http___blog.robbiecooper.org_bg_2010_03__1.xml
http___blog.robbiecooper.org_2010_03_09_.xml
1.1 1.2 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 5.6 5.7 5.8 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 7.1 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 9.1 10.1 10.2 10.3 11.1 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 12.7 12.8 12.9
На Дейвид Gelernter е интересен и изпълнен с надежда манифест на ръба "Време е да започнете да приемате Интернет сериозно" . В увода си към него, пише Джон Брокман; Обърнете внимание снимки от близкото Edge годишен вечеря и ще намерите хора, които могат да бъдат повторно писане на глобалната култура, а също и промяна на вашия бизнес, и главата си. Какво Евън Уилямс (Twitter) , Лари Пейдж (Google) , Тим Бърнърс-Лий (World Wide Web Consortium ), Сергей Брин (Google), Бил Джой (неделя) , Салар Камангар (Google), Кийт Колман (Google Gmail) , Мариса Майер (Google), Лори Park (Google) , W. Даниел Хилис (Приложна Minds) , Нейтън Мирволд (интелектуална Ventures) , Дейв Морин (по-рано Facebook), Майкъл Tchao (Apple IPAD), Тони Fadell (Apple / Ipod) , Джеф Skoll (преди иБей), Чад Хърли (YouTube) , Бил Гейтс (Microsoft) , Джеф Безос (Amazon) са по-чести? Всички те са софтуерни инженери или учени. Така че, какъв е смисълът? Това е култура. Наречете го алгоритмична култура. Да я получите, трябва да сте част от него, трябва да излезем от нея. В противен случай, можете прекара остатъка от живота си танци в размер на код на други хора. Alot на точките, които Gelertner ме кара да напомня на сегашната ми мания , но тогава аз предполагам, че ще Помислете за уеб търсене, например. Съвременните търсачки комбинират функциите на библиотеките и бизнес директории в световен мащаб, във флаш-диск: мълния на брилянтен инженерство. Тези търсачки са незаменим - точно като текстообработка. Но те решават лесен проблем. Винаги е било трудно да се намери правилния човек от правото факт. Човешкия опит и експертиза са най-ценните ресурси в Интернет - ако можем да ги намерим. С помощта на търсачката, за да намерите (или да се намери) правилния човек е по-трудно, по-фини проблем, отколкото обикновеното търсене в Интернет. Малки парчета на проблема са били атакувани, в бъдеще ще се реши този труден проблем като цяло, вместо да се задоволи с извънредните и най-ниската висящи плодове на технологията дърво. Ние знаем, че Интернет създава "информационното претоварване", проблем с две части: увеличаване на броя на източниците на информация и повишаване на информационния поток на източника. В първата част е по-трудно: това е по-трудно да се разбере пет хората говорят едновременно от един човек говори бързо - особено ако можете да кажете на един човек да спре временно или да се върнете и повторете. Интегриране на множество източници на информация е от решаващо значение за решаване на информационното претоварване. Блогове и други сайтове на антология интегрира информация от много източници. Но ние не ще бъде в състояние да реши проблема претоварване до всеки интернет потребител може да избере за себе си какви източници да се интегрират и да добавите към този микс най-важният източник на собствената си лична информация - електронна поща и други съобщения, напомняния и документи от всякакъв вид. За да постигнем това, ние просто трябва да включите цялата Кибер от своя страна, така че време вместо пространство е главната ос. И също така; Традиционният уеб сайт е статична, но в интернет е специализирана в течаща, променяща се информация. "Скорост на информацията" е важно - не само фактите, но делът им и посоката на потока. Типичен уебсайт днес е като витраж, много малки панели оловен заедно. Не е добър начин да се промени стъклопис, и никой не очаква да се промени. Така че не е учудващо, че Интернет вече е изпреварена от различен вид cyberstructure. Структура, наречена cyberstream или жизнен е по-подходящ за интернет в сравнение с конвенционалните сайт, защото той показва информация в движение, бързам поток от нова информация, а не на застой басейн. Всеки месец, все повече и повече информация преминава през Кибер-пространството в жизнени - някои наречените блогове, "храни," дейност потоци "," Събитие потоци ", Twitter потоци. Всички тези потоци са специализирани примери за cyberstructure нарича жизнен поток в средата на 1990-те години: поток на всички видове цифрови документи, подредени по време на създаване или пристигане, променящи се в реално време, поток, можете да се съсредоточите и по този начин да се превърне в различен поток, потока с минало, настояще и бъдеще. Бъдещето преминава през настоящето в миналото при скорост от време. Вашият собствен информация - всички ваши съобщения, документи, снимки, видео клипове, включително "кръстосано мрежа" информация - телефонни обаждания, гласови съобщения, текстови съобщения ще се съхраняват в един жизнен поток в облака. Не е ясен начин да се слее две стандартни уеб сайтове, но е очевидно, да съчетаваш две струи. Можете просто да ги набутвам заедно като две тестета карти, поддържащи време за поставяне на по-ранната документ първото. Смесването е важно, защото ние трябва да бъдем в състояние да добавите и изважда в Кибер-пространството. Ние добавяме потоци заедно, като им смесване. , Защото е лесно да се слее всяка група от потоци, това е лесно да се интегрират поток структурирани сайтове, така че ние да се отнасяме към групата като едно цяло, а не като много отделни точки на дейност и интеграция е важна за решаването на проблема с информационното претоварване. Изваждане потоци чрез търсене или акцент. Търсене на поток за "сняг" означава, че аз се изважда всеки поток елемент, който не се занимава със сняг. Изваждане на "сняг" поток от мейнстрийма дава поток "сняг". Смесвайки потоци и търсенето тях са събиране и изваждане на новия Кибер.
