http___blog.peychev.net__p_121_1.xml
http___lynchspharmacy.com_health_mumps.xml
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 1.6 1.7 2.1 2.2 2.3 3.1 4.1 4.2 5.1 5.2 5.3 6.1 7.1 8.1 9.1 9.2 10.1 10.2 11.1 12.1 12.2 12.3 12.4 13.1 13.2 14.1 14.2 14.3 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 19.2 20.1 20.2 20.3 20.4 20.5 20.6 20.7 21.1 21.2 21.3 22.1 22.2 23.1 23.2 23.3 23.4 23.5 24.1 25.1 25.2 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 31.1 32.1 32.2 33.1 34.1 35.1 36.1 37.1 38.1 38.2 38.3 38.4 38.5 38.6 38.7 39.1 39.2 39.3 39.4 40.1 41.1 42.1 43.1 44.1 44.2 45.1 45.2 45.3 45.4 45.5 45.6 45.7 46.1 46.2 46.3 46.4 47.1 48.1 48.2 48.3 48.4 48.5 48.6 48.7 48.8 49.1 50.1 50.2 50.3 50.4 50.5 51.1 52.1 53.1 54.1 54.2 54.3 54.4 54.5 55.1 56.1 56.2 56.3 56.4 56.5 56.6 56.7 56.8 57.1 57.2 58.1 59.1 59.2 59.3 59.4 59.5 59.6 60.1 61.1 61.2 61.3 62.1
Пак има бум на заушката. Болестта засяга родените между 1982 г. и 2001 г. Мнозина от тези деца не са били реваксинирани. Реваксината се слага на 12-13-годишна възраст, не по-късно. В този период здравното министерство не е внасяло ваксини. Пропуснатите деца са силно застрашени. Болестта се улавя трудно, личните лекари често я бъркат с лимфодимит. Ако не сте карали заушка може да се предпазите от заразяване като ви бият ваксина. Безплатно е и може да ви ваксинират в най-близкия РИОКОЗ (ХЕИ). Аз лично смятам да отида още тази седмица. Какво представлява заушката (паротитът)? Заушката (паротит) е остро инфекциозно вирусно заболяване, което протича с висока темпаратура, подуване и болезненост на една или повече от слюнчените жлези. Най-често се засягат околоушните слюнчени жлези (паротидни жлези), които са разположени пред и под всяко ухо. Паротитът се причинява от вирус, който спада към рода парамиксовируси. Вирусът се пренася от човек на човек по въздушно-капков път. Заушката е въздушно-капкова инфекция. По какъв начин човек се заразява от заушка (паротит)? Вирусът се предава по въздушно-капков път при директен контакт със заразен човек или при поглъщане на микроскопични капчици, “натоварени” с вируса, които се отделят от гърлото, устата и носа на заразения човек при кихане и кашляне. Какъв е инкубационният период на заушката (паротит)? Времето от инфектиране с вируса до поява на първите симптоми на заболяването се нарича инкубационен период. Инкубационният период на заушката (паротит) е обикновено 16-18 дни, но може да варира от 14 до 25 дни. Болният (или заразен с вируса на заушка) е заразно опасен за околните 7 дни преди и 9 дни след появата на симптомите (подуването на жлезите). Болните са най-силно заразни в рамките на 48 часа преди изявата на оплакванията. Кой боледува от заушка (паротит), изгражда ли се имунитет срещу болестта и как? Въпреки, че възрастните хора могат да пренасят заболяването от заушка боледуват предимно деца на възраст между 5 и 15 години. Паротитът се среща по-рядко от другите обичайни за детството инфекциозни заболявания. Рискът от инфекция е най-голям сред по-големите деца. Заушката се среща по-често през късната зима и пролетта. Организмът може да изработва естествен имунитет срещу заболяването. Обикновено след преболедуване от заушка се развива траен имунитет. В миналото паротитът се е считал за едно от “неизменните” инфекциозни заблявания на детската възраст. В наши дни след въвеждане на ваксината срещу заушка, честотата на заболяването в развитите държави (със задължителна ваксинация в рамките на имунизационния календар) е спаднала до по-малко от 1000 случая на година (за САЩ). Все още в световен мащаб има непълно имунизирани популации от хора. Съществува ли риск за плода при развитие на заушка (паротит) по време на бременност? Заразяване с вируса на заушката през първия триместър на бременността може да повиши риска от спонтанен аборт; няма доказателства за увеличен риск от поява на дефекти у плода. Какви са симптомите на заушката (паротит)? В около една трета от заразените не се изявяват никакви или леко изразени симптоми. Ранните симптоми на заболяването не са често изявени, но включват температура, загуба на апетит, болки по тялото и главоболие. Температурата е умерено висока и обикновено трае 3-4 дни. Заушката обикновено протича с възпаление на слюнчните жлези, най често страдат паротисните (околоушни жлези). Възпалението предизвика болка и подуване най-често на околоушните слюнчни жлези (разположени под и пред всяко ухо). Обикновено процесът започва едностранно и бързо охваща и срещуположната. Подуването може да трае 7-10 дни. Яденето на кисели храни и цитрусови плодове (което предизвква интензивно отделяне на слюнка) причинява силен дискомфорт. Силно изразеното двустранно подуване на околоушните слюнчни жлези придава характерен израз на лицето на детето. Могат да бъдат подути и други слнчни жлези като поделюстните, подезичните и т.