http___en.wikipedia.org_wiki_Iranian_Calendar.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 3.4 4.1 5.1 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 12.1 13.1 14.1 14.2 15.1 16.1 16.2 16.3 16.4 16.5 17.1 18.1 19.1 19.2 19.3 19.4 20.1 20.2 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5 21.6 21.7 21.8 21.9 21.10 21.11 21.12 21.13 22.1 23.1 23.2 23.3 23.4 23.5 23.6 23.7 24.1 24.2 24.3 24.4 24.5 24.6 24.7 25.1 25.2 25.3 25.4 26.1 27.1 27.2 27.3 27.4 27.5 28.1 29.1 29.2 29.3 29.4 29.5 29.6 29.7 29.8 29.9 29.10 29.11 29.12 29.13 30.1 31.1 31.2 31.3 32.1 33.1 34.1 34.2 34.3 34.4 34.5 35.1 35.2 35.3 35.4 35.5 36.1 36.2 36.3 36.4 36.5 37.1 38.1 39.1 39.2 39.3 39.4 40.1 41.1 41.2 41.3 42.1 42.2 43.1 44.1 45.1 45.2 46.1 47.1 48.1 49.1 50.1 51.1 52.1 53.1 54.1 55.1 56.1 57.1 58.1 59.1 60.1 61.1 61.2 62.1 63.1 63.2 63.3 63.4 63.5 63.6 63.7 63.8 64.1 64.2 65.1 66.1 66.2 67.1 67.2 68.1 69.1 69.2 70.1 70.2 70.3 71.1 72.1 72.2 73.1 73.2 74.1 75.1 76.1 77.1 78.1 78.2 78.3 79.1 79.2
Ирански календар Иранският календар или Слънчева хиджра (на персийски: تقویم هجری شمسی؛ سالنمای هجری خورشیدی) е астрономически слънчев календар, използван официално в Иран и Афганистан. Летоизчислението се води от преселването (хиджра) на пророка Мохамед от Мека в Медина. Началото на годината е денят на пролетното равноденствие. През вековете календарът се уточнява няколко пъти, за да отговаря на административните, религиозните и климатическите изисквания. В неговата разработка взима участие големият персийски поет Омар Хайям. Съдържание - 1 История - 1.1 Древни календари - 1.2 Средновековни календари - 1.3 Реформи през XX в. - 1.4 Съвременен ирански календар - 1.5 Слънчева хиджра и Григориански календар - 2 Източници История[редактиране | edit source] Древни календари[редактиране | edit source] Най-ранните свидетелства за календарната традиция в Иран са от 2 хилядолетие преди новата ера. Първият напълно запазен календар е от времето на Ахеменидите. Древноперсийски календар[редактиране | edit source] Предполага се, че древните иранци са използвали календар, който се е състоял от 6 сезона, като всеки от тях е бил с приблизителна продължителност от 2 лунни месеца. Годината започвала около пролетното равноденствие, имала 12 лунни месеца (всеки по 29 или 30 дни), наброявайки по този начин 354 дни. За да се компенсира разликата с тропическата година веднъж на 6 години се добавял 13-ти месец. [1] Месеците са имали названия, свързани с разни чествания или със сезонните дейности. Календарът е модифицирана версия на лунния вавилонски календар и е отразявал влиянието на културата на Месопотамия. В таблицата е даден списъкът на древноперсийските месеци.[2] Зороастрийски календар[редактиране | edit source] През V в. пр.н.е. администрацията на Ахеменидите (648—330 пр.н.е.) въвежда нов тип календар по подобие на древноегипетския — слънчев, с 12 месеца по 30 дни, наричани с имената на почитаните зороастрийски язати. [1] Всеки месец се дели на четири интервала, подобни на седмици. Дните на месеца също носят имената на зороастрийските божества. През дните, чието име съвпада с това на месеца, провеждат се чествания на божеството. Календарът има голямо значение за спазване на религиозните обреди. Той определя пантеона на основните божества и осигурява честото споменаване на техните имена. След завоюването на Персия от Александър Македонски и неговата смърт започва царуването на династията на Селевкидите (330—150 пр.н.