http___bnr.bg_post_100982848_konstantin-kostov-za-svoite-uchiteli-za-muzikata-i-poslednia-proekt-s-balgarski-muzikanti_forceFullVersion_1_1.xml
http___bnr.bg_en_post_100983026_konstantin-kostov-about-his-teachers-music-and-his-latest-project-with-bulgarian-musicians.xml
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 1.6 1.7 1.8 2.1 2.2 2.3 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 5.6 5.7 5.8 5.9 5.10 5.11 5.12 5.13 5.14 5.15 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 8.1 9.1 9.2
Константин Костов е концертиращ джаз пианист и преподавател в Hochschule fur Musik und Theater Munchen – Университета за музика и сценични изкуства в Мюнхен. Свирил е в много градове на Германия и Япония, както и в Русия, Италия, България. Знае немски, английски, полски, руски, сръбски, малко японски. В края на април Константин взе участие в концертния проект Jazz Migrations, представящ наши пианисти, които живеят в чужбина. През последните години Константин работи и в Полша, където активно се изявява с полски джаз музиканти. С двама от тях той беше на сцената на „Джаз форум“-Стара Загора преди дни. Това са певицата Агниешка Хекиерт и Сезари Конрад (ударни инструменти), както и Радослав Славчев (бас). Споделя, че предпочита modern jazz, crossover jazz, folk jazz, неравноделните ритми и източната мелодика. Константин е роден във Враца, в много добро семейство, което му осигурило прекрасна среда за развитие, според собствените му думи. В младостта си баща му учил тромпет в Музикалната академия в София, но след това завършил право. Константин започва занимания с пиано в родния си град при Петър Карагенов, продължава образованието си в Плевен. Константин Костов Имаше тогава методисти, които обикаляха музикалните школи из страната, прослушваха учениците и си избираха деца, с които да работят от време на време – разказва той. Тогава за Враца отговаряше Елеонора Карамишева – дългогодишен преподавател по пиано в Музикалното училище в Плевен. Започна да се занимава с мен от малък, след това продължих при нея и в Музикалното училище. Още преди да замина за Плевен, открих за себе си джаза. След промените през 1989 г. Милчо Левиев се завърна от Щатите, имаше поредица от концерти, дойде и във Враца. Изпълни „Рапсодия в синьо“ от Гершуин с Врачанската филхармония. Билетите бяха разпродадени, но моят учител по пиано ми отстъпи своя – голям жест, който още помня. Тогава за пръв път чух пианист да свири на живо джаз и се влюбих в тази музика. По-късно, в Академията в София, бях в класа на проф. Юлия Ценова – много артистичен човек, интересен композитор, страхотен контакт имах с нея. След това заминах за Мюнхен, мечтата ми беше да уча при Леонид Чижик – един истински титан в джаз пианото. Беше много трудно да попаднеш в неговия клас и беше огромно щастие, че ме прие. С него имам особена връзка, той ми е като баща. И до ден-днешен се виждаме, разговаряме, свирим. След като завършва Академията в Мюнхен, Константин се явява на конкурс за преподавател и от 2008 г. има клас по джаз пиано. Водя също комбо, трио и различни състави, а посоката е модерен джаз и неравноделни ритми – казва той. Обича и българските класици, затова авторските му пиеси често са върху теми от техни произведения. За мен джазът е най-свободното изкуство, всякакъв вид музика може да се преработи и да стане джаз. Правил съм дори пиеса на Панчо Владигеров, както и „Вариации върху „Дилмано Дилберо“ на сина му – Александър Владигеров. През 2010 г., с тогавашното ми трио, се явихме на един много голям конкурс – Terem Crossover Competition в Санкт Петербург. Участваха 86 групи от цял свят. Именно с „Дилмано Дилберо“ спечелихме второ място и специалната награда на публиката. Един от проектите на Константин се нарича Consolation (“Утеха“), съдържа девет пиеси и е посветен на двете му деца, които през последните години живеят на хиляди километри от него. Те са наполовина японци, наполовина роми – като мен. Но не знаят, бяха малки… Затова избрах да им го кажа с една специална пиеса, която написах – „Шукар“, което означава „хубаво“ на майчиния ми език.
