http___bogoposveteni.bg_index.php_2016-09-29-15-53-58_2016-12-31-07-39-19_85-a_410-9-04_1.xml
https___www.blueletterbible.org_comm_smith_chuck_sermonnotes_act_act_42.cfm.xml
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 1.6 1.7 1.8 1.9 1.10 1.11 1.12 1.13 1.14 1.15 1.16 1.17 1.18 1.19 1.20 1.21 1.22 1.23 1.24 1.25 1.26 1.27 1.28 1.29 1.30 1.31 1.32 1.33 1.34 1.35 1.36 1.37 1.38 1.39 1.40 1.41 1.42 1.43 1.44 1.45 1.46 1.47 1.48 1.49 1.50 1.51 1.52 1.53 1.54 1.55 1.56 1.57 1.58 1.59 1.60 1.61 1.62 1.63 1.64 1.65 1.66 1.67 1.68 1.69 1.70 1.71 1.72 1.73 1.74 1.75 1.76 1.77 1.78 1.79 1.80 1.81 1.82 1.83 1.84 1.85 1.86 1.87 1.88 1.89 1.90 1.91 1.92 1.93 1.94 1.95 1.96 1.97 1.98 1.99 1.100 1.101 1.102 1.103 1.104 1.105 1.106 1.107 1.108 1.109 1.110 1.111 1.112 1.113 1.114 1.115 1.116 1.117 1.118 1.119 1.120 1.121 1.122 1.123 1.124 1.125 1.126 1.127 1.128 1.129 1.130 1.131 1.132 1.133 1.134 1.135 1.136 1.137 1.138 1.139 1.140
ВЕЛИКА СЕДМИЦА ВРЪБНИЦА (Страдание Господне) При шествието с върбовите клонки ЕВАНГЕЛИЕ Година А Благословен Идещият в име Господне. Четене от светото Евангелие според Матей. 21,1-11 Когато наближиха до Йерусалим и дойдоха до Витфагия при Елеонската планина, Исус изпрати двама ученици, като им каза: "Идете в селото, що е насреща ви, и веднага ще намерите вързана ослица и осле с нея; отвържете и докарайте ми ги: и, ако някой ви рече нещо, ще кажете, че те са потребни на Господа; и веднага ще ги прати." А всичко това стана, за да се сбъдне реченото чрез пророка, който казва: "Кажете на дъщерята Сионова: Ето, Твоят цар иде при тебе кротък, възседнал ослица и осле, син на подяремница." Учениците отидоха и сториха тъй, както им бе заповядал Исус; докараха ослицата и ослето и метнаха отгоре им дрехите си, и Той седна на тях. Повечето от народа постилаше дрехите си по пътя; други пък сечяха клони от дървета и постилаха по пътя; а народът, който вървеше отпред и който Го съпровождаше, възклицаваше и казваше: "Осанна на Сина Давидов; благословен Идещият в име Господне: Осанна във висините." И когато влезе в Йерусалим, цял град се потресе, и думаха: "Кой е Този?" А народът отговаряше: "Този е Исус, пророкът от Назарет Галилейски." Това е слово Господне. На литургията Днешната Литургия предвижда три четива, които много се препоръчват, освен ако пасторални причини подсказват друго. Имайки обаче предвид значението на историята за страданието Господне, позволено е на свещеника, вземайки под внимание естеството на събрания народ, да чете едно от двете четива, които предшествуват Евангелието, или пък само историята за страданието Господне, ако е необходимо даже в съкратения вид. Това важи само за литургиите, които се отслужват с народ. ПЪРВО ЧЕТИВО Лицето си не скривах от поругание, и зная, че няма да остана посрамен. Четене из книгата на пророк Исаия. 50,4-7 Господ Бог ми даде език на мъдри, за да мога с думи да подкрепя изнемогващия. Всяка заран той пробужда, пробужда ухото ми, за да слуша като ония, които се учат. Господ Бог ми отвори ухото. И аз се възпротивих, не отстъпих назад. Тялото си предадох на биещите, и страните си - на удрящите; лицето си не скривах от поругание и заплюване. И Господ ми помага: затова се не срамувам, затова държа лицето си като кремък, и зная, че няма да остана посрамен. Това е Божие слово. ОТПЕВЕН ПСАЛОМ Пс 21,8-9.17-18а. 17-20.23-24 ( О: 2а) Боже, Боже мой, защо си ме оставил. Всички, които ме виждат, ругаят ми се; клатейки с глава, думат с уста: Той се уповаваше на Господа, нека го избави; нека го спаси, ако му е угоден. О Защото псета ме окръжиха, сбирщина злосторници ме обиколи, пробиха ми ръце и нозе, и изброиха всичките ми кости. О Делят помежду си дрехите ми, и за одеждата ми хвърлят жребие. Но Ти, Господи, не се отдалечавай от мене, сило моя! Побързай ми на помощ. О Ще възвестявам Твоето име на братята си, сред събранието ще Те хваля. Вие, които се боите от Господа, възхвалете Го, цялото потомство Яковово, прослави Го. Да благоговее пред Него цялото поколение Израилево. О ВТОРО ЧЕТИВО Смири себе Си, затова и Бог Го високо въздигна. Четене от посланието на Свети Павел Апостол до филипяни. 