http___bojia-princip.blogspot.co.uk_2013_01_blog-post_14.html_1.xml
https___listentothesoundofthesword.wordpress.com_what-we-believe-and-teach_.xml
1.1 2.1 3.1 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 5.1 6.1 7.1 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 8.6 9.1 10.1 10.2 10.3 10.4 11.1 11.2 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 12.7 12.8 13.1 14.1 14.2 14.3 14.4 15.1 15.2 15.3 15.4 15.5 15.6 15.7 16.1 16.2 16.3 16.4 17.1 17.2 17.3 17.4 18.1 18.2 18.3 18.4 19.1 19.2 19.3 19.4 20.1 20.2 20.3 20.4 20.5 21.1 21.2 21.3 22.1 22.2 22.3 23.1 23.2 24.1 24.2 24.3 25.1 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 30.2 30.3 30.4 31.1 32.1 33.1 33.2 33.3 34.1 34.2 35.1 35.2 35.3 35.4 36.1 36.2 36.3 37.1 37.2 37.3 37.4 37.5 37.6 37.7 37.8 37.9 38.1 38.2 38.3 38.4 38.5 38.6 38.7 38.8 39.1 39.2 40.1 41.1 41.2 41.3 41.4 41.5 41.6 41.7 42.1 42.2 43.1 43.2 43.3 43.4 43.5 44.1 44.2 44.3 44.4 44.5 44.6 45.1 46.1 46.2 46.3 46.4 46.5 46.6 47.1 47.2 47.3 47.4 48.1 48.2 49.1 50.1 50.2 50.3 50.4 51.1 51.2 51.3 51.4 51.5 52.1 52.2 52.3 53.1 54.1 55.1 56.1 56.2 56.3 57.1 57.2 57.3 58.1 58.2 58.3 58.4 59.1 60.1 60.2 60.3 61.1 61.2 61.3 62.1 62.2 62.3 63.1 63.2 63.3 63.4 63.5 64.1 64.2 64.3 64.4 65.1 65.2 65.3 65.4 65.5 65.6 65.7 66.1 66.2 66.3 66.4 66.5 66.6 67.1 67.2 67.3 68.1 68.2 68.3 68.4 68.5 69.1 69.2 69.3 69.4 69.5 69.6 70.1 70.2 70.3 70.4 71.1 71.2 71.3 71.4 71.5 71.6 71.7 72.1 72.2 72.3 72.4 73.1 73.2 73.3 73.4 73.5 73.6 74.1 74.2 74.3 74.4 74.5 75.1 75.2 75.3 75.4 75.5 75.6 76.1 76.2 77.1 78.1 78.2 79.1 80.1 80.2 80.3 80.4 81.1 81.2 81.3 82.1 82.2 82.3 82.4 82.5 82.6 82.7 83.1 83.2 83.3 84.1 84.2 84.3 85.1 85.2 85.3 85.4 86.1 86.2 86.3 86.4 86.5 86.6 87.1 88.1 88.2 88.3 88.4 89.1 89.2 89.3 89.4 89.5 89.6 89.7 89.8 90.1 91.1 91.2 91.3 91.4 91.5 91.6 91.7 91.8 92.1 92.2 92.3 92.4 92.5 92.6 92.7 92.8 92.9 93.1 93.2 93.3 93.4 93.5 93.6 93.7 93.8 93.9 94.1 94.2 94.3 94.4 94.5 94.6 94.7 95.1 95.2 96.1 96.2 96.3 96.4 96.5 96.6 96.7 96.8 96.9 96.10 97.1 97.2 98.1 98.2 98.3 98.4 99.1 99.2 99.3 99.4 99.5 100.1 101.1 101.2 101.3 102.1 102.2 102.3 102.4 103.1 104.1 104.2 104.3 104.4 105.1 105.2 105.3 105.4 105.5 106.1 106.2 106.3 106.4 106.5 106.6 106.7 107.1 107.2 107.3 108.1 109.1 109.2 109.3 109.4 109.5 109.6 110.1 111.1 111.2 111.3 112.1 112.2 112.3 112.4 112.5 112.6 112.7 112.8 113.1 114.1 114.2 114.3 114.4 114.5 114.6 115.1 116.1 117.1 117.2 117.3 117.4 118.1 118.2 118.3 119.1 119.2 119.3 119.4 120.1 120.2 121.1 122.1 122.2 122.3 122.4 123.1 124.1 125.1 125.2 125.3 125.4 125.5 125.6 125.7 126.1 127.1 127.2 127.3 127.4 128.1 128.2 128.3 128.4 129.1 130.1 130.2 130.3 130.4 130.5 130.6 130.7 131.1 131.2 131.3 131.4 131.5 131.6 131.7 131.8 132.1 133.1 133.2 133.3 133.4 133.5 134.1 134.2 135.1 136.1 136.2 136.3 137.1 137.2 137.3 137.4 138.1 138.2 138.3 138.4 138.5 138.6 138.7 139.1 140.1 140.2 140.3 140.4 141.1 141.2 141.3 141.4 141.5 141.6 142.1 142.2 142.3 142.4 143.1 143.2 143.3 143.4 143.5 144.1 144.2 144.3 144.4 145.1 145.2 145.3 145.4 145.5 146.1 146.2 146.3 146.4 146.5 146.6 146.7 146.8 146.9 146.10 146.11 147.1 147.2 147.3 147.4 148.1 148.2 148.3 148.4 148.5 148.6 148.7 149.1 149.2 149.3 149.4 149.5 149.6 149.7 150.1 150.2 150.3 150.4 150.5 151.1 152.1 152.2 152.3 152.4 152.5 152.6 153.1 154.1 154.2 155.1 155.2 155.3 155.4 156.1 156.2 156.3 156.4 157.1 158.1 158.2 159.1 160.1 160.2 160.3 161.1 161.2 161.3 162.1 162.2 162.3 163.1 163.2 163.3 163.4 163.5 163.6 164.1 164.2 164.3 164.4 164.5 164.6 165.1 166.1 167.1 168.1 168.2 169.1 169.2 169.3 169.4 170.1 171.1 171.2 171.3 171.4 171.5 171.6 171.7 172.1 172.2 172.3 172.4 172.5 173.1 173.2 173.3 173.4 173.5 173.6 173.7 173.8 174.1 175.1 175.2 176.1 177.1 177.2 177.3 177.4 177.5 177.6 177.7 177.8 177.9 177.10 178.1 178.2 178.3 178.4 178.5 178.6 178.7 178.8 179.1 180.1 180.2 180.3 181.1 181.2 181.3 182.1 182.2 182.3 182.4 182.5 183.1 183.2 183.3 183.4 183.5 184.1 184.2 184.3 184.4 184.5 184.6 184.7 185.1 185.2 185.3 186.1 186.2 186.3 186.4 186.5 186.6 186.7 187.1 188.1 189.1 190.1 191.1 191.2 191.3 191.4 191.5 192.1 192.2 192.3 193.1 193.2 193.3 193.4 194.1 195.1 196.1 197.1 197.2 197.3 197.4 198.1 198.2 198.3 198.4 198.5 199.1 199.2 199.3 199.4 200.1 200.2 200.3 200.4 200.5 201.1 202.1 202.2 202.3 202.4 202.5 203.1 203.2 203.3 203.4 203.5 204.1 204.2 204.3 204.4 205.1 205.2 205.3 206.1 206.2 207.1 207.2 207.3 207.4 208.1 209.1 209.2 209.3 209.4 209.5 209.6 209.7 209.8 210.1 211.1 212.1 213.1 214.1 214.2 214.3 214.4 215.1 215.2 216.1 216.2 216.3 216.4 217.1 217.2 217.3 218.1 219.1 219.2 219.3 219.4 219.5 219.6 219.7 220.1 220.2 220.3 220.4 220.5 221.1 221.2 221.3 221.4 222.1 222.2 222.3 222.4 222.5 223.1 223.2 223.3 223.4 223.5 223.6 224.1 224.2 224.3 224.4 224.5 224.6 224.7 224.8 225.1 225.2 225.3 225.4 226.1 226.2 226.3 226.4 226.5 226.6 227.1 227.2 227.3 227.4 228.1 228.2 228.3 228.4 228.5 228.6 228.7 228.8 229.1 229.2 229.3 229.4 230.1 230.2 230.3 230.4 230.5 230.6 231.1 232.1 232.2 232.3 232.4 232.5 232.6 233.1 233.2 233.3 233.4 233.5 233.6 234.1 234.2 235.1 236.1 236.2 236.3 236.4 237.1 237.2 237.3 237.4 237.5 237.6 237.7 237.8 237.9 237.10 237.11 238.1 239.1 239.2 239.3 239.4 240.1 240.2 241.1 242.1 243.1 244.1 244.2 244.3 244.4 245.1 245.2 245.3 245.4 246.1 246.2 246.3 247.1 248.1 249.1 249.2 249.3 249.4 249.5 250.1 250.2 250.3 250.4 250.5 250.6 250.7 250.8 251.1 251.2 251.3 251.4 251.5 251.6 251.7 252.1 252.2 252.3 252.4 252.5 253.1 254.1 255.1 255.2 255.3 255.4 256.1 256.2 256.3 256.4 257.1 257.2 258.1 259.1 259.2 259.3 259.4 259.5 259.6 259.7 259.8 260.1 260.2 260.3 260.4 261.1 262.1 262.2 262.3 262.4 263.1 263.2 263.3 263.4 263.5 263.6 264.1 264.2 265.1 266.1 266.2 266.3 267.1 267.2 267.3 268.1 268.2 268.3 268.4 269.1 269.2 269.3 269.4 270.1 270.2 270.3 270.4 270.5 270.6 270.7 271.1 271.2 271.3 272.1 272.2 272.3 272.4 272.5 272.6 273.1 273.2 273.3 273.4 273.5 273.6 273.7 273.8 274.1 274.2 275.1 275.2 276.1 276.2 276.3 277.1 277.2 277.3 278.1 278.2 278.3 278.4 279.1 279.2 279.3 279.4 279.5 279.6 279.7 280.1 280.2 280.3 280.4 280.5 280.6 281.1 281.2 281.3 281.4 282.1 282.2 282.3 282.4 282.5 282.6 283.1 283.2 283.3 283.4 283.5 283.6 284.1 285.1 285.2 285.3 285.4 286.1 286.2 286.3 286.4 286.5 286.6 286.7 287.1 287.2 287.3 287.4 287.5 288.1 288.2 288.3 288.4 288.5 288.6 289.1 290.1
8 ГЛАВА Моисей и Исус в Божия план за спасение, Мойсей, Мойсеевия закон, Иисус Христос, Библията, Библейска история МОИСЕЙ И ИСУС В ПРОВИДЕНИЕТО ЗА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ Библията съдържа много тайни, отнасящи се до работата на Бог за спасението. Писано е: “Наистина Господ Иеова няма да направи нищо, без да открие Своето намерение на слугите Си, пророците.”1(Амос 3:7) Тъй като не са познавали Принципа, скрит зад Божието Провидение, хората са били неспособни да разтълкуват замаскираните в Библията мистерии. Библейският разказ за живота на пророците не е просто записана история. Напротив, посредством техния живот писанията показват пътя, по който да тръгнат грешните хора. Ние по-специално ще разгледаме как Бог установява провиденческите курсове на развитие при Яков и Моисей като образец на пътя, който Исус трябва да извърви за спасението на човечеството. ЧАСТ 1 Моисей и Исус в Божия план за спасение, Мойсей, Мойсеевия закон, Иисус Христос, Библията, Библейска история ПЪТЯ МОДЕЛ ЗА ПОДЧИНЯВАНЕ НА САТАНА Вече научихме, че в Провидението за възстановяване, развиващо се в семейстото на Исак, Яков е централната личност, която полага Субстанциалната основа. Той заема мястото на Авел в полагане на Субстанциална основа и като такъв полага усилия, за да подчини Сатана и да изпълни условия на изплащане за премахване на грешната природа у човека. Цялостният път, извървян от Яков, служи като модел-образец за Моисей и Исус. Яков изминава пътя на покоряване на сатана, който сам по себе си представлява модел на пътя, който Исус трябва да извърви. Още в по-ранен период, преди Исус, Бог кара Яков да тръгне по път, който символично представлява Исусовия. Освен това пътят на Яков е образец-модел на курса, през който трябва да преминат израелтяните и цялото човечество, за да подчинят Сатана и да постигнат целта на Провидението за