14.1 14.2 14.3 14.4 14.5 15.1 15.2 15.3 15.4 16.1 16.2 16.3 16.4 16.5 16.6 16.7 16.8 17.1 18.1 18.2 18.3 18.4 18.5 18.6 18.7 18.8 18.9 19.1 19.2 19.3 20.1 20.2 20.3 20.4 20.5 20.6 20.7 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5 22.1 22.2 22.3 23.1 23.2 23.3 23.4 24.1 25.1 25.2 25.3 25.4 25.5 25.6 25.7 26.1 26.2 26.3 26.4 26.5 26.6 26.7 26.8 26.9 26.10 26.11 27.1 27.2 28.1 28.2 28.3 29.1 30.1 31.1 32.1 33.1 33.2 33.3 33.4 33.5 33.6 34.1 34.2 34.3 35.1 36.1 36.2 36.3 37.1 38.1 38.2 38.3 38.4 38.5 39.1 40.1 40.2 40.3 40.4 40.5 40.6 41.1 42.1 43.1 43.2 43.3 44.1 44.2 44.3 45.1 45.2 45.3 45.4 46.1 47.1 47.2 47.3 48.1 48.2 49.1 49.2 49.3 50.1 50.2 50.3 50.4 51.1 51.2 52.1 52.2 52.3 52.4 52.5 52.6 52.7 52.8 54.1 54.2 54.3 54.4 54.5 55.1 55.2 56.1 56.2 56.3 56.4 57.1 58.1 59.1 59.2 59.3 60.1 61.1 62.1 63.1 64.1 65.1 65.2 65.3 65.4 65.5 66.1 66.2 66.3 67.1 68.1 69.1 70.1 71.1 72.1 73.1 74.1 75.1 76.1 77.1 78.1 79.1
Jesus Christ Superstar 2008/9 Schools Wikipedia Selection. Related subjects: Musical Recordings and compositions Jesus Christ Superstar is a rock opera by Tim Rice and Andrew Lloyd Webber. Introduced in 1970, it highlights the political and interpersonal struggles of Judas Iscariot and Jesus. The action largely follows the canonical gospels' accounts of the last weeks of Jesus' life, beginning with Jesus and his followers arriving in Jerusalem and ending with the Crucifixion. Twentieth-century attitude and sensibilities as well as contemporary slang pervade the lyrics, and ironic allusions to modern life are scattered throughout the political depiction of the events. Stage and film productions accordingly feature many intentional anachronisms. A large part of the plot focuses on the character of Judas who is depicted as a conflicted, tragic figure who is not satisfied with what he views as Jesus's lack of planning, and alarmed by his relatively recent claims of his divinity. Plot and songs - Act I After a short overture the play begins with a musical monologue from apostle Judas Iscariot, who expresses concern over Jesus' ever rising popularity as a "king" and the negative repercussions that it will have ("Heaven on Their Minds"). While Judas still loves Jesus, he believes that Jesus is just a man and that the movement is getting too large and will eventually be seen as a threat to the higher order. And, so Judas believes, once this comes to pass, not only will Jesus receive the consequences, but so will all of his followers. Unlike Jesus, Judas views the movement as a secular quest to end poverty and aid the poor. However, Judas' warning falls on deaf ears, as Jesus' followers have their minds set on going to Jerusalem with Jesus. As they question Jesus as to when they will be arriving in Jerusalem, Jesus tells them to stop worrying about the future since whatever will happen is already predetermined by fate ("What's the Buzz?"). Recognizing that Jesus is irritated by the badgering from his followers, Mary Magdalene helps Jesus relax by massaging him with ointment. However, Judas expresses concern over the fact that Jesus is associating himself with Mary. Judas says that by associating with her, he (Jesus) is contradicting everything that he says and this, in turn, will be used against him and his followers ("Strange Thing Mystifying"). Jesus gets angry and tells Judas that unless he is without sin himself, he should not be judging the character of others. Jesus then reproaches his apostles of being "shallow, thick and slow," and exclaims that not a single man among them cares about him. Mary Magdalene tries to assure Jesus that everything will be all right and attempts to relax him with more ointment ("Everything's All Right"). In response, Judas angrily insists that the money used to obtain the ointment should have been used for more to help the poor. Jesus sadly explains that he and his followers do not have the resources to help every poor person. Meanwhile, Caiaphas, Annas and other high-ranking proud Jewish priests meet to discuss Jesus and his movement. At this point, his followers continue to grow by the thousands, so much that even the higher order is aware of the hype. Given the size of Jesus' movement