2,6-11 Исус Христос, бидейки в образ Божий, не счете за похищение да бъде равен Богу; но понизи Себе си, като прие образ на раб и се уподоби на човеци; и по вид се оказа като човек, смири Себе си, бидейки послушен дори до смърт, и то смърт кръстна. Затова и Бог Го високо въздигна и Му даде име, което е по-горе от всяко име, та в името на Исуса да преклони колене всичко небесно, земно и подземно, и всеки език да изповядва, че Исус Христо е Господ, за слава на Бога Отца. Това е Божие слово. СТИХ ПРЕДИ ЕВАНГЕЛИЕТО Фил 2,8-9 Христос биде за нас послушен дори до смърт, и то смърт кръстна. Затова и Бог Го високо въздигна и Му даде име, което е по-горе от всяко име. ЕВАНГЕЛИЕ Година А Страданието на нашия Господ Исус Христос според Матей. 26,14-27,66 Какво ще ми дадете, за да ви Го предам. В онова време: Един от дванайсетте, на име Юда Искариот, отиде при първосвещениците и рече: "Какво ще ми дадете, та да ви Го предам? А те му предложиха тридесет сребърника. И оттогава той търсеше сгоден случай да Го предаде. Де искаш да Ти приготвим Пасхата. А в първия ден на празник Безквасници пристъпиха учениците към Исуса и Му рекоха: "Де искаш да Ти приготвим да ядеш Пасхата? Той рече: "Идете в града у еди-кого си и му кажете: Учителят казва: Времето Ми наближава, у тебе ще правя пасхата с учениците Си." Учениците направиха, както им заповяда Исус, приготвиха пасхата. Един от вас ще Ме предаде. А когато се свечери, Той седна на трапезата с дванайсетте ученика; и когато ядеха, рече: "Истина ви казвам, един от вас ще Ме предаде; те се много наскърбиха, и всеки от тях почна да Го пита: "Да не съм аз, Господи?" А Той отговори и рече: "Който топна с Мене в блюдото, той ще Ме предаде. Син Човеческий, прочее, отива, както е писано за Него; но горко на оня човек, чрез когото Син Човеческий ще се предаде; добре щеше да бъде за тоя човек, ако не бе се родил." А Юда, който Го предаде, отговори и рече: "Да не съм аз, Рави?" Исус му отговори: "Ти каза." Това е Моето Тяло. Това е Моята Кръв. И когато ядеха, Исус взе хляба и, като благослови, преломи го и, раздавайки на учениците, каза: "Вземете, яжте: това е Моето тяло." И като взе чашата и благодари, даде им и рече: "Пийте от нея всички; защото това е Моята кръв на новия завет, която за мнозина се пролива за опрощение на грехове. И казвам ви, че отсега нататък няма да пия от тоя лозов плод до оня ден, когато с вас ще го пия в царството на Отца Си." И като изпяха хвалебна песен, излязоха на Елеонската планина. Ще поразя Пастиря, и ще се разпръснат овците на стадото. Тогава Исус им каза: "Всички вие ще се съблазните поради Мене през тая нощ; защото писано е: "Ще поразя пастиря, и ще се пръснат овците на стадото". След като възкръсна, ще ви изпреваря в Галилея. Тогава Петър Му отговори и рече: "Дори и всички да се съблазнят поради Тебе, аз никога няма да се съблазня." Исус му рече: "Истина ти казвам, че тая нощ, преди още петел да пропее, три пъти ще се отречеш от Мене." Почна да скърби и да тъгува. След това отива с тях Исус на едно място, наричано Гетсимания, и казва на учениците: "Поседете тука, докле ида там да се помоля." И като взе със Себе си Петър и двамата Зеведееви синове, почна да скърби и да тъгува. Тогава им казва: "Душата Ми е прескръбна до смърт; Останете тук и бъдете будни с Мене." И като се отдалечи, падна на лицето Си, молеше се и думаше: "Отче мой, ако е възможно, нека Ме отмине тая чаша, обаче не както Аз искам, а както Ти". И дохожда при учениците и ги намира да спят, и казва на Петър: "Толкоз ли не можахте един час да стоите будни с Мене? Бъдете будни и се молете, за да не паднете в изкушение. Духът е бодър, а плътта -немощна." Пак като се отдалечи повторно, помоли се, казвайки: "Отче мой, ако не може Ме отмина тая чаша, без да я изпия, нека бъде Твоята воля." А като дойде, намира ги пак да спят, (понеже очите им бяха натегнали) и, като ги остави, отдалечи се пак и се помоли за трети път, като каза същите думи. След това дохожда при учениците Си и им казва: "Спете, прочее, и почивайте: ето, наближи часът и Син Човеческий се предава в ръцете на грешниците. Ставайте да вървим, ето, приближи оня, който Ме предава." Туриха ръце на Исуса, и Го хванаха: Докато Той още говореше, ето че Юда, един от дванайсетте, дойде, и с него множество народ с ножове и колове, от страна на първосвещениците и старейте народни. А оня, който Го предаваше, бе им дал знак, казвайки: "Когото целуна, Той е; хванете Го." И веднага се приближи до Исуса и рече: "Радвай се, Рави!" и Го целуна. А