http___bogoposveteni.bg_index.php_2016-09-29-15-53-58_2016-12-31-07-38-50_84-2017-02-23-09-58-09_389-19-03_1.xml
http___lakevillaumc.org_thursday-s-thmar16.html.xml
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 1.6 1.7 1.8 1.9 1.10 1.11 1.12 1.13 1.14 1.15 1.16 1.17 1.18 1.19 1.20 1.21 1.22 1.23 1.24 1.25 1.26 1.27 1.28 1.29 1.30 1.31 1.32 1.33 1.34 1.35 1.36 1.37 1.38 1.39 1.40 1.41 1.42 1.43 1.44 1.45 1.46 1.47 1.48 1.49 1.50 1.51 1.52 1.53 1.54 1.55 1.56
ТРЕТА ПОСТНА СЕДМИЦА Неделя, Година А ПЪРВО ЧЕТИВО Дай ни вода да пием. Четене из книгата Изход. 17, 3-7 В онези дни: Народът жадуваше за вода и роптаеше против Мойсей и думаше: "Защо ни изведе от Египет, за да умориш от жажда нас и децата ни и стадата ни?" Мойсей извика към Бога и каза: "Какво да правя с тоя народ? Още малко и ще ме убият с камъни." И рече Господ на Мойсей: "Излез пред народа и вземи със себе си някои от старейте Израилеви; вземи в ръка и тоягата си, с която удари по водата, и иди ето, Аз ще застана пред тебе там на скалата в Хорив, а ти ще удариш в скалата, и от нея ще протече вода, и народът ще пие." Тъй направи Мойсей пред очите на старейте Израилски. И нарече това място "Изкушение", поради караницата на Израилевите синове, и защото те изкушаваха Господа, думайки: "Дали е между нас Господ или не?" Това е Божие слово. ОТПЕВЕН ПСАЛОМ Пс 94, 1-2.6-7.8-9 ( О: 8) О, да бяхте днес послушали Неговия глас: "Не ожесточавайте сърцата си." Дойдете да запеем на Господа и да възкликнем към Бога нашето спасение. Да застанем пред лицето Му с славословие и с песни да възкликнем към Него. O Дойдете да се поклоним и да припаднем, да преклоним колена пред лицето на Господа, нашия Творец,защото Той е Бог наш, и ние сме народ от Неговото паство и овци под Негови ръце. O О, да бяхте сега послушали Неговия глас: "Не ожесточавайте сърцата си, както в Мерива, както в деня на Изкушението в пустинята, дето Ме изкушаваха вашите бащи; изпитваха Ме и видяха Моето дело." O ВТОРО ЧЕТИВО Божията любов се е изляла в нашите сърца чрез Светия Дух, който ни се даде. Четене от посланието на Свети Павел Апостол до римляни. 5, 1-2.5-8 Братя: Оправдани с вяра, имаме мир с Бога чрез нашия Господ Исус Христос, чрез когото с вяра получихме и достъп до тая благодат, в която стоим, и се хвалим с надежда за слава на синове Божии. Но надеждата не посрамя, защото любовта Божия се изля в нашите сърца чрез дадения нам Дух Свети. Защото, още когато ние бяхме немощни, Христос в определено време умря за нечестивите. За праведник едва ли ще умре някой; за добрия, може би, някой и да се реши да умре. Но Бог доказва любовта си към нас с това, че Христос умря за нас, още когато бяхме грешни. Това е Божие слово. СТИХ ПРЕДИ ЕВАНГЕЛИЕТО Ив 4, 42.15 Господи, Ти си наистина Спасителят на света; дай ми жива вода, за да не ожаднявам. ЕВАНГЕЛИЕ Извор на вода, която тече за вечен живот. Четене от светото Евангелие според Иван. 4, 5-42 В онова време: Исус дойде в самарийския град, наречен Сихар, близо да землището, което Яков бе дал