http___blog.veni.com__m_201002_2.xml
http___blog.veni.com__cat_25_1.xml
1.1 2.1 3.1 4.1 5.1 6.1 7.1 7.2 7.3 8.1 9.1 9.2 10.1 10.2 10.3 11.1 11.2 11.3 12.1 13.1 13.2 13.3 13.4 14.1 15.1 16.1 16.2 16.3 16.4 16.5 17.1 18.1 19.1 19.2 20.1 21.1 22.1 23.1 24.1 24.2 24.3 24.4 24.5 25.1 26.1 26.2 26.3 26.4 26.5 27.1 27.2 27.3 27.4 27.5 27.6 27.7 27.8 27.9 28.1 28.2 29.1 30.1 31.1 31.2 31.3 32.1 33.1 34.1 34.2 34.3 34.4 34.5 35.1 35.2 35.3 36.1 37.1 37.2 37.3 37.4 37.5 38.1 38.2 38.3 38.4 38.5 38.6 38.7 39.1 40.1 40.2 40.3 40.4 40.5 40.6 40.7 41.1 41.2 42.1 43.1 43.2 43.3 43.4 43.5 43.6 43.7 44.1 45.1 45.2 46.1 47.1 48.1 48.2 48.3 48.4 48.5 49.1 49.2 49.3 49.4 49.5 49.6 49.7 49.8 49.9 50.1 50.2 50.3 51.1 51.2 51.3 51.4 51.5 52.1 52.2 52.3 52.4 52.5 53.1 53.2 53.3 54.1 55.1 55.2 55.3 55.4 56.1 56.2 56.3 57.1 57.2 58.1 58.2 58.3 58.4 59.1 60.1 60.2 61.1 61.2 62.1 62.2 62.3 62.4 62.5 62.6 62.7 63.1 63.2 63.3 63.4 63.5 63.6 64.1 64.2 64.3 65.1 65.2 66.1 67.1 68.1 69.1 70.1 71.1 72.1 72.2 72.3 72.4 72.5 73.1 74.1 74.2 75.1 76.1 76.2 77.1 78.1 79.1 81.1 81.2 81.3 82.1 84.1 85.1 86.1 87.1 88.1 89.1 90.1 91.1 92.1 93.1 94.1 94.2 95.1 96.1 97.1 98.1 99.1 99.2 100.1 101.1 102.1 103.1 104.1 105.1 106.1 107.1 108.1 109.1 109.2 110.1 111.1 112.1 112.2 112.3 112.4 113.1 113.2 113.3 113.4 113.5 113.6 114.1 114.2 114.3 115.1 116.1 117.1 117.2 117.3 118.1 118.2 118.3 119.1 120.1 121.1 122.1 123.1 124.1 125.1 126.1 127.1 128.1 129.1 129.2 129.3 130.1 131.1 132.1 133.1 134.1 134.2 135.1 136.1 136.2 137.1 137.2 137.3 137.4 137.5 138.1 139.1 140.1 141.1 142.1 142.2 142.3 142.4 143.1 144.1 145.1 145.2 146.1 147.1 147.2 148.1 149.1 150.1 150.2 151.1 152.1 153.1 154.1 155.1 156.1 156.2 157.1 157.2 158.1 159.1 159.2 160.1 161.1 161.2 162.1 163.1 163.2 164.1 165.1 165.2 166.1 166.2 167.1 168.1 169.1 169.2 170.1 171.1 171.2 172.1 172.2 173.1 174.1 175.1 175.2 176.1 177.1 178.1 179.1 180.1 180.2 181.1 181.2 182.1 182.2 183.1 184.1 185.1 185.2 186.1 187.1 187.2 188.1 189.1 190.1 191.1 192.1 192.2 193.1 194.1 195.1 195.2 196.1 197.1 197.2 198.1 199.1 200.1 201.1 201.2 202.1 203.1 204.1 205.1 206.1 206.2 207.1 208.1 208.2 209.1 210.1 211.1 212.1 212.2 213.1 213.2 214.1 215.1 216.1 217.1 217.2 218.1 219.1 220.1 220.2 221.1 221.2 222.1 223.1 224.1 225.1 225.2 226.1 227.1 227.2 228.1 229.1 230.1 231.1 232.1 233.1 233.2 234.1 235.1 236.1 236.2 237.1 238.1 238.2 239.1 240.1 240.2 241.1 242.1 243.1
Personal blog | Личен блог Повод за това ми даде статията на Иво Атанасов в “Дума“, в която между друго се казва: В сайта на Агенцията за приватизация все още може да се види това съобщение: Август 2003 Адвокатите на купувача на БТК смятат, че има сделка Надзорният съвет ще се произнася по стария договор с променени цифри Поне с 20 дни е отложена развръзката за приватизацията на 65% от БТК. Цялата документация по сделката с “Вива венчърс” ще бъде внесена от изпълнителния съвет за одобрение от надзорния съвет на Агенцията за приватизация до няколко дни. 15 календарни дни пък е срокът, в който надзорниците трябва да се произнесат по двустранно парафирания договор за приватизация и по съпътстващите го документи, съобщи шефката на пресцентъра на агенцията Анна Русчева. Тя уточни, че няма да се внася нов договор с кандидат-купувача, а старият, но с променени цифри. Правителството поиска увеличаване на цената с 20 млн. евро - до 230 млн. евро, отказ от 65 млн. евро дивидент на компанията за 2002 г., да се намали броят на съкратените с 2000 души и да се ускори инвестиционният процес. “Вива венчърс” прие безусловно всички искания на държавата и декларира това в обвързващ документ до АП. Въпреки това надзорният съвет в петък указа на изпълнителния съвет да внесе цялата документация по сделката, по чиято законосъобразност трябва да се произнесе. Решението бе взето от трима надзорници от НДСВ и 1 от ДПС. Представителите на БСП и СДС се въздържаха от гласуване. Междувременно вчера “Вива венчърс” подаде жалба до Върховния административен съд срещу решението на надзорниците, за да установи дали то е индивидуален административен акт. В случай че не е, значи в петък е имало мълчаливо одобрение на сделката с “Вива венчърс”, казаха вчера от фирмата. От АП обявиха, че това е “вътрешнослужебно разпореждане, издадено от един орган на управление до друг, в рамките на едно юридическо лице”. КОНТРА “Интернет-общество България” подаде сигнал до Националната следствена служба срещу действията на изпълнителния съвет на Агенцията за приватизация, съобщи шефът на организацията Вени Марковски. Според него след разследване може да се повдигне обвинение по чл. 219 и 220 от НК за престъпления по служба. Марковски смята, че изпълнителният съвет е укрил от надзора, че “Вива венчърс” не отговаря на условията за участие в приватизацията на БТК. Другото провинение било, че купувачът се канел да прибере дивидента от дейността на БТК за 2003 г. В Интернет има множество документи, вкл. и стенограми от пресконференции и др.п. Историята с няколко думи: “Интернет общество – България” подаде жалба срещу решението на АП за избор на “Вива Венчърс” за купувач на БТК през 2002 г., съдът каза, че нямаме правен интерес. Прокуратурата подаде жалба, съдът каза, че те имат интерес, но били изпуснали срока. Прокуратурата спря изпълнението на сделката по приватизацията, НДСВ промени Наказателния кодекс и отне тези правомощия от прокуратурата. Надзорния съвет на АП, който трябваше да одобри сделката удобно замълча в двуседмичния срок и единствено в “Труд” се появи материал, в който ние ясно казвахме, че Надзорният съвет има пълното право да прекрати сделката след всички установени нередности. Надзорният съвет направи нещо друго, описано подробно в “Капитал”. Сега, ако имахме нормална прокуратура и МВР, те щяха да издирят всички документи по сделката за приватизацията на БТК и да потърсят отговорност от хората, с чието участие бе извършена най-скандалната приватизация в България – по-скандална от тази на авиокомпания “Балкан” или на “Кремиковци”. В цялата история имаше и такива забавни случки като това мое посещение в следствието. Но в цялата история не бива да забравяме и ролята на Върховния административен съд и едно разследване би трябвало да изясни и неговата роля с тълкуването му за “правен интерес”, както и с това кой и как е разглеждал конкретните дела. Константин Пенчев, шефът на ВАС, обикновено е много словоохотлив, когато говори за другите съдии, но би било добре да го чуем да коментира и собствения си съд. Или може би е по-добре на всичко това да се сложи пепел? Жеко Колев е човек, имащ профил във “Фейсбук”, където се и срещнахме покрай групата против отпадането на забраната за пушене в обществените заведения. Той си е направил труда да изпрати цитираното по-долу писмо по електронната поща на следните адреси в ПП ГЕРБ: pr@gerb.bg, info@gerb.bg, international@gerb.bg, vazrajdane@gerb.bg, t_georgieva@gerb.bg, jeni.aleksieva@gerb.bg, zemedelie@gerb.bg, pernik@gerb.bg, zemen@gerb.bg, pr@gerb.bg, sliven@gerb.bg, dobrich@gerb.bg, varna@gerb.bg, sofia@gerb.bg, plovdiv@gerb.bg, gabrovo@gerb.bg, burgas@gerb.bg, bankia@gerb.bg, dobrich@gerb.bg, jeni.aleksieva@gerb.bg, oborishte@gerb.bg, vazrajdane@gerb.bg, iskar@gerb.bg, poduiane@gerb.bg, serdika@gerb.bg, slatina@gerb.bg, sredec@gerb.bg, kremikovci@gerb.bg, vitosha@gerb.bg, izgrev@gerb.bg, krasno_selo@gerb.bg, lozenec@gerb.bg, mladost@gerb.bg, triadica@gerb.bg, studentski@gerb.bg, pancharevo@gerb.bg, ovcha_kypel@gerb.bg, vrabmica@gerb.bg, krasna_poliana@gerb.bg, lulin@gerb.bg, ilinden@gerb.bg, nadejda@gerb.bg, vidin@gerb.bg, montana@gerb.bg, vratza@gerb.bg, pleven@gerb.bg, veliko.tarnovo@gerb.bg, ryse@gerb.bg, razgrad@gerb.bg, silistra@gerb.bg, dobrich@gerb.bg, mkunina@abv.bg, lovech@gerb.bg, gabrovo@gerb.bg, targovishte@gerb.bg, shumen@gerb.bg, pernik@gerb.bg, stara.zagora@gerb.bg, plovdiv_oblast@gerb.bg, burgas@gerb.bg, kiustendil@gerb.bg, gerb_pazardjik@abv.bg, blagoevgrad@gerb.bg, smolian@gerb.bg, kurdjali@gerb.bg, gerb_haskovo@abv.bg, iambol@gerb.bg, primeminister@government.bg, PRESS-OFFICE@MINFIN.BG, press@mrrb.government.bg, mlsp@mlsp.government.bg, PRESSCNTR@MOD.BG, iprd@mfa.government.bg, press_mon@mon.bg, press@mc.government.bg, feedback@moew.government.bg, info@youthsport.bg, PUBLIC@mi.government.bg, press@mt.government.bg Публикувам писмото с разрешение от автора му. Обръщението е най-вече към тези от вас, които искат България възможно най-скоро да заприлича на истинска европейска държава. Облекчаването на режима срещу тютюнопушенето на обществени места, който трябва да влезне в сила от първи юни тази година е крачка към Азия, а глупостите, че режимът е строг само във Великобритания и Ирландия могат да бъдат казани единствено от тенденциозно настроени хора или от такива, които не са обикаляли достатъчно Европа. На други места, въпреки че са оставили някои вратички за собствениците на заведения, те са толкова малки и контролът и санкциите са толкова строги, че резултатът на практика е отново пълна забрана. Един пример за това е Италия, където е изключително рядко може да се намери ресторант, който да е направил нужната инвестиция, за да има все пак малка зала за пушачи, а във всички останали заведения, като дискотеки, барове, кафенета, а да не говорим за други обществени помещения, не се пуши. В България да се въведе режим, който да оставя място за интерпретации, означава да не се промени нищо. Лично аз мога да направя много компромиси, но не мога да подкрепя държавно