and the fact that the movement consists of Jews who are unwilling to accept the Romans as their kings (in contrast to the high Jewish priests), the priests believe that he is becoming a threat to the Roman Empire. And if the Roman Empire is threatened, then many Jews will suffer – perhaps even those who are not following Jesus. As all of the priests attempt to solve the problem of Jesus and his followers, Caiaphas states that the only real solution is to kill Jesus ("This Jesus Must Die"). As Jesus and his followers arrive in Jerusalem, they are confronted by Caiaphas, who demands that Jesus disband them. However, Jesus replies that putting an end to the hysteria is impossible ("Hosanna"). Afterwards, Jesus is approached by his apostle Simon Zealotes. Realizing the popularity that Jesus has attained, Simon suggests that he (Jesus) lead his mob in a war against Rome and gain absolute power ("Simon Zealotes"). But Jesus vehemently rejects this suggestion, stating that none of his followers understand what true power is nor do they understand his true message ("Poor Jerusalem"). Meanwhile, Pontius Pilate, the governor of Judea, reveals that he has dreamed of meeting with Jesus and seen the aftermath of Jesus' death, where he, Pilate receives all of the blame. However, Pilate is not entirely clear of the meaning of his dream ("Pilate's Dream"). Jesus arrives at the temple in Jerusalem and finds that it is being used for selling everything from weapons to prostitutes, and drugs. When Jesus arrives, he is furious and demands that the merchants and money changers leave the temple ("The Temple"). Angry and tired, Jesus wanders off and gets confronted by a mob of lepers, cripples, and beggars, all wanting to be healed. However, the mob is too large and Jesus gets overwhelmed. Unable to solve everyone's problems for them, Jesus tells the crowd to heal themselves. After the mob leaves, Mary Magdalene finds Jesus upset. Mary tells him to rest. ("Everything's Alright-Reprise") While Jesus is asleep, Mary reflects on the fact that while she is in love with Jesus, he is unlike any man that she has loved before. As a result, Mary does not know how to cope with her feelings (" I Don't Know How to Love Him"). Meanwhile, Judas worries more and more about Jesus' ever growing movement. He promises to help the priests against Jesus, while emphasizing that he is acting with unselfish motives ("Damned for All Time"). Caiaphas demands that Judas should reveal the whereabouts of Jesus, so that the authorities can apprehend him and imprison him. In exchange for the information, Judas is offered money. Judas initially turns down the offer, as it raises some ethical concerns within him. But he eventually obliges when Caiaphas tells of charities that he can give the money to. Judas decides that it would be better to turn Jesus in before his movement gets any bigger, which would thus lead to the deaths of not only him, but all of his followers as well. Thus, presumably to save the thousands of followers and himself, Judas reveals that on Thursday night, Jesus of Nazareth will be at the garden of Gethsemane ("Blood Money"). - Act II On Thursday, Jesus meets with his twelve apostles for the Last Supper. Jesus realizes, unbeknownst to the apostles, that this will be his last supper with them. As Jesus passes bread and pours wine for his dining partners, he reminds them that they should remember him during supper by thinking of the wine as his blood and the bread as his body. Upon reflection, he angrily exclaims that nobody will even remember him after he dies and that two of his closest friends will betray and deny him. Jesus then reveals that Peter will be the one who denies him, not once, but three times. Before Jesus says another word, Judas reveals to everyone that he is the person who will make the betrayal, but Jesus allows him to go. Judas attempts to explain why he will do it, but Jesus refuses to listen. This makes Judas angry and he blames Jesus for all the trouble that has occurred up until this point. Upset, Judas leaves to find the Roman soldiers and bring them to Jesus ("The Last Supper"). After his apostles go to sleep, Jesus speaks to