http___bnr.bg_radiobulgaria_post_100780919_pensionerite-v-balgaria-sa-nai-bednata-no-primirena-chast-ot-obshtestvoto_1.xml
http___bnr.bg_en_post_100781951_on-poverty-and-acquiescence-of-bulgarias-retired-people.xml
1.1 1.2 1.3 2.1 2.2 2.3 3.1 3.2 3.3 4.1 4.2 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 5.6 5.7 6.1 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6
Да си пенсионер в България отдавна е станало нарицателно за принадлежност към най-бедната и пренебрегвана прослойка на обществото ни. Средностатистическият български пенсионер получава около 170 евро месечно. Тази сума го прави неравнопоставен по доходи дори на възрастните хора в съседни държави, които не са членки на ЕС. Вместо време за заслужена и спокойна почивка, пенсионната възраст за хиляди българи настъпва с новината за отредената ниската пенсия. Трудовата си заетост и след пенсионирането успяват да запазят само най-високо квалифицираните и добре подготвени специалисти. За другите остава възможността да бъдат наети почасово като помощен персонал в сферата на производството и услугите. Според прогнозата на Националния осигурителен институт, през тази година пенсионерите ще са малко под 2 млн. и 200 хил. души, а очакванията са, че техният брой ще продължи да намалява. Това е в резултат от плавното покачване с по два месеца на възрастта и стажа за пенсия. Така от 1 януари т.г. мъжете в България се пенсионират на 64 г. с 38 г. стаж., а жените – на 61 г. с 35 г. прослужено време, като от 1 юли ще получат увеличение на пенсиите с 2,4%. Новината за този лек ръст на пенсиите не зарадва хората от третата възраст в България. „Дори в съседна Македония, която има два пъти по-малък брутен вътрешен продукт от българския, пенсиите са по-високи от нашите” – прави съпоставка Ганчо Попов, председател на пенсионерска организация в София. Със 166 лв. минимална пенсия, каквато имат няколкостотинхиляди българи, тези средства не достигат нито за храна, нито за лекарства, дори само един ден пътуване с билети за градския транспорт, изчерпва дневните пари на такъв пенсионер. Животът на нашите пенсионери не е просто мъчение, той отразява циничното отношение от страна на управляващите. Така е, защото от парите за пенсионерите няма как да се вземе дори и стотинка комисионна и това прави безинтересно решаването на проблема. Има нужда от натиск, трябва някой да поведе тези гладни и обезверени пенсионери на протест. Синдикатите не защитават пенсионерите, а и хората вече нямат сила и да протестират. Много от управляващите през предишните години сключваха неизгодни сделки за държавата, но никой не им е потърсил отговорност за това. Ако няма правила, то поне някакъв морал да проявят хората, от които зависи да се подобри състоянието на пенсионерите. Евгения Божиянова е пенсионерка от 21 години, въпреки това до ден днешен не престава да търси работа, с която да добави средства към пенсията си и да не бъде в тежест на децата и внуците: Години, след като ме пенсионираха, търсех работа. Смятаха ме за една отживелица и че не ставам за нищо. Чувствах се все едно потъвам, много често изпадах в тежки състояния. Хората изобщо не се замислят, че един ден всеки ще попадне в същото положение. Хората гледат тук и сега да са добре и не обръщат внимание на това, което ги чака в бъдеще. Даже нашето образование вече не ни върши работа, а навремето се стремяхме непрекъснато да учим и да сме по-подготвени.
1.1 1.2 2.1 2.2 2.3 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 4.1 4.2 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 6.1 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 8.1
Being a retired person has meant poverty and negligence for a long time. The average Bulgarian pensioner receives some EUR 170 per month which means inequality, compared even to people from neighboring non-EU member-states. The retirement age most often starts with the sad news of a very low pension instead of the well-deserved rest. Only best qualified and well-prepared experts may keep their positions after retirement. The others can only opt for low hourly rates in the sphere of production and services. The forecast of the National Social Security Institute says that the number of retired people will be a bit less than 2.2 mln. persons with expectations to decline. This is due to the gradual increase by two months of the age and length of service necessary for retirement. Thus as of 1 January 2017 men in Bulgaria retire at the age of 64 with 38 years of service and women – at 61 with 35 years of service. As of July 1 their pensions will be increased by 2.4%. This slight growth hasn’t brought much happiness to retired people. ‘Even in neighboring Macedonia with GDP twofold lower the pensions are bigger,’ says Gancho Popov, chair of a retirement organization in Sofia. “The minimum pension of EUR 133 that several hundred thousands of Bulgarians have to live on is not enough for food, or medicines, to say nothing on travels. It is not only a living torture, it reflects the cynical attitude of those in charge, as no commission can be taken from the solving of this problem which makes it not interesting. We need pressure; someone has to take those people out in the streets. The trade unions don’t defend retired people and those hungry people don’t have the strength to protest anymore. In the absence of clear rules we need at least some morality shown by those in charge.” Evgenia Bozhiyanova has been retired for 21 years and still wouldn’t stop looking for a job, in order to avoid being a burden to her children and grandchildren: “I looked for a job for years after my retirement. People thought that I was outdated, good for nothing. I felt like into a swamp, sinking and that often affected by mind. Nobody thinks he or she might get into the same situation one day – everybody thinks of here and now, paying no attention to the future. Even our education now doesn’t work and back in the days we were trying to study all the time and be more prepared.” English version: Zhivko Stanchev