http___bogoposveteni.bg_index.php_2016-09-29-15-53-58_2016-12-31-07-38-50_84-2017-02-23-09-58-09_389-19-03_1.xml
http___rock.jayden12.com_story.php_v_John_4_1-42_t_MSG.xml
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 1.6 1.7 1.8 1.9 1.10 1.11 1.12 1.13 1.14 1.15 1.16 1.17 1.18 1.19 1.20 1.21 1.22 1.23 1.24 1.25 1.26 1.27 1.28 1.29 1.30 1.31 1.32 1.33 1.34 1.35 1.36 1.37 1.38 1.39 1.40 1.41 1.42 1.43 1.44 1.45 1.46 1.47 1.48 1.49 1.50 1.51 1.52 1.53 1.54 1.55 1.56
ТРЕТА ПОСТНА СЕДМИЦА Неделя, Година А ПЪРВО ЧЕТИВО Дай ни вода да пием. Четене из книгата Изход. 17, 3-7 В онези дни: Народът жадуваше за вода и роптаеше против Мойсей и думаше: "Защо ни изведе от Египет, за да умориш от жажда нас и децата ни и стадата ни?" Мойсей извика към Бога и каза: "Какво да правя с тоя народ? Още малко и ще ме убият с камъни." И рече Господ на Мойсей: "Излез пред народа и вземи със себе си някои от старейте Израилеви; вземи в ръка и тоягата си, с която удари по водата, и иди ето, Аз ще застана пред тебе там на скалата в Хорив, а ти ще удариш в скалата, и от нея ще протече вода, и народът ще пие." Тъй направи Мойсей пред очите на старейте Израилски. И нарече това място "Изкушение", поради караницата на Израилевите синове, и защото те изкушаваха Господа, думайки: "Дали е между нас Господ или не?" Това е Божие слово. ОТПЕВЕН ПСАЛОМ Пс 94, 1-2.6-7.8-9 ( О: 8) О, да бяхте днес послушали Неговия глас: "Не ожесточавайте сърцата си." Дойдете да запеем на Господа и да възкликнем към Бога нашето спасение. Да застанем пред лицето Му с славословие и с песни да възкликнем към Него. O Дойдете да се поклоним и да припаднем, да преклоним колена пред лицето на Господа, нашия Творец,защото Той е Бог наш, и ние сме народ от Неговото паство и овци под Негови ръце. O О, да бяхте сега послушали Неговия глас: "Не ожесточавайте сърцата си, както в Мерива, както в деня на Изкушението в пустинята, дето Ме изкушаваха вашите бащи; изпитваха Ме и видяха Моето дело." O ВТОРО ЧЕТИВО Божията любов се е изляла в нашите сърца чрез Светия Дух, който ни се даде. Четене от посланието на Свети Павел Апостол до римляни. 5, 1-2.5-8 Братя: Оправдани с вяра, имаме мир с Бога чрез нашия Господ Исус Христос, чрез когото с вяра получихме и достъп до тая благодат, в която стоим, и се хвалим с надежда за слава на синове Божии. Но надеждата не посрамя, защото любовта Божия се изля в нашите сърца чрез дадения нам Дух Свети. Защото, още когато ние бяхме немощни, Христос в определено време умря за нечестивите. За праведник едва ли ще умре някой; за добрия, може би, някой и да се реши да умре. Но Бог доказва любовта си към нас с това, че Христос умря за нас, още когато бяхме грешни. Това е Божие слово. СТИХ ПРЕДИ ЕВАНГЕЛИЕТО Ив 4, 42.15 Господи, Ти си наистина Спасителят на света; дай ми жива вода, за да не ожаднявам. ЕВАНГЕЛИЕ Извор на вода, която тече за вечен живот. Четене от светото Евангелие според Иван. 4, 5-42 В онова време: Исус дойде в самарийския град, наречен Сихар, близо да землището, което Яков