http___en.wikipedia.org_wiki_Ivan_Stranski.xml
1.1 2.1 2.2 3.1 4.1 5.1 5.2 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 6.8 6.9 6.10 6.11 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 7.7 8.1 8.2 8.3 9.1 9.2 10.1 10.2 10.3 10.4 11.1 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 12.7 12.8 13.1 14.1 15.1 15.2 16.1 16.2 16.3 16.4 16.5 16.6 17.1 18.1 19.1 20.1
Иван Странски (физикохимик) - Тази страница е за българския учен физикохимик. За почвоведа вижте Иван Странски (почвовед) Иван Николов Странски е български учен, основател на българската школа по физикохимия и считан за "баща" на кристалния растеж. Биография[редактиране | редактиране на кода] Иван Странски е роден в София в семейството на Никола Странски, придворен аптекар, и Мария Странска (рождено име Корн, немкиня от Прибалтика). От детска възраст страда от костна туберкулоза, нелечима по онова време. Завършва средното си образование в Първа мъжка софийска гимназия. С идеята да се бори с болестта си, решава да следва медицина, но след една година следване във Виена, силно разочарован от възможностите на медицината, решава да прекъсне. През 1922 г. завършва висше образование в Софийския университет, специалност химия. Защитава докторска дисертация в Берлин при Паул Гюнтер върху рентгенова спектроскопия. През 1925 е избран за първия доцент в новооткритата Катедра по физикохимия към Физикоматематическия факултет на Софийския университет, и става първият преподавател по физикохимия в България. От 1929 г. е вече извънреден професор, а редовен — от 1937. В преподавателската си кариера води лекции по всички области на физикохимията, привлича в катедрата способни учени - Ростислав Каишев, Любомир Кръстанов и др. - заедно с които прави най-значителните си разработки. През 1930 е поканен в Берлинския технически университет (БТУ) като Рокфелеров стипендиант за съвместна работа с Макс Фолмер заедно с Каишев. В периода 1935-1936 с Каишев публикуват основоположните си трудове по теорията на средните отделителни работи. По-късно с Любомир Кръстанов предлагат механизма на растеж на кристал върху подложка от друг кристал. По покана на Валтер Косел за съвместна работа в Бреслау, заминава за Германия през 1941. През войната участва в разработки, например, за предотвратяване на образуването на ледени кристали върху немските самолети. С приближаването на съветската армия към границите на Германия, Странски се завръща отново в Берлин, където работи в Кайзер Вилхелм институт за физикохимия и електрохимия. След капитулацията на немците Макс Фолмер е отведен насилствено в СССР и Странски заема неговото място като ръководител на Катедрата по физикохимия в БТУ в западен Берлин. Полуунищожен от бомбардировките, чрез усилията на Странски, БТУ е от малкото университети в Германия, открили учебна година още през 1945. В периода 1948-49 е декан на факултета по общи и инженерни науки, а след това ректор и заместник-ректор на БТУ. През 1953 става директор на Фриц Хабер институт (новото име на Кайзер Вилхелм институт), пост, който са заемали Макс фон Лауе и Алберт Айнщайн. С идването на социалистическата власт в България Странски е обвинен във връзки с фашисткия режим и е уволнен от катедрата, която създава. Едва през 60-те години учениците му успяват да издействат той да бъде избран за чуждестранен член на БАН, и през 1967 г. Странски за първи път след войната се завръща в родината си. Умира в България през 1979 г. Погребан е в Берлин. Иван Странски е член е на научните академии в Гьотинген (1939), Бавария (1959), Ню Йорк, Шведската академия на науките. Хоноруван сенатор на БТУ на Западен Берлин (1962). Неговото име носят два научни института — Институтът по физика и химия към БТУ и Институтът по металургия в Оберхаузен. Носител на два ордена "Кирил и Методий" и редица международни отличия. Трудове[редактиране | редактиране на кода] Иван Странски е един от основателите (заедно с Косел) на молекулнокинетичната теория за формирането и растежа на кристалите. Въвежда за първи път понятието положение на полукристал. Заедно с Ростислав Каишев установяват връзката между формата, структурата и силите на междумолекулно взаимодействие в кристалите на базата на молекулна трактовка. Разработват метода на средните отделителни работи, молекулно-кинетичен метод, изиграл роля в развитието на теорията на зараждането и растежа на кристалите. Създават модела на Каишев и Странски за послойния растеж на кристалите, имат заслуги за изясняване на връзката между двумерното зародишообразуване и спиралния растеж на кристалите. С Любомир Кръстанов предлагат механизъм на растеж на един кристал върху подложка от друг. В Берлин работи в различни области от физикохимията, предимно теоретични разработки с непосредствено практическо приложение: триболуминисценция, топене, разлагане на уротропин, електронна емисия на кристални повърхности (тези му изследвания водят до създаването на автоемисионния микроскоп FEM). Сериозно приложение имат теоретичните му работи в областта на металургията, с помощта на които рудодобивът в Западна Германия става значително по-ефективен и рационален. Библиография[редактиране | редактиране на кода] Stranski, Zur Theorie des Kristallwachstums, Z. physik, Chem., 136, 259 (1928) Stranski, D. Totomanow, Die Ostwald'sche Stufenregel, Naturwissenschaften, 20, 905 (1932) Stranski, L. Krastanov, Zur Theorie der orientierten Ausscheidung von Ionenkristallen aufeinander, Sitzungsber. d. Akad. d. Wissensch. Wien, Math.-naturw. Abt. Външни препратки[редактиране | редактиране на кода] Източници[редактиране | редактиране на кода] - Първомайсторът на кристалния растеж, режисьор Стефан Стефанов - Архив на Софийския университет
