http___bnr.bg_radiobulgaria_post_100818861_vazkresenie-hristovo-oznachava-vechno-sashtestvuvane-v-lubovta_1.xml
http___bnr.bg_en_post_100819852_resurrection-of-christ-eternal-existence-in-love.xml
1.1 1.2 1.3 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 2.6 2.7 2.8 2.9 2.10 2.11 3.1 3.2 3.3 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 4.8 4.9 4.10 4.11 4.12 5.1 5.2 5.3 5.4 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 6.8 6.9 6.10
Днес, 16 април, целият християнския свят слави Възкресение Христово. Векове наред радостната вест за живот във вечността се предава от човек на човек, без да загуби дори частица от възторга, който поражда. Християните се поздравяват с боядисани в червено яйца, символ на Възкресението и любовта на Създателя, по чиято благословия от затвореното яйце се ражда новият живот. Може би това е най-важното събитие в цялата човешка история, отбелязва преподавателят по богословие във Великотърновския университет Добромир Димитров,свещенослужител в Храм „Св. Великомъченик Мина“ в старопрестолния град. – Трябва да се радваме, защото това е ден на победата над смъртта. В света, в който живеем, виждаме, че тя е оставила своя отпечатък върху всяко нещо и се е превърнала в най-големия човешки проблем. Всеки от нас неминуемо се сблъсква с нея. Ние губим хората, които обичаме, те губят нас. И ако се замислим над тези въпроси, виждаме, че човешкият живот е едно страдание. Виждаме как всяко цвете, всяко живо същество е тленно и умира. И когато сам Бог, който е извън времето и пространството, избира да стане човек за нас, влиза в човешко тяло, ражда се от девствената утроба на Богородица, живее с нас, утешава ни, изцерява ни и накрая поема страшни страдания и възкръсва – това е повод за всемирна радост. Чрез Неговото Възкресение се отваря път и за нашето възкресение. Това не е някакъв празник, който възпоменаваме в определено време през годината, а акт, с който се слага край на смъртта. Възкресението е основният стълб на християнската вяра. Затова е празник и за живите, и за онези, които вече сме загубили. По думите на отец Добромир целят човешки род сяда на тържествена трапеза с възкръсналия Господ: Ето това е събитието, което възпоменаваме и в което участваме и то е нещо много повече. То е отговор на всички жизнени въпроси, които ни вълнуват. То е камъкът на нашите взаимоотношения, ценностна система. Това е критерият, по който съществуваме, да не избираме злото и да живеем ден за ден за сметка на другия. Възкресението е вратата към вечния живот, защото няма логика всичко да свършва тук. Заради това християните сме най-радостни, заради това сме победили империи и християнството се е утвърдило като начин на живот, като дух. То е във всяка култура и променя света. Това, което имаме като общочовешки ценности, е заложено във вярата ни, че смъртта е победена. Вижте заобикалящия ни свят, войните, бедствията, страданията. Можем да им устоим единствено с мисълта за спасението. За съжаление в днешния свят чрез медиите се набляга на една обредна страна, на ритуала – какво се яде, какво се прави, но същността на празника е много по-дълбока. Възкресението засяга нашия начин на живот и съществуването ни отвъд времето и пространството. Затова е Великден, както го наричаме ние българите. Той е най-вдъхновеният повод за радост, която всички споделяме в нощта на празничното бдение. По време на тържествената литургия православните храмове събират хиляди поклонници, дошли да се докоснат до светлината на Благодатния огън, символ на Спасението. Точно в полунощ всички се поздравяват взаимно с „Христос воскресе!“ и чудото на Божията любов достига до сърцата на всички: Можем да кажем дори – Триумфът на любовта – отбелязва отец Добромир и допълва. – Ако кажеш на някого „обичам те“ е все едно да му кажеш ти никога няма да умреш и ще живееш вечно за мен. Това е, което получаваме от Божията любов, която ние виждаме в Христос. И когато той ни обича, Бог ни обича, защото самият Той е Любов. Ако ние отговаряме на тази любов и обичаме хората край нас, дори и враговете ни, това означава вечно съществуване в любовта. Представете си да бъдете с обичния човек във вечността. Такъв е и християнският брак. Това е нашата надежда, дори да загубим любимите си хора сега, това ще бъде за кратко. Христос ни е дал много, а от нас се иска само свободната ни воля и любов да го обичаме и да установим връзка с него. Затова Възкресението е смисълът на нашия живот.
1.1 1.2 1.3 1.4 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 2.6 2.7 2.8 2.9 2.10 2.11 3.1 3.2 3.3 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 4.8 4.9 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 6.8 7.1
In the course of nearly two millennia the Christian world has hailed the Resurrection of Christ. After the terrible torment on the cross where he died for our sins, the Son of God resurrected, in order to open the gate to salvation in a new eternal world with no pain or suffering. Their belief in life after death makes Christians face death more easily, hoping to meet their loved ones on the other side. This faith obliges them to be better, raising their soul over the material and transient world. “Maybe this is the most important event in the whole history of mankind,” says theology tutor with the Veliko Tarnovo University Dobromir Dimitrov, who is also a priest at the Sv. Velikomachenik Mina’s temple. “We have to be happy, as this is a day of victory of life over death. In this world that we live in we witness its print on everything, turning into the major problem for people. Every one of us is doomed to face it. We lose the ones we love, they lose us. If we begin to think over these issues, we see that our life is actually suffering. We see the life and death of any flower, animal and living creature. Then when God Himself who is out of time and space opted for becoming one of us, space did that choice: He was born from the virgin womb of Mother Mary, lived with us, consoled us, healed us and going through terrible suffering he died and resurrected for us – and this is a reason for the greatest joy. A path for our resurrection as well through His is opened. This is not a fest simply, but an act which ends death.” Resurrection is the main pillar of Christian faith. That is why it is a fest of the living ones and also the ones we have already lost. Father Dobromir says that the entire mankind sits on a festive table with God who has resurrected: “That is the event which we commemorate and that we participate in – it gives an answer to all of our vital questions which thrill us. It is the milestone of our relations and system of values. This is the criteria that we live under – not to opt for what’s evil, living day by day at the expense of another person. Resurrection is the gate to eternal life, as it is not logical everything to end up here. That is why Christians are happy – their common values believe that a victory over death has been scored. Take a look at the world around with all the wars, disasters and suffering. One can resist those only via the thought of salvation. Unfortunately modern media tend to impose this ritual side of the whole thing with all the meals and actions, while the core is missed. Resurrection affects our way of life and our existence beyond time and space.” That is why it is Glory Day, the way we call Easter in Bulgaria. This is our greatest reason for joy that we all share on the night of festive watch. The Orthodox temples gather thousands of pilgrims during the festive liturgy in the night of the blessed flame, symbol of Salvation. At midnight precisely everyone greets with Christ Is Risen! And the miracle of God’s love reaches all hearts. “We can even call it Triumph of Love,” Father Dobromir says and adds. “When you say I Love You to someone you say ‘you will never die for me, you will live an eternal life’. That is what we receive of God’s love that we see in Christ. When He loves us, God loves us, since He is Love Himself. If we respond to this love and love the people around, even our enemies, this means eternal existing in love. This is our hope – that even if we lose the ones we love now, it won’t last long. Jesus Christ has given us a lot, all we need is the free will to love Him and to establish this connection with Him. That is why Resurrection is the meaning of our life.” English version: Zhivko Stanchev