http___bojia-princip.blogspot.co.uk_2012_11_blog-post.html_1.xml
http___openyourbible.com.au_author_num14v21_page_2_.xml
1.1 1.2 1.3 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 4.1 4.2 4.3 5.1 6.1 6.2 6.3 6.4 7.1 7.2 8.1 9.1 9.2 9.3 10.1 11.1 12.1 13.1 13.2 13.3 13.4 13.5 13.6 14.1 14.2 14.3 15.1 16.1 17.1 18.1 18.2 18.3 18.4 19.1 19.2 19.3 19.4 19.5 19.6 20.1 20.2 20.3 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5 21.6 21.7 21.8 22.1 22.2 22.3 23.1 23.2 23.3 23.4 23.5 24.1 24.2 25.1 26.1 27.1 27.2 28.1 28.2 29.1 29.2 29.3 29.4 29.5 29.6 29.7 29.8 29.9 30.1 31.1 31.2 31.3 31.4 32.1 32.2 32.3 32.4 32.5 32.6 32.7 32.8 33.1 33.2 33.3 33.4 33.5 34.1 35.1 35.2 35.3 35.4 35.5 35.6 35.7 36.1 36.2 36.3 36.4 36.5 37.1 37.2 37.3 38.1 39.1 39.2 39.3 39.4 40.1 41.1 41.2 41.3 41.4 42.1 43.1 43.2 43.3 43.4 43.5 43.6 44.1 44.2 44.3 45.1 45.2 45.3 46.1 47.1 47.2 48.1 49.1 49.2 49.3 49.4 49.5 50.1 51.1 51.2 51.3 51.4 51.5 52.1 53.1 53.2 53.3 53.4 53.5 53.6 53.7 53.8 53.9 53.10 54.1 55.1 55.2 55.3 55.4 55.5 55.6 56.1 56.2 56.3 56.4 56.5 56.6 57.1 57.2 57.3 58.1 58.2 58.3 58.4 58.5 59.1 59.2 59.3 59.4 60.1 60.2 60.3 60.4 60.5 60.6 61.1 61.2 61.3 61.4 61.5 61.6 61.7 62.1 62.2 62.3 62.4 63.1 63.2 63.3 63.4 63.5 63.6 64.1 64.2 64.3 64.4 64.5 64.6 64.7 64.8 65.1 66.1 66.2 66.3 67.1 67.2 67.3 67.4 67.5 67.6 67.7 67.8 67.9 67.10 67.11 67.12 67.13 67.14 68.1 68.2 68.3 68.4 68.5 68.6 68.7 68.8 68.9 69.1 69.2 69.3 69.4 70.1 71.1 71.2 71.3 71.4 71.5 71.6 72.1 72.2 73.1 73.2 73.3 73.4 73.5 73.6 73.7 73.8 73.9 73.10 73.11 73.12 74.1 75.1 76.1 76.2 77.1 78.1 79.1 80.1 80.2 80.3 80.4 80.5 80.6 80.7 80.8 80.9 80.10 80.11 80.12 80.13 80.14 81.1 81.2 81.3 81.4 81.5 81.6 81.7 81.8 81.9 81.10 81.11 81.12 82.1 82.2 82.3 82.4 82.5 82.6 83.1 83.2 83.3 83.4 83.5 84.1 85.1 85.2 85.3 86.1 86.2 86.3 86.4 86.5 86.6 86.7 87.1 87.2 87.3 88.1 89.1 89.2 89.3 89.4 89.5 89.6 89.7 89.8 89.9 90.1 91.1 91.2 91.3 91.4 91.5 91.6 91.7 91.8 92.1 92.2 92.3 93.1 93.2 94.1 94.2 94.3 94.4 94.5 94.6 94.7 94.8 94.9 94.10 94.11 95.1 95.2 95.3 95.4 95.5 96.1 96.2 96.3 96.4 96.5 97.1 97.2 97.3 98.1 99.1 99.2 99.3 99.4 99.5 99.6 99.7 99.8 99.9 100.1 100.2 100.3 100.4 101.1 101.2 101.3 101.4 101.5 101.6 102.1 102.2 102.3 102.4 102.5 102.6 102.7 102.8 102.9 103.1 103.2 103.3 104.1 105.1 105.2 105.3 105.4 105.5 105.6 105.7 105.8 105.9 105.10 106.1 106.2 106.3 106.4 107.1 107.2 107.3 107.4 107.5 107.6 107.7 107.8 108.1 108.2 108.3 108.4 108.5 108.6 109.1 110.1 110.2 110.3 110.4 110.5 110.6 111.1 111.2 111.3 111.4 111.5 111.6 111.7 111.8 112.1 112.2 112.3 112.4 112.5 112.6 112.7 112.8 112.9 112.10 112.11 113.1 113.2 113.3 113.4 113.5 113.6 113.7 113.8 113.9 113.10 113.11 113.12 113.13 113.14 113.15 113.16 113.17 114.1 115.1 115.2 115.3 115.4 115.5 115.6 115.7 116.1 116.2 116.3 116.4 116.5 117.1 117.2 117.3 117.4 118.1 118.2 118.3 118.4 118.5 119.1 119.2 119.3 119.4 119.5 119.6 119.7 119.8 120.1 120.2 121.1 122.1 123.1 123.2 123.3 124.1 124.2 124.3 124.4 125.1 125.2 125.3 125.4 125.5 126.1 126.2 126.3 126.4 126.5 127.1 127.2 127.3 127.4 127.5 127.6 127.7 127.8 127.9 128.1 128.2 128.3 128.4 128.5 128.6 128.7 128.8 128.9 128.10 129.1 129.2 129.3 129.4 130.1 130.2 130.3 131.1 132.1 133.1 133.2 133.3 133.4 134.1 134.2 134.3 134.4 135.1 135.2 135.3 135.4 135.5 135.6 136.1 136.2 136.3 136.4 136.5 136.6
Символично, Второто пришествие идва на "Облаци" ("Облаци от свидетели"), което символизира подготвените с чисти сърца, които първи ще го разпознаят и последват. Това се потвържава от казаното в Откр. 19, че управниците на този свят ще се надигнат и воюват срещу него, а 'Червения змей' (Комунизма), ще се опита да го убие. Според Библията, раждането е веднага след Червената революция, 1917 г. и след края на Първата Световна Война 1918 г. Според думите на самия Исус, "дали ще намери вяра" и притчата за "Сватбата" разбираме, че е възможно Християнството да преследва господа на Второто пришествие - идващ с "Ново име" (Откр.19:12,13), подобно на Фарисеите преследвали Исус. В такъв случай, дори най-вярващите християни ще бъдат порицани с думите, "махнете се от мене вие злодейци". Затова е казано, "бдете и се молете за да предстоите пред него". Затова прочетете откровението на Принципа с много моливта. ВТОРОТО ПРИШЕСТВИЕ Исус ясно предсказва своето завръщане (Мат. 16:27). Но Той добавя, че никой не знае за този ден и час, нито ангелите, нито дори Той самият (Мат. 24:36). Затова е общоприето мисленето, че не трябва да се спекулира относно датата, мястото и начина по който ще стане Второто пришествие. Въпреки това, от думите на Исус, “А за този ден и час никой не знае... а само Отец (Мат. 24:36), и от стихът, “Наистина господ Йехова няма да направи нищо без да открие своите намерения на слугите си, пророците” (Амос 3:7 ), можем да разберем, че Бог, който знае денят и часът, обезателно ще разкрие всички тайни за Второто пришествие на Своите пророци, преди да го осъществи. Въпреки заявлението на Исус, че Господ ще дойде като “крадец” (Откровение 3:3), писано е също така, че за тези, които са в светлината, идването на Господа няма да бъде скрито (І Ефесяни 5:4-6). Ако погледнем събитията, съпровождащи първото идване на Исус, осъзнаваме, че той идва като крадец за свещениците и книжниците, намиращи се в тъмнина, но за семейството на Йоан Кръстител, което е в светлината, Бог ясно разкри предстоящото раждане на Христос. Когато Исус се ражда, Бог открива тази тайна на тримата мъдреци, на Симеон, Анна и пастирите. Исус казва: “Но внимавайте на себе си, да не би да натегнат сърцата ви от преяждане, пиянство, житейски грижи и ви постигне оня ден внезапно като примка; защото така ще дойде върху всички, които живеят по лицето на цялата земя. Но бдете всякога, и молете се, за да сполучите да избегнете всичко, що предстои да стане, и да застанете пред Човешкия Син.” (Лука 21:34-36) От думите на Исус става ясно, че мястото, времето и начинът на Неговото завръщане ще бъдат открити само на дълбоко вярващите хора, които бодърствуват, за да могат да се подготвят за деня на Второто пришествие. Историята на Провидението за възстановяване дава не малко примери за това как Бог неизменно е предупреждавал пророците за Своите намерения, изпращайки им откровения. За това свидетелстват такива събития като: съда чрез потоп по времето на Ной, разрушението на Содом и Гомор, раждането на Исус. Очевиден се явява и фактът, че и при Второто пришествие на Господ, Бог ще предаде Своето Слово чрез вярващите, намиращи се в светлината на истината, тези – които имат уши, за да чуят и очи, за да видят, или ще им изпрати откровения за това, което ще се случи, както се казва в Библията: “И в последните дни, казва Бог, ще излея от Духа Си на всяка твар; и синовете ви и дъщерите ви ще пророкуват, и юношите ви ще виждат видения, и старците ви ще сънуват сънища.” (Деяния 2:17” ). РАЗДЕЛ 1. Кога Христос ще дойде отново. Времето на Второто пришествие на Господ ние наричаме “последни дни”. Както е казано в гл. “Есхатология”, сега ние живеем в последните дни, а това означава, че е настъпило времето за връщането на Христа. От историята на Провидението за възстановяване се вижда, че Исус идва 2000 г. след началото на провиденциалната епоха на възстановяване – епохата на Стария завет. Съгласно Принципа на възстановяване чрез изплащане, Второто пришествие на Христа трябва да се очаква 2000 г. след началото на провиденциалната епоха на продължаване на възстановяването – епохата на Новия завет. Този период беше необходим за възстановяване чрез изплащане на предходния период на основа на субстанциалната идентичност на времето. Както вече подробно беше казано, скоро след поражението на Германия и кайзера като прототип на Адам на страната на сатана в Първата световна война, Сталин – прототипът на Господа на Второто пришествие на страната на сатана, идва на власт и създава комунистическия свят. Това означава, че е дошло времето, когато Христос ще се върне на земята, за да възстанови чрез изплащане идеалния свят на базата на съ-владение, съ-управление и съ-етика. От това трябва да направим извода, че периодът на Второто пришествие е започнал скоро след Първата световна война. РАЗДЕЛ 2. По какъв начин ще се върне Христос? Гледната точка на Библията Чрез притчи и символи Бог винаги е откривал на човечеството същността на Своята воля, така че живеещите в тази или онази епоха хора да разберат в зависимост от своето интелектуално и духовно ниво, какви изисквания е проявявало Провидението към съответното време. Фактът, че Бог е използвал притчи и символи, които са намерили отражение в Библията, неизбежно е водил до възникване на противоречиви тълкувания. В това се състои основната причина за разделението на Църквата. Следователно, за правилното разбиране на Библията е необходимо да се намери правилния ъгъл за разбирането й. Нека вземем за пример Йоан Кръстител. Тъй като 2000 г. сме чели Библията убедени в това, че Йоан Кръстител е изпълнил мисията си, се създава впечатлението, че Библията потвърждава тази гледна точка. Но ако я проанализираме под друг ъгъл, то с цялата си яснота ще се разкрие разбирането, че в действителност Йоан Кръстител не е съумял да изпълни отговорността си. И още. До сега много от нас са чели Библията имайки вече създадена представа за това, че Господ ще се яви на облаци, съпровождан от знамения и чудеса. Това мнение се онова на думите на Исус: “...Тогава ще се яви на Небето знамението на човешкия син; и тогава ще заплачат всички земни племена, като видят човешкия син, идещ на небесните облаци със сила и голяма слава” (Мат. 24:30). Ако се придържаме към буквалното значение на Библейските думи можем да си помислим, че Библията действително ни подтиква към такова заключение. Обаче, научният манталитет на съвременния човек абсолютно не възприема мисълта за това, че Господ ще дойде на облаци. За да се разбере истинското значение на подобен род стихове, е необходимо по-дълбоко изучаване на Библията, нейното проанализиране от друга гледна точка. Този нов поглед върху Библията е подсказан чрез изследването на стиховете за Йоан Кръстител, които дадохме като пример по-горе. Пророк Малахия е предсказал, че преди идването на Месията ще се яви Илия (Малахия 4:5). За това много евреи са вярвали, че възнеслият се на небето в огнена колесница Илия ще се завърне по същия начин и с нетърпение са чакали деня, когато това ще се случи. В противоречие с това обаче, Исус с увереност заявява, че Илия е Йоан Кръстител, синът на Захария. Ако вярваме на свидетелството на Исус, то завръщането на Илия изобщо не е трябвало да става по такъв чудотворен начин чрез неговото слизане от небето, както е очаквал еврейският народ; в действителност то се е осъществило чрез раждането на Йоан Кръстител. Много християни до ден днешен вярват, че Исус ще се завърне на облаци. Обаче завръщането на Илия в образа на Йоан Кръстител ни подсказва възможността за завръщането на Христа чрез раждането Му на земята, както това е било при първото Му пришествие. Нека отново проанализираме Библейските стихове за Второто пришествие от този нов ъгъл. По време на първото пришествие на Христа много просветени хора в Израел са мислели, че Месията ще се роди в града Витлеем в Давидовия род (Мат. 2:5-6). Несъмнено обаче е и това, че много евреи, четейки пророчеството на Данаил, са вярвали в идването на Месията на облаци: “Гледах в нощните видения и ето, един като човешки син идеше с небесните облаци и стигна до Древния по Дни; и доведоха го пред Него” (Данаил 7:13). Дори след разпъването на Исус сред евреите са се намерили много, които не са вярвали, че Той е Месията въз основа на това, че е бил роден “в плът” и са преследвали християните. Много християни утвърждават, че пророчеството на Данаил се отнася до Второто пришествие на Господа. Както се вижда от думите в Библията обаче, в епохата на Стария завет целта на Бог за осъществяване провидението за възстановяване е пришествието на Исус: “Защото всички пророци и законът пророкуваха до Йоана” (Мат. 11:13) и също: “Понеже Христос изпълнява целта на закона, да се оправдае всеки, който вярва.” (Римляни 10:4). Следователно, никой дори не е могъл да си представи второ пришествие на Месията до момента, в който самият Исус не започва да говори за Своето завръщане. Затова е съвършено очевидно, че никой от евреите по времето на Исус не е могъл да си мисли, че пророчеството на Данаил се отнася за Второто пришествие на Месията. Те са смятали, че в него се съдържа предсказание за това, което ще се случи при първото и единствено идване на Господа. Въпреки основаващите се на Библията очаквания на много дълбоко вярващи евреи, Исус не се е спуснал от облаците, а се ражда в плът. И така, ние трябва да преразгледаме Библията, допускайки възможността за това, че Второто пришествие на Христа няма да стане по чудотворен начин, а така, както и първото. Завръщането на Христа ще се осъществи чрез раждане на земята. Исус ни остави много пророчества, касаещи пътя на Господа на Второто пришествие след Неговото завръщане: “...Така ще бъде и човешкият син в своя ден. Но първом той трябва да пострада много и да бъде отхвърлен от това поколение.” (Лука 17:24-25). Но ако наистина Господ на Второто пришествие се яви на облаци в Божията слава под тръбните звуци на ангелите, както е казано в Библията (Мат. 24:30-31), нима Той няма да бъде приет с готовност и почести от човечеството, колкото и грешно да е то? Дошлият по такъв начин Господ не може да бъде отхвърлен и гонен. Защо тогава Исус е предсказал, че Господ го очаква толкова нещастна участ след завръщането Му? Осланящият се на предсказанията на Малахия еврейски народ по онова време с благоволение е очаквал завръщането на Илия от небесата – предвестника на идващия Месия. Вместо това Исус, човек с беден произход, идва като крадец и се обявява за Месия по времето, когато еврейският народ още не е бил чувал никакви новини за явяването на Илия. Затова хората са се отнесли с презрение към Исус и са започнали да Го преследват. Размишлявайки върху така стеклите се обстоятелства, Исус предсказва, че по време на Второто пришествие погледите на християните, очакващи Месията, ще бъдат отново приковани към небето. Следователно, те по-скоро ще започнат да преследват Христа, роден в плът и появил се внезапно, като крадец. Те ще го заклеймят като еретик, както е станало с Исус. Ето защо Исус предсказва, че Господ ще пострада и ще бъде отхвърлен от своето поколение. Това пророчество може да се изпълни само в случай, че Христос се завърне в плът, а не на облаци. Исус казва: “Казвам ви, че ще им отдаде правото скоро. Обаче когато дойде Човешкият Син, ще намери ли вяра на земята?” (Лука 18:8).С приближаването на последните дни, все повече християни се стремят да развият силна вяра в себе си. Възможно ли е да предположим, че те ще я загубят при Второто пришествие на Господа в случай, че Той в буквален смисъл се спусне от небесните облаци, съпровождан от тръбния глас на ангелите и Божията слава? И така, това пророчество също не може да се осъществи, ако Христос се върне по свръхестествен начин. По времето на Исус, много евреи са смятали, че Месията ще бъде роден във Витлеем и ще застане пред тях като цар. Но те са предполагали, че това ще се случи само след като от небето се спусне Илия. (Мат. 2:6) Между другото, макар и никакъв Илия да не се е появил, млад човек от Назарет, роден в семейството на дърводелец, неочаквано обявява себе си за Месия. Разбираемо е, че на Исус Му е било трудно да намери сред евреите поне един човек с толкова отдадена вяра, който да Го последва, пренебрегвайки дори смъртта. Исус се оплаквал от така стеклите се обстоятелства, страдайки за това, че нещо подобно може да се повтори когато Той се завърне. Той е предвиждал, че по време на Второто пришествие погледът на вярващите отново ще бъде обърнат към небето в очакване, че Христос ще се завърне на облаците на Славата. Следователно, когато Исус действително се завърне на земята в облика на човек от скромен произход, той може би няма да намери вяра, както се е случило при първото Му идване. Това пророчество от евангелието на Лука може да се осъществи само при условие, че идващият Христос се роди на земята. Някои учени тълкуват този стих другояче. Те се придържат към мнението, че съдбата на вярващите в Последните дни ще бъде да имат тежки изпитания, което ще доведе до загубване на вярата им. По пътя на възстановяване обаче, дори най-страшните мъчения не могат да сломят истински вярващите хора. Още по-малко вероятно е, че това ще стане в Последните дни, когато християните както никога до тогава ще се стремят да преодолеят последните изпитания на вярата си. Природата на вярата се състои в това, че колкото повече изпитания и страдания имаме, толкова по-упорито търсим Бога и спасението. Веднъж Исус казва: “В оня ден мнозина ще ми рекат: Господи, господи, не в Твоето ли име пророкувахме, не в Твоето ли име бесове гонехме, и не в Твоето ли име направихме много велики дела? Но тогава ще им заявя: Аз никога не съм ви познавал; идете си от мене вие, които вършите беззакония”. (Мат. 7:22-23).