http___bogoposveteni.bg_index.php_2016-09-29-15-53-58_2016-12-31-07-39-19_85-a_403-2-04_1.xml
https___www.blueletterbible.org_comm_baxter_mary_witw_witw44_sistersfaithtried.cfm.xml
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 1.6 1.7 1.8 1.9 1.10 1.11 1.12 1.13 1.14 1.15 1.16 1.17 1.18 1.19 1.20 1.21 1.22 1.23 1.24 1.25 1.26 1.27 1.28 1.29 1.30 1.31 1.32 1.33 1.34 1.35 1.36 1.37 1.38 1.39 1.40 1.41 1.42 1.43 1.44 1.45 1.46 1.47 1.48 1.49 1.50 1.51 1.52 1.53 1.54 1.55 1.56 1.57
ПЕТА ПОСТНА СЕДМИЦА Неделя, Година А ПЪРВО ЧЕТИВО Ще ви дам Моя дух и ще живеете. Четене из книгата на пророк Иезекиил. 37, 12-14 Това казва Господ Бог: "Ето, Аз ще отворя гробовете ви и ще ви изведа, народе Мой, из гробовете ви и ще ви въведа в земята Израилева; и ще познаете, че аз съм Господ, когато отворя гробовете ви и ви изведа, народе мой, из гробовете ви; и ще вложа във вас Моя дух и ще оживеете; ще ви настаня във вашата земя - и ще познаете, че Аз Господ казах това и извърших", казва Господ. Това е Божие слово. ОТПЕВЕН ПСАЛОМ Пс 129 1-2. 3-4ав. 4с-6. 7-8 (О: 7) В Господа е милосърдието и изобилно в Него изкуплението. От дън душа викам към Тебе, Господи; Господи, чуй гласа ми. Да бъдат ушите Ти внимателни към гласа на молбата ми. О Ако си спомняш за беззаконията, Господи, Господи, кой може да устои? Но в Тебе е прошката на греховете, за да Ти се служи с почит. О Уповавам се на Господа,уповава се душата ми на словото Му. Повече отколкото стражата утротода очаква Израил Господа. О Защото в Господа е милосърдието и изобилно в Него изкуплението. И Той ще избави Израил от всичките Му беззакония. О ВТОРО ЧЕТИВО Духът на Оня, който възкреси Исуса от мъртвите, живее във вас. Четене от посланието на Свети Павел Апостол до римляни. 8,8-11 Братя: Ония, които живеят по плът, не могат да угодят на Бога. Вие живеете не по плът, но по дух, само ако Духът Божий живее във вас. Ако пък някой няма Духа на Христа, той не е Христов. Ако ли Христос е във вас, тялото е мъртво за грях, а Духът живее за правда. Но ако Духът на Оня, който възкреси от мъртвите Исуса, живее във вас, то който възкреси Исуса Христа от мъртвите, ще оживотвори и смъртните ви тела чрез живеещия във вас Негов Дух. Това е Божие слово. СТИХ ПРЕДИ ЕВАНГЕЛИЕТО Ив 11, 25а. 26 Аз съм възкресението и животът, казва Господ; който вярва в Мене, не ще умре на веки. ЕВАНГЕЛИЕ Аз съм възкресението и животът. Четене от светото Евангелие според Иван. 11, 1-45. В онова време: Беше болен някой си Лазар, от Витания, от градеца на Мария и сестра й Марта. (А Мария, чийто брат Лазар бе болен, беше оная, която помаза Господа с миро и отри нозете Му с косата си). Сестрите проводиха да Му кажат: "Господи, ето оня, когото обичаш, е болен." Като чу това, Исус рече: "Тая болест не е за умиране, а за слава Божия, за да се прослави чрез нея Син Божий." Исус обичаше Марта и сестра й Мария и Лазар. А когато чу, че е болен, престоя два дни в мястото, дето се намираше. След това рече на учениците: "Да идем пак в Юдея." Учениците Му рекоха: "Рави, сега юдеите искаха с камъни да Те убият, и пак ли там отиваш?" Исус отговори: "Нали дванайсет часа има в деня? Който ходи денем, не се препъва, защото вижда светлината на тоя свят, а който ходи нощем, препъва се, защото светлината не е в него." Той рече това и после им казва: "Лазар, нашият приятел, е заспал; но отивам да го събудя." Учениците Му рекоха: "Господи, ако е заспал, ще оздравее." Исус бе казал за смъртта му; а те помислиха, че говори за сънно заспиване. Тогава Исус им рече открито: "Лазар умря, ала се радвам за вас, че Ме нямаше там, та да повярвате. Но да идем при него." Тогава Тома, наричан Близнак, каза на учениците: "Да идем и ние там да умрем с него." Като дойде Исус, намери, че той е вече от четири дена в гроба. А Витания беше близо до Йерусалим около петнайсет стадии. Мнозина юдеи бяха дошли при Марта и Мария да ги утешат за брата им. Марта, като чу, че иде Исус, посрещна Го; а Мария седеше вкъщи. Тогава Марта рече на Исуса: "Господи, да беше тука, нямаше да умре брат ми; но и сега зная, че каквото и да поискаш от Бога, ще Ти даде Бог." Исус й рече: "Брат ти ще възкръсне." Марта