н. Вирусът на паротита може да предизвика възпаление и в други тъкани освен слюнчените жлези. Често могат да бъдат възпалени обвивките и основното вещество на главния мозък, което се нарича менингоенцефалит. Менингоенцефалитът може да предизвика главоболие и повръщане, скованост във врата, припадъци, трудности в преглъщането и т.н. Панкреасът (задстомашната жлеза) е друг орган-мишена, към който вирусът на паротита проявява афинитет и който често се възпалява, предизвиквайки панкреатит. Възпалението на панкреаса предизвиква силна опасваща болка в горната част на корема. Паротитът (заушка) проявява склонност да атакува яйчниците (оофорит) при момичетата и тестисите (орхит) при момчетата, особено когато възниква в юношеска възраст. Орхитът (възпаление на тестисите) е най-сериозното усложнение на заушката. Това състояние протича със силна болка и подуване на тестисите. Възпалението (орхит) обикновено е едностранно, но може да засегне и двата тестиса. Зрелият тестис (след пубертета) е особено уязвим на увреждане от вируса на паротита, което може да доведе до безплодие. Какво е лечението на заушката (паротитът)? Лечението на заушката е симптоматично, т.е. е насочено към облекчаване на оплакванията, а не атакува самия причинител на заболяването. Лечението обикновено се осъществява в домашни условия (амбулаторно лечение) и не изисква постъпване в болница. Някои от основните лечебни мерки са следните: - пълноценно хранене и пиене на много течности (3-4 литра на ден) - болкоуспокояващи и лекарства понижаващи високата темпаратура – тези лекарства намаляват болката и подуването във възпалените тъкани; прилагат се предимно медикаменти съдържащи парацетамол или ибупруфен, под формата на сиропи, разтворими прахчета или таблетки; избягва се използване на аспирин поради опасност от възникване на усложнение при децата, наречено синдром на Рей. В повечето случаи подуването и болката в околоушните жлези отшумява от само себе си за около седмица; всяко дете, болно от заушка не търябва да посещава училище или детска градина за в рамките на 9-10 дни от началото на подуването на околоушните слюнчни жлези. Само в редките случаи на тежко протичане със засягане на тестисите, централната невна система и задстомашната жлеза може да се наложи постъпване в болница и лечение под директен лекарски контрол. Какви са най-честите усложнения на заушката и каква е прогнозата? Повечето боледуващи деца се възстановяват от заушката без сериозни усложнения. Някои от най-честите усложнения са следните: - орхит (възпаление на тестисите) възниква у 15-25% от заразените момчета, но възникващият стерилитет (безплодие) е рядък - увреждане на централната нервна система като енцефалит (възпаление на мозъчното вещество на главния мозък) или менингит (възпаление на обвивките на главния мозък) - по-рядко като усложнения на паротита се наблюдават артрит (възпаление на ставите), увреждане на бъбреците, възпаление на щитовидната жлеза и млечните жлези, глухота и др. - заразяване с вируса на заушката през първия триместър на бременността може да повиши риска от спонтанен аборт; няма доказателства за увеличен риск от поява на дефекти у плода Може ли да се предпазим от заушка (паротит)? Предпазването от заушка се осъществява чрез прилагане на ваксина. Ваксината е силно ефективна и обикновено осигурява доживотен имунитет срещу заушка. Имунизацията срещу паротит (заушка) се извършва с жива атенюирана ваксина, най често в рамките на комбинираната ваксина MMR (срещу морбили, паротит и рубеола). Прилагането на тази ваксина е включено в задължителния имунизационен календар на република България. Първата доза от ваксината се инжектира на възраст между 12 и 15 месеца, а повторната ваксинация се извършва на 4-6 годишна възраст. Обикновено се прилага комбинираната ваксина, но ако се налага могат да се инжектират някои от отделните и компоненти или комбинацията морбили-рубеола.