Ако вярата на християните е толкова силна, че те са способни да вършат чудеса в името на Исус, то колко по-силно ще се разгори нейния пламък, ако Христос се яви на облаците на великата Слава? С колко по-голямо рвение те ще започнат да Му служат? Защо тогава думите на Исус ни навеждат на мисълта, че Той се кани да отблъсне толкова предани християни, когато се завърне? И ако Той действително постъпи по такъв начин, тогава нито един вярващ няма да се спаси в Последните дни. Това пророчество също не може да се осъществи, ако Исус се завърне на облаци. По всичко личи, че по времето на Исус е имало не малко хора, чиято велика вяра им е позволявала да правят чудеса в името на Бог. Но тъй като те са вярвали, че преди идването на Месията от небето ще се спусне Илия, им е било трудно да разпознаят, че сред тях вече живее Илия в облика на Йоан Кръстител, а още повече, че самият Йоан е отричал това. Така те не приемат Исус като Месия и го изгонват от своето общество и Той е принуден да ги напусне в болка и скръб. Може с почти пълна увереност да се каже, че по същия начин по времето на Второто пришествие на Христа, онези християни, които очакват Неговото чудотворно и славно явяване на облаците, ще започнат да Го преследват, ако Той дойде в плът. Тогава независимо от дълбочината и силата на тяхната вяра и преданост, Господ няма да има друг избор, освен да ги напусне, защото в очите на Бога те грешат против Него. Цял списък от пророчества от 17-та глава от Евангелието на Лука, отнасящи се за Последните дни, няма да се сбъднат, ако Христос се завърне на облаци. Те могат да бъдат обяснени само ако се предположи, че завръщането на Христа ще стане чрез раждането Му на земята. Нека изследваме всяко едно от тези пророчества по-подробно. 1) “...Божието царство не иде така, щото да се забелязва” (Лука 17:20) Ако Господ се яви на облаци, то настъпването на Божието царство ще бъде забелязано от всички. То вече е дошло на земята при Първото пришествие с раждането на Исус. Еврейският народ обаче не е могъл да го види, защото очаквайки завръщането на Илия от небесата, той не е повярвал в Исус. По същия начин по време на Второто пришествие Божието царство ще дойде на земята с раждането на Христа, обаче християните, предполагащи, че Той ще дойде на облаци, няма да повярват в Господа и за това няма да видят Неговото царство. 2) “Божието царство е във Вас” (Лука 17:21). По времето на Исус всички, които са вярвали в Него и са го следвали, вече са живели в Божието царство в сърцата си. Тъй като Господът на Второто пришествие ще бъде роден на земята, Небесното царство и този път ще настъпи първо в сърцата на тези, които вярват в Него и Го следват. Според нарастването на броя на тези хора, от тях ще се образуват народи и държави, като Небесното царство постепенно ще става външна, видима и обозрима реалност. Значи, Исус е искал да каже, че Небесното царство няма да се реализира с щракване на пръсти, както би станало, ако Той би се върнал на облаци. 3) “...Ще дойдат дни, когато ще пожелаете да видите поне един от дните на Човешкия син, но няма да видите.” (Лука 17:22) Ако Христос се спусне от облаците под тръбния звук на архангела, тогава всеки ще може да Го види. Кой тогава би пожелал да види един ден от дните на Човешкия син и няма да го види? Въпреки това Исус е предсказвал такъв обрат на събитията. По време на Първото пришествие на Исус, денят на Човешкия Син също е настъпил на земята след Неговото раждане, обаче неповярвалите в Христа евреи не са могли да го видят. По време на Второто пришествие денят на Човешкия Син също ще настъпи с раждането Му на земята, но много християни, убедени в чудотворното пришествие на Господа на облаци, няма да повярват в Него. Макар денят на Човешкия Син да е дошъл, те няма да са в състояние да го видят. 4) “И като ви рекат, ето, там е! Или ето, тук е! Да не отидете, нито да тичате подире им!” (Лука 17:23) В последните дни, достигналите до определено духовно ниво християни, могат да получат откровение: “Ти си Господа!” Не знаейки Принципа и не разбирайки на базата на какво им се дава подобно откровение, те най-вероятно ще обявят себе си за Господа на Второто пришествие и ще станат антихристи още до появата на Христа. (Възкресение 2.2.6). Следователно, Исус е предупреждавал вярващите, такива думи да не ги поставят в ситуация на обърканост и да ги отклонят от пътя на истината. 5) “Защото, както светкавицата, когато блесне от единия край на хоризонта, свети до другия край на хоризонта, така ще бъде и Човешкият Син в Своя ден.” (Лука 17:24). Когато Исус се ражда, вестта за появата на бял свят на еврейския цар, достига дори до цар Ирод и разтърсва цял Ерусалим (Мат. 2:2-3). А по време на Второто пришествие, нивото на развитие на средствата за комуникации и транспорт ще позволят мълниеносно да се разпространи вестта за появата на Христа по цялата земя от изток до запад. 6) “И както е било в дните на Ной, така ще бъде и в дните на Човешкия Син” (Лука 17:26). Знаейки за надигащия се съд с потопа, Ной призовавал хората да дойдат в ковчега му, но те не са се вслушали в неговите увещания и загиват. В последните дни Христос ще се върне в плът и ще призовава хората в своя ковчег на истината. Обаче християните, упорито гледащи в небето и очаквайки Неговото възвръщане на облаци, няма да се вслушат в думите на истината, провъзгласена на земята. Вместо това те ще отхвърлят Господа като еретик. Безгрижни както и по времето на Ной, те няма да могат да послужат на Божията воля в провидението. 7) “Който иска да спечели живота си, ще го загуби, а който го загуби, ще го опази.” (Лука 17:33). Длъжен ли е някой да рискува живота си, следвайки Господа, ако той дойде на облаци под тръбния глас на архангела? Доколкото Исус ще се върне чрез собственото си физическо раждане, Той ще изглежда еретик в очите на тези християни, които твърдо са убедени в Неговото пришествие на облаци. Затова последователите на Христос са длъжни да бъдат готови да приемат даже смъртта. Този стих означава, че ако хората повярват на Христос и Го последват, рискувайки при това даже собствения си живот, те ще живеят. Ако напротив, те отстъпят под влиянието на светските обстоятелства, опълчвайки се против него и отричайки се от него, това означава, че ги очаква смърт. 8) “...където е трупът, там ще се съберат и орлите” (Лука 17737). Така Исус отговаря на въпроса на учениците си за това къде ще се осъществи Второто пришествие. Ние помним, че хищните птици са се спуснали върху гълъба и гургулицата, които не са били разсечени на олтара от Авраам. От това следва, че сатана винаги търси възможност да завладее това, което не е осветено. Изхождайки от това, ние можем да обясним значението на загадъчния отговор на Исус. Подобно та това – как орлите се събират около трупа, за да го изкълват, а злите духове се събират около тези, които са духовно мъртви, Господ – източникът на живота, ще дойде там, където има пълноценен духовен живот. Следователно, със своите думи Исус е предполагал, че Господ ще се появи сред дълбоко и искрено вярващите хора. По време на Второто пришествие на Христос те ще се съберат на едно място, водени от много духове (Възкресение). Това ще бъде царството на живота, където ще пребивава Господ. Исус се ражда в средата на избрани хора, почитащи Бог най-ревностно. Той се явява като Месия, особено за тези от тях, чиято вяра е била толкова силна, че са били готови да Го последват и да станат негови ученици. Доколкото Христос на Второто пришествие ще бъде роден на земята, в Библията се казва: “И роди тя мъжко дете, което ще пасе всички народи с железен жезъл; и въздигнато беше нейното дете към Бога и престола Му”. (Откровение 12:5).Железният жезъл тук означава Божието Слово, с което Господ ще съди грешния свят и което ще възстанови Небесното царство на земята. По-рано ние подробно обяснихме (Есхатология 3.2.2), че съдът с огън – това е съдът чрез Словото (Яков 3:6). Следователно, Словото на Исус, с което в последните дни ще бъде осъждан човека (Йоан 12:48) – това е същото Слово, при помощта на което нечестивите хора са подложени на съдния огън (2 Петрово 3:7) , както и диханието на Господ, с което Той сразява “беззаконниците” (2 Ефесяни 2:8). Словото на Исус се нарича също “дъхът на устата Му” и “жезълът от устата Му” (Исая 11:4). То е символизирано чрез железния жезъл: “И Той ще ги управлява с желязна тояга; те ще се строшат като грънчарски съдове” (Откр. 2:27).Стихът говори за дете от мъжки пол, родено от жена и приведено към Бог на Неговия престол. Кой от родените от жена е достоен да седне на Божия престол и да управлява над всички народи с Божието Слово? Това може да бъде само Христос на Второто пришествие, Който ще се роди на земята като Цар на царете и ще построи на нея Небесното Царство. В Евангелието от Матея се говори за четирите нечестиви жени в рода на Исус (Матея 172,5,6.) Това показва, че спасителят на човечеството, който идва за спасяването на всички потомци на грешния род, е длъжен да се роди като безгрешен човек, произхождащ от грешен род. Много християни мислят, че жената в този стих символизира църквата. Такова тълкувание е основано върху тълкуванието за очакване на Господа на облаци. Някои християни вярват, че Второто пришествие на Христос ще стане чрез пришествието на Светия Дух (Деяния 8:15-17), когато Исус намира своята обител в сърцата на хората (Йоана 14:20). Обаче Исус е пребивавал в сърцата на истински вярващите от момента на своето възкресение и пришествието на Светия Дух в деня на Петдесятницата (Деяния 2:4). Ако това в същност е било Второто пришествие, тогава то вече е станало преди 2000 години. Освен това, някои християнски църкви учат, че Исус ще се върне като дух. Обаче Исус се появява пред своите ученици на третия ден след своето възкресение от мъртвите. От тогава Той свободно прихожда при много християни, достигнали високо духовно ниво и им дава своите наставления. Това говори за това, че по подобен начин Второто пришествие се е състояло за пръв път преди 2000 г. Ако разбираме духовното завръщане на Исус като Второ пришествие, то няма причини да не го очакваме като исторически ден на осъществяване на нашите най-съкровени надежди. Независимо от това, че учениците на Исус често са се срещали с неговото духовно ”Аз” след възкресението Му, те продължават да очакват Второто пришествие. Натрапва се изводът, че те не са очаквали появяването на Исус като дух по време на Неговото Второ пришествие. Например когато явявайки се духовно на Йоан, Исус му казва: “Навярно ида скоро!”, Йоан отговаря “Амин, ела, Господи Исусе!” (Откровение 27:20). От тези думи е видно, че Исус и Йоан ясно са осъзнавали разликата между духовното появяване на Исус и Второто пришествие, което означава, че Христос няма да се върне като дух, а ще се роди на земята, както това е било при Неговото първо пришествие. Съгласно Принципа на сътворяването, съществуват няколко причини за завръщането на Христос като земен човек. Бог създава както невидимия, така и видимия свят. След това Той създава хората, надарявайки ги както с духовен (невидим), така и с физически (видим) аспект, предполагайки, че осъществявайки Неговата Благословия, те ще управляват над двата свята. Обаче поради грехопадението на Адам хората изгубват правото си да бъдат господари на двата свята. В резултат на това Творението е лишено от своите истински собственици и “съвкупно стене и се мъчи и до днес, очаквайки откриването на Божиите синове”, способни да го управляват. (Римляни 8:19-22) Исус – съвършеният Адам, дошъл като съвършен господар на двата свята (1 Коринтяни 15:27), е бил длъжен да “привие” към себе си вярващите (Римляни 11:17) и да създаде с тях абсолютно единство, за да възстанови правото на хората да владеят над света на Творението. Обаче, когато евреите въстават против Исус, Бог e принуден да допусне , че Той е пожертвал своето тяло на кръста като откуп за възстановяването на човечеството. Доколкото физическото тяло на Исус е било отдадено в ръцете на сатана, физическото спасение на света остава неосъществено. Исус напуска този земен свят, обещавайки да се върне и да завърши спасението, осъществено само духовно. При това на земята още не е имало нито един човек, който би достигнал съвършенството и духовно , и физически и който би станал властелин на невидимия и на видимия свят и който би ги довел до хармония. В това се състои причината за това, че Христос не може да се върне само в духовно тяло. Както и при първото пришествие, Той трябва да се яви в облика на човек и да достигне духовно и физическо съвършенство. Затова, “прививайки” към себе си цялото човечество както духовно, така и физически, Той е длъжен да направлява хората по пътя на съвършенството в духа и плътта им към получаването на правото да господстват над невидимия и видимия свят. Предполага се, че Исус ще възстанови Небесното царство на земята, ще стане Истински Родител на възстановеното човечество и Цар на Божието Царство. Обаче поради неверието на еврейския народ, Той не е могъл да осъществи тази Божия воля, а вместо това е бил принуден да отиде на кръста за това, а в последствие да се върне и обезателно да я изпълни. В съответствие с това при Второто пришествие Христос отново носи отговорността за създаването на Небесното царство на земята и за това да стане Истински Родител и цар на човечеството. В това се състои още една от причините за това, че Христос на Второто пришествие е длъжен да бъде роден на земята, както това е станало при Неговото първо пришествие. Изкуплението на греховете е възможно само при земния живот (Творение 6:3.2), затова за изкуплението на нашите грехове Исус е длъжен да дойде на земята в плът. Спасението, което донася Исус чрез разпятието, е ограничено в духовното измерение. То не ни освобождава от първородния грях, който се предава чрез нашите физически тела и продължава да действа вътре в нас. Ето защо Христос е длъжен да се върне и да завърши спасението на човечеството, включвайки спасението на физическо ниво. Очевидно, че Христос не може да достигне това, обладавайки само духовно тяло. Той е длъжен да се яви и във физическо тяло, както при Своето първо пришествие. По такъв начин ние достигаме до ясното разбиране на това, че завръщането на Христос няма да бъде духовно, а ще се осъществи физически, подобно на първото пришествие. Даже имайки пред вид хипотезата за това, че Христос ще се възвърне духовно, не трябва да изпитваме нодоумение при мисълта, че духът, съществуващ извън времето и пространството и достъпен само за възприемане чрез духовните сетива, може да възседне на материален облак. От друга страна, ако на Второто пришествие е съдено да стане чрез появяването на Христос в плът на облак, тогава възниква въпроса как Той ще се удържи във въздуха? И как ще се определи мястото на Неговото пребиваване до Неговото появяване? Възможно е някои хора да започнат да възразяват против такава постановка на въпроса, утвърждавайки, че за всемогъщият Бог няма нищо невъзможно. Още повече, Бог не може да игнорира установените от самия Него закони и принципи. Освен това, няма никаква необходимост от това Бог да осъществява Своето Провидение въпреки тези принципи: да принуди Христос, Който е длъжен да дойде в плът, като обикновен човек, да се намира в извън земното пространство, за да може след това да се яви на облаците. И така, разгледаните доводи убедително доказват, че Второто пришествие на Христос ще стане чрез Неговото раждане на земята. Какво е значението на стиха, в който се говори за завръщането на Христос на облаци Доколкото завръщането на Христос ще стане чрез Неговото раждане на земята, уместно е да се попита какво означават Библейските пророчества за пришествие на Господ на облаци. За да се отговори на този въпрос, е необходимо преди всичко да се разбере, какво представляват облаците сами по себе си. Следващите думи от Библията се явяват типични в това отношение: “Ето, иде с облаците; и ще Го види всяко око, и ония, които Го прободоха; и всички земни племена ще възридаят за Него. Така е; Амин.”