http___bnr.bg_radiobulgaria_post_100413147_balgaria-shte-otbeleji-1000-godishninata-ot-smartta-na-car-samuil_1.xml
http___bnr.bg_en_post_100414176_bulgaria-to-mark-1000th-death-anniversary-of-tsar-samuel.xml
1.1 1.2 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 2.6 2.7 2.8 2.9 2.10 3.1 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 5.6 5.7 5.8
През 2014-а се навършват 1000 години от смъртта на цар Самуил, известен с дългогодишното отстояване на независимостта на българската държава в изключително тежък за нея момент. Самуил е син на комит Никола, за когото се смята, че е бил управител на Средецка област. „Епохата на Самуил е характерна с един непрекъснат двубой с Византия” – посочва в интервю за Радио България доц. Георги Николов от Историческия факултет на СУ „Св. Климент Охридски”. „Тази твърде продължителна война започва през 968 година, преди възцаряването на Самуил. Тя довежда българското царство най-накрая до агония, тъй като то е изключително изтощено откъм човешки и материални ресурси. А по това време Византия е огромна империя, заемаща почти цяла Мала Азия, Балканите, отчасти Италия. И своевременно е могла да компенсира своите загуби, за които и българите имат принос. Централното управление на българското царство постепенно се е изместило от Велики Преслав и Плиска в югозападните български земи с център Охрид. Това станало с оглед на факта, че синовете на комит Никола: Давид, Мойсей, Арон и Самуил са управлявали именно този регион, преди да започне българо-византийският двубой. Затова главно на тази територия се развиват военните действия.” Каква фигура е цар Самуил – героична, трагична? „Ако изхождаме от това, което пише в изворите, за него се казва, че е бил мъж, който не е знаел какво е покой. Той непрекъснато е воювал, непрекъснато е държал и войската си на бойна нога. От друга страна, неговата смърт е наистина трагична – той вижда своите 15 хиляди воини да се връщат от плен ослепени (на сто от тях е бил оставен по един със здраво око, който да ги води). Заради това византийският император Василий II е придобил зловещото прозвище „българоубиец”. И при техния вид Самуил вероятно е получил сърдечен удар и няколко дни по-късно е починал. Той е велик български владетел, който, още преди да седне на престола, е оставил цар Роман да царува до кончината му в 997 г., но може да се каже, че е държал съдбините на българското царство от 976 до 1014 година. Само четири години след смъртта на Самуил България е била покорена, така че неговата фигура е била в основата на запазването на българското царство за един период от около 40 години.” На 1000-годишнината от смъртта на Самуил (6 октомври 1014 г.) ще бъде посветена международната научна конференция „Европейският югоизток през втората половина на Х век-началото на ХІ век: история и култура”. В нея (от шести до осми октомври) ще участват учени от 14 държави – от Европа и Америка. Сред изданията, които ще излязат за годишнината, е сборник на проф. Василка Тъпкова-Заимова с исторически извори за прочутия владетел и неговата епоха. Както и книгата на проф. Казимир Попконстантинов и проф. Анна-Мария Тотоманова за кирилските надписи от Самуиловото време. Подготвят се и изложби във водещи столични музеи (НАИМ, НИМ, НВИМ).
1.1 1.2 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 3.1 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 6.1
In 2014 Bulgaria marks 1,000 years since the death of Tsar Samuel, who has gone down in history as the ruler who staunchly upheld this country’s independence at a difficult period for it. Samuel was the son of comit Nikola, who is believed to have been governor of the Sredets region /Sofia today/. “The age of Samuel's reign was a constant battle against Byzantium,” says Associate Prof. Georgi Nikolov from the Historical Faculty of the St. Kliment Ohridski Sofia University. “This war that lasted far too long, actually started in 968, before Samuel ascended the throne. It ultimately brought agony upon the Bulgarian kingdom as it exhausted it in terms of human and material resources; at the time Byzantium was a huge empire, spreading over almost all of Asia Minor, the Balkans and in part Italy and was able to compensate for the losses it sustained, including at the hand of the Bulgarians. The central government of the Bulgarian kingdom was gradually moved from the old capitals of Pliska and Preslav to the southwestern parts, with Ohrid being its center. This was done in view of the fact that comit Nikola’s four sons - David, Aaron, Moses and Samuel - had ruled this region even before the start of the fighting against Byzantium; hence it was on this territory that the battles were played out…” Was Samuel a heroic or a tragic figure? “According to original historical sources, he was a man who knew no peace. Samuel was constantly waging war and his troops were ever ready for battle. On the other hand, his death was truly tragic – he saw his 15,000 men return from captivity blinded /1 in 100 was left with one eye so as to lead the men back/! That was the reason why Byzantine Emperor Basil II received the sinister sobriquet of Bulgar-slayer. At the sight of his blinded men Samuel most likely had a heart attack and passed away a few days later. Just 4 years after his death Bulgaria was conquered by Byzantium for a period of two centuries, so we can say that Samuel was the ruler to have postponed the defeat by 40 years, during his reign /976 – 1014 AD/.” An international scientific conference will be devoted to Samuel's death 1,000 years ago /October 6, 1014/ entitled "The European Southeast Over the Second Half of the 10th Century – the beginning of the 11th Century: History and Culture". Experts from 14 countries in Europe and America will take part in the conference, October 6 – 8. Among the other editions that will be published for the anniversary there is a compilation of Prof. Vassilka Tapkova-Zaimova with historical sources shedding light on the famous ruler and his age. The book by Prof. Kazimir Popkonstantinov and Prof. Anna-Maria Totomanova on Cyrillic inscriptions from the time of Samuel will also be presented during the conference. Exhibitions will be mounted at Sofia's foremost museums - The National Musem of History, the Bulgarian Academy of Sciences National Institute of Archaeology with Museum, the National Museum of Military History . English version: Zhivko Stanchev