Му каза: "Зная, че ще възкръсне при възкресението в последния ден." Исус й рече: "Аз съм възкресението и животът; който вярва в Мене, ще оживее; и всеки, който живее и вярва в Мене, няма да умре во веки. Вярваш ли това?" Тя Му дума: "Да, Господи, аз вярвам, че Ти си Христос, Син Божий, който иде на света." Като каза това, отиде да повика скришом сестра си Мария и рече: "Учителят е тука и те вика." Тя, щом чу, става бързо и дохожда при Него; Исус още не беше дошъл в градеца, а стоеше на мястото, дето Го бе посрещнала Марта. Юдеите, които бяха с нея в къщи и я утешаваха, като видяха, че Мария стана бързо и излезе, отидоха подире й, мислейки, че отива на гроба да плаче там. А Мария, като стигна там, дето беше Исус, и Го видя, падна при нозете Му и рече: "Господи, да беше тук, нямаше да умре брат ми." Исус, като я видя да плаче и дошлите с нея юдеи да плачат, разтъжи се духом, смути се, и рече: "Де сте го положили?" Казват Му: "Господи, дойди и виж." Исус се просълзи. Тогава юдеите казваха: "Гледай, колко го е обичал." Някои пък от тях казаха: "Не можеше ли тоя, който отвори очите на слепия, да направи, щото и той да не умре?" А Исус пак тъгувайки в Себе Си, дохожда при гроба; това беше пещера, и камък стоеше отгоре й. Исус казва: "Дигнете камъка." Сестрата на умрелия Марта му казва: "Господи, мирише вече; защото е от четири дена." Исус и дума: "Не казах ли ти, че, ако повярваш, ще видиш славата Божия." Тогава дигнаха камъка от пещерата, дето лежеше умрелият. А Исус дигна очи нагоре и рече: "Отче, благодаря Ти, че Ме послуша. Аз си знаех, че Ти винаги Му слушаш; но това казах за народа, който стои наоколо, за да повярват, че Ти си Ме пратил." Като каза това, извика с висок глас: "Лазаре, излез вън". И излезе умрелият с повити ръце и нозе в погребални повивки, а лицето му забрадено с кърпа. Исус им казва: "Разповийте го и оставете го да ходи." Тогава мнозина от юдеите, които бяха дошли при Мария и видяха, що стори Исус, повярваха в Него. Това е слово Господне. или по-краткото Четене от светото Евангелие според Иван. 11, 3-7. 17. 20-27. ЗЗв-45 В онова време: Сестрите на Лазар проводиха да кажат на Исус: "Господи, ето оня, когото обичаш, е болен". Като чу това, Исус рече: "Тая болест не е за умиране, а за слава Божия, за да се прослави чрез нея Син Божий." Исус обичаше Марта и сестра й Мария и Лазар. А когато чу, че е болен, престоя два дни на мястото, дето се намираше. След това рече на учениците си: "Да идем пак в Юдея." Като дойде Исус, намери, че той е вече от четири дена в гроба. Марта, като чу, че Исус иде, посрещна Го; а Мария седеше вкъщи. Тогава Марта рече на Исуса: "Господи, да беше тука, нямаше да умре брат ми; но и сега зная, че и каквото да поискаш от Бога, ще ти даде Бог." Исус й рече: "Аз съм възкресението и животът; който вярва в Мене, ще оживее; и всеки, който живее и вярва в Мене, няма да умре во веки. Вярваш ли това?" Тя Му дума: "Да, Господи, аз вярвам, че Ти си Христос, Син Божий, който иде на света." Исус се разтъжи духом, смути се, и рече: "Де сте го положили?" Казват Му: "Господи, дойди и виж." Исус се просълзи. Тогава юдеите казваха: "Гледай, колко го е обичал." Някои пък от тях казаха: "Не можеше ли тоя, който отвори очите на слепородения, да направи, щото и той да не умре." Исус пак тъгувайки в Себе си, дохожда при гроба; това беше пещера и камък стоеше отгоре й. Исус казва: "Дигнете камъка." Сестрата на умрелия Марта, Му казва: "Господи, мирише вече; защото е вече от четири дена." Исус и дума: "Не казах ли ти, че, ако повярваш, ще видиш славата Божия?" Тогава дигнаха камъка от пещерата; дето лежеше умрелият. А Исус дигна очи нагоре и рече: "Отче, благодаря Ти, че Ме послуша. Аз си знаех, че Ти винаги Ме слушаш; това казах за народа, който стои наоколо, за да повярват, че Ти си Ме пратил." Като каза това, извика с висок глас: "Лазаре, излез вън." И веднага умрелият излезе с повити ръце и нозе в погребални повивки, а лицето му забрадено с кърпа. Исус им казва: "Разповийте го и го оставете да ходи." Тогава мнозина от юдеите, които бяха дошли при Мария и видяха, що стори Исус, повярваха в Него. Това е слово Господне.