на сина си Йосиф. Там беше Яковият извор. Уморен, прочее, от път, Исус седеше си тъй при извора. Часът беше около шестия. Дохожда една жена от Самария да си начерпи вода. Исус й казва: "Дай ми да пия." Защото учениците Му бяха отишли в града да купят храна. Жената самариянка Му казва: "Как Ти, бидейки юдеин, искаш да пиеш от мене, която съм жена самариянка?" Защото юдеите нямат сношение със Самарияните. Исус й отговори и рече: "Да би знаела дара Божи, и кой е оня, който ти казва: "Дай ми да пия", ти сама би изпросила от Него, и Той би ти дал вода жива." Жената Му казва: "Господине, ни почерпало имаш, па и кладенецът е дълбок; отде тогава имаш живата вода? Нима Ти си по-голям от отца ни Яков, който ни даде тоя кладенец, и сам той от него е пил, и синовете му, и добитъкът му?" Исус й отговори и рече: "Всеки, който пие от тая вода, пак ще ожаднее; а който пие от водата, която Аз ще му дам, той во веки няма да ожаднее; но водата, която му дам, ще стане в него извор с вода, която тече в живот вечен." Казва Му жената: "Господине, дай ми тая вода, за да не ожаднявам и да не дохождам тук да вадя." Исус й каза: "Иди, повикай мъжа си и дойди тука." Отговори жената и рече: "Нямам мъж." Исус й казва: "Добре каза, че нямаш мъж; защото петима мъже си имала, и тоя, когото сега имаш, не ти е мъж; това право си каза." Казва Му жената: "Господине, виждам, че Ти си пророк. Нашите бащи се покланяха в тая планина, а вие казвате, че в Йерусалим е мястото, дето трябва да се покланяме." Исус й казва: "Жено, повярвай ми, че настъпва час, когато нито в тая планина, нито в Йерусалим ще се поклоните на Отца. Вие се кланяте на това, което не знаете, а ние се кланяме на това, което знаем, защото спасението е от юдеите. Но иде час, и дошъл е вече, когато истинските поклонници ще се покланят на Отца с дух и с истина, защото Отец иска такива да бъдат, които Му се покланят. Бог е Дух, и тия, които Му се покланят, трябва да се покланят с дух и с истина." Казва Му жената: "Зная, че ще дойде Месия, наричан Христос; когато Той дойде, всичко ще ни възвести." Исус й казва: "Аз съм, който говоря с тебе." В това време дойдоха учениците Му и се почудиха, задето Той разговаря със жена; ала ни един не рече: "Какво искаш?" или "Какво приказваш с нея?" Тогава жената остави стомната си и отиде в града и казва на човеците: "Дойдете и вижте един човек, който ми каза всичко, що съм направила: Да не би Той да е Христос?" Тогава те излязоха из града и идеха към Него. Между това учениците Го молеха, казвайки: "Рави, яж!" Но Той им рече: "Аз имам храна да ям, която вие не знаете." Поради това учениците думаха помежду си: "Да не би някой да Му е донесъл да яде." Исус им казва: "Моята храна е да изпълнявам волята на Оня, който Ме е пратил, и да извърша Неговото дело. Не вие ли казвате, че още четири месеца, и жетва ще дойде? Аз пък ви казвам: Подигнете си очите и погледнете нивите, че са побелели и узрели за жетва. Рече и жетварят получава награда и събира плод за вечен живот, за да се радват заедно и