http___blog.robbiecooper.org_bg_2010_02_12_contact-through-images__1.xml
http___blog.robbiecooper.org_2010_02_12_contact-through-images_.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 2.6 2.7 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7
Свържи се чрез образи Наскоро един мой приятел, за вино, писател, ми каза, че една красива жена от Калифорния, който беше чел книгите му с него и дойде да го посети в Ню Йорк. Тя обичаше книгите му и исках да се срещна реалния човек. Това е една стара история, търсене на жената е много по-бързо и по-лесно, отколкото тя би била преди 30 години, но тя може да се случи във всеки един момент след изобретяването на книги и пощенски услуги. Това ме накара да мисля на котировката, и аз не мога да си спомня кой каза, че първо, че първо споделена въображаем пространство език. Седейки в на панел в Европейския парламент наскоро, слушах, благотворителни работници и академичните среди изразиха своите опасения по отношение на използването на GPS данни, кодирани в изображения, заснети на мобилни телефони. Социалните мрежи позволяват за маркирането на изображения, и сега, че GPS данни могат да бъдат кодирани в изображението и настройките за поверителност може да бъде много течности през категории като "приятели на приятели" или "Мрежи", напълно непознати могат не само да се свържете с други хора чрез имиджа си, но разберете, където изображението е взето. И тогава, разбира се, има Google Earth, която е карта, направен изцяло от изображения. Тя изглежда като една естествена еволюция, че световете на текст, данни и изображения ще се слеят в един виртуален свят. В известен смисъл, разбира се, те вече имат по интернет, но мисля повече по линиите на вида на виртуалния свят, че Уилям Гибсън представял. Second Life има погрешна, защото опитите да се правят пространства, които отразяват реалните световни бизнес, марки и т.н. явно са разведени от реална информация, география и реални събития. RL / SL събития, които се опитват да се слеят двете са комично несръчност. Пространство, което мисля за би трябвало да бъде предимно визуално. Но като се има предвид нарастващата мрежа от данни и linkability на общопрактикуващите лекари, текст, визуални и други видове данни, тя може да бъде визуален свят, който всички ние допринасяме с нашите телефони с камера и други устройства. Представете си един свят, където всички изображения са портали в един виртуален свят. Така, например, можете да прочетете историята на първа страница на вестника на таблета ви устройство, което ви позволява да се движите в образа, който илюстрира. Или също така, изображение на социалната мрежа албум на приятел. Можете да отидете в изображението, около ъглите, можете да кликнете върху изображения на хора и изпращане на съобщения до тях чрез социалната мрежа. Хората вече използват изображения на себе си, тъй като аватара си, но какво ще стане, ако всеки образ на вас автоматично вашия аватар? Контекста на новина или приятел, може да бъде изоставен в полза на нов контекст и нова перспектива. Причината, поради която тази идея прави космите по врата ми се изправи, е така, защото това е по същество една еволюция на това, което вече е бил там в продължение на много години.
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 2.6 2.7 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7
Contact through images Recently a friend of mine, a wine writer, told me that a beautiful woman from California who’d read his books contacted him and came to visit him in New York. She had loved his books and wanted to meet the real person. It’s an old story, the woman’s search was much quicker and easier than it would have been 30 years ago, but it could have happened at any point after the invention of books and the postal service. It made me think of the quote, and I can’t remember who said it first, that the first shared imaginary space was language. Sitting in on a panel at the European Parliament recently, I listened as charity workers and academics voiced their concerns regarding the use of gps data encoded in images taken on mobile phones. Social networks allow for tagging on images, and now that gps data can be encoded in the image, and privacy settings can be very fluid over categories such as “friends of friends” or “networks”, complete strangers can not only contact other people through their image, but find out where the image was taken. And then of course there’s Google Earth, which is a map made entirely from images. It seems like a natural evolution that the worlds of text, data and images will merge into a virtual world. In a way of course they already have on the internet, but I’m thinking more along the lines of the kind of virtual world that William Gibson envisioned. Second Life has it wrong because the attempts to make spaces that mirror real world businesses, brands etc are manifestly divorced from real information, geography and real events. RL/SL events that attempt to merge the two are comically clunky. The space that I’m thinking about would have to be primarily visual. But given the increasing networking of data and the linkability of gps, text, visual and other types of data, it could be a visual world that we all contribute to with our camera phones and other devices. Imagine a world where all images are portals into a virtual world. So, for example, you read a story on the front page of the newspaper on your tablet device, which allows you to move around in the image that illustrates it. Or likewise, an image on a friend’s social network album. You can go forward in the image, around corners, you can click on the images of people and send messages to them via their social network. People already use images of themselves as their avatar, but what if every image of you was automatically your avatar? The context of the news story or the friend could be abandoned in favour of a new context and a new perspective. The reason why this idea makes the hairs on my neck stand up, is because it’s essentially an evolution of what has already been there for many years.