(Откр. 1:7”)От този стих е ясно, че всеки ще има възможността да види Христос, когато Той се завърне. След разпятието на Исус само светият Стефан, приел мъченическа смърт и няколко дълбоко вярващи, духовно отворени християни, са можали да видят Исус, седящ до дясната ръка на Бог. Ако на Исус е определено да дойде от Духовния свят като дух, то само тези вярващи, на които се е отворило духовното зрение, ще бъдат способни да Го видят, т.е. не всяко око ще види Христос, когато Той се върне. И така, Библейското пророчество за това, че всеки ще види Христос, може да се осъществи само ако Той се върне в плът. Доколкото физическото тяло не може да седи на облаци, натрапва се изводът, че облаците в този случай символизират нещо друго. В разглеждания откъс се говори също, че даже тези, които са пронизали Исус, ще видят Неговото завръщане. Известно ни е, че те са били римски войници, но в същност никой от тях няма да може да види завръщането на Господ, защото за това е необходимо те да възкръснат. Обаче в Библията е казано, че само дълбоко вярващите християни, участващи в първото възкресение, ще могат да възкръснат при появяването на Христос. Останалите духове ще бъдат възкресени само след хиляди години в Царството на Христос (Битие 20:4,5). За това думите “Тези, които са Го пронизали”, са метафорическа препратка за други хора, а не за римските войници. В действителност тези думи се отнасят за християните по времето на Второто пришествие, които твърдо ще се държат за своята вяра в това, че Исус ще се върне на облаци. Когато въпреки техните очаквания Исус се завърне на земята в плът, те няма да Го познаят и ще започнат да Го преследват. Ако думите: “Тези, които са Го пронизали” са метафора, тогава и облаците в този стих също имат символически смисъл. Какво в действителност символизират облаците? Облаците се образуват в резултат на изпарението на водата от земята. В Библията водата често се отъждествява с падналите хора (Откр.17:15) От тук следва изводът, че облаците символизират преданите християни, чиито сърца пребивават на “Небесата”, а не на “Земята”, доколкото те са се възродили, оставяйки своето състояние на паднали хора. В Библията и в други писания думата “облак” се среща също за означаване на множества (Евреи 12:1) и в този смисъл тя понякога се използва и във всекидневната реч. По пътя на Моисей облачният стълб, който е водел израелтяните през деня, е представлявал Исус, бъдещия лидер на Израел, а през нощта е представлявал Светия Дух, на когото в бъдеще е било предназначено да казва пътя на Израел с огнено вдъхновение. Следователно, пришествието на Исус на облаци означава Неговото появяване сред новородените вярващи с цел да стане глава на християните – вторият Израел. Да си спомним, че когато попитали Исус за мястото на Неговото завръщане, Той отговаря: “Където е трупът, там ще се съберат и орлите” (Лука 17:37). Исус е подразбирал, че Той ще се появи там, където ще се съберат дълбоко вярващите. Главният смисъл на тези думи съвпада с Библейските пророчества за завръщането на Исус на облаци. Метафоричният смисъл на облаците очевидно сочи, че по време на първото пришествие Исус символично е слязъл от Небесата на облаци. В Библията е казано: “Първият човек е от земята, пръстен. Вторият човек е от Небето.” (1 Коринтяни 15:47), а така също: “И никой не е възлязъл на Небето, освен тоя, който е слязъл от Небето, сиреч, Човешкият Син, Който е на Небето” (Йоан 3:13) Макар че Исус се е родил на земята в плът, от гледна точка на провидението и на Неговото истинско значение, Той в действителност е дошъл от Небесата. В това се заключава дълбокия смисъл на пророчеството на Данаил, в което се предсказва, че Исус ще дойде на облаци. Защо Исус е говорил че Господ ще дойде на облаци Съществуват две причини, съгласно които Исус е предсказвал, че Господ ще се върне на облаци. На първо място, Той не е искал да допусне, заблужденията на антихристите да предизвикат смущение сред вярващите. Ако Той ясно би говорил за своето възвръщане чрез физическо рождение, да се избегне това би се оказало невъзможно. Доколкото Исус, произхождащ от скромно семейство, се е явил на хората като Месия, всеки човек, имащ определен уровен на духовността, независимо от социалния си произход, би могъл да се обяви за Господ на Второто пришествие и да въведе света в заблуждение. За щастие, болшинството християни са очаквали появяването на Христос на облаци, не свеждайки очи от небето и по такъв начин този безпорядък в значителна степен е бил избегнат. Сега, обаче , вече е дошло времето, когато истината за завръщането на Христос чрез Неговото раждане на земята може да бъде открита. На второ място, обещавайки да се върне на облаци, Исус е искал да въодушеви християните по техния тежък път на вярата. Както и в другите примери, когато Исус е говорил парадоксални на пръв поглед неща, за да придаде мъжество на своите последователи и да способства за по-бързото осъществяване на Божията воля. И така Исус казва: “Истина ви казвам, няма да успеете да обиколите градовете Израилеви, когато ще дойде Човешкият Син” (Мат. 10:23). Тези думи са пробудили в неговите ученици вяра в това, че Второто пришествие ще се осъществи в близко бъдеще. Когато Исус разказал на Петър за Неговата близка мъченическа смърт, той го попитал какво ще се случи с другите ученици на Исус, с Йоан. В отговор Исус казва:”Ако аз поискам той да пребъде докато дойда, на тебе какво ти е от това? Ти върви след мен” (Йон 21:22). Основавайки се на тези думи, учениците са очаквали, че Исус ще се върне още докато Йоан е жив. Исус е казал още” “Истина ви казвам, има някои от стоящите тук, които никак няма да вкусят смърт, докле не видят Човешкия син, идещ в царството Си. (Мат. 16:28) Подобни изказвания са вселявали в учениците на Исус надежда за Неговото скорошно завръщане. Тя е придавала смисъл и сили за тях и им е помагала да преодолеят преследванията от страна на юдеизма и на Римската империя. Въодушевени от несломима вяра във Второто пришествие, те са се изпълнили със Светия Дух (Деяния 2:1-4) и са основали ранната християнска църква, независимо от огромните трудности. И така, обещавайки да се върне скоро, Исус е искал да вдъхнови своите ученици и да им вдъхне мъжество, предвиждайки, че им предстои да носят тежък кръст. Поради тази причина Исус е предсказвал, че ще дойде на облаци в силата и славата на Бог и ще изпълни всичко със скоростта на мълнията. РАЗДЕЛ 3 Къде ще се върне Христос Ако на Христос е съдено да се върне чрез раждане на земята, Той, без съмнение ще се появи сред избрания от Бог народ в съответствие с Божието предопределение. Какво място е избрал Бог за завръщането на Христос и на кой народ е предназначено да Го приеме? Ще се роди ли Христос сред еврейския народ Много християни, основавайки се на стиховете в Библията мислят, че Христос отново ще дойде в еврейския народ “И чух числото на подпечатаните, 144000 от всичките племена на израилтяните “ (Откр. 7:4) “А когато ви гонят в тоя град, бягайте в другия, защото истина ви казвам, няма да обходите Израилевите градове, докле дойде Човешкият Син.”(Мат. 10:23) За същото се говори и на друго място (Мат. 16:28) Обаче буквалното тълкуване на тези стихове означава неправилно разбиране на Божието провидение. Исус е разказал притчата за лозето (Мат. 21:33-43). "Чуйте друга притча. Имаше един стопанин, който насади лозе, огради го с плет, изкопа в него лин и построи кула; и като го даде под наем на земеделци, отиде в чужбина. А когато наближи времето на плодовете, изпрати слугите си при лозарите, за да приберат плодовете му. И лозарите, като хванаха слугите му, един биха, друг убиха, а трети с камъни пребиха. Пак изпрати други слуги, повече на брой от първите; и на тях сториха същото. А най-накрая изпрати при тях сина си, като казваше: Ще почетат сина ми. Но лозарите, като видяха сина, казаха помежду си: Този е наследникът; елате да го убием и да присвоим наследството му!39.И като го хванаха, го изхвърлиха вън от лозето и го убиха. И така, когато стопанинът на лозето си дойде, какво ще направи на тези лозари? Казаха Му: Злосторниците лошо ще погуби, а лозето ще даде под наем на други лозари, които ще му дават плодовете на времето им. Иисус им каза: Никога ли не сте чели в Писанията: "Камъкът, който отхвърлиха зидарите, Той стана глава на ъгъла. От Господа е това и чудно е в нашите очи"? Затова ви казвам, че Божието царство ще се отнеме от вас и ще се даде на народ, който ражда плодовете му."В тази притча владетелят на лозето представлява Бог, лозето – Божият труд, лозарите, на които е доверена работата, символизират израелския народ, слугите – това са пророците, синът на господаря на лозето е Исус, а другите лозари, които събират урожая, представляват някой народ, който е готов да приеме Христос на Второто пришествие и да изпълни волята на Бог. В тази притча Исус е искал да каже, че няма да се появи отново сред народ, който Го преследва. Бог ще отнеме от този народ мисията, която му е била поверена и ще я предаде на друг народ, способен плодотворно да я завърши при завръщането на Христос. Защо тогава се създава впечатлението, че Библията свидетелствува за завръщането на Христос сред потомците на Израил? За да се отговори на този въпрос, преди всичко трябва да разберем значението на думата “Израил”. Думата “Израил” означава победител. Яков е заслужил това име, защото е удържал победа над ангела, с когото се е сражавал при рекя Явок. Яков е стъпил в бой с него, за да завоюва положението на Авел за създаване на субстанциално основание. Утвърждавайки се на това положение и правейки субстанциално приношение, Яков е положил основанието за Месия на семейно ниво. Неговите потомци, онаследили благодарение на това отговорността за Божието провидение, се наричат Израил, или избрания народ. По такъв начин, думата “Израил” означава Божи народ, който е възтържествувал благодарение на своето време. С други думи, тази дума не се отнася обезателно за всеки, който е произлязъл от рода на Яков. Така, Йоан Кръстител е казал на евреите: “И не мислете да думате, че Авраам е нашият баща; защото ви казвам, че Бог може и от тези камъни да въздигне чада на Авраама” (Мат. 3:9). Освен това, свети Павел е казал: “Защото не е юдеин оня, който е външно такъв, нито е обрязване онова, което е външно в плътта; но юдеин е тоя, който е такъв вътрешно; а обрязване е това, което е на сърцето, в духа, а не в буквата;”(Римляни 2:28-29) и “.......защото не всички ония са Израил, които са от Израиля” (Римляни 9:6). В тези стихове се изразява порицание към тези евреи, които горделиво са се причислявали към избрания народ, основавайки се единствено на кръвното родство с Авраам, но в действителност не са живеели съгласно Божията воля. По времето на изхода на потомците на Яков от Египет с Моисей на чело, тях е можело да ги нарекат “Израил”, но те са изгубили правото да носят това име, когато са въстанали против Бог в пустинята, затова, както Бог е определил, те са умрели в пустинята и само младото поколение влиза в Ханаан. Тези хора Бог (второто поколение) Бог е считал за Израил. В последствие 10 племена от Северното царство на Израил, въстанали против Бог, изгубват правото да бъдат избран народ и за това са били унищожени. От избрания народ остават само 2 племена от Южното царство, юдеи, които са продължавали да следват Божията воля. Именно сред тях в последствие се явява и Исус. Още повече, когато Исус бива разпънат поради неверието на евреите, последните напълно изгубват правото си да останат избран народ. Какъв народ става избран след разпъването на Исус? Това са били християните, онаследили вярата на Авраам и взели върху себе си мисията, с която не са се справили неговите потомци. Свети Павел пише: “Но чрез тяхното отклонение дойде спасение на езичниците, за да ги възбуди към ревнивост” (Римляни 11:11), свидетелствайки, че центърът на Божието провидение за възстановяване се премества от евреите към езичниците (Деяния 13:46). Следователно, избраният народ, на който е предстояло да положи основанието за Месия на Второто пришествие, не произхожда от рода на Авраам. Този избран народ се явяват тези, които са онаследили вярата на Авраам, т.е. християните. Христос ще се върне в източна страна Съгласно обяснението на Исус, дадено в притчата за лозето (Мат. 21:33-43), еврейският народ, разпънал Исус, подобно на лозарите, убили сина на своя хазаин, е изгубил своята провиденциална мисия. На каква страна е съдено да онаследи всичко, което е било направено от Бог и да събере плодовете на Неговия труд? В Библията има предположение, че тази страна се намира на Изток. В Откровението на свети Йоан Богослов е написано, че “в ръката на седящия на престола” е имало книга, “написана отвътре и отвън, запечатана със 7 печата”. Обаче никой не може нито на Небето, нито на Земята, нито под земята да отвори тази книга, защото не се е намерил достоен, поради което Йоан много плакал. Тогава се появява агнеца (Исус) и взима книгата от десницата на престола и започнал да сваля печатите й (Откр. 5:1-7; 6:1). Библията описва събития и знамения, произхождащи при това. Накрая, след като Той маха шестия печат, се случва следното съгласно описанието на Йоан: “И видях друг ангел да се издига от Изток, у когото беше печата на живия Бог; и той извика с висок глас към четирите ангели....и каза: “Не повреждайте земята, нито морето, нито дърветата, преди да ударим печат на челата на слугите на нашия Бог. И чух числото на подпечатаните, 144 000 подпечатани от всичките племена на Израилтяните” (Откр. 7:2-4). На тези избраници предстои да съпровождат Агнеца – Исус (Откр. 14:1). И така, основавайки се на гореказаното, може да се предположи, че Христос ще се роди на Изток в страната на изгряващото слънце, там, където с печатите на живия Бог ще бъдат отбелязани 144 000 избраници. Тази страна ще онаследи труда на Бог и ще пожъне Неговите плодове в името на Второто пришествие на Месията. Коя от страните на Изтока е избрана да приеме Христос? Източната страна е Корея Както вече се каза, Христос няма да се върне сред потомците на Авраам, а ще дойде в страна, която е онаследила отговорността за неосъщественото от нея провидение за възстановяване и неговите плодове. Така също ние разбрахме, че това ще бъде една от страните на Изтока. От далечни времена за източни нации традиционно се считат Корея, Япония и Китай. Сред тях Япония в продължение на цялата си история се кланя на Богинята на слънцето Аматерасу-Омиками. В периода на Второто пришествие тя се явява фашистка страна, жестоко преследваща християнството в Корея (Подготовка за ІІ пришествие 4.3.3). Китай по време на Второто пришествие става огнище на комунизма. Следователно, тези 2 нации са принадлежали на страната на сатана. Остава само Корея, която се явява също източна страна, където ще се появи завърналият се Христос. Нека да изследваме от Принципна гледна точка различните причини, съгласно които Корея получава правото да приеме Господа на Второто пришествие, помнейки, че за това тя трябва да отговаря на определени критерии, за които ще говорим по-долу. Национално условие за изкупление За да отговаря на критериите на избрания народ, получил право да приеме Месията, Корея е длъжна да осъществи Промисъла на националното отделяне от сатана, основано на числото 40; така може да се достигне възстановяването на Ханаан на космическо ниво. Защо това условие на изкупление е дадено на корейския народ? Ако Христос се върне в Корея, то на корейския народ е съдено да стане Трети Израил. В епохата на Стария завет потомците на Авраам, които са следвали Божията воля и са се подлагали на притеснения в Египет, стават Първият Израил. Християните, които евреите са преследвали като еретици поради почитането на възкръсналия Исус, стават Вторият Израил, отговорни за втория етап от провидението за възстановяване. По