възстановяване. Защо пътят на Яков и на Моисей са установени като образци-модели за пътя на Исус Целта на Провидението за възстановяване бива постигната, когато хората успеят да накарат сатана доброволно да им се подчини и когато станат негови господари. Те трябва да направят това, изпълнявайки определения за тях дял отговорност. Исус идва като Месия и истински предтеча на човечеството, за да помогне на всички вярващи хора да осъществят доброволно подчинението на Сатана. Самият той пръв поема пътя към пълното покоряване на сатана и оттогава направлява вярващите хора да следват примера му. Сатана, който не се предава лесно дори на Бог, на никаква цена не би се смирил с готовност пред Исус, а още по-малко пред обикновените вярващи. Затова Бог, Който поема отговорност за сътворените от Него хора, призовава Исус и работи чрез Него, за да ни покаже по символичен начин пътя, по който да доведем сатана до подчинение. Моисей е в състояние да покори сатана, следвайки примерния път, открит символично чрез преминатия от Яков курс. Моисей го развива до ниво образ. По подобен начин, опирайкисе на примера на Моисеевия път, Исус идва, за да подчини сатана субстанциално. Вървейки по стъпките на Исус, вярващите също могат да покорят сатана и да господстват над него. Моисей има предвиед Исус, казвайки: “Господ Бог ще ви въздигне от братята ви пророк, както въздигна мене. Него слушайте във всичко, каквото би ви рекъл.”( 2 Деяния 3:22) Исус е щял да застане в позиция, подобна на тази на Моисей и да тръгне по неговия примерен път, за да реализира световното провидение за възстановяване на Ханаан, Божието царство. Исус каза: “... не може Синът да върши от само себе си нищо освен това, което вижда да върши Отец; понеже каквото върши Той, подобно и Синът го върши” 3 (Йоан 5:19) Той има предвид, че следва примерния път, открит му от Бог посредством Моисей. Следователно Моисей е първообразът на Исус. Пътят на Яков като образец за пътя на Моисей и Исус Яков проправя пътя за подчиняване на Сатана. Той поема посока обратна на тази, по която Сатана покварява човечеството. Моисей и Исус изминават свой собствен път, следващ модела на Яков. Нека да разгледаме паралелно курсовете, през които всеки есин от тях преминава. (1) Първите хора е трябвало с безусловна и абсолютна решителност да се придържат към Божията заповед да не ядат от плода. Те обаче съгрешават с риск на живота си, когато Архангелът ги изкушава. Съответно, за да осъществи възстановяването на Ханаан на семейно ниво, което означава да се завърне в Ханаан заедно със семейството и богатствата си и там да възстанови основата за приемане на Месията, Яков трябва да възтържествува с риск на живота си в битката с ангел, представляващ сатана. Когато се бори с ангела на брега на реката Ябок, Яков отчаяно се стреми да преодолее това изпитание. Той побеждава и е наречен “Израил”. 4 (Бит. 32:25-28) Бог е този, Който изпитва Яков, поставяйки ангела в положението на сатана. Целта на Бог не е да смачка Яков, а да му помогне да заеме мястото на Авел и да възстанови семейстото си, спечелвайки си правото да владее над ангела. Освен това, тъй като ангелът играе главната роля в изпитанието, отворен е пътят за възстановяване на ангелския свят. След това Моисей, преди да може да заведе израелтяните в Ханаан и така да осъществи възстановяването му на национално ниво, трябва най-напред да преодолее застрашаващо живота му изпитание, при което Господ се опитва да го убие. 5 (Изход 4:24) Трябва да разберем, че Бог подлага хората на подобни изпитания, защото ги обича. Ако по такъв начин сатана е изпитвал хората, те биха станали негова плячка. По същия начин и Исус трябва да преодолее трудност, преди да може да започне възстановяването на Ханаан на световно ниво - т.е. да заведе хората в Небесното царство на земята. Той води битка със сатана, рискувайки живота си и възтържествува над него, след като пости 40 дни и е подлаган на изпитания в пустинята. 6 ( Мат. 4:1-11) (2) Тъй като сме придобили грешната си природа когато сатана осквернява плътта и духа ни, Яков трябва да изпълни подобно условие на изплащане, за да я премахне. Поради тази причина, за да възстанови позицията на Авел с цел изпълнение условието на изплащане за премахване на грешната природа, Яков откупва правото на първородство от Исав с хляб и леща 7 (Бит. 25:34), които символизират плътта и духа. За да се повтори това и в дните на Моисей, Бог нахранва народа с манна и пъдпъдъци 8 (Изход 16:13), също символизиращи плътта и духа, усилвайки по този начин благодарността им към Него и съзнанието им, че те са избраният народ. Чрез това Бог иска те да се подчинят на Моисей и да изпълнят условието на изплащане за премахване на грешната природа на национално ниво. Исус казва: “Бащите ви ядоха манната в пустинята и все пак измряха... истина, истина ви казвам, ако не ядете плътта на Човешкия Син и не пиеше кръвта му, нямате живот в себе си.” 9 (Иоан 6:49-53) Освен че с тези стихове Исус потвърждава, че върви по утъпкания от Моисей път-образец, той още казва, че цялото грешно човечество трябва да стане единно с Него в плът и дух. Ако са Го следвали с пълна вяра, обединявайки се с Него, (а по това време Исус е бил заел мястото на Йоан Кръстител 10 (Вж. “Моисей и Исус” 3.2.1), израелтяните са щели да изпълнят на световно ниво условието на изплащане за премахване на грешната природа. След това, изцяло присъединявайки се към Исус като към Месия, те е трябвало да възстановят своята първоначална природа. (3) Поради гтрехопадението сатана осквернява дори тялото на човека. Тялото на Яков е осветено с благословията, която той получава по време на своя живот. След смъртта му то също трябва да бъде пречистено. Затова и балсамирането му продължава 40 дни. 11 (Бит. 50:3) В случая с Моисей архангел Михаил се препира с дявола за тялото му. 12 (Юда 9) Знаем, че тялото на Исус изчезва за изненада на властите, оставяйки празен гроба. 13 (Мат. 27:62-28:15) (4) При грехопадението сатана покварява човешките първопредци, когато те са в своя перид на израстване. За да възстанови посредством изплащане това оскверняване, Бог работи за поставянето на условия, свързани с определени числа като например числото 3, символизиращо периода на израстване. 14 (Вж. “Периоди” 2.4) Когато Яков започва пътуването си от Харан за Ханаан, преди Лаван да забележи отсъствието му, има три- дневен период за разделение от Сатана. 15 (Бит. 31:22) Когато Моисей повежда народа си от Египет към Ханаан, първоначално също има период от три дни. 16 (Изход 5:3) Исус Навиев в продължение на три дни остава на река Йордан, преди да я премине. 17 (Исус Навиев 3:2) Възнамерявайки да поеме пътя към духовното възстановяване на Ханаан на световно ниво, Исус прекарва три дни в гроба. 18 (Лука 18:33) Яков има 12 сина 19 (Бит. 35:22), за да може да възстанови чрез изплащане в своето поколение (на хоризонтално ниво) условията на изплащане, натрупали се (на вертикално ниво) в продължение на 12-те поколения от Ной до Яков и преминали в ръцете на сатана. По подобни причини по времето на Моисей племената са 12 на брой 20 (Изход 24:4), а Исус има 12 апостоли. 21 (Мат. 10:1) За да бъде изпълнено условието на изплащане за отделяне на Сатана от 7-те дни, в които Бог сътворява света, но които Сатана омърсява, семейството на Яков наброява 70 души 22 (Бит. 46:27). По времето на Моисей има 70 старейшини 23 (Изход 24:1), а Исус има 70 последователи 24 (Лука 10:1), като всички те играят централна роля в Провидението, развиващо се в съответната епоха. (5) Жезълът, който поразява злото, проправя пътя и подкрепя онзи, който се осланя на него, е символ на Месията. 25 (Вж. “Моисей и Исус” 2.2.2.2) Яков прекосява река Йордан и влиза в земите на Ханаан, облягайки се на жезъл 26 (Бит 32:10) Така е предначертано, че един ден грешното човечество ще премине водите на този грешен свят и ще стигне до брега на идеалния свят, следвайки Месията: т.