God, addressing him as "father." Jesus questions God as to why he must be the one to die and what his death will mean in the grand scheme of things. But Jesus recognizes that he cannot go against God's divine plan – whether he knows what his death will mean or not – and agrees to die in accordance with the plan ("Gethsemane"). Judas arrives with the soldiers and, in order to point Jesus out to them, kisses him on the cheek. Afterwards, Jesus gets arrested. As his apostles wake up, they attempt to fight the authorities in order to free their messiah, but Jesus asks them to put their swords away and let the authorities take him to Caiaphas. As the Roman soldiers take him to Caiaphas, a mob, sinisterly imitating newsreporters, asks Jesus what he plans to do, but Jesus declines to comment. When Jesus meets with Caiaphas, Caiaphas asks if he is the son of God. Jesus responds: "That's what you say, you say that I am." This answer provides enough justification for the high priests to send Jesus to Pontius Pilate ("The Arrest"). Meanwhile, Jesus' apostle Peter is confronted by an old man, a soldier, and a maid by a fire. Each state that they remember seeing him with Jesus, but to all three people, Peter denies that he knows him. Peter's denial is witnessed by Mary, who, after the three people leave, asks Peter why he denied Jesus. Peter responds that he had to do it in order to save himself, since he would possibly be arrested and prosecuted if it is discovered that he is a close friend of Jesus. Mary wonders how Jesus knew ahead of time that Peter would deny him ("Peter's Denial"). When Jesus is brought to Pilate, Pilate mocks him. When Pilate asks Jesus if he is the son of God, Jesus gives Pilate the same answer that he gave Caiaphas: "that's what YOU said" (in the original recording). Pilate is unsatisfied with his answer, but eventually comments that since Jesus is from Galilee he is not under his jurisdiction, and sends him to King Herod ("Pilate and Christ"). King Herod has heard all the hype about Jesus and is excited to finally meet him. But Herod becomes frustrated when Jesus opts to not demonstrate his alleged supernatural powers. Herod decides that Jesus is just another phony messiah and does not even want to take the time to prosecute him. Herod sends him back to Pilate ("King Herod's Song"). In a scene added for the Broadway production, the apostles and Mary Magdalene wistfully remember the beginnings of their movement and solemnly wish that they could just start again ("Could We Start Again Please?"). At this point, Judas has seen Jesus, beaten and battered by the authorities. Judas, now feeling extreme guilt, meets again with the high priests and expresses regret over what he has done. Judas feels that in the aftermath, he will be blamed for the death of Jesus and will forever be remembered as a traitor. Caiaphas states that Judas has nothing to be ashamed of and that what he has done will save everyone. However, this does nothing to rid Judas of his guilt. As Judas is left alone, he feels betrayed by God for having chosen him, within the divine plan, to be the one to betray Jesus. Judas blames God for murdering him and hangs himself ("Judas' Death"). Jesus is brought back to Pilate for his trial. Pilate asks Jesus to defend himself, but Jesus barely speaks. Pilate declares that while Jesus is not mentally stable, he still does not deserve to die. But this does not satisfy the crowd, who continually ask Pilate to crucify him. Reluctant to kill Jesus, Pilate attempts to satisfy the crowd's bloodlust by flogging him. After 39 lashes, however, the crowd is still unsatisfied. At this point, Jesus is so badly beaten that Pilate cannot handle the guilt. Hoping that he can somehow free Jesus, Pilate pleads with him to defend himself. But once again, Jesus refrains from any such defense. With the crowd screaming for Jesus' crucifixion and with Jesus refusing to give a reason for Pilate not to kill him, Pilate reluctantly agrees to crucify him. Pilate declares that if Jesus won't defend himself, Pilate now "washes his hands" of his death ("Trial Before Pilate"). As Jesus prepares to be crucified, he is met by the spirit of