http___blogs.worldwatch.org_revolt_bg_tag_electricity__2.xml
http___blogs.worldwatch.org_revolt_tag_tuvalu_.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 4.1
Междувременно, в Тувалу ... ниско разположените островни нации, изменението на климата, както и какви "устойчивост" е наистина за С на Организацията на обединените нации "Рио +20" Конференция наближава, думата "устойчив" е присъстват повече от всякога - включително и в нашата собствена членка на Световната 2012 публикуването - понякога до точката на излишък . За ниско разположените островни държави, обаче, "устойчивост" е повече от лека, консенсусно определение на Организацията на обединените нации: това е наистина за поддържане на условията на околната среда, необходими за поддържане на човешкия живот, какъвто го познаваме. Много страни, региони и градове се страхуват за потенциалните последици от беглец промените в климата, опустиняването, засушавания, или все по-честите бури. Това, което прави случаите на страни като Кирибати, Тувалу, Микронезия, и Малдивите толкова уникален, е, че самото им съществуване като суверенни държави е заложено на карта, както и някои от по-младите си граждани, може да доживея да видя, че съществуването сложи край на IPCC ( 2007) прогнозира 0,5 до 1,5 м от покачването на морското ниво преди век е приключила. Дали това предсказание се оказва прекалено оптимистични или мрачен, е все още да се определи, но ниско разположените островни нации не са пасивно чакат, за да разберете. Въпреки техните забележително нисък въглероден отпечатък, те се опитват да служи за пример, когато става дума за намаляване на емисиите на парникови газове: а международен договор, само, графика, определен за 2011 г. преговорите за изменението на климата в Дърбан, Южна Африка, влезе в сила през 2020 г., Малдивите и Тувалу (между другото) се ангажираха да стане въглеродно неутрална до тази дата. Но тези народи са разбрали, че поради естествено както и политическа инерция, повече емисии и повишаване на покачването на морското равнище вече са заключени. Това е основната логика зад политиките за адаптация на островите, които са толкова разнообразни, тъй като те са крайност. Например, въпреки че призна председателят на Кирибати Anote, Тонг звучеше като нещо от научната фантастика ", страната сериозно разгледани изграждането на офшорни плаващи острови и по-високи seawalls миналата година, на обща стойност от около 3 милиарда щатски долара - доста сериозно предизвикателство за страна с БВП на САЩ $ 200 милиона през 2011 г. (за САЩ $ 6000 на глава от населението). Прочетете останалата част на този пост
1.1 1.2 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 4.1 5.1
Meanwhile, in Tuvalu… Low-lying island nations, climate change, and what “sustainability” is really about With the United Nations “Rio+20” Conference fast approaching, the word “sustainable” is more present than ever – including in our own State of the World 2012 publication – sometimes to the point of excess. For low-lying island nations, however, “sustainability” is more than the mild, consensual definition of the United Nations: it is really about maintaining the environmental conditions necessary to sustain human life as we know it. Many countries, regions, and cities fear the potential consequences of runaway climate change, be it desertification, droughts, or increasingly frequent storms. What makes the cases of countries like Kiribati, Tuvalu, Micronesia, and the Maldives so unique is that their very existence as sovereign states is at stake, and some of their younger citizens might live to see that existence brought to an end – the IPCC (2007) has predicted 0.5 to 1.5 meters of sea-level rise before the century is over. Whether that prediction turns out to be overly optimistic or gloomy is still to be determined, but low-lying island nations are not passively waiting to find out. Despite their remarkably low carbon-footprints, they are trying to lead by example when it comes to mitigating greenhouse gas emissions: while an international treaty would only, by the timeline set at the 2011 climate change negotiations in Durban, South Africa, come into force in 2020, the Maldives and Tuvalu (among others) have pledged to become carbon-neutral by that date. But these nations have understood that due to natural – as well as political – inertia, more emissions and increased sea-level rise are already locked in. This is the basic reasoning behind the islands’ adaptation policies, which are only as varied as they are extreme. For instance, though the President of Kiribati Anote Tong admitted it sounded “like something from science fiction”, the country seriously considered building offshore floating islands and higher seawalls last year, for a total cost of about US$ 3 billion – quite a challenge for a country with a GDP of US$ 200 million in 2011 (about US$ 6,000 per capita). Read the rest of this entry Read the rest of this entry