управление, което съзнателно смята да остави статистиката за инфарктите и рака на белия дроб една от най-драматичните в Европа и изобщо едно управление, което трови собствения си народ. Не по-малко ме дразни и фактът, че по този начин оставяте държавата да остане от „селски тип”, като с това съвсем нямам в предвид, че насърчавате земеделието и развитието на малките населени места (което би било нещо чудесно), а че отново ни правите символ на простотията и на провинциализма, с които повечето българи са свикнали и изобщо не могат да схванат, че има някакъв проблем. Когато обаче дойде някой отвън просто ни поглежда и след секунда си казва „господи този добитък още колко път трябва да извърви, за да се превърне в цивилизован народ”. До скоро основен индикатор, който използваха несъзнателно истинските европейци, за да забележат липса на цивилизованост у нас, беше да видят жеста как някой си хвърля небрежно обелката от вафла на улицата, а сега ще започне да бъде гледката от хора пушещи в затворено пространство. Да, ама имало още европейски държави където се пуши! Ами защо поне веднъж не направите така, че да не чакаме последни да минем от другата страна на цивилизационната бариера? Оправданието с икономическата криза и какъв удар ще нанесе законът по хората в бизнеса със заведения е абсолютно необосновано. Всички заведения ще бъдат поставени при едни и същи условия и ще трябва да се конкурират на базата на други фактори. Всички вече свикнаха да се виждат с приятели и познати по заведенията, а не по битови събирания, така че никой няма да се затвори вкъщи и да стане асоциално животно само защото като отиде на заведения и му се прииска да запали цигара, ще се наложи да излезе за две минутки навън. Просто ще престане да пали цигара след цигара, а за два часа ще изпуши едва две, три цигари. Фалити на заведения няма да има, а ако се притеснявате толкова много да не би случайно да им падне малко оборотът, мисля че е крайно време и в това отношение българите да се доближат до Европа и да почнат да харчат малко по-малко за цигари и алкохол и малко повече за други стоки. Не се поколебахте да ударите хазарта и проституцията, а в момента смятате да клекнете пред един десет пъти по-сериозен проблем за цялото общество. Каква е логиката? Да не започнат хората да си мислят, че и на вас някакъв обръч ви пречи да взимате правилните решения? Нали се водехте от народното мнение – първо, където и да погледна статистика, болшинството подкрепя строгите мерки срещу тютюнопушенето и второ виждам, че който подкрепя мерките срещу тютюнопушенето го прави много по-страстно и всеотдайно, отколкото защитниците на цигарите, които в общи линии нехаят или осъзнават вътре в себе си, че това е все пак правилният път въпреки личните им предпочитания. С това писмо слагам началото на подкрепата ми за всички кампании срещу тютюнопушенето, които ще подпомагам въпреки натовареното ми ежедневие. Вярвам в ГЕРБ, но ако ни предадете в борбата срещу тютюнопушенето, мога само да ви обещая, че няма да излезете от ситуацията без да платите висока политическа цена. Поздрави, Жеко Колев (Това беше статия, писана в края на декември 2009 г. и началото на януари 2010 г., за сп. “Правен свят”. Междувременно някои неща се измениха, но тя запазва актуалността си – б.м., Вени Марковски) „Наред със засилване ролята на прокурора трябва да се ограничи възможността на други служби в МВР да искат прилагане на СРС.“ (тук и по-долу цитатите в кавички, с такъв шрифт и в сиво каре са от зам.-министъра на вътрешните работи Веселин Вучков – б.м., Вени Марковски) Чувате ли един странен шум и тропот? Дум-дум-дум? Американският политик Бенджамин Франклин се върти в гроба си, защото в последните седмици неговите думи за свободата и сигурността се използват от кого ли не. В България. През 1775 г. той написва следното „They who can give up essential liberty to obtain a little temporary safety, deserve neither liberty nor safety.” В превод на български, „Тези, които се отказват от основните си свободи, за да получат малка временна сигурност, не заслужават нито свободата, нито сигурността“. Поводът за толкова честото използване на думите на шестия американски президент са предложените от МВР промени в Закона за електронните съобщения (ЗЕС), придобили гражданственост като „Закон за безконтролното следене в Интернет“. Докато тази статия бъде публикувана, законът най-вероятно ще е минал и на второ четене в Парламента, а съдейки по бързината, с която се прокарва, може дори да е излязъл в „Държавен вестник“, да се прилага, а и да има няколко стотици арестувани заподозрени. За осъдени няма да говорим, че като знаем качествата на доказателствата, предоставяни от полицията, това е все едно да говорим за въже в къщата на обесения. Мислех да пиша за слабостите на законопроекта, но понеже не е ясно какво точно ще се гласува в пленарната зала в началото на януари, по-добре е да се спра върху митовете, които МВР размахва като бостанско плашило, за да оправдае желанието си да използва ботушите, нагайките и микрофоните срещу Интернет потребителите. Длъжен съм да направя уговорката, че нито аз лично, нито „Интернет общество – България“ се занимаваме с мобилни комуникации и затова ще се спрем само върху законопроекта, що се отнася до Интернет. Така, впрочем, ще се видят и още по-ясно недъзите на този законопроект, който е създаден с илюзорната надежда, че знаейки къде се е намирал един телефонен апарат в даден момент, ще може да се докаже, че и собственикът му е бил на същото място. И нито един от авторите на законопроекта не се е замислил, че в Интернет това е още по-илюзорно, защото нито един съд не може да приеме доказателството, че щом от един IP адрес се е вършило нещо, то непременно лицето, посочено от полицията го е вършило. С посочените по-долу примери ще се види ясно неспособността на защитниците на законопроекта да посочат как той ще им свърши желаната работа в Интернет. От което може лесно да се направи извод, че желаната работа не е тази, която се прокламира в мотивите, а друга – контролиране на това кой какво прави в Интернет. В подкрепа на законопроекта се чуха какви ли не аргументи, при това – забележете! – повечето са с примери от мобилните оператори. Явно някой в МВР се прави на Мирча Кришан – румънски комик, известен по времето, когато в България Държавна сигурност подслушваше телефоните без никакви разрешения. Въпросният Кришан имаше една приказка за ученика, който знаеше един-единствен урок – за краставицата. И каквото и да го питаше учителката, той непрекъснато извърташе разговора към краставицата. Така и МВР – въртят, сучат, но все за мобилните оператори говорят. Вижте сами посочените по-долу примери. МВР: Може би днес съмненията са, че може да се върви към злоупотреба, но ние гарантираме, че няма да се допускат подобни злоупотреби. На практика: гаранциите се дават не от управляващите, а от закона. Промените в ЗЕС предвиждат един текст, който може да се приеме за някаква смешна гаранция – с допълнителен текст в чл. 360 НК се въвежда наказателна отговорност от пробация или година затвор за служителите на МВР, които разкрият – забележете – само трафични данни! Т.е. за разкриването на други данни наказателна отговорност няма! Нещо повече – един от сериозните експерти в екипа на ГЕРБ по темата е писал през 2008 г., че гаранциите трябва да се дават от апелативните съдилища, при това от председател или зам.-председател. Само че днес МВР иска по-слаби гаранции – от упълномощени съдии от районните съдилища. Не е нужно да обяснявам точно на читателите на „Правен свят“ каква е разликата. По същество, единствената гаранция е, че ще има злоупотреби – именно поради липсата на гаранции за защита на правата на гражданите. „Разрешението за СРС следва да се дава от по-високо ниво в съдийската йерархия. Това би могло да бъде председателят на Апелативния съд или негов заместник.“ МВР: трябва да знаем кога кой къде е бил, това не са лични данни. Трябва да напомним на МВР, че българската конституция защитава личната неприкосновеност, от която личните данни са само частен аспект. А следенето на трафични данни е несъмнено и съществено навлизане в личната сфера на гражданите, както вече многократно експертите на международните правозащитни организации обясняват на правителствата. В Интернет нарушаването на личната неприкосновеност се извършва технологично по различен начин в сравнение с проследяването при мобилните услуги. В Интернет „връзка“ във вида, в който съществува при телефоните… просто няма. Човек стои доста често свързан към Интернет нон-стоп, няма вдигане на слушалката, няма набиране на телефонен номер. В Интернет няма и идентификатор на ползвани клетки. За сметка на това има отворени десетки или стотици сесии, през които върви какво ли не – поща, уеб, файлове, видео, телевизия, радио… Има и безплатни wi-fi мрежи, в които всеки може да се включи чрез телефона или лаптопа си; има и начини за промяна на адреса на мрежовата карта на компютъра… Дори да се абстрахираме от това, че част от личните данни, описани в законопроекта, не съществуват в Интернет, пак не става ясно кой и как ще ограничи какво точно ще събира чрез интерфейса МВР, защото МВР ще има достъп до целия трафик, а не само до установените за мобилните оператори и описани в законопроекта данни. Примерите с обикновеното хартиено писмо, което имало адрес на получателя и подателя и всеки можел да го прочете на плика са абсолютно неадекватни за Интернет – в Интернет