http___bogoposveteni.bg_index.php_2016-09-29-15-53-58_2016-10-26-05-49-36_92-2017-09-19-10-10-55_593-9-10_1.xml
https___travismikhailblog.wordpress.com_2014_06_05_jesus-rejoices-and-thanks-the-father-the-parable-of-the-good-samaritan_.xml
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 1.6 1.7 1.8 1.9 1.10 1.11 1.12 1.13 1.14 1.15 1.16 1.17 1.18 1.19 1.20 1.21 1.22 1.23 1.24 1.25 1.26 1.27 1.28 1.29 1.30
Понеделник Голина I ПЪРВО ЧЕТИВО Стана Йона да побегне от лицето Господне. Четене из книгата на пророк Йона 1,1-2,1.11 Биде слово Господне към Йона, син Аматиев: "Стани, иди в Ниневия, град голям, и проповядвай в него, защото злодеянията му достигнаха до Мене." И стана Йона да побегне в Тарсис от лицето Господне, и дойде в Иопия и намери кораб, който отиваше в Тарсис, плати за превоз и влезе в него, за да отплува с тях в Тарсис от лицето Господне. Но Господ подигна в морето силен вятър, и стана в морето голяма буря, и корабът насмалко оставаше да се разбие. Уплашиха се корабниците; те викаха всеки към своя Бог и почнаха да хвърлят в морето товара от кораба, за да му олекне от него; а Йона бе слязъл в дъното на кораба, бе легнал и дълбоко заспал." Дойде при него началникът на кораба и му рече: "Защо спиш? Стани, извикай към твоя Бог; може би Бог ще си спомни за нас, ние не ще загинем." И рекоха един другиму: "Нека хвърлим жребие, за да узнаем, за кого ни постигна тази беда." Хвърлиха жребие, и жребието се падна на Йона. Тогава му рекоха: "Кажи ни, за кого ни постигна тази беда? Какво е твоето занятие, и отде идеш ти? Де е твоята земя и от кой народ си?" Той им рече: "Аз съм евреин, почитам Господа, Бога на небесата, който направи морето и сушата." Тогава човеците се уплашиха твърде много и му рекоха: "Защо направи това?" - защото те узнаха, че той бяга от лицето Господне -както той сам им бе обадил; и рекоха му: "Какво да направим с тебе, за да утихне морето за нас?" Защото морето все се вълнуваше. Тогава той им рече: "Вземете ме, и ме хвърлете в морето, и морето ще утихне за вас, защото знам, че заради мене ви постигна тази голяма буря." Ала тези човеци почнаха да гребат усилно, за да стигнат на суша, но не можаха, защото морето все повече вилнееше против тях. Тогава извикаха към Господа и рекоха: "Молим Те, Господи, да не загинем поради душата на този човек, и да не ни зачетеш невинна кръв; защото Ти, Господи, си направил, което е на Тебе угодно!" И взеха Йона, та го хвърлиха в морето и утихна морето от своята ярост. И тези човеци се уплашиха от Господа твърде много, принесоха жертви на Господа и дадоха оброци. И заповяда Господ на един голям кит да глътне Йона; и биде Йона в утробата на този кит три дни и три нощи. И заповяда Господ на кита, и той изхвърли Йона на суша. Това е Божие слово. ОТПЕВЕН ПСАЛОМ Пс Йон 2,3.4.5.8 (О: 7с) Ще въздигнеш душата ми от тление, Господи. Към Господа извиках в моята скръб, и Той ме чу: извиках из утробата на преизподнята, и Ти чу гласа ми. O Ти ме хвърли в дълбинето, в сърцето на морето, и струи ме обиколиха; всички Твои води и Твои вълни минаваха над мене. O И рекох: "Отхвърлен съм от Твоите очи: обаче пак ще видя светия Ти храм. O Когато изнемощя в мене душата ми, аз си спомних за Господа, и моята молитва стигна до Тебе, до светия Ти храм. O АЛИЛУЯ Ив 13,34 O Алилуя. Нова заповед ви давам, казва Господ; Да се обичате един друг, както Аз ви възлюбих. O Алилуя. ЕВАНГЕЛИЕ Кой е мой ближен? Четене от Светото Евангелие според Лука 10,25-37 В онова време: Ето, един законник стана и, изкушавайки Исуса, рече: "Учителю, какво да направя, за да наследя живот вечен?" А Той му каза: "В закона що е писано? Как четеш?" Той отговори и рече: "Възлюби Господа, твоя Бог, от всичкото си сърце, и от всичката си душа, и с всичката си сила, и с всичкия си разум, и ближния си като себе си." Исус му каза: "Право отговори; тъй постъпвай, и ще бъдеш жив." Но той, като искаше да се оправдае, рече на Исуса: "А кой е моят ближен?" Отговори Исус и каза: "Един човек слизаше от Йерусалим в Иерихон и налетя на разбойници, които го съблякоха, изпораниха го и си заминаха, като го оставиха полумъртъв. Случайно един свещеник слизаше по тоя път, и като го видя, отмина. Също и един левит, като стигна до същото място, приближи се, погледна и отмина. Един пък Самариянин, който пътуваше, дойде до него, видя го и се смили, и като се приближи, превърза му раните, изливайки елей от вино; след това го качи на добичето си, откара го в странноприемницата и се погрижи за него. А на другия ден като си заминаваше, извади два динария, даде на съдържателя и му рече: "Погрижи се за него; и ако потрошиш нещо повече, на връщане аз ще ти заплатя." И тъй, кой от тези трима ти се вижда да е бил ближен на изпадналия в ръцете на разбойниците? Той отговори: "Оня, който му стори милост." Тогава Исус му каза: "Иди и ти прави също така." Това е слово Господне.