Исус му рече: "Друже, защо си дошъл?" Тогава пристъпиха, сложиха ръце на Исуса и Го хванаха. И ето, един от ония, които бяха с Исуса, протегна ръка, извади ножа си и, като удари слугата на първосвещеника, отряза му ухото. Тогава Исус му казва: "Върни ножа си на мястото му; защото всички, които се залавят за нож, от нож ще погинат. Или мислиш, че не мога сега да помоля моя Отец, и той ще ми представи повече от дванайсет легиона Ангели? Но как ще се сбъднат Писанията, че тъй трябва да бъде?" Тогава Исус каза на народа: "Като на разбойник сте излезли с ножове и колове, за да ме хванете; всеки ден седях с вас, поучавайки в храма, и Ме не хванахте." Но всичко това стана, за да се сбъднат пророческите Писания. Тогава всички ученици го оставиха и се разбягаха. Ще видите Сина Човечески, седнал отдясно на силата Божия. А ония, които хванаха Исуса, заведоха Го при Кайяфа, първосвещеника, дето бяха събрани книжниците и старейте. Петър пък вървеше след Него отдалеч до двора на първосвещеника; и, като влезе вътре, седна със слугите, за да види края. А първосвещениците и старейте и целият синедрион търсеха лъжливо свидетелство против Исуса, за да Го умъртвят, и не намериха; и, макар да надойдоха много лъжесвидетели, не намериха. Ала най-сетне дойдоха двама лъжесвидетели и рекоха: "Тоя каза: Мога да разруша Божия храм, и в три дни да го съзидам." И като стана първосвещеникът, рече му: "Нищо ли не отговаряш? Какво свидетелствуват тези против Тебе?" Но Исус мълчеше. А първосвещеникът Му рече: "Заклевам Те в живия Бог, да ни кажеш, Ти ли си Христос, Син Божий?" Исус му отговаря: "Ти рече; казвам ви обаче: отсега ще видите Сина Човечески, седнал отдясно на силата и идещ на небесните облаци." Тогава първосвещеникът раздра дрехата си и рече: "Той богохулствува! Каква нужда имаме вече от свидетели? На, сега чухте богохулството Му! Как ви се струва?" А те отговориха и рекоха: "Заслужава смърт." Тогава Го заплюваха и биеха по лицето, а другите Му удряха плесници и думаха: "Проречи ни, Христе, кой Те удари?" Преди петел да пропее, три пъти ще се отречеш от мене. А Петър седеше вън на двора, и приближи се до него една слугиня и рече: "И ти беше с Исуса Галилееца." Но той се отрече пред всички, като каза: "Не зная, що говориш." А когато отиваше към вратата, видя го друга и думаше на ония, що бяха там: "И тоя беше с Исуса Назорея." А той пак се отрече с клетва: "Не познавам човека." Малко по-сетне се приближиха ония, които стояха там, и казаха на Петър: "Наистина и ти си от тях, защото и твоят говор те издава." Тогава той почна да проклина и да се кълне: "Не познавам човека." И веднага пропя петел. И спомни си Петър думата, казана му от Исуса: "Преди още петел да пропее, три пъти ще се отречеш от Мене." И като излезе вън, плака горко. Предадоха Исуса на управителя - Понтий Пилат. А когато се съмна, всички първосвещеници и старей народни направиха съвещание против Исуса, за да Го убият. И като Го вързаха, отведоха Го и предадоха на управителя Понтия Пилата. Не бива да се сложат в съкровищницата, защото са цена на кръв. Тогава Юда, който Го предаде, като видя, че Той е осъден, разкая се и върна трийсетте сребърника на първосвещениците и старейте, като каза: "Съгреших, че предадох невинна кръв." А те му рекоха: "Що ни е грижа? Ти му мисли." И като захвърли сребърниците в храма, излезе и отиде, та се обеси. Първосвещениците прибраха сребърниците и казаха: "Не бива да се турят в черковния ковчег, защото са цена за кръв." И като направиха съвещание, купиха с тях грънчаревата нива, за да погребват странници. Затова и до днес тая нива се нарича "Кръвна нива". Тогава се сбъдна реченото чрез пророк Иеремия, който казва: "И взеха трийсетте сребърника - цената на оценения, когото оцениха синовете Израилеви; и дадоха ги за грънчаревата нива, както ми заповядаГоспод." Ти ли си Царят Юдейски? И Исус се изправи пред управителя; и управителят Го попита и рече: "Ти ли си Юдейският Цар?" А Исус му отговори: "Ти казваш." И когато Го обвиняваха първосвещениците и старейте, Той нищо не отговаряше. Тогава Му казва Пилат: "Не чуваш ли, за колко работи свидетелствуват против Тебе?" И не му отговори нито една дума, тъй че управителят се чудеше твърде много. А на празника управителят имаше обичай да пуска на народа един затворник, когото биха поискали. Тогава у тях имаше