е. изпълнявайки напътствията и пирмера му и уповавайки се на Него. Моисей превежда израелтяните през Червено море с помощта на жезъла си. 27 (Изход 14:16) По времето на Второто пришествие Исус ще поведе чевечеството през бурните води на този грешен свят към брега на Божия идеален свят, носейки железен жезъл, символ на самия Него. 28 (Откр. 2:27; 12:5) (6)Грехът на Ева присажда корена на греха в кръвната линия на човечеството и това дава плода си, когато Каин убива Авел. Тъй като майка и син са тези, които позволяват на Сатана да нахлуе и да донесе плода на греха, в съотвествие с Принципа за възстановяване чрез изплащане отново майка и син трябва да се разграничат от сатана въз основа на обединените си усилия. Яков не би могъл да получи благословията и да се разграничи от сатана без всеотдайната подкрепа и мъдрия съвет на своята майка. 29 (Бит. 27:5-17, 42-45) Ако не беше помощта на майка му, Моисей не би могъл да избегне смъртта и да поеме ролята на служещ на Божията воля човек. 30 (Изход 2:2) И накрая, Мария спасява живота на Исус, избягвайки с Него в Египет, спасявайки се от цар Ирод, който иска да го убие. 31 (Мат. 2:13) (7) Централната личност, на която е поверена Божията воля в Провидението, трябва да се завърне от сатанинския - в Божия свят. Затова и Яков тръгва от сатанинския свят Харан за Ханаан 32 (Бит. 31-33), а Моисей поема пътя от Египет към обещаната земя Ханаан. 33 (Изход 3:8) Исус се завръща в Галилея, след като почти веднага след раждането си намира убежище в Египет. (8) Крайната цел на Провидението за възстановяване е да бъде унищожен сатана. Яков го покавза като скрива идолите под дъба. 35 (Бит. 35:4) Моисей сваля златния телец, изгаря го с огън, стрива го на прах, разпръсква праха по водата и накарва израелтяните да я изпият. 36 (Изход 32:20) Исус идва, за да разруши този лош свят, като подчини Сатана чрез Словото и силата Си. 37 (Вж. “Есхатология” 3.2.2) Моисей и Исус в Божия план за спасение, Мойсей, Мойсеевия закон, Иисус Христос, Библията, Библейска история ЧАСТ 2 Моисей и Исус в Божия план за спасение, Мойсей, Мойсеевия закон, Иисус Христос, Библията, Библейска история ПРОВИДЕНИЕТО ЗА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ, НАПРАВЛЯВАНО ОТ МОИСЕЙ Общ преглед на ръководеното от Моисей Провидение Ръководеното от Моисей Провидение за възстановяване бе стъпило върху Основата за Месията, положена от семейството на Авраам. Въпреки това, Принципът все пак изисква самият Моисей да изгради Основа за Месията, възстановявайки чрез изпащане Основата на вяра и Субстанциалната основа. Когато и да се смени центалната личност в Провидението, новата фигура не може да наследи Провиденциалната воля, без най-напред самата тя да е понесла подобна отговорност. Още повече, че в този случай Основата трябваше да бъде положена наново, тъй като Провидението се е разрастнало от семейно на световно ниво. както по-късно ще видим, в ръководеното от Моисей Провидение за възстановяване условията на изплащане, необходими за изграждането й, са доста по-различни от преди. Основа на вяра Централна личност за възстановяване Основата на вяра Моисей е централната личност за възстановяване Основата на вяра. Тя трябва наново да бъде положена, за да се постави началото на завръщане в обещаната земя Ханаан след края на 400-те години робство, сполетели народа поради грешката на Авраам, направена при принасянето на жертвата. Преди да научим как Моисей изгражда Основата на вяра, нека първо да се спрем на провиденческото място, заемано от него по отношение на Исус, и след това в другите части да разгледаме по какво се различава той от всички предишни централни личности, призвани да положат Основа на вяра. На първо място, Моисей е поставен в позиция да представлява Бог и да действа вместо Него. Бог му казва, че самият той трябва да е като Бог за Аарон. 38 (Изход 4:16) Той също така казва: “Ето, поставих те Бог на Фараона; и брат ти Аарон ще ти бъде пророк.” 39 (Изход 7:1) На второ място, Бог определя Моисей да бъде първообраз на Исус. Поставяйки го в позиция на Бог спрямо Аарон и фараона, Той го прави първообраз на Исус, единственото Негово въплъщение. Представлявайки го, Моисей пръв поема по пътя, който един ден Исус трябва да извърви. Подобно на Йоан Кръстител, дошъл по-късно 40 (Иоан 1:23), Моисей трябва да направи прав, да проправи пътя за Исус. Като потомък на Яков, който вече е изградил Основата за Месията, Моисей може да играе ролята на централна личност в епохата на Провидението за възстановяване. В този си път Моисей се опира на установената от предшественика му Яков традиция и на извършените от него дела. Извървеният от тях път служи като модел за другия, по който по-късно ще тръгне Исус. Освен това Моисей е стъпил и върху основата, положена от Йосиф при влизането му в Египет. Животът на Йосиф също така предварително представя този на Исус.. Като син на Рахил (съпругата на Яков, представляваща Божията страна) и по-малък брат на синовете на Лия (съпругата на Яков, представляваща сатанинската страна), Йосиф се намира в позицията на Авел. Той едва се спасява от плана на по-възрастните си братя да го убият и отива като роб в Египет, слад като е продаден на търговците. Но все пак само 30-годишен той се издига до ранга на първи министър на Египет. Братята му и баща му отиват при него и смирено му се покланят, изпълнявайки по този начин пророческия сън, който той е имал като дете. 41 (Бит. 37:5:11) Въз основа на тази провиденческа победа израелтяните влизат в Египет и за тях започва период, изпълнен с трудности, с цел да бъдат разкъсани оковите на сатана. Пътят на Йосиф предначертава пътя, който Исус по-късно ще извърви. Идвайки в сатанинския свят, Исус щеше да изтърпи трудности и до 30-годишна възраст да стане Цар на царете. Той трябва да подчини цялото човечество, включително и предците Си, да прекъсне всичките им връзки със сатанинския свят и да ги възстанови, връщайки ги в сферата на Бог. Ранното детство, юношеството и смъртта на Моисей също предварително представят пътя на Исус. При раждането си Моисей е застрашен да бъде убит от фараона. След като майка му тайно го откърмя, той отива в двореца на фараона и е отгледан сред враговете си. По същия начин и Исус се ражда при грозяща го опасност да бъде убит от цар Ирод. Майка му го взима, избягва в Египет и там тайно го отглежда. След това го връща отново в земите на цар Ирод, където той отрасва сред враговете си. След смъртта на Моисей никой не знае местонахождението на тялото му 42 (Второзаконие 34:6). Това предначертава какво ще се случи с тялото на Исус след смъртта му. Във всички тези случаи пътят, извървян от Моисей с цел възстановяване Ханаан на национално ниво, представлява модел на Исусовия път за възстановяването му на световно ниво. И както бе споменато по-горе, чрез думите на Моисей 43 (Второзаконие 18:18-19) и Исус 44 (Иоан 5:19) Библията свидетелства за това, че посредством живота на Моисей Бог показва модел за Исус, предначертавайки пътя, който той трябва да извърви в бъдещето. Обектът на условието, свързано с възстановяване Основата на вяра Моисей заема позиция, различна от тази на предишните централни личности, натоварени с полагането Основа на вяра. За разлика от Авел, Ной и Авраам, Моисей няма нужда да принася символична жертва. Той може да възстанови Основата на вяра просто подчинявайки се на Божието Слово, като изпълни Божията повеля, свързана с числото 40 и целяща разделение от сатана. 