бе дал на сина си Йосиф. Там беше Яковият извор. Уморен, прочее, от път, Исус седеше си тъй при извора. Часът беше около шестия. Дохожда една жена от Самария да си начерпи вода. Исус й казва: "Дай ми да пия." Защото учениците Му бяха отишли в града да купят храна. Жената самариянка Му казва: "Как Ти, бидейки юдеин, искаш да пиеш от мене, която съм жена самариянка?" Защото юдеите нямат сношение със Самарияните. Исус й отговори и рече: "Да би знаела дара Божи, и кой е оня, който ти казва: "Дай ми да пия", ти сама би изпросила от Него, и Той би ти дал вода жива." Жената Му казва: "Господине, ни почерпало имаш, па и кладенецът е дълбок; отде тогава имаш живата вода? Нима Ти си по-голям от отца ни Яков, който ни даде тоя кладенец, и сам той от него е пил, и синовете му, и добитъкът му?" Исус й отговори и рече: "Всеки, който пие от тая вода, пак ще ожаднее; а който пие от водата, която Аз ще му дам, той во веки няма да ожаднее; но водата, която му дам, ще стане в него извор с вода, която тече в живот вечен." Казва Му жената: "Господине, дай ми тая вода, за да не ожаднявам и да не дохождам тук да вадя." Исус й каза: "Иди, повикай мъжа си и дойди тука." Отговори жената и рече: "Нямам мъж." Исус й казва: "Добре каза, че нямаш мъж; защото петима мъже си имала, и тоя, когото сега имаш, не ти е мъж; това право си каза." Казва Му жената: "Господине, виждам, че Ти си пророк. Нашите бащи се покланяха в тая планина, а вие казвате, че в Йерусалим е мястото, дето трябва да се покланяме." Исус й казва: "Жено, повярвай ми, че настъпва час, когато нито в тая планина, нито в Йерусалим ще се поклоните на Отца. Вие се кланяте на това, което не знаете, а ние се кланяме на това, което знаем, защото спасението е от юдеите. Но иде час, и дошъл е вече, когато истинските поклонници ще се покланят на Отца с дух и с истина, защото Отец иска такива да бъдат, които Му се покланят. Бог е Дух, и тия, които Му се покланят, трябва да се покланят с дух и с истина." Казва Му жената: "Зная, че ще дойде Месия, наричан Христос; когато Той дойде, всичко ще ни възвести." Исус й казва: "Аз съм, който говоря с тебе." В това време дойдоха учениците Му и се почудиха, задето Той разговаря със жена; ала ни един не рече: "Какво искаш?" или "Какво приказваш с нея?" Тогава жената остави стомната си и отиде в града и казва на човеците: "Дойдете и вижте един човек, който ми каза всичко, що съм направила: Да не би Той да е Христос?" Тогава те излязоха из града и идеха към Него. Между това учениците Го молеха, казвайки: "Рави, яж!" Но Той им рече: "Аз имам храна да ям, която вие не знаете." Поради това учениците думаха помежду си: "Да не би някой да Му е донесъл да яде." Исус им казва: "Моята храна е да изпълнявам волята на Оня, който Ме е пратил, и да извърша Неговото дело. Не вие ли казвате, че още четири месеца, и жетва ще дойде? Аз пък ви казвам: Подигнете си очите и погледнете нивите, че са побелели и узрели за жетва. Рече и жетварят получава награда и събира плод за вечен живот, за да се радват заедно