http___bogoposveteni.bg_index.php_2016-09-29-15-53-58_2016-12-31-07-38-50_84-2017-02-23-09-58-09_387-17-03_1.xml
http___rock.jayden12.com_story.php_v_Genesis_37_t_MSG.xml
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 1.6 1.7 1.8 1.9 1.10 1.11 1.12 1.13 1.14 1.15 1.16 1.17 1.18 1.19 1.20 1.21 1.22 1.23 1.24 1.25 1.26 1.27
Петък ПЪРВО ЧЕТИВО Ето, съновидецът иде; хайде, сега да го убием. Четене из книгата Битие 37, 3-4.12-13а.17в-28 Израел обичаше Йосиф повече от всичките си синове, защото му се беше родил на старини; и му направи шарена дреха. Като видяха братята му, че баща им го обича повече от всичките му братя, намразиха го и не можеха да говорят с него кротко. Когато братята му отидоха да пасат бащиния си добитък в Сихем, Израел му каза: "Братята ти пасат овцете в Сихем; хайде, ще те проводя при тях." И отиде Йосиф подир братята си и ги намери в Дотан. Те го видяха отдалеч, и преди той да се приближи до тях, взеха да се сдумват против него да го убият, и рекоха помежду си: "Ето, съновидецът иде; хайде сега да го убием и да го хвърлим в някой ров, па да кажем, че го е изял лют звяр; и да видим, какво ще излезе от сънищата му." Чу това Рувим и се опита да го избави от ръцете им, като каза: "Да го не убиваме и не проливайте кръв; но го хвърлете в ямата, що е в пустинята, а ръка не туряйте върху него." Това казва той с намерение да го избави от ръцете им и да го върне при баща му. Когато Йосиф дойде при братята си, те му съблекоха дрехата, шарената дреха, що беше на него, и го взеха, та го хвърлиха в рова; а ровът беше празен; в него нямаше вода. И седнаха те да ядат хляб и, като погледнаха, видяха, че иде от Галаат керван измаилтяни, и камилите им бяха натоварени със стиракс, балсам и ливан. Те отиваха да занесат това в Египет. Тогава Юда рече на братята си: "Каква полза, ако убием брата си и скрием кръвта му? Хайде, да го продадем на измаилтяните и да не туряме ръка на него, защото е наш брат, наша плът." Братята го послушаха. И като минаваха Мадиамските търговци, извадиха Иосифа от рова и го продадоха на Измаилтяните за двадесет сребърника; а те отведоха Йосиф в Египет. Това е Божие слово. ОТПЕВЕН ПСАЛОМ Пс 104, 16-17.18-19.20-21 ( О: 5а) Спомняйте си чудесата, които е извършил Господ. И призова глад на земята, всяко хлебно дърво изтреби. Прати пред тях човек; за роб биде продаден Йосиф. O Стегнаха в окови нозете му, в желязо се намери душата му, докле се изпълни словото Му; словото Господне го изпита. O Царят прати, и владетелят на народите го развърза и го освободи; постави го за господар над дома си; и управител над всичките си владения. O СТИХ ПРЕДИ ЕВАНГЕЛИЕТО Ив 3, 16 Бог толкоз обикна света, че отдаде Своя Единороден Син; всеки, който вярва в Него да има живот вечен. ЕВАНГЕЛИЕ Този е наследникът: хайде да го убием. Четене от светото Евангелие според Матей. 21, 33-43.45-46 В онова време: Исус каза на първосвещениците и старейте народни: "Чуйте друга притча: Имаше един човек стопанин, който наследи лозе, огради го с плет, изкопа в него лин, съгради кула и, като го предаде на лозари, отиде си. И когато наближи гроздобер, той изпрати слугите си при лозарите, да му приберат плодовете. А лозарите, като уловиха слугите му, един набиха, друг убиха, а трети с камъни пребиха. Пак изпрати други слуги, по-много от първите; и с тях сториха същото. Най-сетне изпрати при тях сина си, като каза: "Ще се засрамят от сина ми." Но лозарите, като видяха сина, казаха помежду си: "Този е наследникът; хайде да го убием и да присвоим наследството му." И, като го уловиха, изведоха го вън от лозето и убиха. И тъй, като си дойде господарят на лозето, какво ще направи на тия лозари?" Отговарят му: "Злодейците ще погуби зле, а лозето ще даде на други лозари, които ще му дават овреме плодове." Исус им казва: "Нима не сте никога чели Писанията: "Камъкът, който изхвърлиха зидарите, той стана глава на ъгъла: това е от Господа, и е дивно в очите ни?" Затова казвам ви, че царството Божие ще се вземе от вас и ще се даде на народ, който принася плодовете му." И, като слушаха притчите Му, първосвещениците и фарисеите разбраха, че за тях говори. И дебнеха да Го уловят, ала се побояха от народа, понеже Го имаше за пророк. Това е слово Господне.