е.). Те въвеждат гръцката традиция летоизчислението да се води на ери, с които се отбелязва началото на царските династии. Така започва ерата на Александър, която по-късно става известна като ерата на Селевкидите. Зороастрийските жреци губят своето влияние, тъй като новите владетели изповядват друга религия. Затова, макар да приемат летоизчислението на ери, жреците въвеждат своето начало — ерата на Зороастър. Предполага се, че това е първият опит да се определят датите, свързани с живота на Зороастър. Без да разполагат с исторически източници, жреците се обръщат към вавилонските архиви, известни из целия древен свят. От там те научават, че 228 години преди ерата на Алексанъдр в Персия се е случило велико събитие. В действителност това събитие е завоюването на Вавилон от Кир Велики през 539 пр.н.е., но жреците го интерпретират като годината на откровението на техния пророк. От друга страна според светата книга Авеста Зороастър получава божието откровение, когато е на 30 години. Оттук жреците определят годината на неговото раждане — 568 пр.н.е.. Тя навлиза в летописите като началото на ерата на Зороастър, макар да е всъщност на Персийската империя. Тази дата и досега погрешно се споменава в някои енциклопедии като година на раждането на Зороастър. Календари на Аршакидите и Сасанидите[редактиране | edit source] Партската династия (Аршакидите) (248 пр.н.е. — 224 н. е.) въвежда малки промени в календарната система на Селевкидите. При тях новата ера започва от 248 пр.н.е. — годината, през която Аршакидите сменят Селевкидите. При тях наименованията на месеците и дните са партски еквиваленти на авестийските названия. Тези наименования малко се различават от използваните по-късно от Сасанидите (224—650) средноперсийски имена. Така например съвременният ирански месец „дей“ се нарича „дадвах“ (творец) при Ахеменидите, при Аршакидите той е „датуш“, а при Сасанидите е „дадв/дай“. През 224 г. Ардашир I, основателят на Сасанидската династия, добавя 5 дни към края на годината и ги нарича „гата“ в чест на древни зороастрийски химни със същото название. С този акт на практика се приема 365-дневен календар, в основата на който е египетският слънчев календар. Египетската система бе известна на иранците от няколко столетия, макар да не бе използвана от тях. Новата система предизвиква объркване и среща съпротива. За да не се пропуснат светите дати обредите се извършват в продължение на няколко дни. И в наше дни някои зороастрийски празненства имат две дати. За да се синхронизира с тропическата година, чиято продължителност е 365,2422 дни, веднъж на 120 години (според други данни всеки 116 години) се добавя 30-дневен месец. Този календар става първоизточник на современния ирански календар и в него са запазени зороастрийските наименования на месеците. Последният персийски цар от династията на Сасанидите Яздегерд III завършва реформата на календара, като избира 643 г. за началото на новата ера. Този календар получава името „Яздегерди“. Средновековни календари[редактиране | edit source] След победата на арабите над Сасанидската династия мюсюлманските владетели въвеждат ислямския календар, при който летоизчислението започва от хиджрата на пророка Мохамед, а годината се състои от 12 лунни месеца. Календарът е официален в целия ислямски свят и досега запазва своето религиозно значение в Иран. Той е лунен и при него се губи съответствието между месеците на годината и природните сезони. Това води до разминаването на календара със селскостопанските дейности, при което събирането на данъците почва да изпреварва събирането на реколтата. Административните трудности стават причина за паралелното използване на друг календар, подобен на сасанидския. Календар на Джалали[редактиране | edit source] През 1079 г. селджукският султан Джалал ад-Дин Малик Шах официално въвежда слънчев календар, разработен в обсерваторията на неговата столица Исфахан от Омар Хайям и други астрономи. Основната цел на календара е по-прецизното свързване на началото на годината с пролетното равноденствие. За пролетно равноденствие се приема моментът на навлизането на слънцето в съзвездие Овен. Според него 1 фарвардин на 468 г. по Слънчевата хиджра, когато се приема календарът, съответства на 9 рамадан 417 г. по лунната хиджра