1.1 2.1 2.2 3.1 3.2 3.3 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 5.1 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 6.8 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 8.1 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 10.1 11.1 11.2 11.3 12.1 13.1 13.2 13.3 13.4 13.5 13.6 13.7 13.8 13.9
Algorithmic CultureTuesday, March 9th, 2010 David Gelernter has written an interesting and hopeful manifesto on Edge “Time To Start Taking The Internet Seriously”. In his introduction to it, John Brockman writes; Take a look at the photos from the recent Edge annual dinner and you will find the people who are re-writing global culture, and also changing your business, and, your head. What do Evan Williams (Twitter), Larry Page (Google), Tim Berners-Lee (World Wide Web Consortium), Sergey Brin (Google), Bill Joy (Sun), Salar Kamangar (Google), Keith Coleman (Google Gmail), Marissa Mayer (Google), Lori Park (Google), W. Daniel Hillis (Applied Minds), Nathan Myhrvold (Intellectual Ventures), Dave Morin (formerly Facebook), Michael Tchao (Apple iPad), Tony Fadell (Apple/iPod), Jeff Skoll (formerly eBay), Chad Hurley (YouTube), Bill Gates (Microsoft), Jeff Bezos (Amazon) have in common? All are software engineers or scientists. So what’s the point? It’s a culture. Call it the algorithmic culture. To get it, you need to be part of it, you need to come out of it. Otherwise, you spend the rest of your life dancing to the tune of other people’s code. Alot of the points that Gelertner makes remind me of my current obsession, but then I guess they would; Consider Web search, for example. Modern search engines combine the functions of libraries and business directories on a global scale, in a flash: a lightning bolt of brilliant engineering. These search engines are indispensable — just like word processors. But they solve an easy problem. It has always been harder to find the right person than the right fact. Human experience and expertise are the most valuable resources on the Internet — if we could find them. Using a search engine to find (or be found by) the right person is a harder, more subtle problem than ordinary Internet search. Small pieces of the problem have been attacked; in the future we will solve this hard problem in general, instead of being satisfied with windfalls and the lowest-hanging fruit on the technology tree. We know that the Internet creates “information overload,” a problem with two parts: increasing number of information sources and increasing information flow per source. The first part is harder: it’s more difficult to understand five people speaking simultaneously than one person talking fast — especially if you can tell the one person to stop temporarily, or go back and repeat. Integrating multiple information sources is crucial to solving information overload. Blogs and other anthology-sites integrate information from many sources. But we won’t be able to solve the overload problem until each Internet user can choose for himself what sources to integrate, and can add to this mix the most important source of all: his own personal information — his email and other messages, reminders and documents of all sorts. To accomplish this, we merely need to turn the whole Cybersphere on its side, so that time instead of space is the main axis. And also; The traditional web site is static, but the Internet specializes in flowing, changing information. The “velocity of information” is important — not just the facts but their rate and direction of flow. Today’s typical website is like a stained glass window, many small panels leaded together. There is no good way to change stained glass, and no one expects it to change. So it’s not surprising that the Internet is now being overtaken by a different kind of cyberstructure. The structure called a cyberstream or lifestream is better suited to the Internet than a conventional website because it shows information-in-motion, a rushing flow of fresh information instead of a stagnant pool. Every month, more and more information surges through the Cybersphere in lifestreams — some called blogs, “feeds,” “activity streams,” “event streams,” Twitter streams. All these streams are specialized examples of the cyberstructure we called a lifestream in the mid-1990s: a stream made of all sorts of digital documents, arranged by time of creation or arrival, changing in realtime; a stream you can focus and thus turn into a different stream; a stream with a past, present and future. The future flows through the present into the past at the speed of time. Your own information — all your communications, documents, photos, videos — including “cross network” information — phone calls, voice messages, text messages — will be stored in a lifestream in the Cloud. There is no clear way to blend two standard websites together, but it’s obvious how to blend two streams. You simply shuffle them together like two decks of cards, maintaining time-order — putting the earlier document first. Blending is important because we must be able to add and subtract in the Cybersphere. We add streams together by blending them. Because it’s easy to blend any group of streams, it’s easy to integrate stream-structured sites so we can treat the group as a unit, not as many separate points of activity; and integration is important to solving the information overload problem. We subtract streams by searching or focusing. Searching a stream for “snow” means that I subtract every stream-element that doesn’t deal with snow. Subtracting the “not snow” stream from the mainstream yields a “snow” stream. Blending streams and searching them are the addition and subtraction of the new Cybersphere.