сеячът и жетварят. Защото в тоя случай права си е думата: Един сее, а друг жъне. Аз ви проводих да жънете онова, за което вие не сте се трудили; други се трудиха, а вие влязохте в техния труд." И много самарияни от оня град повярваха в Него по думите на жената, която свидетелствуваше: "Каза ми всичко, що съм сторила." Затова, когато самарияните дойдоха при Него, молеха Го да постои при тях. И Той престоя там два дена. И още по-много народ повярва поради словото Му. А на жената думаха: "Ние вярваме не вече поради твоето казване; защото сами чухме и знаем, че Този наистина е Спасителят на света. Това е слово Господне. или по-краткото Четене от светото Евангелие според Иван. 4, 5-15.19в-26.39а.40-42 В онова време: Исус дойде в самариянския град, наречен Сихар, близо до землището, което Яков бе дал на сина си Йосиф. Там беше Яковия извор. Уморен, прочее, от път, Исус седеше си тъй при извора. Часът беше около шестия. Дохожда една жена от Самария да се начерпи вода. Исус й казва: "Дай ми да пия." Защото учениците Му бяха отишли в града да купят храна. Жената Самариянка Му казва: "Как Ти, бидейки юдеин, искаш да пиеш от мене, която съм жена самариянка?" Защото юдеите нямат сношение със самаряните. Исус й отговори и рече: "Да би Знаела дара Божи, и кой е оня, който ти казва: "Дай ми да пия", ти сама би изпросила от Него, и Той би ти дал вода жива." Жената Му казва: "Господине, ни почерпало имаш, па и кладенецът е дълбок; отде тогава имаш живата вода? Нима Ти си по-голям от отца ни Яков, който ни даде тоя кладенец, и сам той от него е пил, и синовете му, и добитъкът му?" Исус й отговори и рече: "Всеки, който пие от тая вода, пак ще ожаднее; а който пие от водата, която аз ще му дам, той во веки няма да ожаднее; но водата, която му дам, ще стане в него извор с вода, която тече в живот вечен." Каза Му жената: "Господине, дай ми тая вода, за да не ожаднявам и да не дохождам тук да вадя. Виждам, че Ти си пророк. Нашите бащи се покланяха в тая планина, а вие казвате, че в Йерусалим е мястото, дето трябва да покланяме." Исус й казва: "Жено, повярвай ми, че настъпва час, когато нито в тая планина, нито в Йерусалим ще се поклоните на Отца. Вие се кланяте на това, което не знаете, а ние се кланяме на това, което знаем, защото спасението е от юдеите. Но иде час, и дошъл е вече, когато истинските поклонници ще се покланят на Отца с дух и с истина. Защото Отец иска такива да бъдат, които Му се покланят. Бог е Дух, и тия, които Му се покланят, трябва да се покланят с дух и с истина." Казва Му жената: "Зная, че ще дойде Месия, наричен Христос; когато Той дойде, всичко ще ни възвести." Исус й казва: "Аз съм, който говоря с тебе." И мнозина от тоя град повярваха в Него, затова, когато Самарияните дойдоха при Него, молеха Го да постои при тях. И Той престоя там два дена. И още по-много народ повярва поради словото Му. А на жената думаха: "Ние вярваме не вече поради твоето казване; защото сами чухме и знаем, че този наистина е Спасителят на света." Това е слово Господне.