45 (В буквален смисъл, този израз може да се чете: “40-дневен фундамент за разделение от сатана.” За по-голяма яснота четем: “Провиденческо число 40 за разделение от Сатана.” поради следните причини. На първо място “40 дни” представляват потопа по времето на Ной, който първоначално поставя това условие (Вж. “Въведение към възстановяване” 2.1.2), а не се отнася към продължителността от време, за да бъде изпълнено това условие, което може да продължи 40, дори 400 години. На второ място, въпреки че като резултат е положена основа, текстът използва този израз, за да обясни Провидението в определена продължителност от време. - Бел. изд.) Три причини обуславят тези различия. На първо място, Моисей е стъпил на основата на трите символични жертви, успешно направени от Авел, Ной и Исак. Те довеждат докрай Провидението, базиращо се на принасянето на символичната жертва. На второ място, символичните жертви са обекти в условието, необходимо да бъде изпълнено като заместител на Словото, понеже след като човешките първопредци изгубват Божието Слово в следствие на своя грях, то и хората вече не могат да го получават директно. Затова и в епохата на Провидението за полагане Основа за възстановяване (времето от Адам до Авраам), трябва да бъдат принасяни жертви като обекти в условието за изграждане Основата на вяра. По времето на Моисей обаче тази епоха трябва да завърши. Човечеството навлиза в нова ера, в епохата на Провидението за възстановяване (епохата на Стария Завет), когато отново може директно да получава Словото на Бог. Затова при полагане Основата на вяра, няма повече нужда от символични жертви. На трето място, тъй като Провидението, чието начало е поставено в семейството на Адам, е удължавано отново и отново, необходими са условия на изплащане за възстановяване на провиденческите периоди, които Сатана е осквернил. Когато Ной поставя Основата на вяра, той трябва да премине 40-дневен период с цел разделение от сатана. През тези 40 дни той живее в ковчега. Авраам може да принесе символична жертва, необходима за полагане Основата на вяра, едва след като е възстановил предходния период от 400 години и е стъпил на основата, свързана с Божията повеля относно числото 40, символизираща разделението от сатана. Израелтяните страдат 400-години робство в Египет, за да изпълнят Божията повеля и реализират плана Му, свързан с числото 40, за да се отделят от Сатана, като по този начин възстановят Основата на вяра, към която, поради грешката на Авраам, сатана е предявил претенции. По същия начин и в епохата на Провидението за възстановяване централната фигура може да установи Основа на вяра при условие, че подкрепяйки Словото на Бог, стъпи здраво върху изпълнената Божия повеля относно числото 40, символизиращо отделянето от Сатана, така че повече да не се изисква обект на условието, който да служи като заместител на Словото. Субстанциална основа В епохата на Провидението за полагане Основа за възстановяване Бог работи по установяване на Субстанциалната основа на семейно ниво. На базата на навлизането в епохата на Провидението за възстановяване, Той вече започва да работи по установяването на Субстанциална основа на национално ниво. Тъй като Моисей е като Бог за народа си и представлява Исус, той се намира в позоцията на родител за израелтяните по времето, когато се поставя Основата на вяра на национално ниво. Едновременно с това той е и пророкът, натоварен с мисията да подготви пътя за Исус. Следователно, той се намира в позиция на дете спрямо Исус, който трябва да дойде като Истински родител. Така че по отношение на израелтяните Моисей заема позицията на Авел като централна личност в националната Субстанциална основа. Можем да си припомним, че Авел принася символична жертва като родител вместо Адам и в следствие на това е упълномощен да направи и субстанциална жертва, но вече като дете. По същия начин и Моисей е едновременно и родител, и дете. Възстановявайки чрез изплащане Основата на вяра, той заема позицията на родител. Така си осигурява и мястото на Авел в Субстанциалната основа, където той се намира в позицията на дете. След като Моисей вече си е осигурил мястото на Авел, израелтяните, представляващи Каин, подчинявайки му се, трябва да изпълнят националното условие на изплащане за премаване на грешната природа. Постъпвайки по този начин, те са щели да изградят Субстанциална основа на национално ниво. Основа за Месията Моисей трябва да възстанови чрез изплащане националната Основа на вяра, а водените от него израелтяни трябва да сторят същото по отношение на националната Субстанциална основа. Това е щяло да представлява националната Основа за Месията и базата за изграждане на независима суверенна нация, в която Той да може да дойде. Тогава те е трябвало да го приемат, да бъдат новородени чрез Него, да се изчистят от първородния грях и, ставайки единни по сърце с Бог, да възстановят първоначалната си природа. По този начин те е трябвало да постигнат и крайната цел - да станат съвършени Негови въплъщения. “Излезе и на другия ден, и ето, двама евреи се спречкаха, и каза на обидника: Защо биеш другаря си?! А той рече: Кой те постави началник и съдия над нас? Искаш ли и мене да убиеш, както уби египтянина? тогава Моисей се уплаши и си каза: Явно е, че това нещо стана известно. А като чу това фараонът, търсеше случай да убие Моисей.” - Изход 2:13-15 Моисей няма друг избор, освен да избяга от фараона. Неохотно изоставяйки израелтяните, той бяга в пустинята Мидиам. Субстанциалната основа е подкопана и курса, през който трябва да преминат израелтяните под ръководството на Моисей, за да бъде възстановен Ханаан, ще се се повтори и евентуално потрети. Моисей и Исус в Божия план за спасение, Мойсей, Мойсеевия закон, Иисус Христос, Библията, Библейска история Втори национален курс за възстановяване на Ханаан Основа на вяра Когато поради неверието на израелтяните първият национален курс за възстановяване на Ханаан завършва с неуспех, Сатана предявява претенции към 40-те години от живота на Моисей, прекарани в двореца на фараона, през които той трябва да положи Основа на вяра. Затова и за да започне вторият национален курс за възстановяване на Ханаан, Моисей трябва да изгради тази Основа наново, като премине през друг 40-годишен период, с който да възстанови чрез изплащане загубените 40 години, прекарани в двореца. Това е и целта на 40-годишното му заточение в пустинята Мидиам. 52 (Деяния 7:30) През този период животът на израелтяните в Египет става още по-мизерен като наказание за това, че не са повярвали в Моисей. По време на 40-те години, които прекарва в пустинята Мидиам, Моисей се подчинява на втора Божия повеля, свързана с числото 40, символизиращо разделение от Сатана. Там той възстановява Основата на вяра, необходима, за да бъде започнат втори национален курс за възстановяване на Ханаан. Тогава Бог му се явява и му казва: “Наистина, видях страданието на людете Ми, които са в Египет, и чух вика им поради настойниците им; защото познах неволите им. И слязох, за да ги избавя от ръката на египтяните, и да ги заведа от оная земя, в земя добра и пространна, в земя, гдето текат мляко и мед, в земята на ханаанците. И сега, ето, викът на израелтяните стигна до Мене; още видях и притеснението, с което ги притесняват египтяните. Ела, прочее сега, и ще те изпратя при фараона, за да изведеш людете ми израелтяните от Египет.” - Изход 3:7-10 Субстанциална основа След като възстановява в пустинята Мидиам Основата на вяра, Моисей си осигурява и позицията на Авел. И съответно, както по време на първия национален курс за възстановяване на Ханаан, ако народът на Израел, намиращ се в позоцията на Каин, е повярвал в Моисей и го е последвал с безусловна вяра и подчинение, те щяха да влязат в обещаната земя, в земята, в която текат реки от мляко и мед. Постъпвайки по този начин, те щяха да изпълнят условието на изплащане за премахване на грешната природа и да положат Субстанциалната основа. Когато Моисей убива египтянина, това е част от Божията работа по изпълнение на повелята Му за започване на първия национален курс за възстановяване на Ханаан. по подобен начин, за да заработи по изпълнение на повелята си, свързана със започването на втория национален курс за възстановявне на Ханаан, Бог дава на Моиесй три знамения и десет наказания, с чиято помощ той да взема надмощие над египтяните. Причините, поради които Бог оставя Моисей да удари сатанинската страна, както вече бе обяснено, са следните: на първо място, за да бъде възстановена чрез изплащане позицията на най-голям син, която Сатана е осквернил; второ, за да се прекъсне привързаността на израелтяните към Египет; трето, за да стане ясно на израелтяните, че Моисей е изпратен от Бог. 53 (Изход 4:1) Има и друга причина, поради която Моисей може да удари египтянина. Въпреки че израелтяните вече са завършили полагаемия се период на изплащане от 400 години като роби в Египет, те са изстрадали още 30 допълнителни години. 54 (Изход 12:41) Бог чува плача и стенанията им и им отговаря със съчувствие. 