прочут затворник на име Варава. И тъй, когато бяха събрани, Пилат им рече: "Кого искате да ви пусна: Варава ли, или Исуса, наричан Христос?" Защото знаеше, че Го бяха предали от завист. Между това, когато той седеше на съдийския престол, жена му прати да му кажат: "Не прави нищо на тоя праведник, защото днес насъне много пострадах за Него." Но първосвещениците и старейте надумаха народа, да изпроси Варава, а Исус да погуби. Тогава управителят ги попита: "Кого от двамата искате да ви пусна?" Те отговориха: "Варава." Пилат им каза: "А какво да сторя с Исуса, наричан Христос?" Казват му всички: "Да бъде разпнат!" Управителят им рече: "Та какво зло е сторил?" Но те още по-силно закрещяха и казаха: "Да бъде разпнат!" Пилат, като видя, че нищо не помага, и се усилва смутнята, взе вода, та уми ръце пред народа и рече: "Невинен съм за кръвта на тоя праведник; вие му мислете." И целият народ отговори и рече: "Кръвта Му нека бъде върху нас и върху чедата ни." Тогава им пусна Варава, а Исуса бичува и Го предаде на разпятие. Здравей, Царю Юдейски! След това войниците управителеви взеха Исуса в преторията, събраха срещу Него цялата чета войници и, като Го съблякоха, облякоха Му багреница; и сплетоха венец от тръни, наложиха Му го на главата и Му дадоха в дясната ръка тръст; и като застанаха пред Него на колене, присмиваха Му се и думаха: "Радвай се, Царю Юдейски!" И след като заплюха, взеха тръста и Го биеха по главата. И след като Му се наприсмяха, съблякоха Му багреницата, облякоха Му неговите дрехи и Го поведоха на разпятие. С Него бяха разпънати двама разбойници. А като излизаха, срещнаха един киринеец, на име Симон; него накараха да носи кръста Му. И като стигнаха на мястото, наричано Голгота, което значи: Лобно място, дадоха Му да пие оцет, смесен със злъчка; но Той вкуси и не иска да пие. А след като Го разпнаха, разделиха дрехите Му, хвърляйки жребие; за да се изпълни реченото от пророка: "Разделиха дрехите ми помежду си и за облеклото ми хвърлиха жребие". И седяха, та Го пазеха там. И туриха над главата Му надпис, който показваше вината Му: "Този е Исус царят Юдейски." Тогава бидоха разпнати с Него двама разбойници: единият отдясно, а другият отляво. Ако си Син Божий, слез от кръста. А минувачите Го хулеха, като клатеха глава и думаха: "Ти, който разрушаваш храма, и в три дни съзиждаш, спаси Себе си; ако си Син Божий, слез от кръста." Също и първосвещениците заедно с книжниците и старейте и фарисеите се присмиваха и думаха: "Други спаси, а Себе Си не може да спаси: ако Той е цар Израилев, нека сега слезе от кръста и ще повярваме в Него. Надяваше се на Бога, нека сега Го избави, ако Му е угоден; понеже бе казал: "Син Божий съм." Също Го хулеха и разбойниците, разпнати с Него. Или, или, ламма Савахтани! А от шестия час настана тъмнина по цялата земя до деветия час; А около деветия час Исус извика с висок глас: "Или, Или, ламма Савахтани?" сиреч, "Боже мой, Боже мой, защо си ме оставил?" Някои от стоящите там, като чуха, казваха: "Той вика Илия." И веднага един от тях се затече, взе гъба, натопи я в оцет и, като я надяна на тръст, даваше Му да пие. Другите пък думаха: "Чакай, да видим, дали ще дойде Илия да Го избави." А Исус, като извика пак с висок глас, изпусна дух. (Тук : се коленичи, и се пази кратко мълчание) И ето, храмовата завеса се раздра на две, от горе до долу; и земята се потресе; и скалите се разпукаха, и гробовете се разтвориха; и много тела на починали светии възкръснаха; и като излязоха из гробовете подир възкресението Му, влязоха в светия град и се явиха на мнозина. А стотникът и ония, които с него заедно пазеха Исуса, като видяха земетресението и всичко станало, твърде много се уплашиха и думаха: "Наистина Син Божий е бил този човек." Там бяха също и гледаха отдалеч много жени, които бяха последвали Исуса от Галилея и Му служеха, между тях бяха Мария Магдалина и Мария, майка на Яков и Йосиф, и майката на Зеведеевите синове. Йосиф положи тялото Исусово в своя нов гроб. А когато се свечери, дойде един богат човек от Ариматея, на име Йосиф, който също беше ученик на Исуса. Той отиде при Пилат и поиска тялото Исусово. Тогава Пилат заповяда да предадат тялото. А Йосиф, като взе тялото, обви го в чиста плащеница. И го положи в новия си гроб, който бе изсякъл в скалата; и като привали голям камък върху вратата