http___bogoposveteni.bg_index.php_2016-09-29-15-53-58_94-mart-vtorata-godina_639-21-4_1.xml
http___dimlyasthroughamirror.blogspot.com_2009_05_forgiveness.html.xml
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 1.6 1.7 1.8 1.9 1.10 1.11 1.12 1.13 1.14 1.15 1.16 1.17 1.18 1.19 1.20 1.21
Вторник ПЪРВО ЧЕТИВО Със съкрушено сърце и със смирен дух нека бъдем приети. Четене из книгата на пророк Даниил. 3, 25.34-43 В онези дни: Азария стана и взе да се моли така; отвори устата си сред огъня и възгласи: "Не ни предавай завинаги заради Твоето име и не разрушавай завета Си, не отнемай от нас милостта си, молим ти се, заради Авраам, Твоя възлюбен, заради Исаак, Твоя раб, и Израил, светия Твой, на които си казал, че ще умножиш потомството им като звездите небесни и като пясъка на брега морски. Намалени сме, Господи, в повече от всички народи и сме унижени сега по цяла земя за нашите грехове, и нямаме сега ни княз, ни пророк, ни вожд, ни всесъжения, ни жертви, ни приноси, ни тамян, нито място, да Ти принесем жертва и да намерим Твоята милост. Но със съкрушено сърце и със смирен дух нека бъдем приети; както при всесъжение на овни и юнци, както при хиляди тлъсти агнета, тъй да Ти бъде благоугодна жертвата ни днес пред Тебе; защото няма срам за ония, които се на Тебе уповават. И сега ние Те следваме от все сърце и Ти се боим и търсим Твоето лице. Не ни посрамяй, но стори с нас по Твоето снизхождение и по голямата си милост; избави ни чрез силата на чудесата Си и дай слава на името Си, Господи." Това е Божие слово. ОТПЕВЕН ПСАЛОМ Пс 24, 4вс-5ав.6-7вс.8-9 ( О: 6а) Спомни си Твоите щедрости, Господи. Покажи ни, Господи, Твоите пътища, и научи ме на Твоите пътеки. Насочи ме към Твоята истина и ме научи, защото Ти си Бог на моето спасение. O Спомни си Твоите щедрости, Господни, и твоите милости, защото са от века. По милостта Си спомни Си за Мене, по Твоята благост, Господи. O Благ и праведен е Господ, затова учи грешните в пътя Си; насочва кротките към правда, и учи кротките на Своите пътища. O СТИХ ПРЕДИ ЕВАНГЕЛИЕТО Иоил 2, 12-13 Но и сега още, казва Господ, обърнете се към Мене от все сърце, защото съм благ и милосърден. ЕВАНГЕЛИЕ Ако всеки от вас не прости на брата си, Отец няма да ви прости. Четене от светото Евангелие според Матей. 18, 21-35 В онова време: Петър се приближи до Исуса и рече: "Господи, колко пъти да прощавам на брата си, кога съгрешава против мене? До седем пъти ли?" Исус му отговаря: "Не ти казвам до седем, а до седемдесет пъти по седем. Затова царството небесно прилича на цар, който поиска да си разчисти сметката със слугите си. Когато почина той да разчиства сметката, доведоха при него едного, който му дължеше десет хиляди таланта; а понеже той нямаше, с какво да заплати, господарят му заповяда да продадат него, и жена му, и децата му, и всичко, що имаше, и да заплати; тогава тоя слуга падна и, кланяйки му се, казва: "Господарю, имай търпение към мене, и всичко ще ти изплатя." А господарят на този слуга, като се смили, пусна го и му прости дълга. Слугата пък, като излезе, намери едного от другарите си, които му дължеше сто динария, и като го хвана, давеше го и му казваше: "Изплати ми, което ми дължиш; тогава другарят му падна пред нозете му, молеше го и думаше: "Имай търпение към мене, и всичко ще ти изплатя"; но той не рачи, а отиде и го хвърли в тъмница, докле да изплати дълга. Другарите му, като видяха станалото, много се огорчиха и дойдоха, та разказаха на господаря си всичко, що се бе случило. Тогава господарят го повика и му каза: "Рабе лукави, аз ти простих целия оня дълг, защото ми се примоли; не трябваше ли и ти да се смилиш над другаря си, както и аз се смилих над тебе?" И като се разгневи господарят му, предаде го на мъчители, докле прости от сърце на брата си прегрешенията му." Това е слово Господне.
1.1 1.2 1.3 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 2.6 2.7 2.8 2.9 2.10 2.11 2.12 2.13 2.14 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 5.1 5.2
Then Peter came up and said to him, "Lord, how often will my brother sin against me, and I forgive him? As many as seven times?" Jesus said to him, "I do not say to you seven times, but seventy times seven. "Therefore the kingdom of heaven may be compared to a king who wished to settle accounts with his servants. When he began to settle, one was brought to him who owed him ten thousand talents. And since he could not pay, his master ordered him to be sold, with his wife and children and all that he had, and payment to be made. So the servant fell on his knees, imploring him, 'Have patience with me, and I will pay you everything.' And out of pity for him, the master of that servant released him and forgave him the debt. But when that same servant went out, he found one of his fellow servants who owed him a hundred denarii, and seizing him, he began to choke him, saying, 'Pay what you owe.' So his fellow servant fell down and pleaded with him, 'Have patience with me, and I will pay you.' He refused and went and put him in prison until he should pay the debt. When his fellow servants saw what had taken place, they were greatly distressed, and they went and reported to their master all that had taken place. Then his master summoned him and said to him, 'You wicked servant! I forgave you all that debt because you pleaded with me. And should not you have had mercy on your fellow servant, as I had mercy on you?' And in anger his master delivered him to the jailers, until he should pay all his debt. So also my heavenly Father will do to every one of you, if you do not forgive your brother from your heart." The basis a Christian person has for forgiving others is the forgiveness he personally experiences in Christ. The debt we owed to God is infinitely greater than the debt anyone could owe us. The penalty we owed was eternal death; instead, we get eternal life. That is why the degree to which we have been forgiven is so much greater than the degree to which we could forgive anyone else. What can anyone do to us, that we could ever compete with God in forgiving? As Paul says in Romans 8:18: "For I consider that the sufferings of this present time are not worth comparing with the glory that is to be revealed to us." The question for you is the reality of forgivenness in your life. If you truly believe God has forgiven you, this should give you the strength to forgive. It is a process of course; the more God works in our life, the more we see our utter sinfulness without Him, and just how much forgiveness our reconciliation to God required. But if this is just too far off, too lofty of an idea to base our forgiveness of others on in this "real" world, you may need to question how "real" the grace of God is in your life. "Therefore I tell you, her sins, which are many, are forgiven—for she loved much. But he who is forgiven little, loves little." If you are in Christ, forgive others as you have been forgiven. It will be an investment of confidence in God, like tithing or obeying any other call of God; surrending what is "ours" (in this case, our "right" to be angry) in confidence that what God says is true.