адресите, както и самото съдържание на писмото „вървят“ заедно. Не можеш да видиш получателя, без да видиш съдържанието на писмото, особено когато си „закачен“ чрез интерфейса към мрежата на Интернет-оператора. Депутатът от ГЕРБ Доброслав Димитров отговаря на въпрос във вестник „Сега“: А ако даден човек влиза по всяко време, когато си поиска? Е, ще може. Но надявам се да не го прави. Защото има доста голяма санкция – до 1 г. пробация, както и между 1000 и 5000 глоба. Освен това по всяко време реално могат да се сравняват тези негови влизания в системата с броя на дадените от съдии разрешителни. Ако има разлика, ще се види кой служител го е направил, защото е с лична парола, а не с обща. Добре сте прочели: г-н Димитров се „надява“ служителите да не злоупотребяват. Правоприлагането не може да крепи ефективността си върху надеждата на законодателя. Необходими са ефективни писани законови гаранции. Според г-н Димитров санкцията била голяма – една година пробация. Но той не ни казва как при такава всъщност ниска санкция ще може да бъде установена злоупотреба? При днешното наличие на триста хиляди искания (през 2008 г.) за следене на трафичните данни плюс утрешния интерфейс, той ще бъде в работен режим нон-стоп все по някое дело, преписка или проверка. И никой – никой! – няма да знае дали в момента служителите следят обектите, които им е възложено да следят или се занимават със следене на други граждани. Като не забравяме това, за което информираме в предишния параграф, че никой няма да може да гарантира, че се прихваща само информация от кого и до кого си кореспондира Интернет потребителят. Депутатът от ГЕРБ Димитър Лазаров, по време на заседанието на Парламента на 22.12.2009 г.: „…не мога да разбера защо хората, които разбират за какво става въпрос, си позволяват да говорят за неограничен контрол на интернет, за неограничен контрол на трафика, като много добре знаете, че в този закон (а този закон буквално пресъздава разпоредбите на директивата) не става въпрос за неограничен достъп на трафик в интернет. …Ставаше въпрос за т.нар. разпечатки – от коя клетка телефонът е осъществил контакт с телефон „В”, но да го кажа по-ясно – ако има сайт с педофилско съдържание, да стане ясно от кой компютър, от кой адрес е изпратен този сайт. Не става въпрос за следене по интернет на съдържанието.” Г-н Лазаров, който е юрист, неизвестно по какви причини си мисли, че „знае за какво става въпрос“, когато говори за Интернет. Сайт не се праща. Праща се информация, съдържание, което не се предполага органите да разпознават дали е законно или незаконно. Мъка е законодателството за електронни комуникации да се поверява на хора с такива „знания“. Мъката произтича от това, че с тях не може да се води смислен диалог по същество. Ако става дума все пак за публикуване на незаконно съдържание, което е отделна хипотеза, тогава наистина се вижда дали съдържанието е незаконно или не.. Но въпросът е в това, че МВР следи трафика при Интернет оператора „Х“ и има възможност да види не просто от кой IP адрес се качва незаконно съдържание, а от кой адрес, по кое време, къде, се качва всякакво съдържание. Ако ставаше дума само за качване на незаконно съдържание, нищо не пречи на МВР и по сегашния Закон за МВР да получава от Интернет операторите нужната им информация. Самият г-н Лазаров очевидно не разбира как работи Интернет, защото явно не е наясно за невъзможността да се раздели съдържанието на съобщението от адресните полета. Който има достъп до адреса на подателя и получателя (полетата FROM:, TO:), има достъп и до цялото съдържание на електронното писмо. „Сега у нас единствената възможност да разбереш, че си бил обект на подслушване или проследяване, е да добиеш статута на обвиняем по наказателно дело и тогава можеш да се запознаваш с доказателствата. Но ако не си обвиняем или страна? Нека да е ясно: тайната може да обхваща само времетраенето на СРС – тайна е фактът, че в конкретен момент се прилага СРС, тайна е видът на СРС и лицата, които са негов обект, но само докато СРС се прилага.“ Достъпът чрез интерфейс дава и още две, странични възможности, които макар и да не са толкова важни, колкото нарушаването правата на гражданите, трябва да бъдат споменати: Икономически шпионаж. ЗЕС ще даде възможност на МВР да извършва икономически шпионаж в полза на едно или друго лице. Напълно законно МВР ще може да след целия трафик при всички Интернет оператори, което ще рече да има възможност да сваля и чете оферти за търгове по ЗОП. При смешните санкции от една година пробация, човек може да си представи на какви изкушения ще са подложени службите… Шпиониране на посолствата на нашите съюзници. МВР ще може безконтролно да следи Интернет-комуникацията на всички посолства на страните-членки на ЕС и НАТО и нищо не може да ги спре да го правят. Всяка електронна поща, всяко кандидатстване за виза, което става чрез Интернет – всичко ще бъде следено от МВР. МВР твърди: Всеки един шеф на фирма е в правото си да получава разпечатка на разговорите, които са провели служителите му. Това нарушаване на правата им ли е? Налице е объркване между правото на „шеф на фирма“ да получава разпечатка на разговорите от служебните телефони на служителите му и правото на МВР да получава същата тази разпечатка за всеки един гражданин на Република България. Ако се използва този пример, то по-правилно е да се направи обратното – всеки гражданин, като работодател на МВР, да може да получи разпечатка от разговорите на служителите в МВР. Нали разбирате колко е налудничава такава идея? А нима другата, в която МВР ще получи правото да следи нон-стоп всеки от Интернет-потребителите, със смешно ниски наказания за злоупотреби не ни се вижда налудничава? Доброслав Димитров, депутат от ГЕРБ: Всъщност притеснителните моменти в закона не са чак толкова много, като се изключи споменаването на “интерфейс” или система за пасивен достъп, чрез която МВР може да има достъп до разпечатки от мобилните оператори. Г-н Димитров отново прави същата грешка, като се опитва да внуши, че интерфейсът е нещо безобидно (пасивно), чрез който може да има достъп само до разпечатки от мобилни оператори. Всъщност пасивен достъп означава, че операторът не трябва да прави нищо, за да може МВР да подслушва. МВР: „Важно е да имаме информацията в реално време. Развържете ни малко ръцете, за да имаме инструментариума да работим.“ Достъп чрез пасивен интерфейс просто не бива да се допуска. Това е беда. Безконтролност. Оруел в действие. Слаба утеха е, че достъпът на МВР щял да оставя цифрови следи. Това е за нуждите на установяването на достъпа впоследствие, но няма нищо общо със защитата на личната неприкосновеност, която вече ще бъде нарушена. При всички данни, споделяни от премиера и от министъра на вътрешните работи за изтичането на класифицирана информация в нашата държава, подобно навлизане в личната сфера е висока цена, която не трябва да се иска от обществото. Впрочем, информацията полицията я има и сега – заловените бандити в операция „Наглите“ са живото доказателство. И „инструментариума“ си го имат в МВР, но проблемът на г-н Цветанов е, че този „инструментариум“ се състои от аналитичното звено „Бойко Борисов – Борис Велчев – Цветан Цветанов – Калин Георгиев плюс още 2-3“. Можем да си представим каква е реалната корупция в МВР, за да се стигне до там, че самият министър-председател и главен прокурор да трябва да се занимават с оперативно разследване, без да казват на никой друг, освен на няколко доверени ръководители. Можем да си направим изводите и от това, че едва когато висшето ръководство на държавата се захвана с оперативна дейност, едва тогава бяха заловени бандити, за които се твърди, че се занимават се с отвличания. При наличието на толкова голяма корупция, можем ли да разчитаме на уверенията на МВР, че няма да злоупотребяват с правото на постоянен достъп до личните данни на гражданите? А дори и да можем, трябва ли да го правим, след като живеем не в СССР, а в Европейския съюз? И докато за политиците може да има извинения всякакви, нека обърнем по-сериозно внимание върху казаното от доктора по право Веселин Вучков, сега заместник-министър на вътрешните работи. През април 2008 г. колегата Вучков публикува две статии в „Дневник“ – „Съдът в Страсбург: Подслушвате незаконно!” и „СРС – необходимата реформа“. Първата статия, впрочем е по повод решение на Европейския съд за правата на човека от 28.06.2007 г., в което се осъжда България за възможностите за злоупотреби със Закона за СРС (забележете – за възможности, а не за конкретна злоупотреба!). „За население под 8 млн. за две години има над 10 хил. разрешения за СРС, от които под 3% са ползвани по наказателни дела. Прави се сравнение с Обединеното кралство, където са давани 400 разрешителни за телефонни подслушвания и под 100 разрешителни за контролиране на кореспонденция годишно.