и на 19 фарвардин 448 г. по Яздегерди (15 март 1079). Новият календар получава названието Джалали в чест на Малик Шах. Продължителността на всеки месец се изчислява според навлизането на слънцето в съответното зодиакално съзвездие и е между 29 и 32 дни. Продължителността на даден месец може да се различава с по 1 ден през различните години. Названията на месеците съответстват на арабските наименования на зодиите. В този си вид календарът следва сезоните, броят на дните на всеки месец се определя от астрономически наблюдения с голяма прецизност и се избягва необходимостта от периодичното включване на допълнителна година. Поддържането на календара обаче е много трудоемко и след смъртта на Малик Шах през 1092 г. те практически спират. При разработването на този календар Хайям изчислява с голяма прецизност продължителността на 1079 г. равна на 365,24219858156 дни [3] (в действителност е 365.2422464 дни).[4] Освен това астрономите, отговорни за календара, установяват правилото за последователността на обикновени и високосна година. Според него по време на всеки 33-годишемн цикъл се добавят 8 дни. Схемата е следната: 7 пъти на всеки 4 години се добавя по 1 ден (т.е. на всеки 4 години има 1 високосна година), а последният 8-ми ден на цикъла се добавя след 5 години. 12-годишен животински цикъл[редактиране | edit source] Нахлуването на монголските завоевателите на иранските територии през XIII в. е съпроводено със засилено влияние на китайско-уйгурската култура. По отношение на календарната систем иранците никога не възприемат изцяло техния 12-годишен цикъл с години, наречени на животни. Той постепенно се адаптира към съществуващите лунни и слънчеви календарни системи, използвани дотогава, като в определени случаи някои години изцяло изпадат от 12-годишния цикъл. Реформи през XX в.[редактиране | edit source] Иран[редактиране | edit source] През 1911 г. при управлението на Каджарите (конституционна монархия) парламентът официално въвежда държавен календар, основан на Джалали, с 12-годишен цикъл с имена на животни и с названия на месеци според зодиакалните знаци. Този календар се използва до 1925 г., когато на власт идва Реза Пахлави, основателят на последната шахска династия в Иран. На 31 март 1925 г. иранският парламент приема нов календар, наречен „Слънчева хиджра“. При него летоизчислението започва от 622 г. — хиджрата на Мохамед от Мека в Медина, първият ден на годината съвпада с първия ден на пролетта според слънчевата година, премахва се 12-годишният цикъл с животинските имена и се възстановяват древните зороастрийски названия на месеците. По същество календарът е опростен вариант на Джалали. Първите 6 месеца съдържат 31 дни, следващите 5 мес. - 30 дни, а последният месец има 29 дни (или 30 през високосните години). По-голямата продължителност на първото полугодие е свързана с по-дългия период между пролетното и есенното равноденствие. Включването на високосните дни следва 33-годишния цикъл, но той понякога става 29- или 37-годишен. През 1976 г. Мохамед Реза Пахлави променя началото на летоизчислението и вместо хиджра на Мохамед то става предполагаемата година на качването на престола на Кир Велики (559 г. пр.н.е.) Новата ера се казва шахиншахи (перс. شاهنشاهی) (царска), а 21 март 1976 г. става първият ден на 2535 г. от тази ера. Ислямските свещеници се противопоставят на нововъведението, а обществото го игнорира. През 1978 г. шахът е принуден да върне ерата на хиджра.