и сеячът и жетварят. Защото в тоя случай права си е думата: Един сее, а друг жъне. Аз ви проводих да жънете онова, за което вие не сте се трудили; други се трудиха, а вие влязохте в техния труд." И много самарияни от оня град повярваха в Него по думите на жената, която свидетелствуваше: "Каза ми всичко, що съм сторила." Затова, когато самарияните дойдоха при Него, молеха Го да постои при тях. И Той престоя там два дена. И още по-много народ повярва поради словото Му. А на жената думаха: "Ние вярваме не вече поради твоето казване; защото сами чухме и знаем, че Този наистина е Спасителят на света. Това е слово Господне. или по-краткото Четене от светото Евангелие според Иван. 4, 5-15.19в-26.39а.40-42 В онова време: Исус дойде в самариянския град, наречен Сихар, близо до землището, което Яков бе дал на сина си Йосиф. Там беше Яковия извор. Уморен, прочее, от път, Исус седеше си тъй при извора. Часът беше около шестия. Дохожда една жена от Самария да се начерпи вода. Исус й казва: "Дай ми да пия." Защото учениците Му бяха отишли в града да купят храна. Жената Самариянка Му казва: "Как Ти, бидейки юдеин, искаш да пиеш от мене, която съм жена самариянка?" Защото юдеите нямат сношение със самаряните. Исус й отговори и рече: "Да би Знаела дара Божи, и кой е оня, който ти казва: "Дай ми да пия", ти сама би изпросила от Него, и Той би ти дал вода жива." Жената Му казва: "Господине, ни почерпало имаш, па и кладенецът е дълбок; отде тогава имаш живата вода? Нима Ти си по-голям от отца ни Яков, който ни даде тоя кладенец, и сам той от него е пил, и синовете му, и добитъкът му?" Исус й отговори и рече: "Всеки, който пие от тая вода, пак ще ожаднее; а който пие от водата, която аз ще му дам, той во веки няма да ожаднее; но водата, която му дам, ще стане в него извор с вода, която тече в живот вечен." Каза Му жената: "Господине, дай ми тая вода, за да не ожаднявам и да не дохождам тук да вадя. Виждам, че Ти си пророк. Нашите бащи се покланяха в тая планина, а вие казвате, че в Йерусалим е мястото, дето трябва да покланяме." Исус й казва: "Жено, повярвай ми, че настъпва час, когато нито в тая планина, нито в Йерусалим ще се поклоните на Отца. Вие се кланяте на това, което не знаете, а ние се кланяме на това, което знаем, защото спасението е от юдеите. Но иде час, и дошъл е вече, когато истинските поклонници ще се покланят на Отца с дух и с истина. Защото Отец иска такива да бъдат, които Му се покланят. Бог е Дух, и тия, които Му се покланят, трябва да се покланят с дух и с истина." Казва Му жената: "Зная, че ще дойде Месия, наричен Христос; когато Той дойде, всичко ще ни възвести." Исус й казва: "Аз съм, който говоря с тебе." И мнозина от тоя град повярваха в Него, затова, когато Самарияните дойдоха при Него, молеха Го да постои при тях. И Той престоя там два дена. И още по-много народ повярва поради словото Му. А на жената думаха: "Ние вярваме не вече поради твоето казване; защото сами чухме и знаем, че този наистина е Спасителят на света." Това е слово Господне.