1.1 2.1 3.1 4.1 4.2 4.3 5.1 5.2 5.3 5.4 6.1 7.1 8.1 9.1 9.2 10.1 10.2 10.3 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 11.7 12.1 12.2 12.3 12.4 13.1 14.1 14.2 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 19.2 19.3 20.1 20.2 21.1 21.2 22.1 23.1 23.2 24.1 24.2 24.3 24.4 24.5 24.6 24.7 25.1 25.2 25.3 25.4 25.5 25.6 25.7 25.8 26.1 26.2 27.1 28.1 29.1 30.1 31.1 32.1 33.1 33.2 33.3 34.1 35.1 35.2 36.1 37.1 37.2 37.3 38.1 38.2 39.1 40.1 41.1 42.1 42.2 43.1 44.1 45.1 46.1 47.1 48.1 49.1 50.1 51.1 52.1 53.1 54.1 55.1 56.1 56.2 57.1
* 'Number Delimiters' only apply to 'Paragraph Order' Blue Letter Bible offers several daily devotional readings in order to help you refocus on Christ and the Gospel of His peace and righteousness. Recognizing the value of consistent reflection upon the Word of God in order to refocus one’s mind and heart upon Christ and His Gospel of peace, we provide several reading plans designed to cover the entire Bible in a year. Martha and Mary were highly privileged in having Jesus as their Guest, not once or twice, but probably many times. Bethany, in His eyes, was "the town of Mary and her sister Martha." The industry of Bethany, and the names of the residents, well‐known in the world, were altogether ignored by Jesus, but the souls which He was conquering and bringing out of self to be temples of the Holy Ghost, gave the spot an historic interest to Him. Mary had profited by her education at His feet, and as is the case with every soul that grows in grace, Mary was tried. Her brother Lazarus fell sick. It would be impossible for these Jewish sisters-disciples of the Lord Jesus-to give Lazarus any medicine, or to send for a doctor of the day. Jesus, in their eyes, was the only reliable Physician, and they sent to Him the simple message: "Lord, behold, he whom Thou lovest is sick." They urged no entreaty; asserted no claim; they knew it was enough to state their case, and they received an answer which, had it been fully understood, might have kept them from the smallest anxiety, even in the unexpected circumstances which followed: "This sickness is not unto death, but for the glory of God, that the son of God might be glorified thereby." O how many there are who seek to trust the Lord for healing, and these words are suggested to them, and yet the stress is not laid on the latter part of the message: "That the Son of God might be glorified thereby," but upon the first part: "This sicknesss is not unto death." O how the natural heart sees things in relation to itself rather than in relation to Jesus! What could the sisters expect but that Jesus would hurry to them in their unexpected trouble? Yet they were to learn that, in spite of His message to them, their expectation was to be disappointed. Jesus left them alone in their trouble, and Lazarus grew worse and died! How could they reconcile this with His message to them? They had not only the bitter grief of their bereavement, but also the question which would arise in their hearts: "Can Jesus fail me? Can He exaggerate? Can He speak a word which is not exactly borne out by facts?" "This sickness is not unto death," and yet Lazarus lies dead? It was more than these women could understand. Their faith gave way; they yielded to the circumstances. Lazarus must now be buried. It was the habit of the Jews to comfort mourners, and here were disciples of Jesus accepting comfort from the unbelieving Jews about a death which was contrary to the express word of Jesus! But the Lord's delay was not final. After Lazarus had lain dead four days, Jesus approached Bethany, and Martha, hearing of it, went out, and with her usual bustle, said to Him, before He had a chance to speak to her: Lord, if Thou hadst been here, my brother had not died." The same tone of reproach which characterised her when she was careful and burdened about many things was evident on this occasion. In her eyes, Jesus was to blame for the death of Lazarus, but she qualifies her word, and says: "I know that, even now, whatsoever Thou shalt ask of God, God will give it Thee." "Thy brother shall rise again" was a prophecy of that which was about to happen. Martha, living as she did in the atmosphere of the present, occupied with things temporal, said" "I know that he shall rise again in the resurrection, at the last day." Martha did not know that Jesus was "the same yesterday, and to‐day, and for ever" (Hbr 13:8). She was not deeply acquainted enough with Jesus to believe He was mightier than death, and so she put off the resurrection of her brother to the future. But Jesus said to her: "I am the resurrection and the life: he that believeth in Me, though he were dead, yet shall he live: and whosoever liveth and believeth in me shall never die. Believest thou this?" The dear woman did not know herself, and she did not know her