55 (Изход 2:24-25) Трите знамения, за чието възпроизвеждане от Моисей и Аарон Бог помага, представят предварително действията на Исус. Първото знамение е дадено, кагото Бог заповядва на Моисей да хвърли жезъла си на земята и той се превръща в змия. 56 (Изход 4:3-9) Когато по-късно Аарон представя това знамение пред фараона по заповед на Моисей, фараонът призовава магьосниците си и ги кара да хвърлят жезълите си, които също се превръщат на змии. Аароновата змия обаче поглъща техните. 57 (Изход 7:10-12) Това знамение по символичен начин предначертава, че Исус ще дойде като Спасител и ще разруши сатанинския свят. Жезълът символизира Исус. Точно жезълът проявява чудодейна сила пред Моисей, който представлява Бог. Така и Исус трябва да дойде, притежаващ такава сила, и да извърши чудеса пред самия Бог. Освен това жезълът предоставя защита и подкрепа на хората, които уповават на него, той разрушава несправедливостта и води хората по правилния път. Символизирайки Исус, Моисеевият жезъл разкрива мисиите, които Исус трябва да изпълни при своето Пришествие. Превръщането на жезъла в змия също символизира дейността на Исус. Той сам се оприличава на змия, казвайки: “И както Моисей издигна змията в пустинята, така трябва да бъде издигнат Човешкият Син.” 58 (Иоан 3:14) Също така той казва на последователите си: “Бъдете, прочее, разумни като змиите”. 59 (Мат. 10:16) Казвайки това, Исус има предвид, че е дошъл като добра змия, носеща мъдрост, която трябва да възстанови чрез изплащане Грехопадението, причинено от злата змия, която хитро и лукаво изкуши човешките праотци. Следователно неговите последователи трябва да учат от Исусовата мъдрост и да водят грешните хора по пътя на доброто. Освен това, когато Моисеевата змия поглъща змиите на магьосниците, това означава, че Исус ще дойде като небесна змия и ще погълне и унищожи Сатана, злата змия. Второто знамение се случва, когато по заповед на Бог Моисей поставя ръка в пазвата си и тя се покрива с проказа. Тогава Бог му заповядва за втори път да постави ръка в пазвата си и тя е изцелена. 60 (Изход 4:6-7) Това чудо символично предсказва, че Идсус ще дойде като втори Адам и заедно с вероятната си невеста (втората Ева, представена по-късно от Светия Дух) 61 (Вж. “Христология” 4.1 Когато обяснява курсът на Исус, корейският текст използва термина “Светият Дух” относно невестата на Исус. Но Светият Дух става духовна невеста на Исус едва след Неговото разпятие, без да е успял да изпълни първоначалното Провидение на Бог, което включва Той да намери своя невеста, докато е на земята. Заедно, Исус и Неговата бъдеща невеста е трябвало да осъществят “сватбата на Агнето” и да станат Истински родители, (За по-голяма яснота ще използваме термина “бъдеща невеста”, когато текстът се отнася до невестата на Исус на земята), като извършат изкуплението. Първият път, когато Моисей поставя ръка в пазвата си и тя стява прокажена, символизира акта на Архангела, който притиска Ева до гърдите си - постъпка, която опетнява човечеството с неизлечим грях. Вторият път, когато Моисей поставя ръка в пазвата си и тя е изцерена, предвещава, че Исус, Истинският баща , ще дойде да възстанови невестата си, Истинската майка, и че двамата ще прегърнат човечестото и ще му дадат новорождение “както кокошката прибира пилците си под крилата си.” 62 (Мат. 23:37) Тогава възстановяването би било завършено. За да може да представи третото знамение, Бог кара Моисей да излее взета от река Нил вода на земята. Тя се превръща в кръв. 63 (Изход 4:9) Символизмът на това знамение се крие във водата - неорганично съединение, коено бива превърнато в кръв, съединението, носещо живота. Водата е Библейски символ на грешните множества от хора 64 (Откр. 17:15), които нямат живот в себе си. Затова и това знамение предвещава, че Исус и Светият Дух ще дойдат и ще възкресят грешното чевечество, лишено от живот, за да станат хората живи деца на Бог. Бог кара Моисей и Исус да представят тези три знамения, за да бъдат изпълнени символични услоивя на изплащане, въз основа на които Исус и Светият Дух по-късно ще дойдат в Израел като Истински родители. Те ще възставовят първоначалната четири - позиционна основа, която е преминала в ръцете на Сатана и ще родят повторно всички хора като свои деца. Когато Моисей, който не е особено красноречив, моли Бог да му изпрати някого, който да го представлява, Бог посочва по-възрастния му брат Аарон 65 (Изход 4:14) и пророчиата Мириам, сестрата на Аарон. 66 (Изход 15:20) Това по символичен начин предвещава, че Исус и вероятната му невеста, въплъщенията на Словото, ще дойдат и ще възстановят като такива 67 (Иоан 1:14) хората, които са загубили Словото при грехопадението. В процеса на възстановяване на Ханаан, на Аарон и Мириам е дадена мисията да поддържат волята на Моисей, който заема позицията на Бог и да се упражняват във водачество като негови представители. За в бъдеще Исус и Светият Дух ще подпомагат Божията воля по пътя към световното възстановяване на Ханаан и ще се нагърбят със задачата да изкупят греха ни. По заповед на Бог Моисей отива да се срещне с фараона. По време на пътя Господ му се явява и се опитва да го убие. Животът му е спасен, когато съпругата му Сепфора обрязва краекожието на сина им. 68 (Изход 4:24-26) Тя помага на Моисей да преодолее изпитанието и спасява семейството. Това обрязване прави възможно освобождаването на израелтините от Египет. То предвещава, че дори когато Исус дойде, Божията работа по спасението на хората не би могла да бъде доведена докрай, докато те не се подложат на вътрешно обрязване. Нека се спрем по-подробно на значението на обрязването. Когато човешките първопредци съгрешават, имайки сексуална връзка със сатана чрез мъжкия сексуален орган, те наследяват кръвта, носеща смърт. В пътя, който грешните хора трябва да изминат, за да бъдат възстановени като Божии деца, Бог включва обреда на обрязването като условие на изплащане: да се изреже краекожието на мъжкия полов орган и да се остави кръвта да изтече от него. Обрязването означава отстраняване на кръвта, носеща смърт. Орбрязването също е и знак за възстановяване правото на човека на господство и знак на обещанието, че Бог ще възстанови хората като Свои деца. Съществуват три вида обрязване: обрязване на сърцето 69 (Второзаконие 10:16), обрязване на краекожието 70 (Бит. 17:10) и обрязване на Всички неща. 71 (Левит 19:22-23) Посредством десетте наказания Бог помага на Моисей да освободи израелтяните от Египет. 72 (Изход 7:14-12:36) Това също така предвещава, че за в бъдеще Исус ще дойде, за да спаси избраните от Бог хора, служейки си с чудеса и знамения. Когато Яков изстрадва 21 тежки години в Харан, Лаван десет пъти го измамва и не му дава полагемото му се възнаграждение. 73 (Бит 31:7) По същия начин и при Моисей, чийто път следва пътя-модел, извървян от Яков, фараонът не само продължава да измъчва израелтяните след предопределения период от време, но и десет пъти ги заблуждава, давайки им лъжливо обещание, че ще ги освободи. Като компенсация за това Бог има право да порази фараона с десет бича (наказания). Измежду всички тях, деветото и десетото имат особено значение. При деветото наказание Бог покрива Египет с гъста тъмнина в продължение на три дни, докато по местата, които обитават израелтяните, е светло. 74 (Изход 10:21-23) Това предвещава, че когато дойде Исус, тъмнина ще покрива сатанинската сфера, докато над Божиите хора ще изкри светлина и двете страни ще бъдат разделени. Като десето наказание Бог убива всички първородни измежду египтяните и добитъка им, като упътва израелтяните да начертаят с агнешка кръв знак по вратите (трегерите и подпорите) на къщите си, така че ангелът на смъртта да премине над тях. Първородните на египтяните, стоящи на сатанинска страна, се намират в позиция на Каин. Бог ги поразява, за да възстанови израелтяните, намиращи се в позицията на втория син Авел до позицията на най-голям син. Сатана вече е окупирал и затова направлява хода на историята, оставяйки Бог да го преследва. 75 (Вж. “Паралели” 7) Това наказание предвещава, че при идването на Исус атанинската страна ще загине, докато Божията страна, намираща се в позицията на втори син, ще бъде спасена посредством изкуплението чрез кръвта на Исус. Моисей отнася от Египет изобилни богатства. 76 (Изход 12:35-36) Това предвещавна, че възстановяването на всички неща ще стане по времето на Исус. След всяко наказание Бог закоравява сърц;ето на фараона. 