“ Няма никакъв смисъл да се опитваме да търсим още аргументи в полза на свободата в Интернет и в защита на неприкосновеността и личното пространство на гражданите – г-н Веселин Вучков ги е намерил. И неговите аргументи са точни, ясни и категорични: следенето е зло. МВР лесно може и съответно ще злоупотребява с него. Съдът трябва да контролира изкъсо както самото следене, така и МВР. Не бива да се нарушават основните човешки права за сметка на илюзорна сигурност. И, разбира се, не бива да забравяме нещо много важно: и в момента действащите закони дават правото на МВР да получават и разпечатки, и да следят трафичните данни, и да подслушват. Но това става по реда на ЗСРС, който явно е неудобен на МВР. Дали защото там оставят много следи или защото има съдебен контрол, или защото не дава възможност за злоупотреби, каквито злоупотреби промените в ЗЕС предвиждат, но не ограничават – не е много важно. Важното е, че нито един от сериозните експерти и юристи – специалисти по темата не е подкрепил законопроекта на МВР. Такова нещо се случва много рядко и е показателно за ниското качество на предложените, а вероятно и вече гласувани, уви, текстове. В цялата история има и едно човешко измерение. След няколко години, когато чрез решенията на ЕСПЧ стане ясно, че това е поредният закон, нарушаващ човешките права в България, няма да се изненадам, ако подкрепящите законопроекта днес, се окажат в първата редица на хората, които ще приветстват промяната. Това вече е много, много печално за нашата родна действителност. I got this as an email from a friend: How they can manufacture a good bottle of beer at Kamenitza AD, Plovdiv, 95, Kapitan Raicho Str., and transport it several thousand miles and deliver it to Trade Fair on 75th Street and 37th Avenue in Jackson Hts., New York City, and sell it to me for $1.49 (excluding deposit) is beyond me. But I thank all the people and processes that enable it. Best, Tom Lowenhaupt Long live Kamenitza.nyc.* * about the .nyc: Tom Lowenhaupt is the enthusiast driving the bid for creating a new top-level domain for New York City, .nyc. Read more here. Wikipedia writes about the beer here. ** Needless to say, this posting is private, and has nothing to do with any of the organizations I work with, for, upon ;) Г-Н ГЕОРГИ ПЪРВАНОВ, ПРЕЗИДЕНТ НА РЕПУБЛИКА БЪЛГАРИЯ Г-Н БОЙКО БОРИСОВ, МИНИСТЪР-ПРЕДСЕДАТЕЛ Д-Р БОЖИДАР НАНЕВ, МИНИСТЪР НА ЗДРАВЕОПАЗВАНЕТО Д-Р ВАЛЕНТИНА ПЛАТИКАНОВА, ДИРЕКТОР НА ДИРЕКЦИЯ „НАЦИОНАЛНА ЛЕКАРСТВЕНА ПОЛИТИКА” КЪМ МИНИСТЕРСТВО НА ЗДРАВЕОПАЗВАНЕТО ПРОФ. ДРАГАН БОБЕВ, НАЦИОНАЛЕН КОНСУЛТАНТ ПО ДЕТСКА ТРАНСПЛАНТОЛОГИЯ, ДИРЕКТОР НА СПЕЦИАЛИЗИРАНА БОЛНИЦА ЗА АКТИВНО ЛЕЧЕНИЕ НА ДЕЦА С ОНКОХЕМАТОЛОГИЧНИ ЗАБОЛЯВАНИЯ, ГР. СОФИЯ Г-Н ГИНЬО ГАНЕВ, ОМБУДСМАН НА РЕПУБЛИКА БЪЛГАРИЯ ДО ВСИЧКИ ДИРЕКТОРИ НА ЛЕЧЕБНИ ЗАВЕДЕНИЯ С ДЕТСКИ ОНКОЛОГИЧНИ ЦЕНТРОВЕ ДО ВСИЧКИ БЪЛГАРИ ДО СРЕДСТВАТА ЗА МАСОВА ИНФОРМАЦИЯ ОТВОРЕНО ПИСМО ОТ НАД 7000 БЪЛГАРИ, ОБЕДИНЕНИ ВЪВ ФЕЙСБУК ГРУПАТА „ДЪРЖАВАТА ДА ВЪЗСТАНОВИ БЕЗПЛАТНИТЕ ЛЕКАРСТВА ЗА ОНКОБОЛНИТЕ ДЕЦА” ОТНОСНО: ЛИПСАТА НА РЕГЛАМЕНТИРАН ВНОС НА ЖИВОТОСПАСЯВАЩИТЕ И ЖИВОТОПОДДЪРЖАЩИТЕ ЛЕКАРСТВА ПУРИНЕТОЛ И L-Asparaginase. Конституция на Република България: Чл.14. Семейството, майчинството и децата са под закрила на държавата и обществото. Уважаеми дами и господа, Като родители и граждани на България и на Европейския съюз, категорично настояваме ДЪРЖАВАТА ДА ВЪЗСТАНОВИ БЕЗПЛАТНИТЕ ЛЕКАРСТВА ЗА ОНКОБОЛНИТЕ ДЕЦА! В края на 2009 и началото на 2010 година се установи, че в много от детските онкологични отделения липсват жизнено необходими лекарства, лекуващи болните от лимфоцитна левкемия деца. Тяхното действие няма аналог, с който биха могли да се сменят. Препаратът „Пуринетол“, освен по време на интензивната химиотерапия, се приема и по време на поддържащата терапия, която трае година и половина. Вторият препарат е задължителен за вливане по време на началното лечение и интензивната химиотерапия по протокол. Лекарствата не само липсват в болниците, те липсват в страната. Според запознати със случая лица от Министерство на здравеопазването (МЗ) и двата препарата се отпускат по реда на Наредба N 34 от МЗ и се заплащат от Републиканския бюджет. В изготвената за 2010 година спецификация обаче и двата лекарствени продукта не фигурират, защото се оказва, че не отговарят на условията по Наредба N 34, а именно – нямат формирана цена на територията на РБ и не са включени в Позитивния лекарствен списък за 2010 г. Това е така, защото – отново според чиновниците в МЗ – лекарствените продукти нямат валидно разрешение за продажба на територията на България. Според други хора от МЗ, фирмата – производител не искала да продава у нас, защото няма големи печалби. Животът на онкоболните деца се оценява с печалбата на фирмата-производител?! Дами и господа, пределните цени на тези лекарства се определят от министерството, а никой нормален човек не би повярвал, че голям фармацевтичен концерн доброволно ще се откаже да навлиза в пазар, където има редовно търсене на негови продукти. Логиката подсказва, че на този производител трябва да са били поставени някакви други условия, за да се откаже от сигурни печалби. Разбираемо е, че държавата иска да плаща колкото се може по-малко, но тя е длъжна в конкретния случай преди всичко да поставя на първо място лечението и благополучието на децата. Над 7000 души смятаме, че държавата е длъжна да осигури спасяващите и поддържащи живота лекарства за нашите деца. Уважаеми управляващи, Болните от рак деца не могат и не бива да бъдат обект на изгодна сделка! Техните родители не бива да бъдат заложници на осигурени в последния момент лекарства, закупени с милостиво отпуснати от някой чиновник пари. Децата би трябвало да са главен и основен приоритет на всеки политик, който поне малко мисли не само за себе си. Не е приемливо финансирането на двата медикамента „Пуринетол” и „Ел-аспаргиназа” да се прехвърля на Център „Фонд за лечение на деца”. Правилникът за дейността на ЦФЛД не предполага фондът да носи отговорност за снабдяването на държавни болници с основни медикаменти. Тяхното осигуряване е задължение на Министерство на здравеопазването. Недопустимо е да се изисква от родителите на онкоболни деца да подават индивидуални молби до ЦФЛД, какъвто е редът за отпускане на средства от тази структура. Настояваме за бързи действия от страна на Министерство на здравеопазването за намиране на дългосрочно решение на проблема и незабавно възстановяване на снабдяването с Пуринетол и L-Asparaginase на всички онкохематологични клиники в страната. Настояваме да бъдат оповестени имената на виновните служители, довели до тази криза, застрашаваща живота на десетки деца, както и да им бъде потърсена административна и наказателна отговорност. Настояваме да си свършите работата – осигуряване на медицинската част от лечението на децата. Ние – родители, приятели, близки, съмишленици и поддръжници на каузата, че държавата трябва да се отнася към децата с особено внимание и грижи, ви призоваваме да направите за нашите деца това, което бихте направили за своите – ни повече, ни по-малко: да направите всичко възможно, за да могат те да живеят. С уважение: Гражданите, обединени в социалната мрежа Facebook: http://www.facebook.com/group.php?gid=330826497574&ref=nf Екипът на инициативата „Спаси, дари на…” www.save-darina.org The United States has indicated that it will be stepping up enforcement of the requirements of the Visa Waiver Program (VWP). Travelers from VWP countries (see list below) may be denied boarding on flights to the United States if they have not properly registered using the online application tool under the U.S. Homeland Security’s Electronic System for Authorization (ESTA) which can be found at https://esta.cbp.dhs.gov/esta/esta.html This may affect you if you are a non-US citizen traveling to the US. Countries, which are part of the VWP: Andorra, Australia, Austria, Belgium, Brunei, Czech, Denmark, Estonia, Finland, France, Germany, Hungary, Iceland, Ireland, Italy, Japan, Latvia, Liechtenstein, Lithuania, Luxembourg, Malta, Monaco, Netherlands, New Zealand, Norway, Portugal, San Marino, Singapore, Slovakia, Slovenia, South Korea, Spain, Sweden, Switzerland, United Kingdom. The Visa Waiver Program (VWP) enables the nationals of these countries to travel to the United States for tourism or business (visitor [B] visa purposes only) for stays of 90 days or less without obtaining a visa. But that’s not all. The travelers to use the VWP, must also comply with these conditions: * They have received an authorization to travel under the VWP through the Electronic System for Travel Authorization (ESTA) * They present the appropriate type of passport valid for six months past their expected stay in the United States (unless country-specific agreements (pdf file) provide exemptions). This is a requirement in addition to other passport requirements for all categories of passports — regular, diplomatic, and official – when the traveler is seeking to enter the United States for business or tourist purposes, for a maximum of 90 days; * The purpose of their stay in the United States is 90 days or less for tourism or business (Visitor (B) visa) purpose of travel. (If in doubt, travelers should check with the nearest Embassy or Consulate to verify that what they plan to do is considered tourism or business.) Transit through the United States is generally permitted. Important Notice: Foreign media representatives planning to engage in that vocation in the United States are not eligible for VWP travel, as the purpose of their stay does not qualify as “business”. These professionals must obtain a nonimmigrant media (I) visa. Note also that travelers planning to work or study cannot travel on VWP, and they must obtain the appropriate visa to travel to the United States. * If arriving by air or sea, they are traveling on an approved carrier (See the approved carriers list /pdf/) and have a return trip ticket to any foreign destination; * They can demonstrate the intent to stay 90 days or less in the United States and demonstrate