време на Второто пришествие, Христос по всяка вероятност ще бъде по същия начин заклеймен като еретик от християните на своето време в съответствие с пророчеството за страданието и отхвърлянето, на което Той подобно на Ной, ще бъде обречен от съвременниците си (Лука 17:25, 26). В този случай Бог ще бъде принуден да напусне християните, преследващи Христа по същия начин, по който Той се е отказал от евреите, отхвърлили Исус (Мат. 7:23). Тогава корейският народ, който трябва да служи на Христос и да завърши третия етап на Божието провидение, ще стане Трети Израил. Първият Израил е страдал 400 години в Египет, страната на сатана, осъществявайки промисъла за отделяне от сатана с числото 40 в основата. Това е било необходимо, за да започне пътя на възстановяване на Ханаан на национално ниво. За осъществяване на този промисъл Вторият Израил е бил длъжен да преодолее 400 години преследване в Римската империя, което е било необходимо за началото на световния път за възстановяване на Ханаан. На третия Израил – корейският народ, се е наложило да премине през страдание под робството на нация, която е на страната на сатана в продължение на 40 години и по този начин той успява да осъществи промисъла за отделяне от сатана, необходим за началото на пътя за възстановяване на Ханаан на космическо ниво. Това са били 40 –те години, през които корейците, бидейки японска колония, са изпитвали невероятни страдания и лишения. В 1895 г. японците убиват корейския крал. Това убийство е от най-ясните примери за престъпленията, които са извършени от японците на корейска земя. В 1905 г. е сключен отбранителния договор Улса, който налага на Корея статут на японски протекторат и става повод за нахлуването на Япония в Корея. Договорът са подписали Хирохуми Ито от японска страна и Уан Йон Ли, министър на просвещението и японофил, от корейска. Всички дипломатически права на Корея са прехвърлени на Министерството на чуждестранните работи на Япония. Тя учредява поста генерал-губернатор и назначава свои военни представители във всеки регион, за да обезпечи контрола над вътрешните работи на Корея. Япония лишава корейския народ от всякакви права в областта на политиката, дипломацията, икономиката. В 1910 г. тя окупирва Корея. Японците извършват зверски престъпления против корейския народ, хвърляйки в затворите и убивайки много патриоти, а също напълно лишавайки хората от тяхната свобода. Когато на 1 март 1919 г. се разгръща движение за независимост, те унищожават хиляди мирни жители на Корейския полуостров. След японското земетресение в Канто в 1923 г. японците безпочвено обвиняват в нищо непровинили се корейци, живеещи в Токио и зверски убиват много от тях. В същото време множество корейци, не желаейки повече да търпят японския гнет, напускат своя плодороден край и бягат в пустинните степи на Манджурия в търсене на свобода. Там те понасят невероятни мъчения, посвещавайки се с душата и сърцето си на борбата за независимост на родината. Японските милитаристи са претърсвали село след село в търсене на тези предани корейци. В някои местности, те затваряли в къщите стари и млади и ги изгаряли живи. Япония не прекратява политиката на тирания чак до деня на своето сриване. Повечето от корейците, които са били участници в движението за независимост, убитите на 1 март, както и тези, които са се борили в Манджурия, са били християни. Към края на своето колониално господство Япония засилва преследването на независимото християнство в Корея. Християните са заставяни да се покланят на шинтоистки светини, а тези, които не се подчинявали, са били хвърляни в затвори и убивани. Особено зверски репресии са прилагани към християните в навечерието на 15 август – денят на освобождаването на Корея. След капитулацията във втората световна война, подписана от японския император Хирохито, корейският народ най-после получава свобода. И така, корейският народ преминава през 40 годишен път на страдания, започвайки с отбранителния договор Улса през 1905 г. и завършвайки с освобождаването на Корея през 1945 г. На него му се налага да понесе не по-малко мъчения, отколкото са били тези на първия Израил в Египет и на втория Израил в Римската империя. Начело на корейското движение за независимост както в родината, така и извън нея, стоят в основно християни; именно те са били подлагани на най-големите страдания в годините на японската тирания. Линията на противопостваяне между Бог и сатана В последните дни светът се разделя на два лагера: демократически и комунистически. Доколкото Бог дава на Адам благословия за господство над света, Той е бил принуден да допусне, че сатана, който се разпорежда с потомците на Адам за свои цели, ще построи свят не съгласно Принципа, в който Третата благословия ще бъде осъществена на страната на сатана. На Бог се налага да следва сатана по петите, опитвайки се да възстанови този свят и да го върне на Своя страна. Христос, който ще дойде отново, за да възстанови падналия свят до първоначалното му състояние, присъщо му при неговото сътворяване, несъмнено ще положи всички усилия за спасяване на комунистическия свят. При това страната, в която той ще се появи, ще играе главна роля в провидението. Най-драгото място за Сърцето на Бог се явява Корея – страната на Второто пришествие на Христос. В очите на сатана тя е най-омразното място. Тя е линията на фронта, където става борбата между Бог и сатана, място на стълкновение между комунистическите и демократичните сили. Такава линия на конфронтация, възникнала в името на осъществяване на провидението за възстановяване, се явява 38-ия паралел в Корея. При стълкновението между Бог и сатана трябва да бъде принесена жертва като необходимо условие за определяне изхода на борбата. Такава жертва на национално ниво става корейският народ, на когото е било определено да се намира на предната линия на борбата в името на възстановяване на Небесата и Земята. Следователно, корейският народ е бил длъжен да бъде разделен, подобно на това – както Авраам е трябвало да раздели своите жертвоприношения. В това се крие причината за разделянето на Корея по линията на 38-ия паралел и възникването на нейната територия на две страни: тип Каин и тип Авел. Тридесет и осмият паралел е линията на фронта, където се води борба между демокрацията и комунизма и едновременно с това е предната линия на борбата между Бог и сатана. Корейската война, избухнала на 38-ия паралел, не е била просто гражданска война, в резултат на която става териториално разделение. Това е било стълкновение на демократичния с комунистическия свят. Освен това, тя е схватка между Бог и сатана. Доколкото тази война има световно значение за завършване на провидението на възстановяване, за първи път в нея встъпват в конфликт въоръжените сили на държави, членки на Обединените Нации. Даже не разбирайки нейното провиденциално значение, те действат съгласно Божията воля, способствайки за освобождението на Корея. От момента на грехопадението на прародителите на човечеството, започва разделението на Божия и сатанинска страна. Всичко се разделя, пораждайки живот и смърт, добро и зло, любов и омраза, радост и мъка, щастие и нещастие, между които не се прекратява конфликтът в продължение на цялата човешка история. Тези разделени страни сформирват два обособени свята, тип Авел и тип Каин, в резултат на което се образуват демократичния и комунистическия свят. Когато те встъпват в глобален конфликт един с друг, центърът на техните борби става Корейският полуостров. Религията, идеологията, политиката и икономиката – всичко идва в състояние на противоборство, предизвиквайки най-голямото объркване в корейското общество, преминало след това в стълкновение от световен мащаб. Причината се крие в това, че явленията, станали отначало в духовния свят, в последствие стават физическа реалност в Корея, страната, играеща централна роля в провидението на възстановяване. В последствие тези явления достигат световен размах. Настъпването на социалния и идеологически хаос е било явен признак за това, че стремително се приближава времето на ново световно устройство. Както веднъж казва Исус: “когато клоните започнат да стават меки и да пускат листя, то знаете, че лятото е близо” (Мат. 24:32). Когато учениците питат Исус за мястото на Неговото завръщане, той казва: “Където е трупът, там ще се съберат и орлите” (Лука 17:37). В Корея, на предната линия на борбата между Бог и сатана, вечният живот и вечната смърт встъпват в схватка. Злите сили, символично представени като орли, ще се съберат на тази земя в търсене на духовно мъртви, но в същото време завърналият се Господ ще се яви на същата земя, за да намери хора, изпълнени с живот. Обектът на Божието Сърце За да станем обект на Божието Сърце, ние сме длъжни да минем по пътя на сълзите, кръвта и потта. От времето, когато хората са се оказали под властта на сатана и започват да се противопоставят на Бог, Неговото родителско Сърце се преизпълва със скръб за загубените Си деца. Бог непрестанно въздейства на падналия свят, за да спаси нещастното човечество. Още повече, стремейки се да излекува Своите непокорни деца, Бог отново и отново е принуден да принася като жертви на Своя враг – сатана, най-добрите и скъпи за Него хора. Даже Исус, Неговия единороден син, Той е бил принуден да изпрати на кръста. Такива мъчения на Бог се е налагало да изпитва всеки ден от момента на грехопадението на човека. Затова личността, семейството или нацията, които се борят със света на сатана в името на осъществяване на Божията воля, не могат да избегнат пътя на кръвта, потта и сълзите. Как могат преданите деца на Бог да вървят по лекия път в живота и да остават при това обекти на Сърцето на своя Небесен Баща, ако Той преживява дълбока скръб? Народът, достоен да приеме Месията, е длъжен да обладава синовна почтителност, за да стане обект на Божието Сърце. Ето защо на него му предстои да върви по пътя на кръвта, потта и сълзите. И първият, и вторият Израил преминават по пътя на страданията. Такава съдба е била отредена и за корейския народ – третият Израил. Тяхната история, пълна с бедствия, е пътят, който е трябвало да премине избраният от Бог народ. На него му е съдено да следва този път, не знаейки за това, че в крайна сметка той ще завърши с велико благословение. Народът, достоен да заеме положението на обект на Божието Сърце, трябва да въплъщава в себе си доброто. Корейският народ, имащ 4000 годишна история, нито един път не се е устремявал към територията на други народи и не ги е нападал. Даже в периода на Когурьо и на Сила, когато страната е преживявала разцвет във всички области на живота, тя е прибягвала към военна сила само с цел защита от завоевателите. Имайки пред вид този факт, че основната черта, присъща на природата на сатана се явява агресивното завладяване на властта, става очевидно, че корейският народ по право принадлежи на страната на Бог. Стратегията на Бог се заключава в това, да удържи победа след като на Неговата страна е извършено нападение. Така, независимо от това, че огромно количество пророци и светии са били принесени в жертва в историческото минало и даже Исус загива на кръста, отново и отново Бог удържа победа. Независимо, че агресорът по време на първата и втората световни войни е бил страната на сатана, в края на краищата побеждава страната на Бог. По подобен начин корейският народ се е оказвал в ръцете на чуждоземни завоеватели не един път, но истинското желание на Бог, водещ този народ по пътя на мъченията, е било да утвърди Корея на Своя страна и да обезпечи нейната окончателна победа. Корейският народ е много религиозен по своята природа. Това вродено религиозно чувство винаги го е направлявало към това – да надмогва физическата реалност и да придобива по-дълбока ценност. Още от древни времена, когато корейската култура се е намирала на примитивно ниво на развитие, корейският народ е проявявал силен стремеж да се покланя на Бог. Корейците не са отдавали необходимото на религии, които суеверно са обожествявали природата или са се стремели към временно щастие на земния живот. Те винаги високо са ценили такива добродетели като вярност, синовна почтителност и целомъдрие. С това се обяснява тяхната любов към народните предания, запомнили тези добродетели като легендата за Чун-Хян и легендата за Щим-Чон. Месиянски пророчества В корейския народ много отдавна живее надеждата за идването на Месията, за когото се е говорело в ясните свидетелства на пророците. Първият Израил е вярвал в предсказанията на своите пророци (Малахия 4:2-5; Исая 60:1-22) за това, че Месията ще дойде като цар, ще построи царство и ще донесе спасение за израелтяните. Вторият Израел е могъл да издържи трънливия път на вярата благодарение на надеждата, че Христос ще се върне. Аналогично на това корейският народ – третият Израил, е вярвал в пророчества за справедливия цар, който ще се появи веднъж и ще образува славно и вечно царство на своята земя. Лелеейки тази надежда, той е намерил в себе си сили да преживее всички бедствия. Тази месианска идея, битуваща в корейския народ, намира своя израз в книгата на пророчествата “Чон кам-нок”, написана през 14 век, в началото на управлението на династията Ли. Доколкото в това пророчество е било предсказано появяването на нов цар, управляващата класа се е опитвала да не говори за него. Японският колониален режим се е стараел да изкорени самата идея, изгаряйки книгата. След като християнството получава широко признание, тази месиянска идея се е смятала като суеверие. Но въпреки това тя продължава да живее до днешния ден, дълбоко вкоренила се в душата на корейския народ. Хората отдавна са се надявали на предсказаното в книгата “Чон кам-нок” пришествие на справедливия цар, наричан Чон До Рьон, което означава “този, който идва с истинското слово на Бог”. В действителност това корейско пророчество говори за Христос на Второто пришествие, който ще дойде в Корея. И така, още преди появяването на християнството в Корея, Бог чрез “Чон кам-нок” е изпратил откровение за прихода на Месията на тази земя. Сега учените потвърждават, че много откъси от тази книга на пророчествата съвпадат с предсказанията на Библията. Освен това, вярващите от много религиозни групи в Корея получават откровение за това, че основателите на техните вярвания ще се върнат в Корея. Изследвайки развитието на културните сфери, ние узнаваме, че всички религии се движат към обединение, основа на което ще стане християнството (Есхаталогия 4.2.), затова в последните дни на християнството е отредено да стане религия, носеща отговорност да достигане целите на много религии в историята. То ще стане последната религия в човешката история. Христос на Второто пришествие, центърът на християнството, ще осъществи целите, към които са се стремели основателите на различни религиозни течения. Следователно, мисията на Христос е такава, че Той може да се смята за Второто пришествие на основателя на всяка религия. (Възкресение 2.4). Когато в потвърждение на откровението за Второто пришествие на основателите на различни религии, то се осъществи в Корея, тези хора няма да се явят като различни личности. Всички откровения ще се изпълнят с пришествието на един човек – Христос на Второто пришествие. Откровението за идващия Господар са получавали вярващите от различни религии: будистите са Го очаквали в облика на Матрея Буда; конфунцианците – като истински човек, а за последователите на религията на Чон-до-кьо, това е било завръщане на нейния основател Че Су-Ун. В книгата “Чом кам – нок” господарят е Чон До – Рьон. Още повече, всички те ще дойдат в лицето на Христос на Второто пришествие. И накрая, ние ставаме свидетели на откровения и знамения, които получават духовно откритите вярващи, и те потвърждават, че Христос на Второто пришествие ще дойде в Корея. Такъв род откровения растат като гъби след дъжд. Обещанието на Бог “Ще излея от Своя дух на всяка плът” (Деяния 2:17) се сбъдва в корейския народ. Много вярващи встъпват в контакт с духове от различни нива на духовния свят, от невисоките му сфери до Рая и получават ясни откровения, че Господарят ще дойде в Корея. Обаче лидерите на съвременните християнски църкви още не са се пробудили от съня си. Бидейки духовно невежествени, те не обръщат внимание на тези явления. Подобни неща са ставали и по времето на