http___en.wikipedia.org_wiki_Ivan_Fichev_2.xml
1.1 2.1 2.2 3.1 4.1 5.1 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 7.1 7.2 7.3 8.1 8.2 9.1 10.1 10.2 11.1 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 12.7 13.1 13.2 14.1 15.1 15.2 15.3 16.1 16.2 16.3 17.1 17.2 18.1 19.1 19.2 19.3 19.4 19.5 20.1 21.1 22.1 23.1 23.2 24.1 25.1 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 31.1 32.1 33.1 34.1 34.2 35.1 36.1 37.1 37.2 38.1 39.1 39.2 40.1 40.2 41.1 41.2 42.1 42.2 43.1 44.1 45.1 46.1 46.2 47.1 47.2 47.3 48.1 48.2 48.3 49.1 50.1 51.1 52.1 53.1 54.1 55.1 56.1 57.1 58.1 59.1 60.1 61.1 62.1 63.1 64.1 65.1 66.1 67.1 68.1
Иван Фичев - Тази статия е за генерала. За режисьора вижте Иван Фичев (режисьор). Иван Иванов Фичев е български офицер (генерал лейтенант), началник на Щаба на армията (1910 — 1914), военен министър (1914 — 1915), военен историк и академик. Съдържание Биография[редактиране | редактиране на кода] Иван Фичев е роден на 15 април 1860 г. в Търново. Внук е на възрожденския самобитен архитект Колю Фичето. Първоначално учи в родния си град при известния тогава учител и изтъкнат педагог Георги, след което продължава в подготвителния клас на даскал Петър, след това в класно училище, в което преподаватели са Цани Гинчев, Ангел Границки и др. След това Иван Фичев продължава обучението си в Габрово. Учи и в Робърт колеж в Цариград. През 1877 г. постъпва в т.н. Второ опълчение (новите 6 дружини на българското опълчение, формирани на освободената българска земя). Благодарение на доброто си обучение бива забелязан от руското командване и прехвърлен от 8-ма опълченска дружина и назначен за преводач на габровския окръжен управител, а след това и на търновския губернатор, след което става секретар на търновския окръжен началник. На 26 май 1880 г. постъпва като юнкер във Военното училище в София, на 30 август 1882 г. завършва (девети по успех от 62 випускници), произведен е в чин подпоручик и зачислен в 20-а пехотна варненска дружина. На 30 август 1885 г. е повишен в чин поручик. Сръбско-българска война (1885)[редактиране | редактиране на кода] По време на Сръбско-българската война (1885) е командир на 2-ра рота от 5-а запасна дружина на 5-и пехотен дунавски полк. Участва в защитата на Видинската крепост (12-16 ноември). Между двете войни[редактиране | редактиране на кода] През 1886 година поручик Фичев е редактор на първия български военен вестник „Народна защита“, чийто първи брой излиза на 30 май 1886 в Търново.[1]. На 1 януари 1887 г. е произведен в чин капитан. През 1898 завършва Военната академия в Торино, Италия. На 1 януари 1892 г. е произведен в чин майор, на 1 януари 1899 в чин подполковник, на 1 януари 1903 в чин полковник. На 9 януари 1905 г. полковник Иван Фичев е назначен за помощник на началник-щаба на армията. В началото на 1907 г. е командир на 2-ра тракийска пехотна дивизия с щаб в Пловдив, а на 1 януари 1908 е произведен в чин генерал-майор. На 23 март 1910 е назначен за началник на генералния щаб на Българската армия, като съгласно Указ №1 от 22 септември 1912 година е назначен за началник-щаб на Действащата армия, която длъжност заема по време на двете Балкански войни. Неговият най-крупен принос като началник-щаб на армията е разработването на новия военно-оперативен план за война с Турция. Съдбоносно е решението на Фичев /внушено му от цар Фердинанд/ да концентрира българските сили на Тракийския оперативен театър, с което се отслабва защитата на българските интереси в Македония. Балкански войни (1912-1913)[редактиране | редактиране на кода] През Балканската война (1912-1913) ръководи военните операция на Тракийския боен театър, белязали победоносното настъпление на българските армии до Чаталджанската укрепена линия, когато изпада в немилост и остава на заден план в ръководството на войната. В знак на протест на 13 май 1913 г. подава оставката си (макар фактически и неприета) от поста началник на Щаба на действуващата армия. Взима участие в конференцията в Букурещ и подписването Букурещкия мирен договор[2]. След Междусъюзническата война, той продължава да е началник на Щаба на армията. На 14 януари 1914 е повишен в чин генерал-лейтенант и назначен за началник на Трета военноинспекционна област със седалище в Русе. С указ № 5 на Министерския съвет от 14 септември 1914 е назначен за министър на войната, на който пост встъпва на следвашия ден.[3] През февруари 1915 г. в Атентата в Градското казино в София загива дъщеря му Мара Фичева-Багарова.