Ваксината е атенюирана, което означава, че съдържа отслабени живи вируси, които само стимулират имунната система за образуване на защитни белтъци-антитела срещу парототния вирус, без да предизвикат разгърнато заболяване. Въпреки, че болшинството от децата понасят добре ваксината, някои развиват висока температура и дори обрив около 5 до 12 дни след имунизацията. Всички деца трябва да бъдат ваксинирани. Изключение представляват само децата с вроден имунен дефицит (родени с имунна система, неспособна да се бори с инфекции), деца подложени на лъчелечение или химиолечение по повод на ракови заболявания и такива провеждащи дългосрочно лечение с кортикостероиди. Препоръчва се избягване на тази ваксинация и при деца с много тежки алергични реакции към яйца или лекарството неомицин. Ваксината не трябва да се прилага на бременни жени, това може да се осъществи едва след раждането. Постелният режим е задължителен за младежи, болни от заушка твърди проф. д-р Иван Диков, д.м.н., национален консултант по инфекциозни болести Проф. д-р Иван Диков настоятелно го препоръчва на момчетата в пубертетна възраст. Оздравяването “на крак” носи риска от увреждане на тъкани от половата им система. Професорът, завършил медицина в София, има 42 години практика като лекар. Зад гърба му е и една особено полезна специализация в Лион и Париж във Франция. Национален консултант по инфекциозни болести е от 10 години. Навремето е избрал професията си не само заради бащата – ветеринарен лекар, завършил в Германия и мечтал цял живот за хуманната медицина, за която в чужбина не му достигнали средства – но и заради прочутата книга на Арчибалд Кронин “Цитаделата”. Може би затова подобно на главния герой д-р Андрю Менсън и проф. Диков никога не се е притеснявал от контакта с пациентите си, болни от какви ли не леснопреносими и не рядко опасни зарази. Една от тях е епидемичният паротит, познат повече като заушка. През миналата година над 10 хиляди души в цялата страна са заболели от нея. До месец февруари броят им е над 2 хиляди, а случаите в София са 550. Епидемията започна през миналата година от Източна България и постепенно се пренесе на запад, обяснява проф. Диков. – Нима заушката не е победена и “болест на миналото”? – Тя е вирусно заболяване, което спада към т. нар. въздушнокапкови инфекции и до появата на задължителната имунопрофилактика беше масово разпространена. След ваксинацията на 13-месечните деца с комбинираната тройна ваксина срещу морбили, рубеола и заушка – ММR, случаите извънредно много намаляха. Оказа се обаче, че създаденият имунитет е с продължителност от близо 6 до 10 години. Т. е. ваксината помага, но за определен интервал от време. Интересно е и друго. Докато в миналото заушката беше заболяване на предучилищната възраст, днес от нея боледуват над 8-годишните и често дори 15, 18- и 20-годишните. Така че налице е известно изместване на възрастовата граница. ПРи това 40 % от заболелите са имунизирани. – Не означават ли тези факти, че трябва да се направи повторна имунизация? – Тя е абсолютно необходима и в някои страни дори е започнала. Но по време на епидемия по правило реимунизации не се правят. Това е основен принцип в епидемиологията. защото никой не може да знае дали в момента на имунизацията детето или младият човек не са били в контакт с вирусоносител, дали не се намират в инкубационен период и няма ли много скоро да се разболеят. В подобен случай ваксината ще нанесе повече вреда, отколкото полза. В Министерството на здравеопазването имат готовност за реимунизация, но едва след като премине епидемичната вълна. – А има ли тя сезонен характер? – Смята се, че заушката е есенно-зимно и зимно-пролетно заболяване – т. е. разгарът й е от октомври до май. – Кои са симптомите на заушката и може ли да се объркат с “баналния” грип? – Едва ли може да се объркат, тъй като най-характерният й признак – подуването на слюнчените жлези пред ухото, се проявява до няколко часа. Болестта започва с покачване на температурата до 38оС и по-рядко повече. Отначало се подува само едната жлеза, а след ден-два – и втората. Понякога се засягат и жлезите под челюстта и брадичката и отокът е от ухо до ухо. Характерно е, че кожата над жлезите не е зачервена. – Съществуват ли още локализации на вируса? – Да, съществуват и това води до други болестни прояви. При локализация в централната нервна система – главния и гръбначния мозък, се развива заушков менингит с типичната картина на болестта: висока температура, главоболие и менингиален синдром. Този менингит е доброкачествен и обикновено преминава без последици. Когато обаче се касае за заушков енцефалит, положението е сериозно и прогнозата не е добра. за щастие такива случаи са извънредно редки. В моята практика съм имал само 5-6 болни. Не бива да се подценява локализацията на вируса в тестисите – т. нар. заушков орхит. Тя е опасна за момчета в пубертетна и по-голяма