77 (Изход 4:21; 10:27) Съществуват няколко причини за това. На първо място, многократно демонстрирайки силата Си, Бог иска да покаже на израелтяните, че Той наистина е Бог. 78 (Изход 10:1-2) На второ място, Бог иска фараонът да даде всичко от себе си, за да задържи израелтяните, преди той да го насили да ги пусне. Тогава фараонът е щял да разбере колко е слаб и да прекъсне всякакви опити да обвърже или задържи израелтяните, след като те си тръгнат. На трето място, Бог иска те да сложат край на своята вярност и привързаност към Египет, предизвиквайки у тях силни чувства на неприязън спрямо фараона. Когато Бог убива египтянина, това е част от Божията работа по повелята Му относно започването на първия национален курс за възстановяване на Ханаан. Този курс обаче е осуетен, когато хората се усъмняват в Моисей. Във връзка с повелята Му за започване на втори национален курс, Бог дава на израелтяните трите замения и десетте наказания. Ставайки свидетели на тези чудеса, те започват да вярват, че Моисей наистина е изпратен от Бог като техен водач. Те са повярвали и последвали Моисей, Авеловия тип личност, която е положила Основата на вяра на национално ниво. Така че на тази база израелтяните могат да поемат втори национален курс за възстановяване на Ханаан. Условието на изплащане за премахване на грешната природа обаче изисква от израелтяните да покажат повече, отколкото само краткотрайна вяра и подчинение на Моисей за времето, когато той прави тези чудеса. Поради по-раншния им неуспех, в изпълнение на това условие, сатана изисква за себе си целия провиденчески курс за възстановяване на Ханаан. Сега израелтяните трябва да възстановят този курс, запазвайки вярата си в Моисей и подчинявайки му се по време на пътуването. Само по този начин те са щели да изпълнят националното условие на изплащане за премахване на грешната природа. Докато те не прекосят пустинята, съхранявайки непоколебима вяра в Моисей и не влязат в Ханаан, националната Субстанциална основа е нямало да бъде установена. Изпълнението на Божията повеля относно започването на втори национален курс за възстановяване на Ханаан е ръководено с по-голяма милост и благодат, отколкото по време на първия курс. Но тъй като удължаването му е причинено от неверието на израелтяните, то съответно и условието на изплащане, което те трябва да изпълнят, е по-тежко. Ако по време на първия курс израелтяните са последвали Моисей, те щяха да бъдат водени по прекия път през земята на филистимците и щяха да влязат в Ханаан след 21 дни - период, отговарящ на 21 -те години, прекарани от Яков в Харан. По време на втория курс обаче Бог не води хората по прекия път. Той се притеснява, че когато те ненадейно се срещнат с войнствените филистимци, те могат отново да изгубят вярата си и да се върнат в Египет. 79 (Изход 13:17) Вместо това Бог ги повежда по дълъг заобиколен път, превеждайки ги през Червено море и през пустинята. Той планира да ги заведе в Ханан след 21 месеца. Така че израелтяните започват своя 21-месечен път през пустинята под водачеството на Моисей. Нека разгледаме този курс и видим как той е служил като път-модел, който да измине Исус, водейки човечеството в световния курс за възстановяване на Ханаан. Когато фараонът неохотно дава на Моисей позволението си израелтяните да принасят жертви в Египет, Моисей иска повече, казвайки: “Не е прилично да направим така, защото ние ще жертваме на Господа нашия Бог онова, от което египтяните се гнусят; ето, ако жертваме пред очите на египтяните онова, от което те се гнусят, няма ли да ни избият с камъни? Ще отидем на тридневен път в пустинята и ще жертваме на Господа нашия Бог както ни е казал.” - Изход 8:26-27 Моисей иска тези три дни с намерението да заблуди фараона и да изведе всичките си хора (целия си народ) от Египет. Този тридневен период има същото значение като тридневния път на Авраам до планината Мория, който той трябва да измине, за да прекъсне връзките си със сатана преди да може да принесе Исак в жертва. От времето на Авраам това е периодът на изплащане, необходим за разделение от сатана в началото на някий провиденциален курс. Когато Яков предприема курса за възстановяване на Ханаан, има период от три дни, в който той скъсва връзките си със Сатана, измамвайки Лаван и напускайки Харан. 80 (Бит. 31:19:22) По същия начин в началото на този национален курс Моисей иска три дни с намерението да измами фараона и да освободи народа си от робство. Също така и Исус е щял да започне духовния курс за възстановяване, само след като е преминал през три дни за разделение от Сатана преди победното Си възкресение. Израелтяните, които според Боблията наброяват около 600 000, тръгват от Рамесий на 15-ия ден от първия месец по еврейския календар. 81 (Изход 12:37; Числа 33:3) Те подкрепят и следват Божията воля по време на тридневния си път към мястото на първия им лагер край Сокхот. От този момент занапред Бог им засвидетелства Своята милост, давайки им денем облачен, а нощем огнен стълб, който да ги води из пътя. 82 (Изход 13:21) Облачният стълб, който води израелтяните през деня (янг), символизира Исус, който един ден ще поведе хората в световния курс за възстановяване на Ханаан. Огненият стълб през нощта (ин) символизира Светия Дух, който ще ги упътва като женски дух. На брега на Червено море, по заповед на Бог, Моисей протяга жезъла си и разделя водите, след това повежда израелтяните по сухото дъно. Египтяните, преследващи ги с колесници, се удавят, когато водите се събират и ги погвъщат. 83 (Изход 14:21-28) Както вече бе обяснено по-горе, Моисей се намира в позицията на Бог пред фараона 84 (Изход 7:1), а жезълът му символизира Исус, който за в бъдеще ще демонстрира Божията мощ. Следователно това чудо предвещава какво ще се случи, когато дойде Исус. Сатана ще преследва вярващите, следващи Исус в пътя за световното възстановяване на Ханаан, но Исус ще издигне желязна тояга 85 (Откр. 2:2-7; Пс. 2:9. Желязната тояга символизира Словото на Бог; Вж. “Есхатология 3.2.2) и ще удари развълнуваното море на този свят. 86 (Библията използва водата като символ на грешния свят. (Откр. 17:15) Ето защо този свят понякога се нарича “развълнувано море.”) Водите ще се разделят и ще откирят равен път, който вярващите ще поемат, докато преследващият ги сатана ще загине. Израелтяните прекосяват Червеното море и пристигат в пустинята Синай на 15-ия ден от втория месец. От тогава до деня, в който те достигат Обетованата земя, Бог ги храни с манна и пъдпъдъци. 87 (Изход 16:33-35) Манната и пъдпъдъците символизират животодаряващите плът и кръв на Исус, които Бог ще осигури по време на световния керс за възстановяване на Ханаан. Затова и Исус казва: “Бащите ви ядоха от манната в пустинята и все пак измряха... Аз съм живият хляб, който е слязъл от Небето. Ако яде някой от тоя хляб, ще живее до века... ако не ядете плътта на Човешкия Син и не пиете кръвта му, нямате живот в себе си.” - Иоан 6:49-53 Когато израелтяните напускат пустинята Синай и разполагат стана си край Рафидим, те нямат вода за пиене. Бог заповядва на Моисей да удари Канарата в Хорив и му казва, че от нея ще потече вода. Моисей го прави и така е спасен животът на неговия народ. 88 (Изход 17:6) Свети Павел писа: “И тая Канара бе Христос.” 89 (I Кор. 10:4) Съответно чудото, при което от Канарата бликва вода, предвещава, че Месията ще спаси цялото човечество с водата на живота, за която Исус казва: “а който пие от водата, която Аз ще му дам, няма да ожаднее до века.” 90 (Иоан 4:14) Двете Каменни плочи, които Моисей получава на планината Синай, символизират Исус и бъдещата Му невеста, а Канарата, от която те произхождат, символизира Бог. Когато Моисей я удря и дава вода на народа, се полага основа, на която той може да получи Каменните плочи и да построи Ковчега на завета и Скинията. Исус Навиев се бие в Рафидим с Амалик. Когато Моисей вдига ръцете си, изпаелтяните вземат надмощие, а когато ги сваля - се случва обратното. Аарон и Ор слагат Моисей да седне на купчина камъни и, застанали отляво и дясно, държат ръцете му вдигнати, за да може Исус Навиев да победи цар Авалик и армията му. Това също предвещава какво ще стане, когато дойде Исус. Исус Навиев символизира вярващите, Амалик - сатанинския свят, а Аарон и Ор - Исус и Светия Дух. Аарон и Ор, които държат вдигнати ръцете на Моисей и правят възможно Исус Навиев да надвие Амалик предвещават, че вярващите хора, които почитат Триединстото - Бог, Исус и Светия Дух - ще победят всеки зъл дух или човек, който се изправи срещу тях. Провидението за възстановяване и Скинията Израелтяните получават Каменните плочи, Скинията и Ковчега на завета. Нека първо се спрем на това, как ги получават. Израелтяните пристигат в пустинята Синай в началото на третия месец след победата им над Амалик. 