[4] На 17 август 1915 г. по собствено желани и съгласно височайша заповед №29 генерал Фичев преминава в запаса. През 1921 година генерал Фичев приема предложението на земеделското правителство и е назначен за пълномощен министър на България в Румъниям, на която длъжност работи до 1923 година. След завръщането си в България се отдава на историографска дейност.[1] Научно-теоретична дейност[редактиране | редактиране на кода] През 1888 г. капитан Иван Фичев обнародва първия си труд, посветен на Сръбско-българската война и участва в комисията по редактиране на армейските устави. От 1893 г., вече майор, е началник на учебното бюро при Военното министерство, преподавател по тактика във Военното училище и редактор на „Военен журнал“. С многообразната си теоретична и публицистична дейност той е признат за дописен член на Българското книжовно дружество (1898) и редовен член на БАН (1909). През 1914 г. ген. Фичев открива Военната академия, негова отдавнашна мечта. Генерал-лейтенант Иван Фичев умира на 18 ноември 1931 г. в София. Награди[редактиране | редактиране на кода] - Орден „За храброст“ II степен - Орден „Св. Александър“ II степен без мечове, III степен и V степен - Орден „За военна заслуга“ I и III степен на обикновена лента - Орден „Стара планина“ I степен с мечове, посмъртно[5] - Сребърен медал „За наука и изкуство“ - Френски орден „Почетен легион“ IV степен - Италиански орден „Корона“ III степен - Румънски орден „Звезда“ III степен - Персийски орден „Лъв и слънце“ II степен Библиография (по-важни трудове)[редактиране | редактиране на кода] - Фичев, И., Военноисторически очерк за Българо-сръбската война през 1885 г., София, 1888 - Фичев, И., Планинска война, София, 1893 - Фичев, И., Тактика. Курс за дивизионните учебни команди, София, 1894 - Фичев, И., Военната история и метода на нейното изучаване, София, 1897 - Фичев, И., „Македонският въпрос“, Париж, 1905 - Фичев, И., Ляоян. Военноисторическа студия според руски и японски официални сведения, София, 1906 - Фичев, И., Висшето командуване през Балканската война 1912 г. от началото на войната до Чаталджа включително, София, 1927 - Фичев, И., Критическа студия върху труда на генерала от пех. Радко Димитриев „Трета армия в Балканската война“, София, 1927 - Фичев, И., Чаталджа. Тактическа студия, София, 1930 - Фичев, И., Критическо изучаване Сръбско-българската война през 1885 г. (Според съчинението на Военноисторическата комисия — 1915), София, 1930 - Фичев, И., Балканската война 1912–1913. Преживелици, бележки и документи, София, 1940 Бележки[редактиране | редактиране на кода] - ↑ а б Недева, Т., стр. 2 - ↑ Симеон Радев:"Конференцията в Букурещ и Букурещския мир от 1913 г." - ↑ Вълков, Г., Генерал Иван Фичев. Избрани произведения, София, 1988, Военно издателство, стр. 11-12 - ↑ Марков, Георги. Покушения, насилие и политика в България 1878–1947. София, Военно издателство, 2003. - ↑ Указ № 437 от 20 декември 2012 г. Обн. ДВ. бр.2 от 8 януари 2013 г. Източници[редактиране | редактиране на кода] - Недева, Т., „Генерал-лейтенант Иван Фичев — от Опълчението до войните“, Балканската война 1912–1913 — Юбилеен вестник бр. 1, октомври 2012, Велико Търново - Форуми „Бойна Слава“ — Фичев, Иван Иванов - Министри на отбраната на България - Български генерали - Хора от Сръбско-българската война - Военачалници през Балканските войни - Български военни дейци от Балканските войни - Български дипломати - Български опълченци - Академици на БАН - Носители на орден „За храброст“ - Носители на орден „Свети Александър“ - Носители на орден „За военна заслуга“ - Носители на орден „Стара планина“ - Родени във Велико Търново - Починали в София - Посланици на България в Румъния - Трети випуск на военното училище в София - Възпитаници на Робърт колеж
1.1 2.1 3.1 4.1 5.1 5.2 5.3 6.1 6.2 6.3 7.1 8.1 10.1 10.2 10.3 10.4 11.1 12.1 12.2 12.3 12.4 13.1 14.1 14.2 14.3 14.4 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 20.1 21.1 22.1 23.1 24.1 25.1 26.1 27.1 27.2 28.1 29.1 29.2 30.1 31.1 32.1 33.1 34.1 35.1 36.1 37.1 38.1 39.1 40.1 41.1 42.1 43.1 44.1 45.1 46.1 47.1 48.1 49.1