sufficient funds to support themselves while in the United States. In other words – for my fellow Bulgarians, and everyone, who is NOT from the 35 countries, listed above: you’re better off with a visa, than without one. Good luck, and safe travels! Here’s part of the report by the US Director of National Intelligence, Dennis C. Blair, to the US Senate. I publish this part, because it is interesting to see asset of the situation by other countries, namely Russia, China, but also the EU – do they share the seriousness of the warnings, and what do they do. For the EU, I know – they don’t do that much :-( This cyber domain is exponentially expanding our ability to create and share knowledge, but it is also enabling those who would steal, corrupt, harm or destroy the public and private assets vital to our national interests. The recent intrusions reported by Google are a stark reminder of the importance of these cyber assets, and a wake-up call to those who have not taken this problem seriously. Companies who promptly report cyber intrusions to government authorities greatly help us to understand and address the range of cyber threats that face us all. I am here today to stress that, acting independently, neither the US Government nor the private sector can fully control or protect the country’s information infrastructure. Yet, with increased national attention and investment in cyber security initiatives, I am confident the United States can implement measures to mitigate this negative situation. The Evolving Threat and Future Trends The United States confronts a dangerous combination of known and unknown vulnerabilities, strong and rapidly expanding adversary capabilities, and a lack of comprehensive threat awareness. Malicious cyber activity is occurring on an unprecedented scale with extraordinary sophistication. While both the threats and technologies associated with cyberspace are dynamic, the existing balance in network technology favors malicious actors, and is likely to continue to do so for the foreseeable future. Sensitive information is stolen daily from both government and private sector networks, undermining confidence in our information systems, and in the very information these systems were intended to convey. We often find persistent, unauthorized, and at times, unattributable presences on exploited networks, the hallmark of an unknown adversary intending to do far more than merely demonstrate skill or mock a vulnerability. We cannot be certain that our cyberspace infrastructure will remain available and reliable during a time of crisis. Within this dynamic environment, we are confronting threats that are both more targeted and more serious. New cyber security approaches must continually be developed, tested, and implemented to respond to new threat technologies and strategies. We face nation states, terrorist networks, organized criminal groups, individuals, and other cyber actors with varying combinations of access, technical sophistication and intent. Many have the capabilities to target elements of the US information infrastructure for intelligence collection, intellectual property theft, or disruption. Terrorist groups and their sympathizers have expressed interest in using cyber means to target the United States and its citizens. Criminal elements continue to show growing sophistication in their technical capability and targeting. Today, cyber criminals operate a pervasive, mature on-line service economy in illicit cyber capabilities and services, which are available to anyone willing to pay. Globally, widespread cyber-facilitated bank and credit card fraud has serious implications for economic and financial systems and the national security, intelligence, and law enforcement communities charged with protecting them. The cyber criminal sector in particular has displayed remarkable technical innovation with an agility presently exceeding the response capability of network defenders. Criminals are developing new, difficult-to-counter tools. In 2009, we saw the deployment of self modifying malware, which evolves to render traditional virus detection technologies less effective. The Conficker worm, which appeared in 2008 and created one of the largest networks of compromised computers identified thus far, continues to provide a persistent and adaptable platform for other malicious enterprises. Criminals are targeting mobile devices such as “smartphones,” whose increasing power and use in financial transactions makes them potentially lucrative targets. Criminals are collaborating globally and exchanging tools and expertise to circumvent defensive efforts, which makes it increasingly difficult for network defenders and law enforcement to detect and disrupt malicious activities Two global trends within the information technology environment, while providing greater efficiency and services to users, also potentially increase vulnerabilities and the consequences of security failures. The first is network convergence—the merging of distinct voice and data technologies to a point where all communications (e.g., voice, facsimile, video, computers, control of critical infrastructure, and the Internet) are transported over a common network structure—will probably come close to completion in the next five years. This convergence amplifies the opportunity for, and consequences of, disruptive cyber attacks and unforeseen secondary effects on other parts of the US critical infrastructure. The second is channel consolidation, the concentration of data captured on individual users by service providers through emails or instant messaging, Internet search engines, Web 2.0 social networking means, and geographic location of mobile service subscribers, which increases the potential and consequences for exploitation of personal data by malicious entities. The increased interconnection of information systems and data inherent in these trends pose potential threats to the confidentiality, integrity and availability of critical infrastructures and of secure credentialing and identification technologies. The Intelligence Community plays a vital role in protecting and preserving our nation’s cyber interests and the continued free flow of information in cyberspace. As Director of National Intelligence, I am creating an integrated and agile intelligence team to help develop and deploy a defensive strategy that is both effective and respectful of American freedoms and values. In the National Intelligence Strategy, I focused the Intelligence Community on protecting the US from a multi-vector cyber threat, covering malicious actors seeking to penetrate a network from the outside, insiders, and potential threats hidden within the information technology supply chain. We are integrating cyber security with counterintelligence and improving our ability to understand, detect, attribute, and counter the full range of threats. I started this last summer when I charged my new National Counterintelligence Executive to create a cyber directorate within his office that would provide outreach for foreign intelligence threat warnings and ensure insider threats are thwarted by the USG through use of technology and operational countermeasures. I believe this emphasis can augment and improve existing cyber efforts toward improving national and economic security for our nation. We cannot protect cyberspace without a coordinated and collaborative effort that incorporates both the US private sector and our international partners. The President’s Cyberspace Policy Review provides a unifying framework for these coordinated efforts. The five elements of the framework—leading from the top, building capacity for a digital nation, sharing responsibility for cybersecurity, creating effective information sharing and incident response, and encouraging innovation—serve to align the efforts of the Intelligence Community with its many government and private sector partners. As Director of National Intelligence, I will continue to ensure that information on these threats reaches executive and legislative leaders quickly, to allow them to make informed national security decisions. I will also stay in touch with private companies that provide network services so that we are both helping them stay secure and learning through their experience. Also, I continue to report to the President on the implementation of the Comprehensive National Cybersecurity Initiative (CNCI), which was designed to mitigate vulnerabilities being exploited by our cyber adversaries and provide long-term strategic operational and analytic capabilities to US Government organizations. By enabling the development of these new technologies and strategies, as a core component of a broad strategic approach to strengthening cybersecurity for the nation, the CNCI will give the United States additional tools to respond to the constantly changing cyber environment. Simultaneously, the CNCI stresses the importance of the private sector as a partner through information sharing and other best practices to address vulnerabilities. My Cyber Task Force produces quarterly reports on this government-wide effort, providing a balanced assessment of its progress at improving the US Government’s cyber security stance. The Congress funded most, but not all, of the Administration’s request last year. We will need full funding of this program to keep close to pace with our adversaries. [powered by WordPress.] 24 queries. 1.245 seconds