Исус. Свещениците, равините и книжниците, които са били длъжни да бъдат първите, които да признаят раждането на Месията, поради своята духовна слепота, остават в пълно неведение. Вестта за раждането на Исус е била изявена на мъдреците от Изток и на пастирите. Исус казва: “Благодаря Ти, Отче, господи на Небето и на земята, задето си утаил това от мъдрите и разумните, а си го открил на младенците.” (Мат. 11:25). Исус не е можел да не скърби, виждайки духовното невежество на еврейското духовенство на това време; но от друга страна, Той е бил благодарен на Бог за милостта, с която Той е надарил чистите, необразовани вярващи, посвещавайки ги в Своето провидение. Сега, в епохата, която е съпоставима по идентичност на времето с това на Исус, корейското християнство преживява аналогично явление в по-сложен вид. На чистите и невинните, прости вярващи, Бог открива много небесни тайни, отнасящи се до последните дни. Обаче те предпочитат да скриват тези трохички истина, защото в случай на обнародване на тези знания от тях, те ще се сблъскват с преследвания за ерес. Между това, подобно на свещениците, равините и книжниците от времето на Исус, много представители на християнското духовенство се гордеят със своите познания за Библията и способността си да я тълкуват. Те се наслаждават на почитта от страна на своите последователи и чувстват удовлетворение от изпълнението на своите отговорности. И въпреки това, за велико огорчение на Бог, те остават напълно невежи относно провидението, което Той разгръща в последните дни. Страната, събираща плодовете на всички цивилизации Духовната и материалната цивилизации, сформирани на основата на религиите и науката в търсене на пътища за преодоляване на двата аспекта на човешкото невежество, трябва да се хармонизират. Само след това ние ще можем да разрешим фундаменталните проблеми на човешкия живот и да осъществим света на Божия идеал. (Есхатология 5.1). В света, заради който идва Христос, науката ще достигне небивали висоти. Това ще бъде общество с най-високо ниво на културата, когато всички цивилизации, развиващи се по вертикалния път на провиденциалната история, ще бъдат възстановени хоризонтално под ръководството на Месията. По такъв начин духовният и материалният аспект на цивилизациите, развиващи се благодарение на религиите и науката и достигащи разцвет по целия свят, ще се хармонизират в Корея, сплотени от всеобхватната нова истина. Тогава те ще принесат плодове в идеалния свят, който ще въплъти най-дълбокото желание на Бог. Първо, в Корея ще бъдат събрани плодовете на всички континентални цивилизации. Античните континентални цивилизации на Египет и Месопотамия са завещали свои плодове на полуостровните цивилизации на Гърция, Рим и Иберия, а след това – на островната цивилизация на Англия. Тя предава своята култура на Съединените Щати, която е континентална цивилизация. След това този процес приема обратно направление, когато САЩ предават своята култура на Япония, островна цивилизация. Сега тези плодове ще бъдат събрани на корейската полуостровна цивилизация, където е отредено да се роди Христос. Второ. Цивилизациите, зародили се по бреговете на реките и моретата, също трябва да завещаят своите плодове на тихоокеанската цивилизация, към която принадлежи и Корея. “Речните” цивилизации, възникнали по бреговете на Нил, Тигър и Ефрат, са предали своята култура на близката до тях Средиземноморска цивилизация: Гърция, Рим, Испания и Португалия, които от своя страна завещават плодовете на тази култура на цивилизациите на Атлантическия океан, в случая на Англия и САЩ. Всички тези плодове ще бъдат събрани в цивилизацията на Тихия океан, свързващ в едно Съединените Щати, Япония и Корея. И накрая, цивилизациите, образувани в различните климатични зони, също ще принесат плодове в Корея. По същия начин в кръговрата на сезоните на годината всичко живо започва да живее и да се размножава пролетта, цъфти лятото, принася плодове есента и набира сили зимата. Цикълът от пролет, лято, есен и зима се повтаря не само година след година, но и ден след ден: утрото съответствува на пролетта, денят – на лятото, вечерта на есента, нощта – на зимата. По същия образец човешкият живот преминава през 4 фази: детство, юношество, зрелост и старост. Човешката история също се развива по примера на смяна на сезоните на годината, защото един от аспектите на Божия Принцип, положен в основата на Творението – това е привеждането в хармония на сезонния цикъл на живота. Бог създава Адам и Ева през пролетното време на човешката история. В съответствие с това историята е трябвало да започне своя ход от умерената зона на Едемската цивилизация. След това, преминавайки в летния сезон, тя е трябвало да се премести в тропическата цивилизация, а есента – в цивилизацията на прохладната зона. Своята кулминация тя е трябвало да достигне в цивилизацията на хладната зона, съпоставима със зимния сезон. Обаче поради грехопадението, хората са деградирали и оскотели. Вместо да създадат цивилизацията на умерената зона, те преждевременно са населили тропическата зона като примитивни хора. В континенталната част на Африка те са образували тропическата цивилизация на Египет. Тази континентална цивилизация предава своята култура на полуостровите и островите, където се развива цивилизацията на прохладната зона, плодовете на които са били събрани в цивилизациите на хладната зона на Съветския Съюз. Сега, с разцвета на новата ера, трябва да се образува цивилизацията на умерената зона на Новия Едем, където всички цивилизации ще съберат своите плодове. Това трябва да стане в Корея. РАЗДЕЛ 4 Времето на Исус и нашите дни от гледна точка на провиденциалната идентичност на времето Периодът на Второто пришествие и времето на Исус образуват провиденциалната идентичност на времето. Ситуацията, в която се намира съвременното християнство е подобна на тази, която се е създала в юдаизма по времето на Исус. Нека да изследваме някои от тези паралели. Подобно на юдаизма по времето на Исус, съвременното християнство много твърдо се придържа към установената власт и церемониите, но то вътрешно се разрушава. По времето на Исус много свещеници и книжници стават роби на формална обредност в ущърб на своя духовен живот и вярващите юдеи, стремящи се да утолят духовната си жажда, искрено се втурват към Исус, когото обвиняват в ерес. Аналогично на това много свещеници и представители на висшето духовенство на съвременното духовенство се намират в плен на собствените си власт и авторитет и обременени от ритуалите, а в същото време душите им ден след ден се потапят в тъмнина. Затова дълбоко вярващите християни блуждаят изгубени в търсене на истинския път и новите водачи, за да напуснат духовната пустиня и да получат вътрешна светлина. Подобно на висшето юдейско свещеничество, по времето на Исус, християнското духовенство по-скоро ще стане преследващо Исуса на Второто пришествие. Исус е дошъл, за да започне нова ера, която би въплътила истините на Стария завет, провъзгласена от пророците. Той не се е ограничавал с повтаряне на думите на Стария завет, а е провъзгласявал ново слово на истината, съответстващо на новата епоха. Еврейските свещеници и книжници оспорвали думите и делата на Исус, основавайки се на своето тясно разбиране за писанията на СТАРИЯ ЗАВЕТ. Тяхното грешно осъждане довежда до тава, че те отправят Исус на кръста. Целта на Христос на Второто пришествие също се състои в това, да създава “ново небе и нова земя” (Откр.21:1-4) на провиденциалното основание на духовното спасение, заложено от християнството в епохата на Новия завет. Завърналият се Исус не просто ще повтори думите на Новия завет, произнесени 2000 г- преди това, но обезателно ще даде ново слово за истината, необходимо за създаването на новите небе и земя. Обаче тези християни, чиито мисли са приковани към буквата на Новия завет, ще започнат да критикуват думите и делата на Христос, основавайки се на тясното разбиране на писанията. Следователно, може да се очаква, че те ще заклеймят Господа като еретик и ще Го преследват. Ето защо Исус е предсказвал, че при Второто пришествие, Христос предстои много да пострада и да бъде отхвърлен от този род. Получавайки откровение за Христос на Второто пришествие или слушайки неговите думи, хората ще откликнат на тях по същия начин, както и евреите по времето на Исус. Бог не е доверил вестта за раждането на Исус на свещениците и книжниците, а дава откровение за това на мъдреците – езичници и на чистите по душа пастири. Така се случва също когато например, бащата поради невежеството на своите собствени деца е принуден да се съветва с доведения син. По подобен начин, не е изключена възможността Бог да даде откровение за завръщането на Христос отначало на прости вярващи и иноверци, към които християните се отнасят с пренебрежение, или на тези невярващи хора, у които гласът на съвестта е силен. Напълно е възможно, само след известно време, тази новост да достигне до лидерите на християнското духовенство, които неразумно се държат за своята традиционна вяра. По времето на Исус евангелието е било прието с готовност не от първосвещениците и висшето духовенство, които са считали себе си за избрани, а от простолюдието и друговерците. При завръщането на Христос простите християни и хора от други вярвания ще приемат Неговите слова преди лидерите на християнството, които считат себе си За Божии избраници. В това се състои смисълът на притчата на Исус за свадбения пир. В нея се говори с прискърбие, че в свадбения пир ще вземат участие не тези, които са били поканени, а тези, които са намерени на улицата, защото “поканените не са били достойни” (Мат. 22:8-10). Както в дните на Исус, така и по време на Второто пришествие, много предани вярващи, стъпили на пътя на вярата с надежда да влязат в Божието царство, в действителност могат да се окажат в ада. По времето на Исус свещениците и книжниците, натоварени с мисията да направляват избрания народ на Бога, са били длъжни да бъдат първите, които да признаят пришествието на Месията и да поведат след себе си еврейския народ за среща с Него. Затова Исус, надявайки се, че те ще се справят с тази мисия, отива в храма и започва да ги учи на евангелието преди всички останали. Обаче когато те не Го приемат, Исус няма друг избор и се отправя да броди по бреговете на Галилейското море и да търси ученици сред рибарите. Той е бил принуден да служи на отрепките на обществото и да живее сред грешници, лихвари и проститутки. В края на краищата преследването от страна на свещениците и книжниците приема такъв сериозен размер, че Исус е бил принуден да приеме смъртта на кръста. Тези хора убиват Исус, вярвайки в праведността на деянието си, доколкото са Го смятали за опасен еретик и богохулник, който следва да бъде унищожен. Впоследствие те отново са пристъпили към своите църковни задължения и до края на дните си са чели Свещеното Писание, плащали десятъка си и са принасяли жертви в храма, убедени, че вървят по пътя, водещ към Небесното Царство. Вместо това, след отиването си в духовния свят, те неочаквано разбират, че се намират в ада. За нещастие, пътят, който те сами са избрали с надеждата да попаднат в Небесното царство, ги е довел в ада. Осъзнавайки, че подобни събития могат да станат в последните дни, всеки от нас е длъжен с цялата си сериозност да погледне в себе си. Много християни сега се отправят по пътя, който, по тяхното убеждение, ще ги доведе на Небесата. Обаче, ако направят невярна крачка, този път може да ги отведе в ада. Затова Исус не веднъж казва, че в последните дни ще се откаже от много предани вярващи, даже от тези от тях, чието посвещение е така велико, че те са способни да изгонват бесове и да вършат чудеса от Негово име” “Аз никога не съм ви познавал; махнете се от Мен, вършещи беззаконие” (Мат. 7:23). В действителност никой не се сблъсква с по-рискована ситуация, отколкото вярващите, живеещи в преходния период на историята, какъвто се явява нашата съвременност. Колкото и дълбока вяра да са проявявали в своя живот, ако те, подобно на еврейските лидери от времето на Исус, предприемат погрешни стъпки, отвръщайки се от завърналия се Христос, всичките им усилия ще се окажат напразни. Затова Данаил казва: “Мнозина ще се чистят и избелят и ще бъдат опитани; а нечестивите ще вършат нечестие и никой от нечестивите не ще разбере; но разумните ще разберат.” (Дан. 12:10). РАЗДЕЛ 5 Причината за появяването на многото езици и необходимостта от тяхното обединение Ако хората не бяха съгрешили и паднали, а достигнали до съвършенство, те биха образували световно семейство, напомнящо човешкото тяло, всички части на което са взаимосвързани едни с други и с Бог – тяхната глава. Всички те биха говорили на един и същи език и никога не би възникнало такова множество от чужди едно на друго наречия. Причината за възникването на различните езици, препятстващи свободното общуване между хората се заключава в това, че веднага след като вертикалните отношения на хората с Бог са били нарушени поради грехопадението, хоризонталната връзка между хората също е скъсана. Тогава човечеството се разделя и разсейва по различните географски територии и образува различни нации. В Библията ние също намирме думи, които осветляват възникването на езиковото разбъркване. В повествованието за Вавилонската кула четем, че потомците на Ной са говорили на един и същ език. Веднъж потомците на втория син на Ной – Хам, съгрешил пред Бог, започнали да строят Вавилонската кула, изпълнявайки с това волята на сатана. Когато потомците на Сим и на Яфет, стоящи на страната на Бога, започнали да им помагат, Бог довежда езиците им в таково объркване, че те повече не можели да общуват един с друг, за да осъществят волята на сатана.(Бит. 11:7). Бидейки деца на едни и същи родители, ние всички изпитваме чувства на радост, на гняв, на печал или удовлетворение. Обаче ние не можем да споделим най-дълбоките си преживявания един с друг, защото говорим на различни езици. Нима това не се явява като едно то най-големите нещастия на човечеството? За да се построи идеален свят с едно световно семейство, в което Господът на Второто пришествие ще бъде почитан като Истински Родител, всички езици трябва да се обединят. Смесването на езиците е станало в резултат на това, че хората са последвали волята на сатана и са започнали да въздигат Вавилонската кула. В съответствие с Принципа на възстановяване чрез изкупление, обединението на всички езици ще стане тогава, когато хората вземат участие в построяването на Божията “кула” и прославят Божията воля. Кой език ще послужи за основа на обединението на всички останали езици? Отговорът на този въпрос е ясен. Децата трябва да научат езика на родителите си. Ако Христос в действителност се завърне в Корея, той несъмнено ще говори на корейски език, който трябва да стане роден език за всички хора. В края на краищата, цялото човечество ще говори на този език. Ползвайки се с един език, то ще стане един народ и ще образува една световна страна под управлението на Бог.
