http___en.wikipedia.org_wiki_Suchandra.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 4.1 5.1 6.1 6.2 6.3 7.1 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 9.1 9.2 10.1 10.2 10.3 10.4 11.1 12.1 13.1 14.1 14.2 15.1 16.1 16.2 16.3 17.1 18.1 18.2 18.3 18.4 19.1 20.1 21.1 22.1 23.1 24.1 24.2 25.1 25.2 25.3 25.4 25.5 26.1 26.2 26.3 26.4 26.5 27.1 28.1 29.1 30.1 31.1 31.2 31.3 31.4 31.5 32.1 33.1 34.1 35.1 36.1 37.1 37.2 37.3 37.4 38.1 39.1
Калачакра Калачакра (санскрит: कालचक्र Kālacakra, тибетски: དུས་ཀྱི་འཁོར་ལོ།, монголски: Цогт Цагийн Хүрдэн, китайски: 時輪) е термин използван в тантрическия Будизъм, който буквално значи "колело на времето" или "времеви цикли". Думата калачакра е обикновено използвана за да означи много комплексни учения и практика в Тибетския Будизъм. Макар, че учението е изключително за напреднали и езотерично в този смисъл, има и традиция, която е предлагана на широката публика. Съдържание Калачакра традицията[редактиране | редактиране на кода] Калачакра се отнася едновременно за тантрическия бог Идам (тиб.) на Ваджраяна Будизма така и към философските и медитационни практики, съдържащи се в Калачакра тантра и множеството коментари върху нея. Калачакра Тантра е по-правилно да се нарича Калачакра Лагхутантра и се твърди, че е съкратена форма на оригиналния текст на Калачакра Мулатантра, който не е съхранена. Някои будистки майстори твърдят, че Калачакра е най-напредналата форма на Ваджраяна практика, тя със сигурност е един от най-комплексните системи в рамките на тантрическия Будизъм. Калачакра традицията се върти около концепцията за времето (кала) и цикълите (чакра): от циклите на планетите [1] до циклите на човешкото дишане, тя учи на практиката на работа на най-фините енергии в едно тяло по пътя към Просветлението. Калачакра божеството представлява Буда-състояние и за това знание за всичко (всезнание). Тъй като Калачакра е време и всичко е под влияние на времето, Калачакра знае всичко. Неговата духовна съпруга и допълващ аспект Калачакри или Каличакра, знае всичко, което е вечно, необвързано с времето и извън областта на времето. В Яб-юм (будисткото изкуство), те са временно и в същото време безкрайно, извънвремево свързани. По същия начин, колелото е без начало или край [2]. Калачакра се отнася до много различни традиции, например индуиските Шиваизъм, Самкхя, Вишнавизъм, Ведически Индуизъм, традиции на Упанишадите и Пураните, както и Джайнизма. Например Калачакра мандала включва, божествата, които са еднакво приети от индусите, джайнистите и будистите [3]. Калачакра божеството се намира в центъра на Калачакра мандалата в двореца си, състоящ се от четири мандали една в друга: мандалите на тялото, речта и ума, и в центъра мъдростта и на велико блаженство [4]. Пясъчната Калачакра мандала е посветена едновременно на индивидуалния и на световния мир и физически баланс. Далай Лама обяснява: "Това е начин на засаждане на семена, и семената ще имат кармичен ефект. Човек не е необходимо да присъства на Калачакра церемонията, за да получи нейните предимства." Текста на Калачакра тантра[редактиране | редактиране на кода] Калачакра е разделена на пет глави.[5] Земна Калачакра[редактиране | редактиране на кода] Първите две глави са за "Земната Калачакра". Първата глава се занимава с това, което се нарича "Външна Калачакра" или физическия свят и по-специално със системата на изчисляване за Калачакра календара, раждането и смъртта на вселените, нашата слънчева система и работата на елементите. Вътрешна Калачакра[редактиране | редактиране на кода] Втората глава се занимава с "вътрешната Калачакра" и се отнася до процесите на човешката бременност и раждане, класифицирането на функциите в рамките на човешкото тяло и опит и ваджра кая; израз на физическото съществуване на човека по отношение на каналите, ветровете, капките и така нататък. Човешкият опит е писан от някои в четири сътояния на ума: будност, сън, дълбок сън и четвърти етап, който е достъпен само чрез енергиите на сексуалния оргазъм. Потенциалните (капки), които пораждат тези сътояния са описани заедно с процесите, които произтичат от тях. Път и плод[редактиране | редактиране на кода] Последните три глави описват "другата" или "алтернативна Калачакра" и се занимават с пътя и плода. Третата глава се занимава с подготовката за медитационните практики на системата: посвещенията в Калачакра. В четвърта глава се обяснява самите медитативни практики, както медитацията върху мандалата и нейните божества в пораждащите се фазина практиките, и усъвършенстването или завършването етапа на Шестте Йоги. Петата и последна глава описва състоянието на просветлението (Релиджин), като резултат от практиката. Астрология[редактиране | редактиране на кода] Фразата "тъй като е извън, така е и в рамките на тялото" често се среща в Калачакра тантра, за да се наблегне на приликите и съответствие между човешките същества и космоса, тази концепция е в основата на Калачакра астрологията, но също така за по-дълбоки връзки и взаимозависимост се преподава в Калачакра литературата. В Тибет, Калачакра астрологическа система е една от основните градивни елементи в състава на астрологически календари.