1.1 2.1 3.1 3.2 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 5.6 6.1 6.2 6.3 6.4 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 8.1 8.2 8.3 9.1 10.1 11.1 11.2 11.3 12.1 12.2 13.1 13.2 14.1 14.2 14.3 14.4 15.1 15.2 15.3 15.4 15.5 15.6 15.7 16.1 16.2 17.1 18.1 19.1 20.1 21.1 22.1 23.1 24.1 25.1 26.1 27.1
Ivan Stranski Ivan Nikolov Stranski (Bulgarian: ИBaH HиkoлoB CTpaHckи; German: Iwan Nicolá Stranski; 2 January 1897 – 1979) was a Bulgarian physical chemist. The founder of the Bulgarian school of physical chemistry, Stranski is considered the father of crystal growth research.[1][2] Stranski headed the departments of physical chemistry at Sofia University and the Technical University of Berlin, of which he was also rector. The Stranski-Krastanov growth and the Kossel-Stranski model have been named after Ivan Stranski. Biography[edit] Ivan Stranski was born in Sofia, the capital of the Principality of Bulgaria, as the third child of Nikola Stranski, pharmacist to the royal court, and his wife Maria Krohn,[2] a Baltic German.[3] Ever since his childhood he suffered from bone tuberculosis, an incurable disease at the time. Stranski finished the First Sofia High School for Boys. Seeking ways to fight the illness, Stranski decided to study medicine, though he returned to Bulgaria disappointed after a year of studies in Vienna. He graduated from Sofia University in 1922, majoring in chemistry, and acquired a doctor's degree in Berlin under Paul Günther with a dissertation on X-ray spectroscopy.[3] In 1925, Stranski joined Sofia University's newly established Department of Physical Chemistry of the Faculty of Physics and Mathematics as a reader, becoming the first reader of physical chemistry in the country. By 1929, he was promoted to associate professor and by 1937 he was a regular professor at Sofia University. Stranski attracted prominent scientists such as Rostislav Kaishev and Lyubomir Krastanov to the department.[4] In 1930, Ivan Stranski received a Rockefeller scholarship and along with Kaishev was invited to the Technical University of Berlin, where he collaborated with prominent physical chemist Max Volmer.[3] The 1930s saw the publishing of several important articles which Stranski co-authored with Kaishev and Krastanov, such as the 1939 discovery of Stranski-Krastanov growth. In 1935-36 he was head of department at the Ural Institute of Physics and Mechanics in Sverdlovsk in the Soviet Union. In 1941, Stranski was invited by Walther Kossel to conduct research in Breslau. He put forth his kinetic theory of crystal growth, which became known as the Kossel-Stranski model – Kossel independently proposed the same model.[3] With the advance of the Red Army, Stranski returned to Berlin to work at the Kaiser Wilhelm Institute for Physical Chemistry and Electrochemistry. As Nazi Germany surrendered, Volmer was taken by force to the Soviet Union and Stranski took his place as the director of studies at the Technical University of Berlin's Department of Physical Chemistry. Despite the heavy damage caused by Allied bombing, not without Stranski's assistance the Technical University was among the few that opened for the 1945 academic year.[4] In 1948–1949, Stranski was the dean of the Faculty of General and Engineering Sciences. In 1951–1953, Stranski was rector of the university;[5] he also held the position of vice rector. In 1953, he became deputy director of the Fritz Haber Institute. Until 1963, Stranski taught at the Free University of Berlin.[3] After the Bulgarian coup d'état of 1944 and the installment of a communist government, Stranski was accused of links to the preceding pro-fascist régime and removed from the department that he established. It was not until the 1960s that he was re-accepted as a foreign member of the Bulgarian Academy of Sciences and he would only return to Bulgaria from West Berlin in 1967. He died in Sofia in 1979, but was buried in Berlin. Ivan Stranski was a member of the Göttingen Academy of Sciences (1939), Bavarian Academy of Sciences and Humanities (1959), New York Academy of Sciences, the German Academy of Sciences Leopoldina and the Swedish Academy of Sciences.[4] Two modern institutes bear his name: the Stranski Laboratory for Physical und Theoretical Chemistry of the Technical University of Berlin (Iwan N.-Stranski-Institut from 1967 to 2001), and the I. N.-Stranski-Institut of Metallurgy in Oberhausen.[3] References[edit] - ^ Sretenova, Nikolina. "Ivan N. Stranski: An Exciting Journey to the Academic Top". Union of Scientists in Bulgaria. - ^ a b "Iwan Nikolà STRANSKI (1897 – Sofia – 1979)" (in German). History and Foundations of Quantum Physics. - ^ a b c d e f "The shoulders on which we stand: Iwan N. Stranski (1897-1979)". Technische Universität Berlin. * Knobloch, Eberhard (2004). Technische Universität Berlin, ed. "The shoulders on which we stand": Wegbereiter der Wissenschaft : 125 Jahre Technische Universität Berlin (in German). Springer. - ^ a b c ПeHчeB, Бoйko (2008). "Пpoф . ИBaH CTpaHckи (1897—1979)". 120 roдиHи Coфийckи yHиBepcиTeT "CB. KлиMeHT Oxpидckи": TpaдицияTa дa бъдeш пъpBи (PDF) (in Bulgarian). yHиBepcиTeTcko издaTeлcTBo „CB. KлиMeHT Oxpидckи“. - ^ "Rektoren und Präsidenten seit 1946" (in German). Technische Universität Berlin. - Bulgarian physical chemists - People from Sofia - 1897 births - 1979 deaths - Bulgarian people of German descent - Technical University of Berlin faculty - Sofia University alumni - Sofia University faculty - Corresponding Members of the Bulgarian Academy of Sciences - Free University of Berlin faculty - Commanders Crosses of the Order of Merit of the Federal Republic of Germany