[2] След иранската революция през 1979 г. ислямското религиозното ръководство на страната премахва всичко, свързано с династията Пахлави, но не променя календара и запазва древните зороастрийски названия на месеците. Афганистан[редактиране | edit source] През 1922 г. по примера на Иран в съседния Афганистан, където дотогава официално се използва само лунната хиджра, се въвежда иранският слънчев календар със зодиакалните имена на месеците. На езика дари те, както и в Иран преди реформата от 1925 г., се наричат с арабските названия, а на езика пущу тези названия се превеждат буквално. Отначало подобно на календара Джалали броят на дните в месеците варира в зависимост от движението на слънцето по зодиака (от 29 до 32). През 1957 г. се приема иранската система с постоянния брой дни в месеците, като названията на месеците се запазват.[2] Съвременен ирански календар[редактиране | edit source] Летоизчислението се води от преселването (хиджра) на пророка Мохамед от Мека в Медина. Новата година започва при настъпването на пролетното равноденствие в северното полукълбо и се отбелязва с празника (Норуз). Първият ден на новата година се определя по 5 начина: - Ако пролетното равноденствие настъпва след пладне на 365-ия ден и преди пладне на 366-ия ден, тогава 1 фарвардин започва в 0 часа на 366-ия ден. Старата година в този случай се явява редовна. - Ако пролетното равноденствие настъпва след пладне на 366-ия ден, тогава 367-ят ден се смята за първия ден на новата година, а старата година се явява високосна.[5] Имена на месеците[редактиране | edit source] В Афганистан имената на месеците и на 2-та езика (дари и пущу) са преведени от арабските названия на зодии. В Иран месеците носят имената на зороастрийските язати. Имена на сезоните[редактиране | edit source] Годината се дели на 4 сезона, всеки с 3 месеца. - Пролет — Бахар (на персийски: بهار [bæhɒr], на пущунски: پسرلی [psar'lai]): фарвардин, ордибехещ, хордад - Лято — Табестан (на персийски: تابستان [tɒbestɒn], на пущунски: دوبی ['dobai]): тир, мордад, шахривар - Есен — Паиз (на персийски: پایز [pɒjiz], на пущунски: منی ['mənai]): мехр, абан, азар - Зима — Земестан (на персийски: زمستان [zemestɒn], на пущунски: ژمی ['ʒəmai]): дей, бахман, есфанд Имена на дните на седмицата[редактиране | edit source] Седмицата на иранския календар започва в събота и свършва в петък, който е официален почивен ден. - Събота — Шамбе (на персийски: شنبه) - Неделя — Йекшамбе (на персийски: یکشنبه) - Понеделник — Дошамбе (на персийски: دوشنبه) - Вторник — Сешамбе (на персийски: سه شنبه) - Сряда — Чахаршамбе (на персийски: چهارشنبه) - Четвъртък — Панджшамбе (на персийски: پنجشنبه) - Петък — Джоме (на персийски: جمعه) или Адине (на персийски: آدینه) Названията на дните от неделя до четвъртък се образуват чрез добавяне на бройни числа към името на събота (шамбе), така че преведено буквално се получава: неделя — „една-събота“, понеделник — „две-събота“ и т.н. Названието на петъка — джоме — произлиза от арабската дума „събрание“ и отразява традицията на колективната петъчна молитва при мюсюлманите. Математически алгоритъм за Слънчевата хиджра[редактиране | edit source] Слънчевата хиджра не само е сред най-древните календари в света, но е и най-точният от използваните днес. Календарът се основава върху астрономическите наблюдения и изчисления за определяне на пролетното равноденствие и не съдържа вътрешни допускания, които да носят грешки.[6][7] Астрономическите наблюдения могат да се избегнат, ако вместо определянето на пролетното равноденствие се приложи математическият алгоритъм за система за включване на високосни години. Този алтернативен метод е предложен от иранския математик Ахмад Бирашк. [8], но не се използва на практика. Според алгоритъма годините се групират в малки цикли, при които след първите 4 редовни години всеки следващ 4-годишен период завършва с високосна година. Тези цикли, които съдържат 29, 33 или 37 години, се групират в средни годишни цикли с по 128 години (съставени от 29, 33, 33 и 33-годишни цикли) или 132 години (съставени от 29, 33, 33 и 37-годишни цикли). Големият цикъл от 2820 години се образува от 21 последователни 128-годишни цикли и завършващ 132-годишен цикъл. За началото на схемата за редуването на редовните и високосните години е