1.1 2.1 3.1 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 10.1 10.2 10.3 11.1 11.2 11.3 12.1 13.1 13.2 14.1 15.1 15.2 16.1 16.2 17.1 17.2 17.3 17.4 17.5 18.1 18.2 18.3 18.4 19.1 19.2 20.1 20.2 20.3 20.4 20.5 21.1 21.2 22.1 22.2 22.3 22.4 22.5 23.1 23.2 23.3 24.1 24.2 24.3 25.1 25.2 25.3 25.4 26.1
Genesis 37 MSG (counting...) 1Meanwhile Jacob had settled down where his father had lived, the land of Canaan. Joseph and His Brothers 2This is the story of Jacob. The story continues with Joseph, seventeen years old at the time, helping out his brothers in herding the flocks. These were his half brothers actually, the sons of his father's wives Bilhah and Zilpah. And Joseph brought his father bad reports on them. 3-4Israel loved Joseph more than any of his other sons because he was the child of his old age. And he made him an elaborately embroidered coat. When his brothers realized that their father loved him more than them, they grew to hate him—they wouldn't even speak to him. 5-7Joseph had a dream. When he told it to his brothers, they hated him even more. He said, "Listen to this dream I had. We were all out in the field gathering bundles of wheat. All of a sudden my bundle stood straight up and your bundles circled around it and bowed down to mine." 8His brothers said, "So! You're going to rule us? You're going to boss us around?" And they hated him more than ever because of his dreams and the way he talked. 9He had another dream and told this one also to his brothers: "I dreamed another dream—the sun and moon and eleven stars bowed down to me!" 10-11When he told it to his father and brothers, his father reprimanded him: "What's with all this dreaming? Am I and your mother and your brothers all supposed to bow down to you?" Now his brothers were really jealous; but his father brooded over the whole business. 12-13His brothers had gone off to Shechem where they were pasturing their father's flocks. Israel said to Joseph, "Your brothers are with flocks in Shechem. Come, I want to send you to them." Joseph said, "I'm ready." 14He said, "Go and see how your brothers and the flocks are doing and bring me back a report." He sent him off from the valley of Hebron to Shechem. 15A man met him as he was wandering through the fields and asked him, "What are you looking for?" 16"I'm trying to find my brothers. Do you have any idea where they are grazing their flocks?" 17The man said, "They've left here, but I overheard them say, 'Let's go to Dothan.'" So Joseph took off, tracked his brothers down, and found them in Dothan. 18-20They spotted him off in the distance. By the time he got to them they had cooked up a plot to kill him. The brothers were saying, "Here comes that dreamer. Let's kill him and throw him into one of these old cisterns; we can say that a vicious animal ate him up. We'll see what his dreams amount to." 21-22Reuben heard the brothers talking and intervened to save him, "We're not going to kill him. No murder. Go ahead and throw him in this cistern out here in the wild, but don't hurt him." Reuben planned to go back later and get him out and take him back to his father. 23-24When Joseph reached his brothers, they ripped off the fancy coat he was wearing, grabbed him, and threw him into a cistern. The cistern was dry; there wasn't any water in it. 25-27Then they sat down to eat their supper. Looking up, they saw a caravan of Ishmaelites on their way from Gilead, their camels loaded with spices, ointments, and perfumes to sell in Egypt. Judah said, "Brothers, what are we going to get out of killing our brother and concealing the evidence? Let's sell him to the Ishmaelites, but let's not kill him—he is, after all, our brother, our own flesh and blood." His brothers agreed. 28By that time the Midianite traders were passing by. His brothers pulled Joseph out of the cistern and sold him for twenty pieces of silver to the Ishmaelites who took Joseph with them down to Egypt. 29-30Later Reuben came back and went to the cistern—no Joseph! He ripped his clothes in despair. Beside himself, he went to his brothers. "The boy's gone! What am I going to do!" 31-32They took Joseph's coat, butchered a goat, and dipped the coat in the blood. They took the fancy coat back to their father and said, "We found this. Look it over—do you think this is your son's coat?" 33He recognized it at once. "My son's coat—a wild animal has eaten him. Joseph torn limb from limb!" 34-35Jacob tore his clothes in grief, dressed in rough burlap, and mourned his son a long, long time. His sons and daughters tried to comfort him but he refused their comfort. "I'll go to the grave mourning my son." Oh, how his father wept for him. 36In Egypt the Midianites sold Joseph to Potiphar, one of Pharaoh's officials, manager of his household affairs.