Ivan Fichev Ivan Fichev (Bulgarian: ИBaH ФичeB) (born on 15 April 1860 in Tarnovo, died on 13 November 1931 in Sofia) was a Bulgarian General, Minister of Defense, military historian and academician. Contents Biography[edit] Ivan Fichev was born in 1860 in Tarnovo, at that time part of the Ottoman Empire. He was a grandson of the famous architect from the National Revival, Kolyu Ficheto. Fichev studied in Tarnovo, Gabrovo and in Robert College in Istanbul. During the Russo-Turkish War (1877–1878) he participated in the Bulgarian volunteer corps and later served as translator for the temporary Russian governors in Gabrovo and Tarnovo. In 1880 he was accepted in the Military School in Sofia and graduated in 1882 with the rank of lieutenant and was assigned to serve in the 20th Varna infantry battalion. In August 1885 he was promoted to First Lieutenant. Serbo-Bulgarian War[edit] During the Serbo-Bulgarian War in 1885 he was a commander of 2nd Company in the 5th Danube Regiment and participated in the defense of Vidin between 12 and 16 November. In January 1887 he was promoted to the rank of Captain and in 1898 graduated the Military Academy in Torino, Italy. On 1 January 1892 he was promoted a Major and on 1 January 1903 - a Colonel. From the beginning of 1907 he was appointed a commander of the Second Thracian Infantry Division based in Plovdiv and on 1 January 1908 Ivan Fichev was promoted a Major General. From 1910 to 1914 he was the Chief of the General Staff of the Bulgarian Army, which includes the time during the two Balkan Wars, and as such was responsible for devising the general plan for the war against the Ottoman Empire. Balkan Wars[edit] During the First Balkan War (1912–1913) he was the head of the operations in Thrace and fought in the successful battles at Lozengrad and Lule Burgas but after the Bulgarian advance was repulsed at Chataldja only 20 km from the Ottoman capital he fell into disgrace. He was one of the Bulgarian delegates during the negotiations that lead to the signing of the Chataldja Armistice on 3 December [O.S. 20 November] 1912. In May 1913 Fichev resigned from his post as an act of protest against the declaration of war on Bulgaria's former allies but his resignation was not accepted and during the Second Balkan War he remained on the post of Chief of the General Staff of the Army. He also signed the Bucharest Peace Treaty as part of the Bulgarian delegation during the negotiations. Latter Life[edit] After the Balkan Wars he continued to serve as Chief of the General Staff of the Army. On 1 January 1914 he was promoted a Lieutenant General and two weeks latter was appointed commander of the 3rd Military District. On 14 September that year he was appointed a Minister of War and served as such until August 1915 when he went into the reserve. After the First World War he was a Minister Plenipotentiary in the Romanian capital Bucharest. Ivan Fiched died on 13 November 1931 in Sofia. Awards[edit] - Order of Bravery, II grade; - Order of St Alexander, II grade without swords,III grade and V grade - Order of Military Merit, I grade and III grade - Order of Stara Planina, 1st grade with swords - awarded posthumously on 20 December 2012[1] - French Légion d'honneur,IV grade - Italian Order of the Crown of Italy, II grade - Romanian Order of the Star of Romania,III grade - Persian Order of the Lion and the Sun,II grade Sources[edit] - ^ ykaз № 436 oT 20 дekeMBpи 2012 r. зa HarpaждaBaHe пocMъpTHo c opдeH „CTapa плaHиHa“ пъpBa cTeпeH c MeчoBe Ha reHepaл-лeйTeHaHT ИBaH ИBaHoB ФичeB (ДъpжaBeH BecTHиk, бpoй 2, 8.1.2013, cTp. - HeдeB, C., KoMaHдBaHeTo Ha бълrapckaTa Boйcka пpeз BoйHиTe зa HaциoHaлHo oбeдиHeHиe, Coфия, 1993, BoeHHoиздaTeлckи koMплekc „CB. Гeoprи ПoбeдoHoceц“ - CиMeoH PaдeB:“KoHфepeHцияTa B Бykypeщ и Бykypeщckия Mиp oT 1913 r. - BълkoB, Г., ГeHepaл ИBaH ФичeB. ИзбpaHи пpoизBeдeHия, Coфия, 1988, BoeHHo издaTeлcTBo - Bulgarian generals - Bulgarian diplomats - Bulgarian people of the Russo-Turkish War (1877–78) - People of the Serbo-Bulgarian War - Bulgarian military personnel of World War I - Bulgarian military personnel of the Balkan Wars - Members of the Bulgarian Academy of Sciences - Recipients of the Order of Bravery - Recipients of the Order of Saint Alexander (Bulgaria) - Recipients of the Order of Military Merit (Bulgaria) - Recipients of the Order of Stara Planina, 1st class with swords - Légion d'honneur recipients - Recipients of the Order of the Crown of Italy - Recipients of the Star of Romania Order - Recipients of the Order of the Lion and the Sun - Bulgarian expatriates in Romania - People from Veliko Tarnovo - 1860 births - 1931 deaths - Robert College alumni