1.1 2.1 3.1 4.1 4.2 5.1 5.2 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 9.1 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 10.6 10.7 11.1 11.2 11.3 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6
Tags Baptism, Belief, Believe, Bible, Blessed, catechism, Catholic, Catholic Church, Catholicism, CCC, Christ, Christian, Christianity, Church, Creed, Faith, Father, Gentile, God, Gospel, Gospel of Matthew, Heal, Holy, Holy Spirit, Jesus, Lord, love, Mary, Matthew, Mercy, Religion and Spirituality, Religious text, Roman, Roman Catholic, Sacred, Saint, Samaritan, Scripture, Son, Spirit, study, Trinity, True, Truth, Word Today’s Reading: Luke 10:21-37 21 In that same hour he rejoiced in the Holy Spirit and said, “I thank you, Father, Lord of heaven and earth, that you have hidden these things from the wise and understanding and re-vealed them to infants; yes, Father, for such was your gracious will. 22 All things have been delivered to me by my Father; and no one knows who the Son is except the Father, or who the Father is except the Son and any one to whom the Son chooses to reveal him.” 23 Then turning to the disciples he said privately, “Blessed are the eyes which see what you see! 24 For I tell you that many prophets and kings desired to see what you see, and did not see it, and to hear what you hear, and did not hear it.” 25 And behold, a lawyer stood up to put him to the test, saying, “Teacher, what shall I do to inherit eternal life?” 26 He said to him, “What is written in the law? What do you read there?” 27 And he answered, “You shall love the Lord your God with all your heart, and with all your soul, and with all your strength, and with all your mind; and your neighbor as yourself.” 28 And he said to him, “You have answered right; do this, and you will live.” 29 But he, desiring to justify himself, said to Jesus, “And who is my neighbor?” 30Jesus replied, “A man was going down from Jerusalem to Jericho, and he fell among robbers, who stripped him and beat him, and departed, leaving him half dead. 31 Now by chance a priest was going down that road; and when he saw him he passed by on the other side. 32 So likewise a Levite, when he came to the place and saw him, passed by on the other side. 33 But a Samaritan, as he journeyed, came to where he was; and when he saw him, he had compassion, 34 and went to him and bound up his wounds, pouring on oil and wine; then he set him on his own beast and brought him to an inn, and took care of him. 35 And the next day he took out two denarii i and gave them to the innkeeper, saying, Take care of him; and whatever more you spend, I will repay you when I come back.’ 36Which of these three, do you think, proved neighbor to the man who fell among the robbers?” 37 He said, “The one who showed mercy on him.” And Jesus said to him, “Go and do likewise.” Today’s Commentary: The parable of the Good Samaritan: presents both a moral and a theological lesson. Morally, Jesus teaches that love for our neighbor must accompany our love for God. These together, and not one without the other, are indispensable for living in God’s friendship. Theologically, Jesus illustrates that holiness as defined by the Old Covenant is now surpassed by the holiness of the New. The priest and the Levite adhere to Israel’s purity laws, which forbade them from touching the corpses of anyone other than family members (Lev 21:1-3). They therefore chose to preserve their legal purity and so passed by the half dead victim. The Samaritan exemplifies this new standard of holiness, where God no longer requires his people to separate from others, but calls them to extend mercy to everyone in need and exclude no one on the grounds of prejudice, dislike, or even legal uncleanness as defined by the Torah. The parable recalls a similar story in 2 Chron 28:8-15, where the people of Judah were ravaged and captured by a northern Israelite army. Instead of taking them as prisoners, four men of Samaria had compassion on the Jews. Among their works of mercy, they “anointed” them, put them upon their “donkeys”, and took them peacefully to “Jericho”. Allegorically (St. Augustine, De Quaest. Evang. 2, 19): the parable signifies Christ’s restoration of mankind. Adam is the man attacked by Satan and his legions; he is stripped of his immortality and left dead in sin. The priest and the Levite represent the Old Covenant and its inability to restore man to new life. Jesus Christ comes as the Good Samaritan to rescue man from death and brings him to the inn of the Church for refreshment and healing through the sacraments.