Judas. Judas questions why Jesus chose to arrive in the manner that he did and if what happened to him was really part of a divine plan ("Superstar"). Jesus slowly dies on the cross ("The Crucifixion"). The play ends with an orchestral piece, "John 19:41." The title is a reference to a verse in the Bible about Jesus being laid in the tomb (Now in the place where he was crucified there was a garden; and in the garden a new sepulchre, wherein was never man yet laid John 19:41) Music Instrumentation The musical is scored for Flute/Piccolo, Flute/Clarinet, Oboe, Bassoon, Horn, 2 Trumpets, Trombone, Drums, Percussions, Electric Guitar, Electric Bass, Violin I and II, Viola and Cello. From album to Broadway The opera was first heard as an album before being staged—on Broadway and later in London's West End. (The same pattern would be followed by Rice and Lloyd Webber's second musical hit, Evita.) On the original album, the part of Jesus was sung by Ian Gillan, known later as lead singer of Deep Purple, Black Sabbath, and others, and that of Judas by Murray Head. The future Gary Glitter had a one-liner as a priest and Michael d'Abo appeared as King Herod. The title song, " Superstar", sung by Judas, and "I Don't Know How to Love Him", sung by Mary Magdalene ( Yvonne Elliman) about her relationship with Jesus, were both big hits. (A cover of the latter song, recorded by singer Helen Reddy, would also reach the top ten on the U.S. pop singles charts in early 1971.) The original album has a strong and often very aggressive rock flavor that's very different from Webber's later work. This is in part due to emotive singing of Murray Head and Ian Gillan and the playing of well-known rock session musicians such as guitarists Neil Hubbard and Chris Spedding, bassist Alan Spenner and drummer Bruce Rowland. The musical arrangements are often multi-layered, featuring rock and classical elements, and contain many abruptly shifting dynamics and time signatures. Early community productions In June of 1971, the "first" US staged version was performed at Southold High School in Southold, New York by students of the school. However, other unauthorized productions were also going on at the time, eliciting a response in court from the authors, eventually shutting down several hundred productions between them before the official premiere (and becoming a benchmark in copyright law). The show remains a favorite for community and regional theatre, sometimes with women taking male roles (particularly Judas). On Broadway On October 12, 1971, the show, directed by Tom O'Horgan, opened at the Mark Hellinger Theatre on Broadway. The Broadway production received mixed reviews, as reviewers from the New York Times deemed it to be a heartless overhyped production; Andrew Lloyd Webber has also criticized it harshly. The show starred Jeff Fenholt, Ben Vereen and Bob Bingham. Carl Anderson stepped into the role of Judas when Vereen fell ill, and the two performers later took turns playing the role. The Broadway show closed after 18 months. Controversy The Broadway show and subsequent productions were condemned by some religious groups. Tim Rice was quoted as saying "The idea of the whole opera is to have Christ seen through the eyes of Judas, and Christ as a man, not as a God." Some Christians considered this, as well as the omission of the resurrection, to be sacrilegious. They also found the character of Judas too sympathetic and some of his criticisms of Jesus offensive. At the same time, some Jews said that it bolstered the anti-Semitic claim that the Jews are responsible for Jesus' death by showing most of the villains as Jewish ( Caiaphas and the other priests, Herod) and showing the crowd in Jerusalem calling for the crucifixion. Many religious groups protested outside the theatre during the first Broadway production. By the turn of the century, the furor over the play had died down so greatly that it is now often performed by church groups, who appreciate it simply as an established secular play concerning Jesus set to music. Other 1970s productions Superstar opened at the Palace Theatre in London in 1972, starring Paul Nicholas as Jesus and Stephen Tate