1.1 2.1 3.1 4.1 5.1 6.1 7.1 7.2 7.3 8.1 9.1 10.1 10.2 11.1 12.1 12.2 12.3 13.1 13.2 13.3 14.1 14.2 15.1 16.1 16.2 17.1 18.1 18.2 19.1 20.1 21.1 23.1 23.2 23.3 24.1 25.1 25.2 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 30.2 31.1 32.1 32.2 33.1 33.2 33.3 33.4 33.5 33.6 34.1 35.1 36.1 37.1 38.1 38.2 38.3 39.1 40.1 41.1 41.2 42.1 43.1 43.2 44.1 45.1 46.1 46.2 47.1 48.1 49.1 50.1 51.1 52.1 52.2 53.1 53.2 54.1 55.1 55.2 56.1 57.1 57.2 58.1 59.1 59.2 60.1 61.1 61.2 62.1 62.2 63.1 64.1 65.1 65.2 66.1 67.1 67.2 68.1 68.2 69.1 70.1 71.1 71.2 72.1 73.1 74.1 75.1 76.1 76.2 77.1 77.2 78.1 78.2 79.1 80.1 81.1 81.2 82.1 83.1 83.2 84.1 85.1 86.1 87.1 88.1 88.2 89.1 90.1 91.1 91.2 92.1 93.1 93.2 94.1 95.1 96.1 97.1 97.2 98.1 99.1 100.1 101.1 102.1 102.2 103.1 104.1 104.2 105.1 106.1 107.1 108.1 108.2 109.1 109.2 110.1 111.1 112.1 113.1 113.2 114.1 115.1 116.1 116.2 117.1 117.2 118.1 119.1 120.1 121.1 121.2 122.1 123.1 123.2 124.1 125.1 126.1 127.1 128.1 129.1 129.2 130.1 131.1 132.1 132.2 133.1 134.1 134.2 135.1 136.1 136.2 137.1 138.1 138.2 139.1 139.2 139.3 140.1 140.2 140.3 141.1 141.2 142.1 142.2 142.3 143.1 144.1 145.1 146.1 146.2 147.1 147.2 147.3 147.4 147.5 147.6 148.1 149.1 149.2 150.1 150.2 150.3 150.4 150.5 150.6 150.7 150.8 150.9 150.10 150.11 150.12 150.13 151.1 151.2 151.3 151.4 151.5 151.6 151.7 151.8 153.1 154.1 155.1 156.1 157.1 158.1 158.2 158.3 158.4 158.5 159.1 160.1 160.2 160.3 161.1 162.1 163.1 163.2 164.1 164.2 164.3 165.1 166.1 167.1 168.1 169.1 170.1 171.1 171.2 172.1 173.1 173.2 174.1 175.1 176.1 177.1 177.2
Personal blog | ЛичeH блor HaзaeM oT Heли OrHяHoBa: OT eдHa TeлerpaMa: “БopиcoB бeзcpaMHo cи пpaBeшe pekлaMa kaTo rлaBeH cekpeTap, yMeлo koMбиHиpaйkи BлияTeлHи koHTakTи cъc coбcTBeHициTe Ha Meдии и пo xoлиByдckи пepфekTHиTe cи MeдийHи иHcTиHkTи, зa дa ocиrypи блaroпpияTHo oTpaзяBaHe, Bъpxy koeTo ce бaзиpa иMиджъT My. ЖypHaлиcTиTe cпoдeляT B чacTHи paзroBopи, чe БopиcoB плaщa B бpoй зa пoзиTиBHo oTpaзяBaHe и зaплaшBa Teзи, koиTo пишaT HeraTиBHи peпopTaжи.” ПocлaHиk yopлиk Hи бeшe yBepил пo БHT, чe “…ako чoBekъT пpoчeTe изцялo дokлaдиTe Hи, щe ycTaHoBи, чe Te ca MHoro иHTeлиreHTHи, пpoфecиoHaлHи и бaлaHcиpaHи. Te cъдъpжaT иHфopMaция, HeoбxoдиMa Ha MHoro xopa BъB BaшиHrToH, koиTo akTиBHo cлeдяT cъбиTияTa Tyk и cи изrpaждaT бaлaHcиpaHa пpeдcTaBa. Щe cTaHe яcHo, чe aMepиkaHckoTo пocoлcTBo B Бълrapия paбoTи пpoфecиoHaлHo. CилHo ce HaдяBaM, чe kaTo чeTe HoBиHиTe зa yиkилийkc бълrapckaTa oбщecTBeHocT дa paзбepe, чe oHoBa, koeTo изпpaщaMe BъB BaшиHrToH B koHфидeHциaлHиTe cи дokлaди e cъщoTo, koeTo aз cпoдeляM c бълrapиTe Bcekи дeH. yBepяBaM Bи, чe cлeдBaщиTe 1000 rpaMи, koиTo Moжe би щe бъдaT пocBeTeHи Ha Бълrapия, щe пpeдocTaBяT дoбpe бaлaHcиpaHa и cпpaBeдлиBa kapTиHa Ha cъбиTияTa B cTpaHaTa.” Mиcля, чe e яcHo eдHo – r-H ПocлaHиkъT ce e изkaзaл HeпoдroTBeH, koeTo Me изHeHaдBa, зaщoTo ДъpжaBHияT дeпapTaMeHT kaTeropичHo oTkaзa дa пoTBъpди дocToBepHocTTa Ha TeлerpaMиTe. Ho пъk, cлeд kaTo e kaзaл пyбличHo kakBo Mиcли зa Tяx, дyMиTe зa BлияHиeTo Ha Бoйko БopиcoB Bъpxy MeдииTe иMaT дpyra… xM, TeжecT, Haли? “yиkилийkc” пyблиkyBa cToTици xиляди cekpeTHи, MHoro cekpeTHи, koHфидeHциaлHи или пpocTo cлyжeбHи дokyMeHTи oT ДъpжaBHия дeпapTaMeHT. B Бълrapия HacTъпи HeбиBaл иHTepec kъM eдиH oT Tяx. CTaHдapTHa TeлerpaMa, c koяTo ДъpжaBHия дeпapTaMeHT иcka пoBeчe иHфopMaция зa Бълrapия. Hищo ocoбeHo. ПpeдпoлaraM, чe MHoзиHa жypHaлиcTи ca HaTъжeHи oT ToBa, чe B Teзи cToTици xиляди дokyMeHTи иMa caMo eдиH-eдиHcTBeH, koйTo ce oTHacя дo Бълrapия… Ho e peдHo дa пpиeMeM eдиH пpocT фakT: Бълrapия e B пepифepияTa Ha EBpoпa, a He B цeHTъpa. B цeHTъpa ca ГepMaHия, ФpaHция, CлoBeHия и T.H. – Bce HopMaлHи cTpaHи c дoбpe paзBиTa oбщecTBeHa cиcTeMa. Бълrapия e B цeHTъpa, Ho Ha БaлkaHиTe. Пъk дopи и ToBa e cпopHo – пиTaйTe MakeдoHия, Cъpбия или PyMъHия пo TeMaTa :-) ToBa TpябBa дa ce пoBTapя ocoбeHo Ha xopaTa, koиTo TBъpдo BяpBaT, чe Бълrapия e B цeHTъpa He caMo Ha БaлkaHиTe, Ho и Ha EBpoпa, Ha cBeTa, a и Ha BceлeHaTa. Зa “yиkилийkc” щe пишa дpyr пъT пo-пoдpoбHo, ako иMa зaщo, Ho зacera Mи пpaBи BпeчaTлeHиe eдHo Heщo. CиrypHo e cлyчaйHo, чe He пyckaT дokyMeHTи oT Pycия, KиTaй, ФpaHция или AHrлия;-) I got this as an email from a friend: How they can manufacture a good bottle of beer at Kamenitza AD, Plovdiv, 95, Kapitan Raicho Str., and transport it several thousand miles and deliver it to Trade Fair on 75th Street and 37th Avenue in Jackson Hts., New York City, and sell it to me for $1.49 (excluding deposit) is beyond me. But I thank all the people and processes that enable it. Best, Tom Lowenhaupt P.S. Long live Kamenitza.nyc.* * about the .nyc: Tom Lowenhaupt is the enthusiast driving the bid for creating a new top-level domain for New York City, .nyc. Read more here. Wikipedia writes about the beer here. ** Needless to say, this posting is private, and has nothing to do with any of the organizations I work with, for, upon ;) The United States has indicated that it will be stepping up enforcement of the requirements of the Visa Waiver Program (VWP). Travelers from VWP countries (see list below) may be denied boarding on flights to the United States if they have not properly registered using the online application tool under the U.S. Homeland Security’s Electronic System for Authorization (ESTA) which can be found at https://esta.cbp.dhs.gov/esta/esta.html This may affect you if you are a non-US citizen traveling to the US. Countries, which are part of the VWP: Andorra, Australia, Austria, Belgium, Brunei, Czech, Denmark, Estonia, Finland, France, Germany, Hungary, Iceland, Ireland, Italy, Japan, Latvia, Liechtenstein, Lithuania, Luxembourg, Malta, Monaco, Netherlands, New Zealand, Norway, Portugal, San Marino, Singapore, Slovakia, Slovenia, South Korea, Spain, Sweden, Switzerland, United Kingdom. The Visa Waiver Program (VWP) enables the nationals of these countries to travel to the United States for tourism or business (visitor [B] visa purposes only) for stays of 90 days or less without obtaining a visa. But that’s not all. The travelers to use the VWP, must also comply with these conditions: * They have received an authorization to travel under the VWP through the Electronic System for Travel Authorization (ESTA) * They present the appropriate type of passport valid for six months past their expected stay in the United States (unless country-specific agreements (pdf file) provide exemptions). This is a requirement in addition to other passport requirements for all categories of passports — regular, diplomatic, and official – when the traveler is seeking to enter the United States for business or tourist purposes, for a maximum of 90 days; * The purpose of their stay in the United States is 90 days or less for tourism or business (Visitor (B) visa) purpose of travel. (If in doubt, travelers should check with the nearest Embassy or Consulate to verify that what they plan to do is considered tourism or business.) Transit through the United States is generally permitted. Important Notice: Foreign media representatives planning to engage in that vocation in the United States are not eligible for VWP travel, as the purpose of their stay does not qualify as “business”. These professionals must obtain a nonimmigrant media (I) visa. Note also that travelers planning to work or study cannot travel on VWP, and they must obtain the appropriate visa to travel to the United States. * If arriving by air or sea, they are traveling on an approved carrier (See the approved carriers list /pdf/) and have a return trip ticket to any foreign destination; * They can demonstrate the intent to stay 90 days or less in the United States and demonstrate sufficient funds to support themselves while in the United States. In other words – for my fellow Bulgarians, and everyone, who is NOT from the 35 countries, listed above: you’re better off with a visa, than without one. Good luck, and safe travels! Here’s part of the report by the US Director of National Intelligence, Dennis C. Blair, to the US Senate. I publish this part, because it is interesting to see asset of the situation by other countries, namely Russia, China, but also the EU – do they share the seriousness of the warnings, and what do they do. For the EU, I know – they don’t do that much :-( This cyber domain is exponentially expanding our ability to create and share knowledge, but it is also enabling those who would steal, corrupt, harm or destroy the public and private assets vital to our national interests. The recent intrusions reported by Google are a stark reminder of the importance of these cyber assets, and a wake-up call to those who have not taken this problem seriously. Companies who promptly report cyber intrusions to government authorities greatly help us to understand and address the range of cyber threats that face us all. I am here today to stress that, acting independently, neither the US Government nor the private sector can fully control or protect the country’s information infrastructure. Yet, with increased national attention and investment in cyber security initiatives, I am confident the United States can implement measures to mitigate this negative situation. The Evolving Threat and Future Trends The United States confronts a dangerous combination of known and unknown