http___bogoposveteni.bg_index.php_2016-09-29-15-53-58_82-2016-12-31-07-47-09_319-8-01_1.xml
http___lakevillaumc.org_thursday-s-ttjan-18.html.xml
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 1.6 1.7 1.8 1.9 1.10 1.11 1.12 1.13 1.14 1.15 1.16 1.17 1.18 1.19 1.20 1.21 1.22 1.23 1.24 1.25 1.26
Година II ПЪРВО ЧЕТИВО Съперницата й много огорчаваше Анна, задето Господ бе заключил утробата й. Начало на първата книга на Самуил. I Цар 1,1-8 Имаше един човек от Раматаим - Цофим, от Ефремовата планина, името му беше Елкана, син на Иерохама, син на Илия, син на Тоху, син Цуфов - ефратец. Той имаше две жени: едната се казваше Анна, а другата Фенена. Фенена имаше деца, Анна пък нямаше деца. И в определени дни този човек отиваше в града си да се поклони и принася жертва на Господа Саваот в Силом; там бяха Илий и двамата му синове Офни и Финеес, свещеници на Господа. В деня, когато Елкан принасяше жертва, даваше части на жена си Фенена и на всичките си синове и дъщери; на Анна пък даваше особена част, понеже обичаше Анна, макар че Господ бе заключил утробата й. Съперницата й я много огорчаваше, та я караше да роптае, задето Господ бе заключил утробата й. Тъй биваше всяка година, когато тя отиваше в дома Господен; онази я огорчаваше, а тази плачеше и не ядеше. И рече й Елкана, мъж й: "Анно, защо плачеш и защо не ядеш, и от какво тъжи сърцето ти? Не струвам ли аз за тебе повече от десет сина?" Това е Божие слово. ОТПЕВЕН ПСАЛОМ Пс 115,12-13.14 и 17.18-19 (О: 17а) На Тебе, Господи, ще принеса хвалебна жертва, или: Алилуя. Какво да въздам на Господа за всичките му благодеяния към мене? Чашата на спасението ще приема, и името Господне ще призова. O Моите оброци ще дам на Господа пред целия негов народ. На Тебе ще принеса хвалебна жертва и името Господне ще призова. O Моите оброци ще дам на Господа през целия негов народ, в дворите на дома Господен, посред тебе, Иерусалиме! O АЛИЛУЯ Мр 1-15 O Алилуя. Наближи царството Божие, казва Господ, покайте се и вярвайте в Евангелието. O Алилуя. ЕВАНГЕЛИЕ Покайте се и вярвайте в Евангелието. Четене от светото Евангелие според Марко. 1,14-20 След като бе предаден Иван, Исус дойде в Галилея и, проповядвайки благовестието за царството Божие, казваше: "Времето се изпълни, и наближи царството Божие: покайте се и вярвайте в Евангелието." А като вървеше покрай Галилейското море, видя Симона и брата му Андрея да хвърлят мрежа в морето, понеже бяха рибари. И рече им Исус: "Вървете след Мене, и Аз ще ви направя да бъдете ловци на човеци." И те веднага оставиха мрежите си и тръгнаха след Него. И като отмина малко, Той видя Якова Зеведеев и брата му Иван, също в кораб, да кърпят мрежите си; и тозчас ги повика. И те оставиха баща си Зеведея в кораба с надничарите и тръгнаха след Него. Това е слово Господне.
1.1 2.1 3.1 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 5.6 5.7 5.8 5.9 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 6.8 6.9 7.1 7.2 7.3 8.1
Thursday's Thought for Sunday's Service January 18, 2018 Dear Friends, This week’s Thursday’s Thought for Sunday’s Service is based upon Mark 1:14-20: “After John was put in prison, Jesus went into Galilee, proclaiming the good news of God. “The time has come,” he said. “The kingdom of God has come near. Repent and believe the good news!” As Jesus walked beside the Sea of Galilee, he saw Simon and his brother Andrew casting a net into the lake, for they were fishermen. “Come, follow me,” Jesus said, “and I will send you out to fish for people.” At once they left their nets and followed him. When he had gone a little farther, he saw James son of Zebedee and his brother John in a boat, preparing their nets. Without delay he called them, and they left their father Zebedee in the boat with the hired men and followed him.” Why would a person respond to Jesus? Is there some reason that stands apart from any other? The group Jesus initially attracted came from the seashore… fishermen, ordinary in every respect. It’s amazing how easily the disciples dropped their nets to follow Him. Why did they do this? Didn’t they care about those they left behind? What about how they would live, what they would eat from day to day? The persuasive power of Jesus must have been something to witness. But, I wonder if it’s not just a phenomenon from ancient days. Would it be like the reason which causes a modern-day seeker to follow Christ, where one might perceive some questions to ask about God; to be inspired to find greater insight and understanding? In any case, it speaks to a lasting impact Jesus has had in addressing a persistent hunger we all experience. Whatever we ultimately see in him, there seems to be a graceful action that snags the heart. Rev. Richard Wagner