Teacher. She said, as many a one has done since, "Yea, Lord," and yet she knew not the full meaning of her words: "Yea, Lord, I believe that Thou art the Christ, the Son of God, who should come into the world." Martha was clear about doctrine, but she failed in her faith in Jesus as a present Conqueror over death. She looked at the things which are seen and temporal, rather than the things unseen and eternal. But where was Mary? Not like her sister rising up in her restless energy to meet the Master uncalled for, "she sat still in the house." The iron had entered into her soul. She did not understand the dealings of Jesus with her. But Martha's word, "The Master is come, and calleth for thee," was an irresistible appeal. She "arose quickly and came unto Him." But even Mary uttered the same reproach as Martha when she saw Him, yet in saying it, she fell down at His feet, showing by the action that, however little she understood Him, yet she yielded without a question to His appointment. O if she had credited the word of Jesus, "This sickness is not unto death, but for the glory of God, that the Son of God might be glorified thereby," her question would have been, "What shall I do to glorify the Son of God? Is it glory to Him that I should weep for a dead brother in the light of His message: 'This sickness is not unto death?' Did not His word imply that death should not triumph?" Alas! Mary was not yet filled with the Holy Ghost; she was not yet established in "heavenly places in Christ Jesus." The measure of unbelief which she manifested broke down even Jesus, and He wept. The Jews, truly, believed that it was in mere human sympathy; but how could it be possible for Jesus to sorrow for a dead man whom He was then about to raise? He wept for the unbelief of those who had known Him, and yet failed to understand Him now. He came to the grave and saw there another mark of unbelief. Between Him and the dead Lazarus, of whom He had twice prophesied that death should not conquer him, lay a stone, as though to make the sepulchre a permanent place for the body of Lazarus! "Take ye away the stone," He said. Martha's reliance on her strong common sense checked any little faith she might have had. "Lord," she said, "by this time he stinketh, for he hath been dead four days." Could the body of Lazarus see corruption when Jesus, in whom is life (Jhn 1:4) had said: "This sickness is not unto death?" "Said I not unto thee," He appealed to Martha, "that if thou wouldst believe, thou shouldst see the glory of God?" Martha was conquered. They took away the stone. The voice of Him who brought all things into being by His own Word spoke out in its master tones: "Lazarus, come forth." And the dead came forth, and the word of Jesus to the sisters was justified. Death had not triumphed; to the glory of God Lazarus had died-the Son of God was glorified thereby! But the sisters had failed to take God's side, and nothing remained for them now but in obedience to their Lord, to loose their brother from the grave‐clothes, and let him go. O how hard it is for human nature to see things in the light of God, and to measure His spoken Word against all circumstances, all possibilities, all sicknesses, all troubles! Whatsoever happens to a brother or a sister, happens that the Son of God should be glorified thereby. If we enter into His purpose, He is glorified, and the lesson of faith is not given in vain. The Blue Letter Bible ministry and the BLB Institute hold to the historical, conservative Christian faith, which includes a firm belief in the inerrancy of Scripture. Since the text and audio content provided by BLB represent a range of evangelical traditions, all of the ideas and principles conveyed in the resource materials are not necessarily affirmed, in total, by this ministry. Blue Letter Bible study tools make reading, searching and studying the Bible easy and rewarding. Blue Letter Bible is a 501(c)(3) nonprofit organization ©2018 Blue Letter Bible Note: MLA no longer requires the URL as part of their citation standard. Individual instructors or editors may still require the use of URLs. Loading... Email / username or password was incorrect! Check your email for password retrieval Complete the form below to register [?] Error: That Email is already registered Error: Please provide a valid Email Error: Passwords should have at least 6 characters Error: Passwords do not match Error: Please provide a valid first name Error: That username is already taken Error: Usernames should only contain letters, numbers, dots, dashes, or underscores Passwords should have at least 6 characters. Usernames should only contain letters, numbers, dots, dashes, or underscores. Thank you for registering. A verification email has been sent to the address you provided. Error: That Email / Username is not registered