1.1 2.1 3.1 4.1 5.1 5.2 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 12.1 12.2 12.3 13.1 13.2 14.1 14.2 14.3 14.4 14.5 14.6 15.1 16.1 16.2 17.1 17.2 17.3 17.4 18.1 18.2 18.3 18.4 19.1 19.2 19.3 19.4 19.5 19.6 19.7 20.1 20.2 20.3 20.4 20.5 20.6 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5 21.6 21.7 21.8 21.9 21.10 21.11 21.12 22.1 22.2 22.3 23.1 23.2 23.3 23.4 24.1 24.2 24.3 25.1 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 31.1 32.1 33.1 34.1 35.1 36.1 37.1 37.2 38.1 38.2 38.3 39.1 40.1 41.1 42.1 43.1 43.2 45.1 46.1 47.1 47.2 48.1 49.1 49.2 49.3 49.4 49.5 49.6 50.1 50.2 51.1 52.1 53.1 54.1 55.1 56.1 57.1 58.1 58.2 58.3 58.4 58.5 58.6 59.1 59.2 59.3 59.4 59.5 59.6 59.7 60.1 61.1 61.2 61.3 61.4 61.5 61.6 62.1 62.2 62.3 62.4 62.5 62.6 63.1 63.2 63.3 63.4 63.5 64.1 64.2 64.3 64.4 64.5 64.6 65.1 65.2 65.3 65.4 66.1 67.1 68.1 69.1 69.2 69.3 69.4 70.1 71.1 71.2 72.1 72.2 72.3 72.4 72.5 72.6 73.1 73.2 74.1 74.2 74.3 74.4 74.5 74.6 75.1 75.2 75.3 75.4 75.5 75.6 76.1 76.2 76.3 76.4 77.1 78.1 78.2 78.3 78.4 78.5 78.6 78.7 78.8 78.9 79.1 79.2 80.1 81.1 81.2 81.3 81.4 81.5 82.1 83.1 84.1 85.1 86.1 87.1 88.1 88.2 88.3 88.4 88.5 89.1 89.2 89.3 89.4 89.5 89.6 89.7 89.8 90.1 91.1 91.2 91.3 91.4 92.1 92.2 92.3 92.4 92.5 93.1 94.1 94.2 94.3 94.4 94.5 94.6 95.1 96.1 96.2 96.3 96.4 96.5 96.6 96.7 97.1 97.2 97.3 98.1 99.1 99.2 99.3 99.4 99.5 100.1 100.2 100.3 100.4 100.5 100.6 100.7 100.8 101.1 102.1 102.2 102.3 102.4 102.5 102.6 102.7 102.8 103.1 104.1 104.2 104.3 104.4 104.5 105.1 106.1 107.1 108.1 109.1 110.1 111.1 112.1 112.2 112.3 112.4 112.5 112.6 113.1 114.1 114.2 114.3 114.4 114.5 114.6 114.7 115.1 115.2 115.3 115.4 115.5 115.6 116.1 116.2 116.3 116.4 116.5 116.6 116.7 117.1 117.2 117.3 118.1 118.2 118.3 118.4 118.5 118.6 118.7 119.1 119.2 119.3 119.4 119.5 119.6 119.7 119.8 120.1 120.2 120.3 120.4 120.5 121.1 121.2 122.1 122.2 122.3 122.4 122.5 122.6 122.7 122.8 122.9 123.1 123.2 123.3 123.4 123.5 124.1 124.2 124.3 124.4 125.1 126.1 126.2 126.3 126.4 126.5 126.6 126.7 127.1 128.1 128.2 128.3 129.1 130.1 130.2 130.3 131.1 131.2 131.3 132.1 132.2 132.3 132.4 133.1 133.2 134.1 135.1 135.2 135.3 135.4 136.1 137.1 138.1 139.1 140.1 141.1 142.1 143.1 143.2 144.1 145.1 146.1 147.1 148.1 149.1 150.1 151.1 151.2 151.3 151.4 152.1 153.1 154.1 155.1 156.1 157.1 158.1 159.1 160.1 160.2 161.1 162.1 162.2 162.3 163.1 164.1 164.2 165.1 165.2 166.1 167.1 167.2 167.3 167.4 168.1 169.1 169.2 170.1 171.1 171.2 172.1 172.2 172.3 172.4 173.1 173.2 174.1 174.2 174.3 175.1 175.2 175.3 175.4 175.5 175.6 175.7 176.1 176.2 176.3 177.1 178.1 178.2 178.3 179.1 179.2 179.3 180.1 180.2 180.3 180.4 180.5 181.1 181.2 182.1 183.1 184.1 185.1 186.1 187.1 188.1 189.1 189.2 189.3 189.4 190.1 190.2 190.3 190.4 191.1 191.2 192.1 192.2 192.3 193.1 193.2 194.1 195.1 195.2 195.3 195.4 195.5 195.6 195.7 195.8 195.9 195.10 196.1 196.2 196.3 197.1 197.2 197.3 197.4 198.1 198.2 198.3 198.4 198.5 198.6 199.1 199.2 199.3 199.4 199.5 199.6 200.1 200.2 200.3 201.1 201.2 202.1 202.2 202.3 202.4 202.5 203.1 203.2 203.3 203.4 203.5 203.6 204.1 204.2 204.3 205.1 206.1 206.2 206.3 206.4 206.5 206.6 207.1 207.2 207.3 207.4 208.1 208.2 209.1 210.1 210.2 210.3 210.4 210.5 210.6 210.7 211.1 211.2 211.3 211.4 211.5 212.1 212.2 212.3 213.1 214.1 215.1 216.1 217.1 218.1 219.1 220.1 221.1 221.2 221.3 222.1 222.2 223.1 223.2 224.1 224.2 225.1 225.2 225.3 226.1 227.1 227.2 227.3 228.1 229.1 229.2 230.1 231.1 232.1 233.1 234.1 235.1 235.2 235.3 236.1 237.1 237.2 238.1 239.1 239.2 240.1 241.1 242.1 242.2 243.1 243.2 243.3 243.4 243.5 244.1 244.2 245.1 245.2 246.1 247.1 248.1 249.1 250.1 250.2 251.1 251.2 251.3 251.4 252.1 252.2 252.3 253.1 253.2 253.3 254.1 254.2 255.1 255.2 255.3 255.4 256.1 256.2 256.3 257.1 258.1 259.1 260.1 261.1 261.2 262.1 262.2 263.1 263.2 264.1 264.2 265.1 265.2 265.3 265.4 265.5
Watch out for us at the Royal Adelaide Show! Special Presentation! Will there be Lasting Peace for Our World? Adelaide Town Hall Presentation – Russia’s Grand Plan Exposed in the Bible A free bible presentation was held at the Adelaide Town Hall. A recording of this presentation is available now for viewing. Basic Bible Teaching – The Bible’s Advice on Poverty When you have read this information you will know the answers to these questions: Why should I accept the beliefs of 1st century Christians? What did 1st century Christians believe? If my church does not teach what 1st century Christians believed, what should I do? WHY SHOULD I ACCEPT THE BELIEFS OF 1ST CENTURY CHRISTIANS? It is very important that 21st century Christians have the same beliefs as those in the 1st century. Why? Because 1st century Christians lived closest to the time when Jesus Christ preached, “the Gospel of the Kingdom of God”. If we want to drink the purest water from a stream we must get as close as we can to the water source. We know that further down the stream, pollution will have affected the purity of the water. It is just the same with understanding Bible teaching. Jesus is the source of pure water. The closer we get to his teaching, the purer our understanding will be. The apostles Peter and Paul lived at the same time as Jesus. We cannot go wrong if we believe what they taught. Sadly, what they taught is rarely spoken about by modern preachers. WHAT DID 1ST CENTURY CHRISTIANS BELIEVE? We must examine the first speech made by Peter, after Jesus went to heaven. He tells us in Acts 2:14-47 what Christians should believe. Acts 2:21,23 Jesus did not die by accident. It was part of God’s plan that Jesus, His sinless son, should give his life to save sinners. Because of Adam’s sin, a death sentence was passed by God on Adam, Eve and all the human race. Jesus, by his sinless life, made everlasting life possible for all who believe in him and keep God’s commandments. Acts 2:24-28 Because Jesus lived a perfect life, God raised him from the dead. King David, who lived 1,000 years before Jesus, was also a prophet. He foretold the death and resurrection of Jesus. David said, of Jesus, God “will not abandon my soul to Hades (the grave), or let your Holy One see corruption.” Jesus died and was laid in a tomb. God brought him back to life again (resurrection). God gave Jesus an immortal body (one that does not die). It is important to notice that the Bible does not say that Jesus had an immortal soul that went to heaven when he died. That is a Greek idea, not a Bible one. Jesus still had a body. He could eat, be handled and recognised, in his immortal state Acts 2:29-36 King David was loved by God. Even so, Peter tells us that David “both died and was buried”. That is the natural end of all of us. Peter did not teach that David had an immortal soul. The Christian hope is that when Jesus returns from heaven, he will raise the dead. He will give his faithful followers an immortal body just like his own. God promised that, “He would set one of his descendants on his (David’s) throne”. David was speaking of the “resurrection of the Christ, that he was not abandoned to Hades (the grave), nor did his flesh see corruption”. So Jesus went to Hades (the grave) when he died, not to heaven. God raised his body from the tomb. Notice also that Jesus is to sit on David’s throne. Where was that? It will be in Jerusalem, in the land of Israel. Jesus will return to be a real king on earth. The Kingdom of God is to be on earth, not in heaven. Jesus is coming to claim his kingdom. His faithful saints (those who have believed in him) will live forever. They will reign with Jesus over the world’s mortal people in his kingdom. Peter explains that David’s prophecy told us that Jesus would sit on God’s “right hand” (where he is now). However that is only until God makes the enemies of Jesus his footstool. Then God shall “send the Christ” to be king of the world (Acts 3:19-21). Peter reminds the crowd, “that God has made him both Lord and Christ, this Jesus whom you crucified.” People in the crowd were very upset when they understood that they had helped to put Jesus, God’s son to death. They asked an important question, “what shall we do?” Peter told them, “Repent and be baptised everyone of you in the name of Jesus Christ for the forgiveness of your sins.” Note that mature adults asked the question, “what shall we do?” Christian baptism is for mature people who choose to follow Jesus and repent of their sins. The sprinkling of babies (christening) is not taught in the Bible. To summarise what Peter, Jesus’ disciple, believed and taught: § Jesus Christ is the Son of God. § He lived a sinless life and died for us. § He went to Hades (the grave) after death. § God raised Jesus from the dead. § In his immortal state, Jesus still had a body. § Jesus went to heaven, to sit on God’s right hand. § He will return to the earth to be king on David’s throne in Jerusalem. § Christians must believe in Jesus, repent of their sins and be baptised. § They should meet often to remember Jesus by “breaking bread”. § They must believe that the Old Testament was inspired by God. If we are to call ourselves Christians, we should believe all the statements listed above. The word “Christian” is only used three times in the New Testament. What do we learn about them? Acts 11:19-26 Christians must “remain faithful … with steadfast purpose”. It is a serious commitment. They should also share their beliefs with all who are willing to listen. Acts 26:19-28 Paul tells King Agrippa and the Roman Governor, Festus that: § Christians must “repent and turn to God.” § They must also believe in the Old Testament scriptures. § They should always speak “true and rational words.” § Jesus rose from the dead. He was the first to inherit everlasting life. § Christians may have to suffer for their belief in Jesus Christ. § Jesus will return to judge those who God decides are responsible to him. All these statements add to our understanding of what Christians should believe and how they should behave. They are fully in tune with what Peter taught in Acts 2. IF MY CHURCH DOES NOT TEACH WHAT 1ST CENTURY CHRISTIANS BELIEVED, WHAT SHOULD I DO? In Acts 18:24-28, we learn about a Jew named Apollos. He was a keen preacher but he only understood some of the things that Christians should believe. Was that all right? Aquila and Priscilla, who had a fuller understanding, taught him “the way of God more accurately.” From this example, it would be wise of you to join a group of Christians who fully accept the beliefs of 1st century Christians. Christadelphians certainly do accept all those beliefs. What can be more important than believing, and teaching, the true gospel as taught by Jesus, Peter and Paul? If you do, it will lead to everlasting life in the Kingdom of God. Basic Bible Teaching – The Sabbath When you have read this information you will know the answers to these questions: Which day is really the Sabbath? Did Jesus think the Sabbath was a special day? Should Christians keep the Sabbath? What is “the Rest” that God has promised to faithful Christians? WHICH DAY IS THE SABBATH? The answer to this question may surprise you. The sabbath in the Bible began at sunset on Friday and ended at sunset on Saturday. That is how the Jews observed it. The ‘day’ began when darkness fell. The reason for this is found in Genesis 1:5: “So the evening and the morning were the first day.” The evening came first. The sabbath, and man’s duties on it, is first recorded 2,500 years later, in Exodus 20:9,10: “Six days you shall labour and do all your work, but the seventh day is the sabbath of the LORD your God. In it you shall do no work … The LORD blessed the sabbath day and hallowed it.” Today, orthodox Jews still keep that sabbath. It was a wonderful rest for those who worked six days a week, and especially for slaves. For everyone, it was a release from busy days focussed on making a living. They could, on the sabbath, give their full attention to worshipping God. DID JESUS THINK THE SABBATH WAS A SPECIAL DAY? There is a marked contrast between the ideas of the Jewish leaders about the sabbath day, and those of Jesus. The leaders were very strict. They were hard on people who were not equally strict. In fact, they were more severe than God had intended. Jesus took a very different view. He understood the real meaning of the sabbath. The leaders were concerned about the ” letter of the law”. Jesus cared about the spirit of the law. When Jesus healed men and women on the sabbath day, the leaders were against him. They even complained that a lame man who Jesus healed was “working” on the sabbath. All because he carried his mat after being healed! They also spoke against the disciples of Jesus for plucking ears of corn to eat, on the sabbath. When Jesus healed on the sabbath, he saw it as a way in which God was glorified. Jesus must have been right, because he came to do his Father’s will, and he did it. God was pleased to call Jesus, “My beloved Son”. Jesus said: “The sabbath was made for man.” It was a day of rest and worship, and for honouring God by doing His will. Even when Jesus healed a woman who had suffered for 18 years with a bent spine (Luke 13:11-13), and a man who had been paralysed for 38 years (John 5:1-9), the leaders still grumbled. But, the sabbath, through the work of Jesus, reached new heights. He offered more than physical rest when he said, “Come unto me all you who labour, and I will give you rest … learn of me … you will find rest for your souls. For my yoke is easy and by burden is light” (Matthew 11:28-30). Jesus could also lift their burden of sin. He could show them a path which would lead to everlasting life. The example of Jesus helps us to understand the true meaning of the sabbath. He did his Heavenly Father’s work every day. His followers must do the same. Doing the will of God day by day is far more important than arguing about whether or not the sabbath should be kept as a special day. SHOULD CHRISTIANS KEEP THE SABBATH? There are many reasons why Christians should not be compelled to keep the sabbath day as a special one: Nowhere in the New Testament are we told that Christians must keep the sabbath. In Acts 15, Christian leaders concluded that, ” no greater burden” should be imposed on non-Jewish Christians, than “to abstain from thing polluted by idols, from sexual immorality, from things strangled, and from blood”. It was wise advice. This would “keep the peace between Jew and Gentile Christians. Notice that the sabbath was not included as something which Gentile Christians must keep. The New Testament does not refer to Christians being condemned for not keeping the sabbath. In Exodus 31:13-17, it is stated that the sabbath was a sign between God and Israel. There is no mention that it was ever made a sign between God and Christians. Christians are not under the Law of Moses. Paul makes that very clear in Galatians 3:24,25: “The law was our tutor to bring us to Christ, that we might be justified by faith. But after faith has come, we are no longer under a tutor.” Paul is telling us that there is freedom in Christ for Christian believers. In fact, Paul was upset when some Christians were going back to the law. He called them “foolish Galatians” for doing so (Galatians 3:1). Christians are free to choose whether or not they want to regard the sabbath as a special day. Paul says: “Let no-one judge you in food or in drink, or regarding a festival or a new moon or sabbaths, which are a shadow of things to come, but the substance is of Christ” (Colossians 2:16,17). Jesus Christ himself is the substance. His words and actions must transform our lives. The law was only a shadow. To argue about whether or not we should keep the sabbath as a special day, is to argue about a shadow. It is missing the point. Understanding the life of Jesus Christ is much more important. Paul tells us, in simple language: “One person esteems one day above another, another man esteems every day alike. Let each be fully convinced in his own mind” (Romans 14:5). This means that no Christian, or Christian group, has the right to tell others how they should regard the sabbath. The Jews had to keep the sabbath because God commanded them to do so. Christians may choose to, but they don’t have to keep the sabbath. God has not given Christians a commandment to do so. Our whole focus must be on Jesus Christ, his teaching, his perfect life and his sacrifice. This can lead to salvation and everlasting life. Christians need to realise that every day belongs to God. Because all our time belongs to God, Christians must live every day in a Godly way. WHAT IS “THE REST” THAT GOD HAS PROMISED TO FAITHFUL CHRISTIANS? “A promise remains of entering his rest … Today if you will hear his voice, do not harden your hearts … There remains therefore a rest for the people of God” (Hebrews 4:1-9). Knowing Jesus brings us spiritual rest now. But even greater blessings are yet to come. They will begin when Jesus returns to the earth. He will raise the dead and give everlasting life to his faithful followers from every generation. He will come as “King of kings and Lord of lords”. It will be a time of peace and great joy. The Bible calls this future time the “Kingdom of God”. At that time, the wonderful message will be “the kingdoms of this world have become the kingdoms of our Lord and of his Christ, and ye shall reign for ever and ever” (Revelation 11:15). Those who are saved will help Jesus to teach his message of salvation to the mortal population of