vulnerabilities, strong and rapidly expanding adversary capabilities, and a lack of comprehensive threat awareness. Malicious cyber activity is occurring on an unprecedented scale with extraordinary sophistication. While both the threats and technologies associated with cyberspace are dynamic, the existing balance in network technology favors malicious actors, and is likely to continue to do so for the foreseeable future. Sensitive information is stolen daily from both government and private sector networks, undermining confidence in our information systems, and in the very information these systems were intended to convey. We often find persistent, unauthorized, and at times, unattributable presences on exploited networks, the hallmark of an unknown adversary intending to do far more than merely demonstrate skill or mock a vulnerability. We cannot be certain that our cyberspace infrastructure will remain available and reliable during a time of crisis. Within this dynamic environment, we are confronting threats that are both more targeted and more serious. New cyber security approaches must continually be developed, tested, and implemented to respond to new threat technologies and strategies. We face nation states, terrorist networks, organized criminal groups, individuals, and other cyber actors with varying combinations of access, technical sophistication and intent. Many have the capabilities to target elements of the US information infrastructure for intelligence collection, intellectual property theft, or disruption. Terrorist groups and their sympathizers have expressed interest in using cyber means to target the United States and its citizens. Criminal elements continue to show growing sophistication in their technical capability and targeting. Today, cyber criminals operate a pervasive, mature on-line service economy in illicit cyber capabilities and services, which are available to anyone willing to pay. Globally, widespread cyber-facilitated bank and credit card fraud has serious implications for economic and financial systems and the national security, intelligence, and law enforcement communities charged with protecting them. The cyber criminal sector in particular has displayed remarkable technical innovation with an agility presently exceeding the response capability of network defenders. Criminals are developing new, difficult-to-counter tools. In 2009, we saw the deployment of self modifying malware, which evolves to render traditional virus detection technologies less effective. The Conficker worm, which appeared in 2008 and created one of the largest networks of compromised computers identified thus far, continues to provide a persistent and adaptable platform for other malicious enterprises. Criminals are targeting mobile devices such as “smartphones,” whose increasing power and use in financial transactions makes them potentially lucrative targets. Criminals are collaborating globally and exchanging tools and expertise to circumvent defensive efforts, which makes it increasingly difficult for network defenders and law enforcement to detect and disrupt malicious activities Two global trends within the information technology environment, while providing greater efficiency and services to users, also potentially increase vulnerabilities and the consequences of security failures. The first is network convergence—the merging of distinct voice and data technologies to a point where all communications (e.g., voice, facsimile, video, computers, control of critical infrastructure, and the Internet) are transported over a common network structure—will probably come close to completion in the next five years. This convergence amplifies the opportunity for, and consequences of, disruptive cyber attacks and unforeseen secondary effects on other parts of the US critical infrastructure. The second is channel consolidation, the concentration of data captured on individual users by service providers through emails or instant messaging, Internet search engines, Web 2.0 social networking means, and geographic location of mobile service subscribers, which increases the potential and consequences for exploitation of personal data by malicious entities. The increased interconnection of information systems and data inherent in these trends pose potential threats to the confidentiality, integrity and availability of critical infrastructures and of secure credentialing and identification technologies. The Intelligence Community plays a vital role in protecting and preserving our nation’s cyber interests and the continued free flow of information in cyberspace. As Director of National Intelligence, I am creating an integrated and agile intelligence team to help develop and deploy a defensive strategy that is both effective and respectful of American freedoms and values. In the 2009 National Intelligence Strategy, I focused the Intelligence Community on protecting the US from a multi-vector cyber threat, covering malicious actors seeking to penetrate a network from the outside, insiders, and potential threats hidden within the information technology supply chain. We are integrating cyber security with counterintelligence and improving our ability to understand, detect, attribute, and counter the full range of threats. I started this last summer when I charged my new National Counterintelligence Executive to create a cyber directorate within his office that would provide outreach for foreign intelligence threat warnings and ensure insider threats are thwarted by the USG through use of technology and operational countermeasures. I believe this emphasis can augment and improve existing cyber efforts toward improving national and economic security for our nation. We cannot protect cyberspace without a coordinated and collaborative effort that incorporates both the US private sector and our international partners. The President’s Cyberspace Policy Review provides a unifying framework for these coordinated efforts. The five elements of the framework—leading from the top, building capacity for a digital nation, sharing responsibility for cybersecurity, creating effective information sharing and incident response, and encouraging innovation—serve to align the efforts of the Intelligence Community with its many government and private sector partners. As Director of National Intelligence, I will continue to ensure that information on these threats reaches executive and legislative leaders quickly, to allow them to make informed national security decisions. I will also stay in touch with private companies that provide network services so that we are both helping them stay secure and learning through their experience. Also, I continue to report to the President on the implementation of the Comprehensive National Cybersecurity Initiative (CNCI), which was designed to mitigate vulnerabilities being exploited by our cyber adversaries and provide long-term strategic operational and analytic capabilities to US Government organizations. By enabling the development of these new technologies and strategies, as a core component of a broad strategic approach to strengthening cybersecurity for the nation, the CNCI will give the United States additional tools to respond to the constantly changing cyber environment. Simultaneously, the CNCI stresses the importance of the private sector as a partner through information sharing and other best practices to address vulnerabilities. My Cyber Task Force produces quarterly reports on this government-wide effort, providing a balanced assessment of its progress at improving the US Government’s cyber security stance. The Congress funded most, but not all, of the Administration’s request last year. We will need full funding of this program to keep close to pace with our adversaries. Eugene Kaspersky, CEO and co-founder of Internet security giant Kaspersky Lab said this week, as reported by ITWeb, that “terrorists could build a botnet that could bring down the entire Internet structure”. Mr. Kaspersky ended his speech with the statement that “a global cyber police force, and global cooperation between law enforcement agencies and governments is needed”. This goes very much in accordance with some of the conclusions in the Cyberspace Policy Review, prepared by the White House, where a whole chapter is dedicated to international cooperation. We must also remember that on July 16, 2008, in West Lafayette, IN, Senator Obama said, that if elected as President, he “will make cyber security the top priority that it should be in the 21st century. He promised to “declare our cyber-infrastructure a strategic asset, and appoint a National Cyber Advisor who will report directly” to him. While many today argue that the “cyber tzar” is still not appointed, and that’s bad for the country, let’s see what actually happened in the last few months on the cybersecurity front. The State Department, DHS, FBI, Secret Service and all other relevant agencies have actually started working on enhancing international cooperation, without waiting for the Cyber Tzar to be appointed. And that’s how it should be done. Thanks to the efforts of the State Department and other US agencies and foreign governments, the last few months show several achievements, which were unthinkable just a year ago. Here are three examples just from the November alone: 1) The US proposed a UN-resolution, which was officially introduced to the UN General Assembly on November 25 in the Second committee. It is titled “Creation of a global culture of cybersecurity and taking stock of national efforts to protect critical information infrastructures”. And this time Russia, among others, has participated in the discussion, and has agreed with the text, a sign that the new US foreign policy of inclusion is better than the old one. 2) On November 23, Russia joined the Governmental Advisory Committee to ICANN, the Internet domain name and IP address body, based in California. 