92 (Изход 19:1) Тогава Моисей взема със себе си 70 старейшини и се изкачва на планината Синай, за да се срещне с Бог. Самият Моисей е призован да отиде на върха на планинана, където Бог му заповядва да пости 40 дни, за да получи 10-те заповеди, изрязани върху Каменните плочи. 93 (Изход 24:9-10,18) Докато пости, Моисей получава напътствия от Бог относно Ковчега на завета и Скинията. 94 (Изход 25:31) Когато свършват 40-те дни, Моисей получава двете Каменни плочи, върху които с Божия пръст са изписани 10-те заповеди. 95 (Изход 31:18) Когато Моисей слиза от планината Синай, носейки двете Каменни плочи и отива при израелтяните, той ги заварва да се кланят на един златен телец. По време на отсъствието му, те карат Аарон да им направи телеца и когато той го е оформил, обявяват, че това е богът, извел ги от Египет. Виждайки това, Моисей плавма от яд. Той хвървя Каменните плочи и ги счупва в подножието на планината. 96 (Изход 32:1-19) Бог отново се явява на Моисей и му казва да издяла други две, идентични на първите Каменни плочи, обещавайки му повторно да изпише върух тях десетте заповеди. Моисей за втори път се изправя пред Бог в планината и пости 40 дни. Бог му издиктува десетте заповеди и той ги написва върху Плочите. 97 (Изход 34:1, 27-28) Моисей ги взима и отново отива при израелтяните. Този път те му отдават почит и уважение. Подчинявайки се на напътствията му, построяват Ковчега на завета и изграждат Скинията. 98 (Изход 35-40) Значението и целта на Каменните плочи, Скинията и Ковчега на Завета Какво е значението на каменните плочи? Когато Моисей ги получава с изписаното върху тях Божие Слово, това означава, че отминава епохта на провидението за полагане Основа за възстановяване, когато грешните хора са можели да се свързат с Бог само посредством жертви, както и че настъпва епохата на Провидението за възстановяване, когато те могат да се свързат с Бог посредством откритото им Слово. Вече бе обяснено, че ако създадените чрез Словото Адам и Ева бяха станали съвършени, те щяха да се превърнат във въплъщение на това Слово. Но вместо това те съгрешават и се лишават от Него. 99 (вж. “Възстановяване” 1.2.1) Моисей получава двете Плочи с изписаното върху тях Слово в края на 40-дневния период за разделение от Сатана. Това има значение на символично възстановяване на Адам и Ева като въплъщения на Словото. Съответно, двете плочи символизират възстановените Адам и Ева, а също така Исус и Неговата бъдеща невеста, които трябва да дойдат като въплъщение на Словото. В Библията символът за Христос е белият камък 100 (Откр. 2:17), а също така е писано, че “Тая Канара е Христос” 101(I Кор. 10:4) Като символи на Исус и вероятната Му невеста, Каменните плочи обозначават също така и Небето и Земята. На следващо място, какво символизира Скинията? Исус оприличава Своето тяло на Храма в Ерусалим 102 (Иоан 2:19-21) . “И ние, които вярваме в Него, биваме наричани храмове на Бог” 102 (I Кор. 3:16) Така че, Храмът образно представлява Исус. Ако израелтяните бяха успели в първия курс за възстановяване на Ханаан под водачеството на Моисей, то тогава, веднага щом като влезеха в Ханаан, те щяха да изградят Храма и да се подготвят да приемат Месията. Но поради неверието им, първият курс е осуетен още в самото начало. По време на втория курс Бог ги повежда по заобиколен път през Червено море и през пустинята. Бог не може да им възложи да построят Храма и в замяна на това трябва да се примири със Скинията като Негов заместител, която може да бъде местена от място на място. Подобно на Храма , и Скинията представлява Исус, но само символично. Когато заповядва на Моисей да изгради Скинията, Бог казва: “И да ми направят Светилище, за да обитвам между тях” 104 (Изход 25:8) Скинията е разделена на 2 части: святото място (светилището, олтара) и пресвятото място (Святая светих). Само първосвещениците могат да влизат в Сватая Светих веднъж годишно, когато принасят жертви в деня на изкуплението. Светая светих е мястото, където се пази Ковчега на завета. Там се явава самият Бог. То символизира духа на Исус. В Светилището има светилник, олтар за кадене на тамян и трапеза, на която да се поставят присъствените хлябове, за които свещениците се грижат ежедневно. Светилището символизира тялото на Исус. Освен това, Светая светих символизира духовния свят, докато светилището символизира физическия свят. Когато Исус е разпнат, завесата между Светилището и Светая Светих се раздира на две от горе до долу. 105 (Мат. 27:51) това означава, че разпятието на Исус създава база за постигане на духовно спасение, след като вече е била отворена вратата между духа и плътта, или между Небето и Земята. Какво символизира Ковчега на завета? Съхраняван в Светая Светих, той съдържа свидетелствата за сключения с Бог завет. В него се намират двете Каменни плочи, които символизират Исус и бъдещата му невеста, още Небето и Земята. Той съдържа още и манна - основната храна на израелтяните по време на пътя им в пустинята. Тя символизира тялото на Исус. Манната е поставена в златна стомна, която е символ на Божията слава. Ковчегът на завета съдържа още и Жезъла на Моисей, който показва Божията мощ, напъпвайки и разцъфтявайки. 106 (Евреи 9:4) Следователно Ковчегът представлява Космоса и в същото време е по-малък праобраз на Скинията. Умилостивилището е разположено върху Ковчега на завета На краищата му има два херувима от ковано злато, които го покриват с крилата си. Бог обещава, че той лично ще се явява на умилостивилещото между херувимите и ще дава напътствия на израелтяните. 107 (Изход 25:17-22) Това предвещава, че когато Исус и невестата му, чиито символи са Каменните плочи, дойдат и измият греховете на хората, Бог ще се яви на умилостивилището и ще отвори пътя между херувимите, които спират достъпа до Дървото на живота в Едемската градина. 108 (Бит. 3:24) Тогава всеки ще може да дойде при Исус - Дървото на живота и да бъде изпълнен с Божието Слово. С каква цел Бог дава Каменните плочи, Скинията и Ковчега на завета? Когато израелтяните приключват 400-годишния си период на изплащане, който трябва да понесат поради грешката на Авраам при принасянето на жертвата и тръгват към пустинята, Бог поразява египтяните със знамения и наказания и удавя техните множества от войници, които се опитват да последват израелтяните през Червено море. Изаелтяните не могат да се върнат в Египет, не само защото Божията воля го забранява, но и защото са станали жестоки врагове на египтяните. Те нямат друг избор, освен да завършат пътуването си до Ханаан. Бог ги додежда до мястото, от което няма връщане назад. Въпреки това израелтяните непрестанно изпадат в неверие по време на пътуването. Накрая съществува опастност дори Моисей да изгуби вяра. За да се справи с тази ситуация, Бог им дава обект на вяра, който да остане непроменлив, дори и хората да се променят. Ако макар и само един човек почита този обект с абсолютна вяра, Бог би могъл да продължи реализирането на Провиденческата Си воля чрез него. Този човек е щял да наследи мисията да се грижи за обекта на вяра по същия начин, както при щафетно бягане пръчката се предава от единия спринтьор на другия. Скинията, съхраняваща ковчега на завета и каменните плочи, е този обект на вяра. Тъй като тя представлява Месията, когато израелтяните я изградят, това означава, че Месията вече е дошъл, но в символичен смисъл. Израелтяните трябва да увжават и почитат Скинията, като че ли тя е Месията и да се завърнат под водачеството на Моисей в благословената земя на Ханаан. Следователно така те са щели да установят Субстанциална основа на национално ниво. Дори по време на пътя израелтяните да изпаднат в неверие, докато Моисей продължава