взета 1925 г. и тя няма да се повтори до 4745 г. Всеки 2820-годишен цикъл съдържа 2137 редовни години с 365 дни и 683 високосни години с 366 дни, при което средната продължителност на годината на големия цикъл е 365,24219852 дни. Това е толкова близко до продължителността на тропическата години (365,24219878 дни), че грешката от 1 ден се натрупва след като минат 3,8 милиона години. Слънчева хиджра и Григориански календар[редактиране | edit source] Годината на Слънчевата хиджра започва около 21 март по григорианския календар и свършва около 20 март на следващата година. За да се превърне иранската година в еквивалентната григорианска година, трябва да се прибавят 621 години, когато периодът е между 21 март и 31 декември, или 622 години, когато периодът е между 1 януари и 20 март. В таблицата е дадено съответствие между Слънчевата хиджра и Григорианския календар. Високосните години на Слънчевата хиджра са означени със звездичка (*) [10] Източници[редактиране | edit source] - ↑ а б S. Taqizadeh: Old Iranian Calendars - ↑ а б в г д Encyclopaedia Iranica. Article "Calendars". By Antonio Panaino, Reza Abdollahy, Daniel Balland. - ↑ а б Omar KhayyamThe MacTutor History of Mathematics archive - ↑ Kazimierz M. Borkowski, "The tropical year and solar calendar", The Journal of the Royal Astronomical Society of Canada 85/3 (June 1991) 121–130. - ↑ ((fa))Техерански Университет. Календарен център - ↑ ((fa)) BBC-Persian Arts - ↑ ((fa)) Persian Studies - ↑ ((fa)) Ахмад Бирашк - ↑ Calendar - ↑ Holger Oertel. Persian calendar by Holger Oertel. // Ortelius.de, 30 May 2009. - ↑ The Persian calendar for 3000 years, (Kazimierz M Borkowski), Earth, Moon and Planets, 74 (1996), No. 3, pp 223–230. Available at [1].
1.1 2.1 3.1 3.2 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 5.1 6.1 7.1 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 11.1 12.1 13.1 13.2 14.1 14.2 14.3 14.4 14.5 15.1 16.1 16.2 16.3 17.1 17.2 17.3 17.4 17.5 18.1 18.2 18.3 18.4 18.5 18.6 18.7 19.1 20.1 20.2 20.3 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5 21.6 22.1 22.2 22.3 22.4 23.1 24.1 25.1 26.1 27.1 28.1 29.1 29.2 29.3 30.1 30.2 30.3 31.1 31.2 32.1 33.1 33.2 33.3 33.4 34.1 34.2 34.3 34.4 35.1 36.1 37.1 38.1 39.1 40.1 41.1 42.1 43.1 44.1 45.1 46.1 47.1 48.1 48.2 48.3 49.1 50.1
Iranian calendars - For the official calendar in Iran and Afghanistan, see Solar Hijri calendar The Iranian calendars (Persian: گاهشماری ایرانی Gâhshomâriye Irâni) are a succession of calendars invented or used for over two millennia in Iran (Persia). One of the longest chronological records in human history, the Iranian calendar has been modified time and again during its history to suit administrative, climatic, and religious purposes. The modern Iranian calendar is now the official calendar in Iran and Afghanistan. It begins on the vernal equinox as determined by astronomical calculations for the Iran Standard Time meridian (52.5°E or GMT+3.5h). This determination of starting moment is more accurate[citation needed] than the Gregorian calendar as far as predicting the date of the vernal equinox is concerned. Its years are designated AP, short for Anno Persico. The Iranian year usually begins within a day of 21 March of the Gregorian calendar. To find the corresponding year of the Gregorian calendar, add 621 or 622 (depending on the time of the year) to a Solar year. A short table of year correspondences between the Persian and Gregorian calendars is provided below. Contents History[edit] Ancient calendars[edit] Although the earliest evidence of Iranian calendrical traditions is from the second millennium BCE, predating the appearance of the Iranian prophet Zoroaster, the first fully preserved calendar is that of the Achaemenids. Throughout recorded history, Persians have been keen on the idea and importance of having a calendar. They were among the first cultures to use a solar calendar and have long favoured a solar over lunar and lunisolar approaches. The sun has always been a symbol in Iranian culture and is closely related to the folklore regarding Cyrus the Great.