3) And in mid-November Russia sent a high-level experts delegation in Washington to talk on cybersecurity, and the way to continue the cooperation in that area. Mr. Kaspersky believes that it will take 50 years to overcome the cyber criminals, and only if all countries act together. My hope is it will be much less, if the US and Russia, and others, start acting together immediately. The next countries to be immediately included in this international cooperation effort should be China, Brazil, the Baltic republics, Kazakhstan, Ukraine, the Balkans – where many cybercriminals are situated. The US must support the creation of regional cybersecurity cooperation centers, where law-enforcement officers, judges, prosecutors, and national IT-experts could be trained how to combat cybercrime, how to change their national laws, and build their own cybersecurity strategies. And if you wonder why the US must do that, when there are so many problems at home, don’t forget that the criminals are overseas, but the crimes take place on US soil. The botnet Mr. Kaspersky was talking about would cause more damages to the US than to any of the other countries. Last, but not least, the US has most of the experts in the area of cybersecurity, and can provide expertise, lecturers, books and training material without any hesitation. One of the aspects of being a leader is, that you, really, have to lead. And there will be hardly any better time than today to show leadership. The New York Times published on November 9 an article under the headline “Who Controls Russia?”, where the authors claim that there is a fight between President Medvedev and Prime Minister Putin about the actual control over the country. With all the respect, I tend to disagree with the concept, that “One thing is certain: Neither Barack Obama’s charm nor appeals to common interests will persuade Russia’s unsentimental leaders. Only the combination of real leverage and real inducements can move the uneasy Putin-Medvedev partnership to accommodate American and broader Western priorities”, which is the essence of the article. The partnership between Mr. Putin and Mr. Medvedev is actually functioning quite well. It is only through the lenses of the western experts, who see problems in the Russian model of governance. Perhaps that is driven by the fact that the US and the West want Russia to accommodate their priorities? However, when dealing with Russia one needs not to forget that there are substantial cultural differences, and often people in the West just forget, or ignore them. One of this big differences is how the two cultures solve problems. In the US, people say, “If it ain’t broken, don’t fix it”. In Rursia, the proverb is “If it is working, don’t touch it”. Now, while the reader may not see a big difference, this explains probably why the experts are not (good) enough to explain the way Russia works. If the US treats Russia as a country that has to accommodate the US priorities, then no wonder there is no response to the different initiatives by the US administration. And it is not a question about Barack Obama’s charm or appeals to common interests that have to persuade “Russia’s unsentimental leaders” to do something. It is time for the US experts to accept what the Obama administration seems to have understood – that the time of the unilateral actions by the USA is over. The Russians are smart people – and they could be persuaded into good causes. If the current negotiators can’t do it, perhaps the problem is not in Russia, in Mr. Putin, or in Mr. Medvedev, but in the negotiators themselves. To conclude – in the small newspaper space – if the experts are asking themselves who controls Russia, then they need to work with Russia, in order to find out. Trying to impose the Western values on the Russians, has not worked in the last few hundred years, and I don’t believe it will happen with combination of real leverage and real inducements. The Russian leaders are not kids, who can be lured into doing something in return for candies. As for the leverage… Archimedes said, “Give me a place to stand and with a lever I will move the whole world.” But, seriously, who today can claim that he is Archimedes, and, by the way, scientifically is proven that he could have move the Earth, but he would have need some 30 mln. years to do so. Is the US foreign policy ready to wait that long, or should it try something different, and more workable? The opinions expressed above are those of the author, not of any organizations, associated with or related to the author in any given way. John McCain has introduced a new legislation at the US Senate, which is called Internet Freedom Act. Mr. McCain said: I agree with the statement about the governmental control and regulation – we’ve done exactly this in Bulgaria, and the results are stunning (for the US user): today Bulgaria ranks No. 1 among the EU in number of users per capita who are connected to the Internet at speeds above 100 Mbps (in the US, the typical connection speed is 3 Mpbs), or 30 times faster than the US, and in many cases, people are connected via fiber, at 1000 Mbps, or 300 times faster. Yet, Bulgarians pay only a fraction of what the US users pay. All this is because of the competition, which was made possible through the change of political will, followed by change of the legislation, created and supported by the Internet Society of Bulgaria. I’ve talked about it to the US FTC, during their interviews in 2006. Sadly, not much has changed in the US since then. PC World reports the name of Mr. McCain law does not reflect the contents: I will try to reach out to Mr. McCain, and see that he gets the facts straight. Sometimes politicians do things, believing they are right, sometimes they are being misled. At least I will find out which one of those is he. David Brooks wrote an op-ed, Liberal Suicide March. I don’t agree with him, but I guess – if I look at the poll numbers, I am in the minority :( I am not so much worried by the huge deficit that Obama is leaving behind. There are certainly risks, but there are certainly ways out of this debt. What worries me, is that the only explanation of the delays in the health reform in the USA, given by Obama’s critics is that “it shouldn’t be done so quickly”. Hello? You’ve waited for so many years, that today, if people don’t have a very good insurance, and/or good money, it will be difficult to get fair treatment. So, instead of waiting (for what??), better start moving. I know there are plenty of lobbyists in DC, but there are also plenty of members of the Congress, so for the sake health of 300 Million people, please, do something. Now. This just came out of the U.S. Senator Kirsten Gillibrand: In response to cyber attacks on American and South Korean government agencies and commercial Web sites over the past week, U.S. Senator Kirsten Gillibrand will introduce the Fostering a Global Response to Cyber Attacks Act – legislation that will ensure America works with the governments of foreign countries to foster a global response to cyber attacks. “Attacks potentially launched from within North Korea, Russia, China, and other countries have grown more sophisticated, more targeted, and more serious over the past year and will only grow more dangerous in time,” Senator Kirsten Gillibrand said. “In the coming days, I will be introducing new legislation to ensure that America works with the governments of foreign countries to foster a global response to these cyber attacks.” Relevant international cyber security agreements focus only on issues relating to cyber crime and common operating standards and have not been signed by certain countries from which cyber attacks may be launched. That’s why Senator Gillibrand is introducing a new, innovative legislative approach to stem the threat of a global cyber attack. As the technology to launch a far-reaching cyber attack becomes more sophisticated and more dangerous, Senator Gillibrand’s new legislation will bring the U.S. together with its allies in the international community to harness the strength of their partnerships, and create the right defenses to protect Americans and the citizens of all nations from cyber attacks. The Fostering a Global Response to Cyber Attacks Act will require the State Department to work with foreign governments to: The legislation will mandate that no later than 270 days after the date of the enactment of this Act, the Secretary of State shall submit to the Committee on Foreign Relations of the Senate and the Committee on Foreign Affairs of the House of Representatives a report describing any actions taken by the U.S. to work with the governments of foreign countries to improve cyber security. [powered by WordPress.] 26 queries. 1.019 seconds