гробни, отиде си. А там беше Мария Магдалина и другата Мария, които седяха срещу гроба. Имате стража, идете, пазете, както знаете. На другия ден, след петъка, събраха се първосвещениците и фарисеите у Пилата и казваха: "Господарю, спомнихме си, че Оня измамник още приживе, бе казал: "Подир три дни ще възкръсна." Затова заповядай да се запази гробът до третия ден, да не би учениците Му да отидат нощем да Го откраднат и да кажат на народа: "Възкръсна от мъртвите" и последната измама ще бъде по-лоша от първата." Пилат им рече: "Имате стража, идете, завардете, както знаете." Те отидоха, та завардиха гроба със стража и запечатаха камъка. Това е слово Господне. или по-краткото Страданието на нашия Господ Исус Христос според Матей. 27,11-54 Ти ли си Царят Юдейски? В онова време: И Исус се изправи пред управителя; и управителят Го попита и рече: "Ти ли си Юдейският Цар?" А Исус му отговори: "Ти казваш." И когато Го обвиняваха първосвещениците и старейте, Той нищо не отговаряше. Тогава Му казва Пилат: "Не чуваш ли, за колко работи свидетелствуват против Тебе?" И не му отговори нито една дума, тъй че управителят се чудеше твърде много. А на празника управителят имаше обичай да пуска на народа един затворник, когото биха поискали. Тогава у тях имаше прочут затворник, на име Варава. И тъй, когато бяха събрани, Пилат им рече: "Кого искате да ви пусна: Варава ли, или Исуса, наричан Христос?" Защото знаеше, че Го бяха предали от завист. Между това, когато той седеше на съдийския престол, жена му прати да му кажат: "Не прави нищо на тоя праведник, защото днес насъне много пострадах за Него." Но първосвещениците и старейте надумаха народа, да изпроси Варава, а Исус да погуби. Тогава управителят ги попита: "Кого от двамата искате да ви пусна?" Те отговориха: "Варава." Пилат им каза: "А какво да сторя с Исуса, наричан Христос?" Казват му всички: "Да бъде разпнат!" Управителят им рече: "Та какво зло е сторил?" Но те още по-силно закрещяха и казаха: "Да бъде разпнат!" Пилат, като видя, че нищо не помага, и се усилва смутнята, взе вода, та уми ръце пред народа и рече: "Невинен съм за кръвта на тоя праведник; вие му мислете." И целият народ отговори и рече: "Кръвта Му нека бъде върху нас и върху чедата ни." Тогава им пусна Варава, а Исуса бичува и Го предаде на разпятие. Здравей, Царю Юдейски! След това войниците управителеви взеха Исуса в преторията, събраха срещу Него цялата чета войници и, като Го съблякоха, облякоха Му багреница; изплетоха венец от тръни, наложиха Му го на главата и Му дадоха в дясната ръка тръст; и като застанаха пред Него на колене, присмиваха Му се и думаха: "Радвай се, Царю Юдейски!" И след като заплюха, взеха тръста и Го биеха по главата. И след като Му се наприсмяха, съблякоха Му багреницата, облякоха Му неговите дрехи и Го поведоха на разпятие. С Него бяха разпънати двама разбойници. А като излизаха, срещнаха един киринеец, на име Симон; него накараха да носи кръста Му. И като стигнаха на мястото, наричано Голгота, което значи: "Лобно място", дадоха Му да пие оцет, смесен със злъчка; но Той вкуси и не иска да пие. А след като Го разпнаха, разделиха дрехите Му, хвърляйки жребие; за да се изпълни реченото от пророка: "Разделиха дрехите ми помежду си и за облеклото ми хвърлиха жребие". И седяха, та Го пазеха там. И туриха над главата Му надпис, който показваше вината Му: "Този е Исус царят Юдейски." Тогава бидоха разпнати с Него двама разбойници: единият отдясно, а другият отляво. Ако си Син Божий, слез от кръста. А минувачите Го хулеха, като клатеха глава и думаха: "Ти, който разрушаваш храма, и в три дни съзиждаш, спаси Себе си; ако си Син Божий, слез от кръста." Също и първосвещениците заедно с книжниците и старейте и фарисеите се присмиваха и думаха: "Други спаси, а Себе Си не може да спаси: ако Той е цар Израилев, нека сега слезе от кръста и ще повярваме в Него. Надяваше се на Бога, нека сега Го избави, ако Му е угоден; понеже бе казал: "Син Божий съм." Също Го хулеха и разбойниците, разпнати с Него. Или, Или, ламма Савахтани! А от шестия час настана тъмнина по цялата земя до деветия час; а около деветия час Исус извика с висок глас: "Или, Или, ламма Савахтани?" сиреч, "Боже мой, Боже мой, защо си ме оставил?" Някои от стоящите там, като чуха, казваха: "Той вика Илия." И веднага един от тях се затече, взе