as Judas. This production was much more successful, running for eight years and becoming the United Kingdom's longest-running musical at the time (later surpassed by other works to become the fifth longest-running). During its 20th anniversary, the production featured Paul Nicholas from the original cast as Jesus. In May 1972 the original Australian production opened at the Capitol Theatre, Sydney, later moving to the Palais Theatre in Melbourne. Directed by Jim Sharman, the cast featured Trevor White as Jesus, Jon English as Judas and Marcia Hines as Mary Magdalene (the first black woman to play this role); other cast members included Reg Livermore, Doug Parkinson, John Paul Young and Stevie Wright. It ran until February 1974. In 1976, Jesus Christ Superstar began its first U.S. national tour with a company managed by Laura Shapiro Kramer. The tour continued until 1980. 1977, the musical was performed at the first annual Illinois High School Theatre Festival. Jesus was portrayed, in this rendition, by an African American woman. 1990s productions The North American touring revival of "Superstar" in 1992, titled the AD Anniversary Tour, starred Ted Neeley and Carl Anderson reprising their roles as Jesus and Judas and getting rave reviews for their performances. This production also starred both Dennis DeYoung of Styx and James O'Neil (Founding Artistic Director of the Rubicon Theatre Company in Ventura, CA) as Pontius Pilate, and Syreeta, Irene Cara, and Christine Rea as Mary Magdalene. Originally expected to run for a three to four months, the tour ended up running for five years. A highly acclaimed 1992 Australian concert cast, starred John Farnham as Jesus, Jon Stevens as Judas and Kate Ceberano as Mary Magdalene. The Australian production was produced by the entrepreneur Harry M. Miller. A concert version was performed on November 15 and 16, 1998 to launch the Rubicon Theatre Company in Ventura, California. Three performances were given, starring Ted Neeley, Carl Anderson and the company from the AD Anniversary Tour. All three shows were sold out, and RTC is now in its 9th Season as a major, professional, theatre company in Ventura, CA. In 1994, a New Zealand production (also produced by Harry M. Miller) saw changes in production style, such as the rock guitar solo introducing the show played by a guitarist on a spotlighted, elevated platform, and costuming which included a complete lack of sandals. Jesus was played by Darryl Lovegrove; Caiaphas by Frankie Stevens, elder brother of Jon Stevens (the two played together on stage when the production toured Australia, with Jon in his previous role as Judas); and Judas by the stage, television and cinema star Jay Laga'aia. Red laser was used to represent the whip during the scourging; similarly lasers were used for the wounds of the crucifixion. The show closed with an expanding cone of green laser, centered on Jesus' crucified corpse, shining through mist to eventually envelop the whole audience. Also in 1994, a stage version titled Jesus Christ Superstar: A Resurrection was produced and performed in Atlanta, Austin and Seattle. This version featured many musicians from the Atlanta alternative scene, including the Indigo Girls members Amy Ray as Jesus and Emily Saliers as Mary Magdalene, and fellow guitarist Michael Lorant as Judas. In 1997, Superstar was revived in London. Directed by Gale Edwards, this version of Superstar was updated to appeal to a new generation of fans. It starred Steve Balsamo and Zubin Varla as Jesus and Judas. Referred to as the " Lyceum Production," it was relatively successful. This eventually led Gale Edwards to restage the show for a UK tour, followed by a video starring Glenn Carter as Jesus and Jerome Pradon as Judas. This "new" interpretation of the show was revived on Broadway in 2000 again starring Carter, but a last minute change made Tony Vincent, who had played Simon in the video, step into the role of Judas. It opened to mixed reviews and closed quickly. It was more popular in its UK/European run; it opened in 1998 and closed around 2001. In 2002, a national tour was begun with the 1980s rock star Sebastian Bach as Jesus and Carl Anderson