[6] Астрологията в Калачакра не е за различна от западната система, по това, че употребява сложни (и изненадващо точни) астрономически изчисления, за да определи, например, точното местоположение на планетите. История и произход[редактиране | редактиране на кода] Най-ранно учение в Индия и по-късни учения от кралството Шамбала Според Калачакра тантра, крал Сучандра (тиб. Дава Сангпо) от кралството Шамбала моли за учение от Буда, което ще му позволи да практикува Дарма без да се отказва от своите земни радости и отговорности. В отговор на молбата му, Буда преподава корена на първата Калачакра тантра в Дханякатака (Палден Дрепунг на тибетски близо до днешен Амаравати), малък град в Андра Прадеш в Югоизточна Индия по общо мнение се намира едновременно на две места по същото време, когато той е също така произнася Праджняпарамита сутрите на връха на Планина на Лешояда в Бихар. Заедно с крал Сучандра, деветдесет и шест второстепенни царе и емисари от Шамбала се разказва, че също получават ученията. Калачакра по този начин преминава директно към Шамбала, където се провежда изключително в продължение на стотици години. По-късните шамбалски царе, Мандужрикирти и Пундарика съкращават и опростяват ученията във Шри Калачакра" или "Лагутантра" и основният му коментар на "Вималапраба", които остават съществуващи и до днес като сърцето на Калачакра литературата. Фрагменти от оригиналната тантра са оцелели, а най-значимият фрагмент "Секодеша" е коментиран от махасидха Наропа. Мандушри Кирти (тиб. Ригден Джампел Дагпа) е роден през 159г. пр.н.е. и управлявал Шамбала, който има 300 510 последователи на религията-живот Млеча (Явана или "западна"), някои от които почитали слънцето. Разказва се, че той изгонва всички еретици от владанията си, но след като по-късни ги изслушва им позволява да се върнат. В тяхна полза и в полза на всички живи същества той обяснява Калачакра ученията. През 59 г. пр.н.е. той абдикира трона на сина си, Пундарика и умира скоро след това влизайки в Самбогакая на Буда.[7] Литература[редактиране | редактиране на кода] - The Practice of Kalachakra (с предговор от Далай Лама), Snow Lion Publications, 1991 Вижте още[редактиране | редактиране на кода] Източници[редактиране | редактиране на кода] - ↑ Gyatso, Tenzin (1985, 1989). Hopkins, Jeffrey, ed. Kalachakra Tantra: Rite of Initiation for the Stage of Generation, a Commentary on the text of Kay-drup-ge-lek-bel-sang-bo by Tenzin Gyatso, the Fourteenth Dalai Lama, and the Text Itself (Octavo, soft.) (2nd. ed.). London: Wisdom Publications. p. 212. "Външната Калачакра се отнася до всичко заобикалящо - планини, огради, домове, планети, разположения на звездите, слънчеви системи и т.н." - ↑ Терминът "колело" извикван тук е принципно многовалентен символ, средство в обучението, метафора с организираща функция и иконогравско изображение в Индийските религии, например някои дармически колела са: Дармачакра, Сударшана чакра, Бхавачакра и т.н. - ↑ ((en)) Kalachakra History - ↑ "Tibetan Buddhism - Kalachakra Tantra". - ↑ Kilty,G Ornament of Stainless Light, Wisdom 2004, ISBN 0-86171-452-0 - ↑ Tibetan Astrology by Philippe Cornu, Shambala 1997, ISBN 1-57062-217-5 - ↑ Das, Sarat Chandra (1882). Contributions on the Religion and History of Tibet. First published in: Journal of the Asiatic Society of Bengal, Vol. Reprint: Manjushri Publishing House, Delhi. 1970, pp. 81-82. Външни препратки[редактиране | редактиране на кода] - ((en)) Торонто 2004
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 3.7
Suchandra According to Indian and Tibetan legend, King Suchandra (Tib. Dawa Sangpo) of the northeastern Indian Kingdom of Shambhala was the one who requested teaching from the Buddha that would allow him to practice the dharma without renouncing his worldly enjoyments and responsibilities. In response to his request, the Buddha gave the first Kalachakra tantra initiation and teachings at Amaravati, a small town in Andhra Pradesh in southeastern India, supposedly emanating at the same time he was also delivering the Prajna Paramita sutras at Vulture Peak Mountain at Rajgir in North India. Along with King Suchandra, 96 minor kings and emissaries from Shambhala are also said to have received the teachings. Suchandra is considered to be an emanation of Vajrapani, and a bodhisattva on the 10th ground. By practicing the Kalachakra, the whole of Shambhala became an enlightened society, with Suchandra as the ruler. King Suchandra wrote down the Kalachakra teachings he received, composing the 12,000-verse "Mula" or root text, which has not survived. He also built a huge three-dimensional Kalachakra mandala in the center of the kingdom. Suchandra is said to have died only two years after receiving the teachings. The six kings who followed him were known as "dharmarajas" or "truth kings," and each is said to have reigned for over 100 years. The twenty-five rulers that follow them are known as Kalki kings.