[1] Old Persian calendar[edit] Old Persian inscriptions and tablets indicate that early Iranians used a 360-day calendar based on the solar observation directly and modified for their beliefs. Days were not named. The months had two or three divisions depending on the phase of the moon. Twelve months of 30 days were named for festivals or activities of the pastoral year. A 13th month was added every six years to keep the calendar synchronized with the seasons. The following table lists the Old Persian months.[2] Zoroastrian calendar[edit] The first calendars based on Zoroastrian cosmology appeared in the later Achaemenid period (650 to 330 BCE). They evolved over the centuries, but month names changed little until now. The unified Achaemenid empire required a distinctive Iranian calendar, and one was devised in Egyptian tradition, with 12 months of 30 days, each dedicated to a yazata (Eyzad), and four divisions resembling the Semitic week. Four days per month were dedicated to Ahura Mazda and seven were named after the six Amesha Spentas. Thirteen days were named after Fire, Water, Sun, Moon, Tiri and Geush Urvan (the soul of all animals), Mithra, Sraosha (Soroush, yazata of prayer), Rashnu (the Judge), Fravashi, Bahram (yazata of victory), Raman (Ramesh meaning peace), and Vata, the divinity of the wind. Three were dedicated to the female divinities, Daena (yazata of religion and personified conscious), Ashi (yazata of fortune) and Arshtat (justice). The remaining four were dedicated to Asman (lord of sky or Heaven), Zam (earth), Manthra Spenta (the Bounteous Sacred Word) and Anaghra Raocha (the 'Endless Light' of paradise). The month names and their modern versions are given in the following table. The calendar had a significant impact on religious observance. It fixed the pantheon of major divinities, and also ensured that their names were uttered often, since at every Zoroastrian act of worship the yazatas of both day and month were invoked. It also clarified the pattern of festivities; for example, Mitrakanna or Mehregan was celebrated on Mithra day of Mithra month, and the Tiri festival (Tiragan) was celebrated on Tiri day of the Tiri month. After the conquests by Alexander of Macedon and his death, the Persian territories fell to one of his generals, Seleucus (312 BCE), starting the Seleucid dynasty of Iran. Based on the Greek tradition, Seleucids introduced the practice of dating by era rather than by the reign of individual kings. Their era became known as that of Alexander, or later the Seleucid era. Since the new rulers were not Zoroastrians, Zoroastrian priests lost their function at the royal courts, and so resented the Seleucids. Although they began dating by eras, they established their own era of Zoroaster. That was the first serious attempt to determine the dates associated with the prophet Zoroaster's life. Priests had no Zoroastrian historical sources, and so turned to Babylonian archives famous in the ancient world. From these they learned that a great event in Persian history took place 228 years before the era of Alexander. In fact, this was the conquest of Babylon by Cyrus the Great in 539 BCE. But the priests misinterpreted this date to be the time the "true faith" was revealed to their prophet, and since Avestan literature indicates that revelation happened when Zoroaster was 30 years old, 568 BCE was taken as his year of birth. The date entered written records as the beginning of the era of Zoroaster, and indeed, the Persian Empire. This incorrect date is still mentioned in many current encyclopedias as