once again as Judas. Bach received mixed reviews, while Carl Anderson was again praised. In April 2003, following a disagreement with the director, Bach was replaced with the Broadway star Eric Kunze. Carl Anderson eventually left the show after being diagnosed with leukemia and died in 2004. He was replaced by Lawrence Clayton, who had appeared as Simon and understudied the part of Judas in the previous national tour. In 2004 a UK tour began. Glenn Carter reprised his role as Jesus and the British pop star James Fox played Judas. A live-in-concert, one-night only, performance of JCS took place at The Ricardo Montalban Theatre in Los Angeles, CA on August 13, 2006, reuniting Ted Neeley, Yvonne Elliman and Barry Dennen from the 1973 film, Broadway and Los Angeles productions of the show, as well as Ben Vereen (the original Judas on Broadway), and Jack Black as Herod. The performance also featured Larry Friedman as Annas, Chris Carey as Caiaphas, and Chuck DiMaria as one of the priests. All three were featured performers in the AD Anniversary Tour between 1993 and 1997, as well as the world-famous Agape Choir. The performance benefitted YouTHeatre-America!, and The Ricardo Montalban Theatre. Also in 2006, a tour (billed as "The Ted Neeley Farewell Tour"), starring Ted Neeley as Jesus and Corey Glover (of rock band Living Colour) as Judas, began in September and has played over 120 venues to date, with bookings through 2008. Other international productions The show has become a cultural phenomenon and has been produced many times, including productions in Ireland, Hungary, India, New Zealand, Italy, France, Mexico, Chile, Bulgaria, South Africa, Sweden, Russia, Poland, Greece, Australia, The Philippines, Panama, Colombia (Misi Group), Bolivia (where it was also released as a TV movie) and many more. Two notable Jesus were Takeshi Kaga of Iron Chef fame in the 1976 Japanese version, and the singer Camilo Blanes Cortés aka Camilo Sesto in the 1975 Spanish one. In Germany, the show can be seen every year in different productions by a number of the country's repertory theaters. Other recordings and broadcasts The 1992 Australian production released an Australian Cast Recording. In a 1992 radio production for BBC Radio 2, Jesus was played by Tony Hadley, Judas by Roger Daltrey and Mary Magdalene by Frances Ruffelle. A studio recording of the 1994 production was released, as well as a VHS recording of the performance at SXSW in Austin. Films A film adaptation of Jesus Christ Superstar was released in 1973, and was the eighth highest-grossing film of that year. The film, directed by Norman Jewison, was shot in Israel and other Middle Eastern locations. Ted Neeley and Carl Anderson were both nominated for 1974 Golden Globe Awards for their portrayals of Jesus and Judas. Bob Bingham reprised the role of Caiaphas, having played the part in the original Broadway production. Though it attracted criticism from some religious groups, the film was generally well received. A further adaptation was released in 2000, starring Glenn Carter as Jesus, Jérôme Pradon as Judas and Rik Mayall as Herod. The film was directed by Gale Edwards and Nick Morris, and won an Emmy in 2001 for Best Performing Arts film. The style of the film is more like the stage version than the location-based 1973 adaptation, and used many of the ideas from the tour from around that time. Awards 1972 Tony Award nominations - Tony Award for Best Original Score - Music by Andrew Lloyd Webber; Lyrics by Tim Rice - Tony Award for Best Featured Actor in a Musical - Ben Vereen - Tony Award for Best Scenic Design - Scenic Design by Robin Wagner - Tony Award for Best Costume Design - Costume Design by Randy Barcelo - Tony Award for Best Lighting Design - Lighting Design by Jules Fisher 1972 Theatre World Award - Theatre World Award - Ben Vereen (WINNER) 1972 Drama Desk Awards - Drama Desk Award for Most Promising Composer - Music by Andrew Lloyd Webber (WINNER) 2000 Tony Award nomination - Tony Award for Best Revival of a Musical - Produced by The Really Useful Superstar Company, Inc., Nederlander Producing Company of America, Inc.; Produced in association with Terry Allen Kramer