the earth. What a prospect! What a blessing! If we worship God acceptably every day now, and not just on the sabbath, then everlasting life will be ours at the coming of our King. “Even so, come, Lord Jesus.” Basic Bible Teaching – Bible Advice on Money When you have read this leaflet you will know the answers to these questions: What is the root of all evil? What is a worldly attitude to money? What should be the Christian’s attitude to money? Money can be Good or Bad “Money is the root of all evil”—many people think that this is Bible teaching. But they are wrong! Look up the quotation from 1 Timothy 6:10. This says that “the love of money is a root of all kinds of evil”. Jesus told us a similar thing: “The cares of this world and the deceitfulness of riches choke the Word” (Matthew 13:22). In itself money is not a bad thing. Without it modern life would not be possible. It is money that pays for food and shelter, for clothes and education. Money can help the sick and support the aged. However, money can also do many evil things. It can give a person power over others, making them proud and cruel. It can become a terrible master, making people discontented with what they have, and eager to grasp more of this world’s perishable treasures. Money becomes a great evil when it is used wrongly. The Worldly Attitude to Money The worldly person has one aim: to get more money and the things money can buy, in the quickest and easiest way possible. This constant lusting after money and worldly things Jesus calls “covetousness”—a word which means ‘eagerness to get more’. Gambling, sweepstakes, raffles, avoiding income tax, giving short change, workers deceiving employers and stealing—all these are examples of covetousness. These evils are very common because unconverted men and women are naturally selfish. A person who wants to be Godly and contented will resist this desire for worldly things. Jesus said, “Take heed and beware of covetousness, for a man’s life does not consist in the abundance of the things which he possesses” (Luke 12:15). There are many people who possess fine houses, motor-cars and many attractive things, and yet they are inwardly sick and without that true joy and contentment which Paul says are “great gain”. He also says that covetousness is idolatry (Colossians 3:5). He means that the worldly man makes a god of the things he possesses, or wants to possess, and forgets the one true God. Pride Money is often used—or rather, misused—by people who want to impress others with their own importance. This is a dangerous form of pride. Some people spend far more than they ought to spend (more than they can afford to spend) on belongings just to show off. They get seriously into debt because they are not content with simpler, humbler things which they can afford. So they are never in a position to help others with their money. Just to show off, such people “fall into many foolish and hurtful lusts which drown men in destruction and perdition” (1 Timothy 6:9). The Christian Attitude to Money Money which a Christian possesses should be the result of honest labour. The Bible has not one good word for men and women who try to live off other people, or the Church, when they are capable of providing for themselves. “If a man will not work, neither shall he eat” (2 Thessalonians 3:10). Paul writes very sternly to the person who is idle and a busybody. Such a man must learn to “labour, working with his hands what is good, that he may have something to give him who has need” (Ephesians 4:28). The life of Paul is also a witness against those who live off others in the name of religion. Although he was an apostle, he worked hard with his hands as a tentmaker, so that he did not become a burden on those to whom he preached. Money should first be used to provide food and other necessities for the family, and where necessary for the children’s schooling, and not on luxuries. Some children have to go hungry because their father spends too much on drink and tobacco, or because their mother spends on expensive clothes and hair setting. Such people sin against God. Giving to God The Jews of Old Testament days gave a tenth of their income for the temple service. This was a kind of income tax to pay the wages of teachers, judges and other necessary people. But over and above this, Godly Jews gladly offered “freewill offerings” when they went to worship. “They shall not appear before the LORD empty-handed. Every man shall give as he is able, according to the blessing of the LORD your God which he has given you” (Deuteronomy 16:16,17). This freewill offering is held up as an example to Christians. Paul urges each believer to set something aside for the service of God, according “as God has prospered him” (1 Corinthians 16:2). On the first day of the week the members of the ecclesia met together to “break bread” (Acts 20:7). It was then that they took up these offerings. This formed a very important part of the communion service. To give like this is one very small way of expressing our thanks to God for His great gift of forgiveness and salvation through Christ. The community cannot work without funds, but these should always be freewill offerings, not compulsory payments. They should be given gladly by the members, and not begged from those who are not members. Faithfulness A true Christian must be absolutely faithful and trustworthy in money matters. Only to such men will Jesus entrust the “true riches”, that is, everlasting life in God’s Kingdom (Luke 16:11). If a payment is due to someone else, the true disciple will make that payment promptly, and will not conveniently ‘forget’. In regard to debts, the ideal is: “Owe no man anything” (Romans 13:8). The Christian will remember that failure to repay what is owed (unless hard poverty makes it impossible) is considered by God as robbery. A servant or employee is not to “purloin” his employer’s things—that is, take for his own use, without permission (Titus 2:10). It is often by a right attitude to money, both our own and other people’s, that we show how faithful to Christ we really are. It was the mishandling of money that led to the downfall of Ananias and Sapphira (Acts 5:1-11). A Wonderful Example When the Lord Jesus wanted to show us a supreme example of how to use money to God’s glory, whom did he choose? A millionaire spending huge sums to provide schools and hospitals and libraries? No, a poor widow who gave 2 mites (the smallest coins) as a freewill offering: so small, yet how great—greater than all the other offerings, for it was all that she had. She is a great example to us of someone with the right priorities in her life. She knew that service to God was far more important than worldly wealth. Basic Bible Teaching – The Resurrection of Jesus When you have read this information, you will know the answers to these questions: Can we be sure that Jesus died on the cross? How does the Bible prove the resurrection of Jesus Christ? Where is Jesus now? Can God give me an immortal body like that of Jesus? CAN WE BE SURE THAT JESUS DIED ON THE CROSS? There is no doubt that Jesus Christ died. Cruel Roman soldiers, expert killers knew a dead body when they saw one. Soldiers on duty at the crucifixion “came to Jesus and saw that he was already dead”. To be doubly sure, “one of the soldiers pierced his side with a spear, and at once there came out blood and water” (John 19:33,34). Yes, Jesus was dead. Let the Apostle Paul have the final word, “Christ died for our sins in accordance with the Scriptures” (1 Corinthians 15:3). HOW DOES THE BIBLE PROVE THE RESURRECTION OF JESUS? Just as there is no doubt that Jesus died, so also is there no doubt that God raised him from the dead. Look at the witnesses to Christ’s resurrection. They are all the more credible because none of them were expecting his resurrection. They were all amazed by it. Jesus had told them to expect it, but they had not understood his words. After all, nobody had been raised from the dead to everlasting life before Jesus. Many events took place before the apostles, (his closest friends) were convinced: The dead body of Jesus was laid in a tomb. Faithful women saw the body and knew he was dead. When they returned later, the body of Jesus had gone! Two angels appeared with wonderful news, “Why do you seek the living among the dead? He is not here, but has risen!” They reminded the women that Jesus must “be crucified and on the third day rise” (Luke 24:5-7). Suddenly the light dawned. The women remembered his words, and for the first time, they understood them. They returned and “told all these things to the eleven and to all the rest” (v9). What was their response? “These words seemed to them an idle tale (as nonsense), and they did not believe them” (Luke 24:11). Doesn’t their response ring true? They were certainly not expecting the resurrection of Jesus. Peter ran to the tomb. Jesus was nowhere to be seen! Could his resurrection be true? The same day, two other disciples were walking to Emmaus. The risen Jesus joined them. Not recognising him, they spoke of Jesus being crucified, saying “we had hoped that he was the one to redeem Israel” (v21). Surely, this was now impossible? Jesus told them the scriptures foretold that the Christ ” should suffer these things and enter into His glory”. “Their eyes were opened and they recognised him” (v31). Jesus vanished, and they rushed to find the eleven apostles, who also said “The Lord has risen indeed and has appeared to Simon!” Jesus stood in the midst of the apostles, saying “Peace to you”. Did they welcome him? They did not! “They were startled and frightened, and thought they saw a spirit”. But the resurrected Christ was not a spirit. Jesus said, “See my hands and my feet, that it is I myself. Touch me, and see. For a spirit does not have flesh and bones as you see that I have” (v36-39). He ate in their presence, and reminded them, “it is written, that the Christ should suffer and on the third day rise from the dead” (v46). Were the apostles convinced at last about the resurrection of Jesus? Yes, including ‘doubting’ Thomas! “They worshipped Him, and returned to Jerusalem with great joy”. (All quotes from Luke 24). Paul tells us Jesus appeared after his resurrection to: Cephas (Peter); the twelve; more than five hundred brothers at one time; James; all the apostles; and himself (1Corinthians 15:5-8). Truly, Jesus “presented himself alive after His suffering by many proofs” (Acts 1:3). There is one final, powerful proof. Only the physical resurrection of Jesus could have changed the apostles. Before his death, they feared for their lives. Sadly, “They all left him and fled”. Not any more! They became fearless preachers. Peter boldly spoke about Jesus on the day of Pentecost, “him you crucified and killed by the hands of lawless men. God raised him up … God has made him both Lord and Christ, this Jesus whom you crucified” (Acts 2:23,24,36). Peter healed a lame man. He told Annas, the High Priest, Caiaphas and the rulers, “by the name of Jesus Christ of Nazareth, whom you crucified” the man was healed. The apostles had seen the risen Christ. Nothing was going to stop them telling everyone about him! Only the resurrection of Jesus could have caused such a profound change from being fearful to becoming fearless men. The most striking evidence of the resurrection of Jesus is the Apostle Paul. Previously he was “breathing threats and murder against the disciples (Acts 9:1). Nothing less than seeing the risen Christ on the Damascus road could have caused such a dramatic change in him. Paul, the persecutor of Christians was now willing to be persecuted for the gospel’s sake. To summarise this section: Jesus had been killed. His body was laid in a tomb. That same body became alive again. It was seen and handled. It even showed the nail marks from the cross. Jesus, in his immortal state, had flesh and bones, and could not die again. He was not a spirit or an immortal soul. WHERE IS JESUS NOW? Jesus is in heaven. “He was lifted up, and a cloud took him out of their sight”. Two angels said, “Men of Galilee, why do you stand looking into heaven? This Jesus … will come in the same way as you saw him go into heaven” (Acts 1:9-11). Jesus is now sitting at the right hand of God (Hebrews 10:12). He is alive for evermore (Revelation 1:18). He is our mediator, and presents our prayers to our Heavenly Father. The great news for us is that he will not stay in heaven. He is going to come back to the earth to set up God’s Kingdom and to be King of the world. Peter tells us God shall “send the Christ … whom heaven must receive until the time for restoring all the things about which God spoke” (Acts 3:19-21). When Jesus comes, Paul tells us he “will transform our lowly body to be like his glorious body” (Philippians 3:21). Jesus now has an immortal body. He is going to be a visible King. His faithful saints (followers) will all have immortal bodies, after they are “repaid at the resurrection of the just” (Luke 14:14). They will teach God’s word to the mortal people living on earth. The Bible calls this time “The Kingdom of God”. CAN GOD GIVE ME AN IMMORTAL BODY LIKE THAT OF JESUS? Yes He can, and He will, if you take God at His word. Seriously, God offers you everlasting life, but on his terms. If you love God and keep His commandments, Jesus will be pleased to change your mortal body to be like his glorious resurrected body, when he returns. You will live and reign on earth with him forever. Basic Bible Teaching – The Jews in Gods Purpose When you have read this material you will know the answers to these questions: How did the Jewish race begin? Why were the Jews chosen as a special people? What has happened to the Jews in history? What is the future for the Jews? I am not a Jew—can God save me? Keys are essential to open locked doors. Here are five “golden keys” which will help you to unlock the Bible message about the Jews, and us: · Understanding God’s promises to Abraham. · Knowing about the promises God made to David. · Looking at God’s relationship with the Jews. · Understanding the work of Jesus Christ. · Knowing about the coming kingdom of God on earth. We need to use them all to understand “The Jews in God’s Purpose”. HOW DID THE JEWISH RACE BEGIN? The Jewish race began with a man called Abram. God knew his man. Abram’s faith is still a great example of trust in God and His promises. God brought Abram from Ur, near the Persian Gulf, to the land we now know as Israel. God made special promises to Abram (his name was later changed to Abraham): · “I will make you a great nation” (New King James Version). · “I will bless those who bless you, and I will curse him who curses you.” · “In you all the families of the earth shall be blessed” (Genesis 12:2,3). · “All the land which you see I give to you and your descendants for ever.” · “I will make your descendants as the dust of the earth” (great in number, Genesis 13:16). · “I will make nations of you, and kings shall come from you.” · “I will establish my covenant between me and you and your descendants after you … to be God to you and your descendants” (Genesis 17:6-8). Abraham’s grandson Jacob had twelve sons. Over generations, they became a great nation—The Jews. WHY WERE THE JEWS CHOSEN AS A SPECIAL PEOPLE? God had a great regard for the faithfulness of Abraham, Isaac and Jacob. The Jews were chosen, “because he loved your fathers, therefore he chose their descendants” (Deuteronomy 4:37). God said: “Understand that the LORD your God is not giving you this good land to possess because of your righteousness, for you are a stiff-necked people” (9:6). Nothing had changed centuries later, when they crucified God’s Son, Jesus Christ (Acts 7:51). However, by working through one special people, God was able to draw attention to His character and purpose with the earth. He said to Moses: “For this purpose I have raised you up, that I may show my power in you, and that my name may be declared in all the earth” (Exodus 9:6). This was vitally important, for God later said: “But truly, as I live, all the earth shall be