гъба, натопи я в оцет и, като я надяна на тръст, даваше Му да пие. Другите пък думаха: "Чакай, да видим, дали ще дойде Илия да Го избави." А Исус, като извика пак с висок глас, изпусна дух. Тук се коленичи, и се пази кратко мълчание. И ето, храмовата завеса се раздра на две, от горе до долу; и земята се потресе; и скалите се разпукаха, и гробовете се разтвориха; и много тела на починали светии възкръснаха; и като излязоха из гробовете подир възкресението Му, влязоха в светия град и се явиха на мнозина. А стотникът и ония, които с него заедно пазеха Исуса, като видяха земетресението и всичко станало, твърде много се уплашиха и думаха: "Наистина Син Божий е бил този човек." Това е слово Господне.
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 1.6 1.7 1.8 1.9 1.10 1.11 1.12 2.1 3.1 4.1 5.1 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 20.1 22.1 24.1 26.1 27.1 28.1 29.1 29.2 30.1 31.1 33.1 35.1 37.1 39.1 39.2 41.1 41.2 41.3 43.1 45.1 46.1 48.1 50.1 52.1 54.1 56.1 58.1 60.1 62.1 64.1 65.1 66.1 66.2 66.3 67.1 67.2 67.3 68.1 69.1 70.1 70.2 71.1 72.1 73.1 73.2 74.1 75.1 75.2 76.1 76.2 77.1 78.1 78.2 79.1 79.2 79.3 79.4 80.1 80.2 81.1 81.2 82.1 83.1 85.1 87.1 89.1 91.1 93.1 95.1 97.1 99.1 100.1 102.1 104.1 106.1 108.1 108.2 108.3 110.1 112.1 114.1 116.1 118.1 120.1 122.1 122.2 124.1 126.1 128.1 130.1 132.1 134.1 134.2 136.1 138.1 140.1 142.1 142.2 144.1 144.2 146.1 148.1 150.1
Intro. The purity of the early church has been protected by the sovereign work of the Holy Spirit. It was dramatic, and decisive. Two people are dead. But a pure environment for the Holy Spirit to work has been maintained. As a result, there is a great revival going on in Jerusalem. People are coming from all over the countryside to be healed. God is at work in a powerful way. Whenever God is at work, you can expect Satan to fight it. What usually surprises us is the ones that he uses to fight it. Who is trying to stop the work of the Holy Spirit? The religious leaders, the ones who should be the most excited about spiritual revival. "THEN THE HIGH PRIEST ROSE UP, AND THOSE THAT WERE WITH HIM." These are the men who are supposed to be the spiritual leaders of the nation. They, we are told, were of the sect of the Sadducees. The Sadducees were the spiritual liberals of the day. They did not believe in the resurrection. They did not believe in spirits. They did not believe in angels. They were materialists. They had become a political machine. I read that the National Council of Churches is broke, and running in the red. That is very significant, for they had espoused almost all of the red communists' causes. They have been controlled by liberals, and are a political action group who lobby and support liberal causes in the name of the church, claiming to represent the church's viewpoint. Any relationship between them and true biblical Christianity is purely coincidental. We are told that the reason for their opposition was jealousy. How we have to guard against this evil monster known as jealousy. How we need to have the broader picture of the whole body of Christ. If God is blessing another church in the community, who are truly preaching Jesus Christ, we should be rejoicing rather than finding fault with their methods. Jealousy over the work of God in another person's life or ministry is an exceeding wicked thing. I think of the report the disciples gave to Jesus: And John said to Him, Master, we saw one casting out devils in thy name, and he would not follow us: so we forbade him, because he would not follow us. But Jesus said, Forbid him not: for there is no man who does miracles in my name, who can speak evil of me. For he that is not against us is on our part. "AND LAID HANDS ON THE APOSTLES AND PUT THEM IN THE COMMON PRISON." There are three instances recorded in the scriptures where the Lord delivered His apostles from prisons. This is the first of the three. We are told that the angel of the Lord at night opened the doors and brought them forth and told them go speak in the temple to the people all of the word of this life. Acts 12 tells us of how Herod had Peter arrested: And when he had apprehended him, he put [him] in prison, and delivered [him] to four quaternions of soldiers to keep him; intending after Easter to bring him forth to