1.1 2.1 3.1 4.1 4.2 4.3 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 8.1 9.1 9.2 9.3 10.1 10.2 10.3 11.1 12.1 13.1 14.1 14.2 14.3 15.1 15.2 16.1 16.2 16.3 16.4 17.1 17.2 17.3 17.4 17.5 18.1 18.2 18.3 19.1 19.2 20.1 20.2 20.3 20.4 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5 22.1 23.1 23.2 24.1 25.1 25.2 26.1 26.2 26.3 26.4 26.5 27.1 27.2 27.3 27.4 27.5 27.6 28.1 28.2 28.3 28.4 28.5 28.6 28.7
John 4:1-42 MSG (counting...) The Woman at the Well 1-3Jesus realized that the Pharisees were keeping count of the baptisms that he and John performed (although his disciples, not Jesus, did the actual baptizing). They had posted the score that Jesus was ahead, turning him and John into rivals in the eyes of the people. So Jesus left the Judean countryside and went back to Galilee. 4-6To get there, he had to pass through Samaria. He came into Sychar, a Samaritan village that bordered the field Jacob had given his son Joseph. Jacob's well was still there. Jesus, worn out by the trip, sat down at the well. It was noon. 7-8A woman, a Samaritan, came to draw water. Jesus said, "Would you give me a drink of water?" (His disciples had gone to the village to buy food for lunch.) 9The Samaritan woman, taken aback, asked, "How come you, a Jew, are asking me, a Samaritan woman, for a drink?" (Jews in those days wouldn't be caught dead talking to Samaritans.) 10Jesus answered, "If you knew the generosity of God and who I am, you would be asking me for a drink, and I would give you fresh, living water." 11-12The woman said, "Sir, you don't even have a bucket to draw with, and this well is deep. So how are you going to get this 'living water'? Are you a better man than our ancestor Jacob, who dug this well and drank from it, he and his sons and livestock, and passed it down to us?" 13-14Jesus said, "Everyone who drinks this water will get thirsty again and again. Anyone who drinks the water I give will never thirst—not ever. The water I give will be an artesian spring within, gushing fountains of endless life." 15The woman said, "Sir, give me this water so I won't ever get thirsty, won't ever have to come back to this well again!" 16He said, "Go call your husband and then come back." 17-18"I have no husband," she said. "That's nicely put: 'I have no husband.' You've had five husbands, and the man you're living with now isn't even your husband. You spoke the truth there, sure enough." 19-20"Oh, so you're a prophet! Well, tell me this: Our ancestors worshiped God at this mountain, but you Jews insist that Jerusalem is the only place for worship, right?" 21-23"Believe me, woman, the time is coming when you Samaritans will worship the Father neither here at this mountain nor there in Jerusalem. You worship guessing in the dark; we Jews worship in the clear light of day. God's way of salvation is made available through the Jews. But the time is coming—it has, in fact, come—when what you're called will not matter and where you go to worship will not matter. 23-24"It's who you are and the way you live that count before God. Your worship must engage your spirit in the pursuit of truth. That's the kind of people the Father is out looking for: those who are simply and honestly themselves before him in their worship. God is sheer being itself—Spirit. Those who worship him must do it out of their very being, their spirits, their true selves, in adoration." 25The woman said, "I don't know about that. I do know that the Messiah is coming. When he arrives, we'll get the whole story." 26"I am he," said Jesus. "You don't have to wait any longer or look any further." 27Just then his disciples came back. They were shocked. They couldn't believe he was talking with that kind of a woman. No one said what they were all thinking, but their faces showed it. 28-30The woman took the hint and left. In her confusion she left her water pot. Back in the village she told the people, "Come see a man who knew all about the things I did, who knows me inside and out. Do you think this could be the Messiah?" And they went out to see for themselves. It's Harvest Time 31In the meantime, the disciples pressed him, "Rabbi, eat. Aren't you going to eat?" 32He told them, "I have food to eat you know nothing about." 33The disciples were puzzled. "Who could have brought him food?" 34-35Jesus said, "The food that keeps me going is that I do the will of the One who sent me, finishing the work he started. As you look around right now, wouldn't you say that in about four months it will be time to harvest? Well, I'm telling you to open your eyes and take a good look at what's right in front of you. These Samaritan fields are ripe. It's harvest time! 36-38"The Harvester isn't waiting. He's taking his pay, gathering in this grain that's ripe for eternal life. Now the Sower is arm in arm with the Harvester, triumphant. That's the truth of the saying, 'This one sows, that one harvests.' I sent you to harvest a field you never worked. Without lifting a finger, you have walked in on a field worked long and hard by others." 39-42Many of the Samaritans from that village committed themselves to him because of the woman's witness: "He knew all about the things I did. He knows me inside and out!" They asked him to stay on, so Jesus stayed two days. A lot more people entrusted their lives to him when they heard what he had to say. They said to the woman, "We're no longer taking this on your say-so. We've heard it for ourselves and know it for sure. He's the Savior of the world!"