1.1 3.1 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 5.6 5.7 5.8 5.9 5.10 5.11 5.12 5.13 5.14 5.15 5.16 5.17 5.18 5.19 5.20 5.21 5.22 5.23 5.24 5.25 5.26 5.27 5.28 5.29 5.30 5.31 5.32 5.33 5.34 5.35 5.36 5.37 5.38 5.39 5.40 5.41 5.42 5.43 5.44 5.45 5.46 5.47 5.48 5.49 5.50 5.51 6.1 6.2 6.3 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 20.1 21.1 22.1 23.1 24.1 25.1 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 31.1 32.1
Thursday's Thought for Sunday's Service Dear Friends, This week’s Thursday’s Thought for Sunday’s Service is based upon John 4:5-43: “So he came to a town in Samaria called Sychar, near the plot of ground Jacob had given to his son Joseph. Jacob’s well was there, and Jesus, tired as he was from the journey, sat down by the well. It was about noon. When a Samaritan woman came to draw water, Jesus said to her, “Will you give me a drink?” (His disciples had gone into the town to buy food.) The Samaritan woman said to him, “You are a Jew and I am a Samaritan woman. How can you ask me for a drink?” (For Jews do not associate with Samaritans.) Jesus answered her, “If you knew the gift of God and who it is that asks you for a drink, you would have asked him and he would have given you living water.” “Sir,” the woman said, “you have nothing to draw with and the well is deep. Where can you get this living water? Are you greater than our father Jacob, who gave us the well and drank from it himself, as did also his sons and his livestock?” Jesus answered, “Everyone who drinks this water will be thirsty again, but whoever drinks the water I give them will never thirst. Indeed, the water I give them will become in them a spring of water welling up to eternal life.” The woman said to him, “Sir, give me this water so that I won’t get thirsty and have to keep coming here to draw water.” He told her, “Go, call your husband and come back.” “I have no husband,” she replied. Jesus said to her, “You are right when you say you have no husband. The fact is, you have had five husbands, and the man you now have is not your husband. What you have just said is quite true.” “Sir,” the woman said, “I can see that you are a prophet. Our ancestors worshiped on this mountain, but you Jews claim that the place where we must worship is in Jerusalem.” “Woman,” Jesus replied, “believe me, a time is coming when you will worship the Father neither on this mountain nor in Jerusalem. You Samaritans worship what you do not know; we worship what we do know, for salvation is from the Jews. Yet a time is coming and has now come when the true worshipers will worship the Father in the Spirit and in truth, for they are the kind of worshipers the Father seeks. God is spirit, and his worshipers must worship in the Spirit and in truth.” The woman said, “I know that Messiah” (called Christ) “is coming. When he comes, he will explain everything to us.” Then Jesus declared, “I, the one speaking to you—I am he.” Just then his disciples returned and were surprised to find him talking with a woman. But no one asked, “What do you want?” or “Why are you talking with her?” Then, leaving her water jar, the woman went back to the town and said to the people, “Come, see a man who told me everything I ever did. Could this be the Messiah?” They came out of the town and made their way toward him. Meanwhile his disciples urged him, “Rabbi, eat something.” But he said to them, “I have food to eat that you know nothing about.” Then his disciples said to each other, “Could someone have brought him food?” “My food,” said Jesus, “is to do the will of him who sent me and to finish his work. Don’t you have a saying, ‘It’s still four months until harvest’? I tell you, open your eyes and look at the fields! They are ripe for harvest. Even now the one who reaps draws a wage and harvests a crop for eternal life, so that the sower and the reaper may be glad together. Thus the saying ‘One sows and another reaps’ is true. I sent you to reap what you have not worked for. Others have done the hard work, and you have reaped the benefits of their labor.” Many of the Samaritans from that town believed in him because of the woman’s testimony, “He told me everything I ever did.” So when the Samaritans came to him, they urged him to stay with them, and he stayed two days. And because of his words many more became believers. They said to the woman, “We no longer believe just because of what you said; now we have heard for ourselves, and we know that this man really is the Savior of the world.” After the two days he left for Galilee.” (John 4:5–43, NIV) The story of Jesus and the Samaritan woman begins with a simple introduction. He asks for a cup of water. It took some political courage, considering the religious divisions indicated in the scriptural account. To be unafraid, to be open, to be honest, to give, to love a stranger, is how Jesus approaches the Samaritan woman. After conversing with her for a bit she might have begun to think about Jesus in a metaphorical way: You are a cup of smiles a bowl full of sunshine, a warm place to rest a weary heart, a fountain filling my life with love overflowing. How we can share our witness of Jesus by seeking common ground in our interactions with others? Although we struggle, quarrel, clamber to alleviate all our afflictions, with the accompanying tendency to thwart unity, place restrictions… don’t be afraid to seek common ground anyway, with those who are ignored, shunned, castaway. The expression of faith provides a more effective connection where attention to friendship leads in a supportive direction. The excluded, Samaritan woman was also someone’s daughter who Jesus approached, and dared to offer, a cup of living water. Pastor Rich Wagner