the people. Peter therefore was kept in prison: but prayer was made without ceasing of the church unto God for him. And when Herod would have brought him forth, the same night Peter was sleeping between two soldiers, bound with two chains: and the keepers before the door kept the prison. And, behold, the angel of the Lord came upon [him], and a light shined in the prison: and he smote Peter on the side, and raised him up, saying, Arise up quickly. And his chains fell off from [his] hands. And the angel said unto him, Gird thyself, and bind on thy sandals. And so he did. And he saith unto him, Cast thy garment about thee, and follow me. And he went out, and followed him; and wist not that it was true which was done by the angel; but thought he saw a vision. When they were past the first and the second ward, they came unto the iron gate that leadeth unto the city; which opened to them of his own accord: and they went out, and passed on through one street; and forthwith the angel departed from him. Then there was Paul and Silas at Philippi. And the multitude rose up together against them: and the magistrates tore off their clothes, and commanded them to be beaten. And when they had laid many stripes upon them, they cast [them] into prison, charging the jailor to keep them safely: Who, having received such a charge, thrust them into the inner prison, and made their feet fast in the stocks. And at midnight Paul and Silas prayed, and sang praises unto God: and the prisoners heard them. And suddenly there was a great earthquake, so that the foundations of the prison were shaken: and immediately all the doors were opened, and every one's bands were loosed. And the keeper of the prison awaking out of his sleep, and seeing the prison doors open, he drew out his sword, and would have killed himself, supposing that the prisoners had been fled. But Paul cried with a loud voice, saying, Do thyself no harm: for we are all here. Then he called for a light, and sprang in, and came trembling, and fell down before Paul and Silas, And brought them out, and said, Sirs, what must I do to be saved? A few notations. In each case the deliverance was a little different. God works in different ways. You cannot pattern God. There were other times when they were not delivered. Paul later spent many years in prison. Sometimes God has reasons to keep us imprisoned. The angel had commanded them to return to the temple and speak to the people the words of this life. Early in the morning they were back in the Temple teaching the people. Meanwhile the high priest had called for a meeting of the religious council in Jerusalem. Early in the morning they convened. Then they sent the guards to the prison to bring the apostles to stand before them. When the guards returned empty handed, they reported that found that the prison was secure, and the guards were standing at the doors, but when they came into the cells, the apostles were missing. Now they are faced with a new problem. If word of this leaks out to the public, no telling how far it will go. While they are wrestling with how to put the official spin on this story, so as to keep the public deceived and in the dark someone came in and reported that the men they had imprisoned were standing in the temple teaching. Again they are faced with the dilemma of how to stop their witness. Obviously their threats did not work. Today we wrestle with the question of how to get the witness out to the world. They were trying to figure out how to keep the message from getting out to the world. The captain of the temple guard with his officers went to the temple and brought them without violence because they feared the people and were personally afraid of being stoned by the people. They again are standing before the supreme religious council of the Jews. The same council that had condemned Jesus to death. The High priest takes over the questioning. "Did we not strictly command you not to teach in this name? Behold you have filled Jerusalem with this man's doctrine, and intend to bring His blood upon us. I notice a couple of interesting things here. By the admission of their enemies, they have been very effective in their witness. "They have filled Jerusalem with this man's doctrine." Jesus had promised that when