Zoroaster's birth date. Modifications by Parthians, Ardashir I, Hormizd I, Yazdgerd III[edit] The Parthians (Arsacid dynasty) adopted the same calendar system with minor modifications, and dated their era from 248 BCE, the date they succeeded the Seleucids. Their names for the months and days are Parthian equivalents of the Avestan ones used previously, differing slightly from the Middle Persian names used by the Sassanians. For example in Achaemenid times the modern Persian month 'Day' was called Dadvah (Creator), in Parthian it was Datush and the Sassanians named it Dadv/Dai (Dadar in Pahlavi). In 224 CE, Ardashir I, founder of the Sassanid dynasty, added five days at the end of the year, and named them 'Gatha' or 'Gah' days after the ancient Zoroastrian hymns of the same name. This was a modification of the 365-day calendar adopted by Julius Caesar in 46 BCE, based on the Egyptian solar calendar. Iranians had known about the Egyptian system for centuries but never used it. The new system created confusion and met resistance. Many rites were practised over many days to make sure no holy days were missed. To this day many Zoroastrian feasts have two dates. To simplify the situation, Ardeshir's grandson, Hormizd I, linked the new and old holy days into continual six-day feasts. Nowruz was an exception, as the first and the sixth day of the month were celebrated separately, and the sixth became more significant as Zoroaster's birthday. But the reform did not solve all the problems, and Yazdgerd III, the last ruler, introduced the final changes. The year 632 was chosen as the beginning of a new era, and this last imperial Persian calendar is known as the Yazdgerdi calendar. Medieval era: Jalali calendar[edit] Modern calendar: Solar Hijri (SH)[edit] Correspondence of Solar Hijri and Gregorian calendars (Solar Hijri leap years are marked *)[3] See also[edit] References[edit] - ^ (Panaino 1990) - ^ Encyclopaedia Iranica. Article "Calendars". By Antonio Panaino, Reza Abdollahy, Daniel Balland. - ^ Holger Oertel (30 May 2009). "Persian calendar by Holger Oertel". Ortelius.de. - ^ The Persian calendar for 3000 years, (Kazimierz M Borkowski), Earth, Moon and Planets, 74 (1996), No. 3, pp 223–230. Available at [1]. Bibliography[edit] - Panaino, Antonio (1990). "CALENDARS, i. Pre-Islamic calendars". Encyclopaedia Iranica 4. - Taqîzâda, Sayyid Ḥasan, Gâhshumârî dar Îrân-i qadîm, Tehran (Čapkhâna-yi Majlis) 1316/1937-1938, (reprinted with the author's notes appointed to the first edition in the 10th vol. of the Opera omnia, ed.by Î. Complete Italian ed.: H. Taqizadeh, Il computo del tempo nell'Iran antico, ed. and transl. by S. Cristoforetti, Roma (ISIAO), 2010. External links[edit] - How the leap years are calculated - Meaning of the names of the months in the Persian Calendar - Persian(shamsi)/Gregorian/Islamic(hijri) Windows Gadget – with persian occasions - Online calendars and converters - PersDay.com: Online Persian Calendar and Memo Book Web Application specially designed for Iranians, shows Persian(Hijri-Shamsi), Gregorian, and Hijri-Ghamari calendars for each day; Users can write different types of notes for each day, week, month, season, or year. - An online Persian(shamsi)/Gregorian/Islamic(hijri) date converter on http://www.iranchamber.com - Online Persian Calendar from aaahoo portal - Online Persian Calendar from parstimes.com portal - GFDL Afghan Calendar with Gregorian, Hejrah-e shamsi and Hejrah-e qamari dates - An online simple Shamsi/Gregorian date converter - Programming - GPL Iranian Calendar in JavaScript - System. Globalization. PersianCalendar class documentation in MSDN Library (The implementation of Persian Calendar in Microsoft .NET Framework 2.0) - Persian Zodiac a free, open source AIR application. - JalaliCalendar (The implementation of Persian Calendar in java)