1.1 1.2 1.3 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 3.1 3.2 3.3 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 4.8 4.9 4.10 4.11 4.12 4.13 4.14 5.1 5.2 5.3 6.1 6.2 7.1 7.2 7.3 7.4 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 9.1
Konstantin Kostov is a concertizing jazz pianist and professor at Hochschule fur Musik und Theater in Munich, Germany. He has given concerts in many cities in Germany and Japan, as well as in Russia, Italy and Bulgaria. He speaks German, English, Polish, Russian, Serbian, a little bit of Japanese and one more language that we will mention below. At the end of April Konstantin joined the concert project Jazz Migrations presenting Bulgarian pianists who live abroad. In the recent years he has been working in Poland and has teamed up with a few Polish jazz musicians. With two of them Konstantin was on stage during the Jazz Forum Festival in the southern Bulgarian city of Stara Zagora a few days ago. There he partnered with Agnieszka Hekiert and Cezary Konrad (percussions) and with Radoslav Slavchev (bass). He tells us he that he prefers modern jazz, crossover jazz, folk jazz, the uneven beats and eastern melodies. Konstantin Kostov was born in Vratsa, Northwestern Bulgaria, to a family that gave him their very best for a good start in life. As a young man his father was trained in trumpet at the Music Academy in Sofia but later graduated law. Konstantin Kostov received piano training in his home town where he was taught by Petar Karagenov, and later continued his education in the northern Bulgarian city of Pleven. “There were specialists who were touring the music training centers in Bulgaria, held auditions and selected the children they would work with,” he says. “In charge of Vratsa was Eleonora Karamisheva, a long-standing piano teacher at the Pleven Music School. She started giving me lessons and I later went to that school and to her class. But even before going to Pleven, I discovered jazz. In the aftermath of the democratic changes in Bulgaria in 1989, Milcho Leviev was back from the United States and gave a series of concerts. One of them was in Vratsa. He performed Rhapsody in Blue by George Gershwin with the Vratsa Philharmonic. The tickets were sold out but my piano teacher gave his own ticket to me – a great gesture I will always remember. For the first time I listened to a pianist playing jazz live and I fell in love with this music. Later on, at the Academy in Sofia, I was trained in the class of Professor Julia Tsenova – a very artistic person, an interesting composer – and someone with whom I had very good communication. Then I went to Munich and my dream was to study with Leonid Chizhik– a great name in jazz piano. It was hard to get selected for his class and I was very happy that he admitted me. I have a special relationship with him, he is like my father. To this very day we see each other, talk and play.” After he graduated the Academy in Munich, Konstantin Kostov applied for a faculty job and today leads a class in piano. “I also lead combo, trio and various groups but the focus is modern jazz and uneven beats,” says he. He has a soft spot for Bulgarian classic composers and his compositions are often based on themes borrowed from their works. One of Konstantin Kostov’s projects is entitled Consolation. It features nine pieces dedicated to his two children who live thousands of kilometers away from their dad. “They are half-Japanese and half-Roma, because I am Roma. They are not aware of this, because they have lived away from me since early age. So, I decided to tell them about it with a special piece I wrote – Shukar. In my mother tongue it means ‘good’, ‘nice’.” Konstantin Kostov is convinced that the style of playing music is telltale about a man, his ways with people, his philosophy and aesthetic views. For the project Jazz Migrations in April he chose to play with Hristo Yotsov (drums) and Dimitar Karamfilov (double bass). “To me Hirsto is an incredible musician – apart from an accomplished instrumentalist he is also a very good composer. I think he is the finest drummer in Bulgaria. With him and with Dimitar we had really good communication and I am sure that we are going to play together again.” English Daniela Konstantinova