filled with the glory of the LORD” (Numbers 14:21). This wonderful promise will be fulfilled after Jesus Christ returns to the earth. WHAT HAS HAPPENED TO THE JEWS IN HISTORY? The history of the Jews is mainly a sad one. Although they had the great privilege of knowing about God, they were disobedient. God said that if they were obedient—”the LORD your God will set you high above all nations of the earth”. But, if not, “you shall become an astonishment, a proverb, and a byword among all nations where the LORD will lead you” (Deuteronomy 28:1,37). The Jews have suffered in many countries of the world: banished from Israel on pain of death (AD 135); expelled from England (1020) and France(1306); expelled from Spain (1492) and Portugal (1498); expelled from Russia and the Ukraine, many being killed and persecuted in the process (1918); and in the Second World War, six million died in the Holocaust” (1939-1945). Yet, miracle of miracles, they have survivedas a nation! That is because God still has a purpose with them: “You shall dwell in the land that I gave to your fathers; you shall be my people, and I will be your God” (Ezekiel 36:28). WHAT IS THE FUTURE FOR THE JEWS? The future for the Jews is firmly rooted in God’s promise to Abraham that they would possess the land of Israel for ever. God later promised King David: “I will set up your seed after you, who will come from your body … and I will establish the throne of his kingdom forever” (2 Samuel 7:12,13). Jesus Christ, the Son of God, is descended from David through Mary his mother. He died for our sins and rose from the dead to live forever. He will return to the earth to fulfil the promises made to David: “The Lord God will give him the throne of his father David. And he will reign over the house of Jacob forever, and of his kingdom there will be no end” (Luke 1:32,33). Peter, on the Day of Pentecost, reminded the Jews that, “The patriarch David … is both dead and buried,” but “God had sworn with an oath to him that … he would raise up the Christ to sit on his throne” (Acts 2:29,30). What God has promised, He will surely perform. Though scattered and persecuted, the Jews still exist as a nation. That is because God promised: “I will save you from afar … I will not make a complete end of you” (Jeremiah 30:10,11). In 1948, the State of Israel was established. The Jews returned from over 100 countries. They survived, in spite of wars with Arab nations. They will yet go through a time of great trouble (Zechariah 14:1,2). God will send Jesus Christ to save them, “and the LORD shall be king over all the earth” (verses 3-9). The message is clear: “Rejoice greatly … your King is coming to you … He shall speak peace to the nations; his dominion shall be … to the ends of the earth” (9:9,10). Many Bible passages speak of Israel being regathered to their own land (Jeremiah 31:10; Ezekiel 36:24-28). Many more talk about Jesus coming as king (Psalm 72; Acts 1:11). Our five “golden keys” work together to unlock God’s message about “The Jews in God’s Purpose”. I AM NOT A JEW—CAN GOD SAVE ME? Yes, God’s salvation is also offered to Gentiles (non-Jews). Jesus will rule the world from Jerusalem. “The Gentiles shall see your righteousness, and all kings your glory” (Isaiah 62:2). God does not just offer a good natural life to Jews and Gentiles when Jesus comes to be king. To individual Jews and Gentiles He offers everlasting life, if they believe, are baptized and follow His Son, Jesus Christ. His offer is open to everyone, including you. Yes, you can live forever, joyfully helping Jesus Christ in the Kingdom of God. The day will come when sin and death will be no more. God’s chosen ones will live with him forever. Faithful Jews and Gentiles will be there. Will you be with them? “Let him who thirsts come. And whoever desires, let him take the water of life freely” (Revelation 22:17). Basic Bible Teaching – The Devil When you have read this material you will know the answers to these questions: Is there a supernatural devil? Why does the Bible talk about the devil? Is a supernatural devil tempting you to sin? How can you be saved from sin and death? IS THERE A SUPERNATURAL DEVIL? God makes one thing very clear in the Bible: “I am God, and there is no other; I am God, and there is none like me” (Isaiah 46:9, New King James Version). No superhuman power resists God’s will. The devil of popular opinion does not exist. If we want to know the source of evil, we have to look elsewhere. The Bible leaves us in no doubt as to where the blame lies. Man is tempted from within himself. Hear what Jesus, the Son of God, said: “Those things which proceed out of the mouth come from the heart, and they defile a man. For out of the heart proceed evil thoughts, murders, adulteries, fornication, thefts, false witness, blasphemies” (Matthew 15:18,19). Jesus confirms what God had told Noah long ago: “The imagination of man’s heart is evil from his youth” (Genesis 8:21). Jeremiah 17:9 says: “The heart is deceitful above all things, and desperately wicked.” James agrees with all these sayings. He concludes: “Each one is tempted when he is drawn away by his own desires and enticed. Then, when desire has conceived, it gives birth to sin; and sin, when it is full-grown, brings forth death” (James 1:14,15). Notice that no mention is made in any of these passages of a supernatural devil. We need to look no further than ourselves to see from where evil comes. WHY DOES THE BIBLE TALK ABOUT THE DEVIL? It is true that the Bible talks about the devil as if it had a real personality. We must remember, however, that the Bible is rich in using “picture language”. It gives personalities to other things also which are not people. In the story of Cain and Abel, blood is given a personality. Speaking to Cain, God said: “What have you done? The voice of your brother’s blood cries out to me from the ground” (Genesis 4:10). It happens again with wisdom, which is spoken of as a woman: “Happy is the man who finds wisdom … she is more precious than rubies; and all the things you may desire cannot compare with her ” (Proverbs 3:13-15). In Matthew 6:24, Jesus himself speaks of money (“mammon”) as being a master. This should not surprise us. We often talk like that ourselves. We say, “Fire is a good servant, but a bad master”. We don’t really believe that fire is a man. In the same way, evil and sin are sometimes given a personality. This helps us realise just how big sin is, and how dangerous sins are to our salvation. This is proved by comparing two Bible passages. Listen to the “picture language” used in Hebrews 2:14: “… that through death he (Jesus) might destroy him who had the power of death, that is, the devil.” What is this devil? What has the “power of death”? Romans 6:23 tells us: “For the wages of sin is death.” Sin is powerful and brings death. Your life is a constant battle against sin. Sin is your real enemy, not a supernatural devil. Particularly in the Old Testament, theword “Satan” is often used for forces which stand in the way of God: “Satan” means ‘adversary’, but it is mostly left untranslated. In the New Testament, the Greek word diabolos occurs 38 times; 35 times it is translated “devil”. Its original meaning was ‘one who accuses’. In fact it is twice translated “false accusers” and once as “slanderers”, because in those passages, the translators of the Bible knew that it would not have made sense to use the word “devil”. In Titus 2:3, the advice given by Paul to older women was to be reverent in the way they lived, “not slanderers” (diabolos). And in 1 Timothy 3:11, Christian wives are told to be reverent, “not slanderers” (diabolos). It would have been foolish for the translators to use the word “devil” in either passage. Older women and Christian wives are obviously not “the devil”. You must not picture a supernatural devil every time you read the word “devil”. That would be a big mistake. Jesus said in John 6:70: “Did I not chosen you, the twelve, and one of you is a devil?” But Judas was a man, not “a devil”. If the translators had said, “One of you is a slanderer”, the meaning would have been very clear. Judas later betrayed Jesus with a kiss. He was a false friend indeed, but he was not a supernatural devil. We need to look carefully at the Scriptures to understand who or what is the devil. Think about Revelation 2:10, where believers at Smyrna were told: “The devil is about to throw some of you into prison.” Does it make sense to you that a supernatural devil literally put believers into prison? It cannot be so, because we know the Romans did that. It is an example of evil at work. Time and again we see the word “devil” used to symbolise evil. Sin is at work because men, left to themselves, do not follow the ways of God. The terms “devil”, “satan” and “demons” do not refer to immortal tempters in their original meanings. There is no such being as a supernatural tempter. IS A SUPERNATURAL DEVIL TEMPTING YOU TO SIN? From what we have considered so far, the answer must be “No!” We must take full responsibility for our own sins. We have already seen that evil thoughts and actions come from the heart (Matthew 15:18,19). Paul says: “All have sinned” (Romans 3:23). Do you think that God would blame us, if the fault lay with a supernatural devil? Surely not! We are mortal because of Adam’s disobedience to God’s laws. But we each deserve our own death sentence. We have all earned “the wages of sin” for ourselves. Those wages are death (Romans 6:23). Only when we are willing to admit that we are fully to blame for our own sins can God work with us. Only then shall we marvel that in spite of our weakness, Godis willing to save us. HOW CAN YOU BE SAVED FROM SIN AND DEATH? One thing is certain. You cannot save yourself. The Bible makes that very clear. However, you can be saved, thanks to God’s mercy. He has given us a way of escape from sin and death. By the sacrifice of His Son, Jesus Christ, He has opened the way to everlasting life. He invites you to share in the victory of Jesus over sin. Jesus lived a perfect life and then he “died for us” (1 Thessalonians 5:10). Through faith in Jesus as your Saviour, God is willing to forgive your sins. By baptism into the name of Jesus (Mark 16:16) and by obeying His commandments (John 15:8-13), you can be saved from sin and death. Resurrection from the dead to live forever can be your hope. Jesus came to take both sin and death away, for, “he will save his people from their sins” (Matthew 1:21), and “the last enemy that will be destroyed is death” (1 Corinthians 15:26). God asks you to take responsibility, not only for your sins, but also for your life. You have no need to fear a nonexistent supernatural devil. Rather you should listen to these words of wisdom: “Fear God and keep his commandments, for this is the whole duty of man” (Ecclesiastes 12:13). If you live like that now, the ultimate blessing of everlasting life will be yours, when Jesus returns to Jerusalem to establish God’s kingdom on earth: “For there the LORD commanded the blessing—life for evermore” (Psalm 133:3). Basic Bible Teaching – The Bible When you have finished reading this material, you be able to answer these questions: What is the Bible? Can we believe the Bible? Why should we read the Bible? How can the Bible help us? What does the Bible say about the future? THERE is no book anywhere that can compare with the Bible. Forty different writers were used—some were kings, prophets, priests, leaders, doctors, fishermen or shepherds. They wrote over a period of 1,600 years. It is unique. It is the WORD OF GOD. “Above all, you must understand that no prophecy of Scripture came about by the prophet’s own interpretation. For prophecy never had its origin in the will of man, but men spoke from God as they were carried along by the Holy Spirit.” “All scripture is God-breathed.” (2 Timothy 3:16) The Bible is no ordinary book; it does not contain man’s ideas. It is God speaking to us. Start to read the Bible, today. WHY READ THE BIBLE? Only from the Bible can we find out what God is like. Read these few verses. You are listening to God talking to you. “You are kind and forgiving, O Lord, abounding in love to all who call to you.” “And God saw all that he had made, and it was very good.” (Genesis 1:31) “The highest heavens belong to the LORD, but the earth he has given to man.” “You shall have no other gods before me.” “The face of the LORD is against those who do evil, to cut off the memory of them from the earth.” How many facts has God told you about Himself in these verses? THE BIBLE GIVES US A PURPOSE TO OUR LIVES As we read we are listening to God. We are learning what God wants us to do. We are learning how to make every day worthwhile. “Your word is a lamp to my feet.” “What does the LORD your God ask of you but to fear the LORD your God, to walk in all his ways, to love him, to serve the LORD your God with all your heart and with all your soul, and to observe the LORD’s commandments and decrees … for your own good?” (Deuteronomy 10:12,13) We ask God to help us each day. “… lead us not into temptation, but deliver us from evil.” (Matthew 6:13) THE BIBLE ALWAYS PRESENTS THE SAME MESSAGE As you read a little of the Bible every day you will see that God wants us to obey Him. In the Old Testament we have the guidelines in Exodus 20:1-17, often called the Ten Commandments. Similar guidelines are found in the New Testament too, for example in Matthew 5:21-48. To please God we try to keep to these guidelines. As you read more about the lives of the people in the Bible, you see that they find it hard always to obey God. Jesus, God’s Son, was the only person to obey God in every way. Jesus understood the same message. He remembered: “Man does not live on bread alone but on every word that comes from the mouth of the LORD.” (Deuteronomy 8:3) “Fear the LORD your God, serve him only.” (Deuteronomy 6:13) Read Matthew chapter 4 to see how Jesus obeyed these commands. HISTORY SHOWS THAT THE BIBLE IS RELIABLE Jesus looked back at the prophecies about himself: “And beginning at Moses and all the Prophets, he explained to them what was said in all the Scriptures concerning himself.” All of these were fulfilled. Here are some other examples of Bible prophecies which have proved to be true: · Look at Jeremiah 51:37 and Isaiah chapters 13 and 14. What was to happen to Babylon? Did it happen? Yes! · Read Ezekiel 26:4, 5, 12, 14. What would happen to the city of Tyre? This is another prophecy which has been fulfilled. · Deuteronomy 28:64,65 tells us about the people of Israel. They would be sent to every part of the world. Sure enough, the people of Israel, the Jews, are to be found everywhere today. · God said that He would bring the Jews back to Israel: “I will … restore them to the land I gave to their forefathers to possess” (Jeremiah 30:3). Today we can see the Jews in their own land — another prophecy fulfilled. The Bible does not just tell us of the past, it also tells us of the future. We know that what it said in the past really happened. Bible prophecies were fulfilled. So we can confidently believe what God says about the future. God never lies. He tells us about real places, real people and the nations of today. The Bible is true! THE BIBLE TELLS OF FUTURE EVENTS God tells us that these things will happen: · He will not allow a wicked world to continue for ever. · He will send His Son, Jesus Christ, back to the earth to judge mankind. · He will make Jesus the king of the whole world. (Psalm 2) · All who oppose the king will be destroyed. (2 Thessalonians 1:8) · All who become followers of Jesus and wait for his coming will be saved and given a place in God’s Kingdom. (Romans 2:6) · It will be a kingdom of peace and happiness with plenty of food for all. (Psalm 72) Only the Bible tells you of all these things and of God’s great plan for the earth. Read the Bible today for yourself to find out more about your future. In it you can find how you can have a share in the peace and blessings of the kingdom of God. You can be there. Pray that God will guide you as you read and learn.