they had been empowered by the Holy Spirit, they would be witnesses unto Him both in Jerusalem, and in all Judea, in Samaria, and unto the uttermost parts of the earth. The first mission has been accomplished. The second accusation is: "You intend to bring this man's blood upon us." It is true that when Peter preached he implicated this religious council in the death of Jesus. The God of Abraham, and of Isaac, and of Jacob, the God of our fathers, hath glorified his Son Jesus; whom ye delivered up, and denied him in the presence of Pilate, when he was determined to let [him] go. But ye denied the Holy One and the Just, and desired a murderer to be granted unto you; And killed the Prince of life, whom God hath raised from the dead; whereof we are witnesses. And now, brethren, I wot that through ignorance ye did [it], as [did] also your rulers. Then Peter, filled with the Holy Ghost, said unto them, Ye rulers of the people, and elders of Israel, If we this day be examined of the good deed done to the impotent man, by what means he is made whole; Be it known unto you all, and to all the people of Israel, that by the name of Jesus Christ of Nazareth, whom ye crucified, whom God raised from the dead, [even] by him doth this man stand here before you whole. This is the stone which was set at nought of you builders, which is become the head of the corner. How soon they forgot their words to Pilate, His blood be upon us and on our children. When the morning was come, all the chief priests and elders of the people took counsel against Jesus to put him to death: And when they had bound him, they led [him] away, and delivered him to Pontius Pilate the governor. Then Judas, which had betrayed him, when he saw that he was condemned, repented himself, and brought again the thirty pieces of silver to the chief priests and elders, Saying, I have sinned in that I have betrayed the innocent blood. And they said, What [is that] to us? see thou [to that]. And he cast down the pieces of silver in the temple, and departed, and went and hanged himself. And the chief priests took the silver pieces, and said, It is not lawful for to put them into the treasury, because it is the price of blood. And they took counsel, and bought with them the Potter's field, to bury strangers in. Wherefore that field was called, The field of blood, unto this day. Then was fulfilled that which was spoken by Jeremy the prophet, saying, And they took the thirty pieces of silver, the price of him that was valued, whom they of the children of Israel did value; And gave them for the Potter's field, as the Lord appointed me. And Jesus stood before the governor: and the governor asked him, saying, Art thou the King of the Jews? And Jesus said unto him, Thou sayest. And when he was accused of the chief priests and elders, he answered nothing. Then said Pilate unto him, Hearest thou not how many things they witness against thee? And he answered him to never a word; insomuch that the governor marvelled greatly. Now at [that] feast the governor was wont to release unto the people a prisoner, whom they would. And they had then a notable prisoner, called Barabbas. Therefore when they were gathered together, Pilate said unto them, Whom will ye that I release unto you? Barabbas, or Jesus which is called Christ? For he knew that for envy they had delivered him. When he was set down on the judgment seat, his wife sent unto him, saying, Have thou nothing to do with that just man: for I have suffered many things this day in a dream because of him. But the chief priests and elders persuaded the multitude that they should ask Barabbas, and destroy Jesus. Pilate saith unto them, What shall I do then with Jesus which is called Christ? [They] all say unto him, Let him be crucified. And the governor said, Why, what evil hath he done? But they cried out the more, saying, Let him be crucified. When Pilate saw that he could prevail nothing, but [that] rather a tumult was made, he took water, and washed [his] hands before the multitude, saying, I am innocent of the blood of this just person: see ye [to it]. Then answered all the people, and said, His blood [be] on us, and on our children. Then released he Barabbas unto them: and when he had scourged Jesus, he delivered [him] to be crucified.