възраст. В около 1/3 от тях поради увреждане на тъканта, произвеждаща сперматозоиди, се стига до мъжки стерилитет по-късно. При локализация в панкреаса се развива заушков панкреатит с доста тежко състояние. От болестта се оздравява, макар че според последни данни в редки случаи тя става причина за поява на диабет у тези болни. – Думата на съвременната медицина за лечението? – Върху заушковия вирус не действа нищо. Лечението е симптоматично с антипиретици, по-големи дози витамини, особено вит. С. и загреваещи компреси върху отока. Най-важното е: постелен режим поне една седмица докато подуването изчезне напълно. Това е абсолютно необходимо за младежите и е единственото предпазно средство да не развият орхит. В класическия си вид, без други локализации, от заушка се оздравява за 5 до 10 дни. – Ще препоръчате ли някакви народни средства? – В миналото се правеха компреси от счукани маслини без костилките. Дори самият аз като дете съм лекуван така. Но този лек много цапа кожата и дрехите и затова аз препоръчвам обикновен загреваещ компрес, който има същият ефект. Материала е от блога на Владислав Димчев
1.1 2.1 2.2 3.1 3.2 3.3 4.1 5.1 5.2 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 10.2 11.1 12.1 12.2 12.3 12.4 13.1 14.1 14.2 15.1 15.2 15.3 16.1 16.2 16.3 17.1 17.2 17.3 17.4 18.1 18.2 18.3 18.4 19.1 19.2 19.3 20.1 20.2 21.1 21.2 22.1 23.1 23.2 24.1 25.1 26.1 27.1 28.1
What is it? Mumps is a viral infection that primarily affects the parotid glands — one of three pairs of salivary glands, located below and in front of your ears. If you or your child contracts mumps, it can cause swelling in one or both parotid glands. Complications of mumps are potentially serious, but rare — and your odds of contracting mumps aren't very high. Mumps was common until the mumps vaccine was licensed in the 1960s. Since then, the number of cases has dropped dramatically. Symptoms Up to 1 in 5 people infected with the mumps virus has no signs or symptoms. When signs and symptoms do develop, they usually appear about two to three weeks after exposure to the virus and may include: - Swollen, painful salivary glands on one or both sides of your face - Pain with chewing or swallowing - Fever - Weakness and fatigue The primary — and best known — sign of mumps is swollen salivary glands that cause the cheeks to puff out. In fact, the term "mumps" is an old expression for lumps or bumps within the cheeks. Causes The cause of mumps is the mumps virus, which spreads easily from person to person through infected saliva. If you're not immune, you can contract mumps by breathing in saliva droplets of an infected person who has just sneezed or coughed. You can also contract mumps from sharing utensils or cups with someone who has mumps. Mumps is about as contagious as the flu (influenza). Complications Complications of mumps are potentially serious, but rare. These include: - Orchitis. This inflammatory condition causes swelling of one or both testicles. Orchitis is painful, but it rarely leads to sterility — the inability to father a child. - Pancreatitis. This is swelling of the pancreas. Signs and symptoms of pancreatitis include pain in the upper abdomen, nausea and vomiting. - Encephalitis. A viral infection, such as mumps, can lead to inflammation of the brain (encephalitis). Encephalitis can lead to neurological problems and become life-threatening. Although it's serious, encephalitis is a rare complication of mumps. - Meningitis. Meningitis is infection and inflammation of the membranes and fluid surrounding the brain and spinal cord. It can occur if the mumps virus spreads through your bloodstream to infect your central nervous system. Like encephalitis, meningitis is a rare complication of mumps. - Inflammation of the ovaries. Pain in the lower abdomen in females may be a symptom of this problem. Fertility is rarely affected. - Hearing loss. In rare cases, mumps can cause hearing loss, usually permanent, in one or both ears. - Miscarriage. Contracting mumps while you're pregnant, especially early on, can lead to miscarriage. Diagnosis If your doctor suspects that you or your child has mumps, a virus culture or a blood test may be needed. The blood test can detect mumps antibodies, which indicate whether this is a recent or past infection. References http://www.nhs.uk/Conditions/Mumps/Pages/Introduction.aspx https://www.hse.ie/eng/health/az/M/Mumps/ http://www.cdc.gov/mumps/ http://my.clevelandclinic.org/childrens-hospital/health-info/diseases-conditions/hic_mumps