да величае Скинията, на народа е щяло да е позволено, ако изгуби вярата си, да може да се възстанови на базата на непокътнатата основа, положена от Моисей. Освен това, дори самият той да изпадне в неверие, ако вместо него дори и само един единствен израелтянин величае Скинията, Бог може да работи с този човек за възстановяване на целия народ. Ако израелтяните се доверяха на Моисей и влезеха в Ханаан още по време на първия национален курс, семейството му щеше да поеме ролята на Скинията, а той самият щеше да изпълни ролите на Каменните плочи и ковчега на завета. Семейството на Моисей щеше да стане носителят на Небесния Закон. Тогава изралетяните биха могли да изградят Храма в Ханаан, без да имат нужда от Плочите, Ковчега или Скинията. Те са дадени като средства за спасение, едва след като народът изпада в неверие. Скинията, като символичен представител на Исус и бъдещата му невеста, е необходима само до момента, в който се построи Храмът, а Храмът, като образен представител на Исус и невестата му, е необходим единствено до деня на идването на Месията, въплъщаващ Храма. Основа за Скинията Точно така, както трябва да бъде положена основа преди да приемем Месиятая, така и преди израелтяните да могат да построят и възвеличаят Скинията, символично представляваща Месията, трябва да бъде поставена Основа за това. Няма нужда да казваме, че за да бъде установена основа за Скиниятая, се изискват Основа на вяра и Субстанциална основа за нея. Нека сега разгледаме как израелтяните правят това под водачеството на Моисей. Моисей трябва да следва напъствията на Бог и да положи Основа на вяра за Скинията като пости и се моли в продължение на 40 дни, което представлява период за разделение от сатана. Опирайки се на тази Основа, израелтяните следва да се подчиняват с вяра и да подкрепят Моисей в работта му по реализиране на идеала за Скинията. По този начин те щяха да изпълнят усолвието на изплащане за премахване на грешната природа и да моложат Субстанциална основа за Скинията. Говорейки за Скинията, имаме пред вид също така каменните плочи и Ковчега на завета. Първата основа за Скинията Хората са създадени на шистия ден, за да станат въплъщение на Словото. 109 (Иоан 1:3) Следователно, за да може да даде Словото за пресътворяване на грешните хора и те да се възстановят, Бог трябва най-напред да възстанови числото 6, символизиращо периода от сътворяването, който е омърсен от сатана. Поради тази причина Бог осветява планината Синай, покривайки я с облаци от слава за 6 дни, а на седмия ден се явява на Моисей измежду облаците. От този момент Моисей започва поста си, продлъжаващ 40 дни и 40 нощи. 110 (Изход 24:16-18) Бог нарежда на Моисей да премине през 40-дневен период за разделение от сатана, за да може да установи Основа на вяра за Скинията - символичният Месия. Бог счита това за необходимо, тъй като израелтяните са изпаднали в неверие след преминаването на Червено море. 111 (Изход 16:1-12; 17:2-4) Както вече споменахме, условието на изплащане за премахване на грешната природа не можа да бъде изпълнено по време на курса, през който преминават израелтяните за възстановяване на Ханан, тъй като то не включва просто вяра и следване на Моисей единствено само за краткото време, през което той разкрива Божията мощ. Напротив, изпълнението му изиква хората за запазят тази вяра и послушание докато влязат в Ханаан, да изградят Храма и да приемат Месията. По същия начин, за да изпълнят условието на изплащане за премахване на грешната природа и да положат Субстанциална основа за Скинията, израелтяните трябва с абсолютна вяра да се покорят на Моисей от момента, в който той се изкачва на планината, за да започне 40-дневния си пост, докато завършат строежа на Скинията. Докато обаче Моисей пости и се моли в планината, целият народ изпада в неверие и се покланя пред златния телец. В резултат на това не е установена Субстанциална основа за Скинията. Тъй като хората сами изгубват Основата за Словото, тяхна е отговорността да я възстановят, за да могат да Го получат отново. Затова и Бог не се намесва в действията на хората, когато те работят по възстановяването на Словото. Поради тази причина, въпреки че ги води с помощта на знамения и чудеса, Той не се намесва, когато израелтяните съгрешават. Когато вижда народа си да се кланя на идола и да танцува около него, Моисей побеснява. Хвърля плочите и ги счупва. 112 (Изход 32:19) В резултат на това сатана завладява Основата на вяра за Скинията. Както обяснихме по-горе, 2-те Каменни плочи символизират Исус и бъдещата му невеста, които трябва да дойдат като възстановят вторите Адам и Ева. Това събитие обаче предвещава, че ако Исус дойде и намери евреите обезверени, ще трябва да умре на кръста, без да е изпълнил заедно със своята невеста първоначалната си, дадена му от Бог мисия. Неверието на израелтяните в Синай подкопава Божието провидение, свързано с установяването на Основа за Скинията. То унищожава Божиите ревностни усилия да отдели народа от Сатана и да възпита в него покорство спрямо Моисей. Заради продължаващата липса на вяра у изръелтяните, Божието Провидение, свързано с установяване на Основа за Скинията, трябва да бъде удължено и да претърпи втори, а след това и трети опит. Втора основа за Скинията Итзраелтяните показват липса на вяра по отношение на Божията повеля, свързана с получаване на Каменните плочи, а от тук и по отношение построяването на Скинията, но им се дава втори шанс, тъй като те стъпват на факта, че вече са пили вода от Канарата в Рафидим, от която символично произхождат Каменните плочи. След като Моисей счупва Плочите, Бог му се явява и му обещава друг запис на Словото Си. Този път Бог иска сам Моисей да издяла празните плочи, които да надпише. Освен това, Моисей не може да възстанови Каменните плочи или да изгради Скинията около тях, без най-напред да е възстановил Основата на вяра за Скиниятая, изпълнявайки още веднъж повелята относно 40-те дни за разделение от сатана. Следователно Моисей трябва да пости още 40 дни, преди да може да се сдобие с нови две плочи, върху които да изреже десетте заповеди. 113 (Изход 34:28) и да изгради Скинията като обект на вяра. Този път израелтяните чакат завръщането на Моисей, съхранили вярата си. Успешните усилия на Моисей да възстанови счупените плочи чрез 40-те дни постене и вярата на израелтяните в него предвешават, че Исус, макар и разпнат, може да се завърне и да започне отново Своята работа по спасението, ако вярващите предано изпълнят условието на изплащане, състоящо се в това: да го приемат по време на 40-те дни от Господното възкресение - повеля относно числото 40, символизиращо разделението от сатана. Оставайки изпълнени с вяра, докато Моисей пости в планината и след това подчинявайки се на инструкциите му да построят Скинията, израелтяните изпълняват условието на изплащане за премахване на грешната природа. Така е положена Субстанциална основа за Скинията, от там и цялостната Основа за Скинията. Тя е построена в първия ден от първия месец на втората година. 114 (Изход 40:17) Както обаче бе споменато по-горе, Субстанциалната основа във втория национален курс за възстановяване на Ханаан изисква много повече, отколкото просто построяването на Скинията. Всъщност, докато влезат в Ханаан и издигнат Храма, от израелняните се очаква да почитат Скинията повече, отколкото ценят живота си. Те трябва да съхранят същата вяра, докато приемат Месията. На 20-ия ден или 2 месец на 2-та година, израелтяните тръгват за пустинята Синай, наредени в боен ред около Скинията, водени от облачен стълб. 115 (Числа 10:11-12) Но не след дълго те започват да се оплакват от трудностите и да недоволстват срещу Моисей. Дори след като Бог разрушава стана им в изблик на гняв, те не се разкайват. Продължават да се оплакват, жалвайки се, че нямат за ядене нищо друго освен манна. Те са изпълнени с ненавист към Моисей и копнеят за месото, плодовете, зеленчуците и разкоша в Египет. 116 (Числа 11:1-6) Така че израелтяните не успяват да съхранят втората Основа за Скинията и тя е завладяне от сатана. Провидението за възстановяване на тази Основа е удължено с още един, трети опит. Трета Основа за Скинията Независимо от това, че Сатана осквернява втората Основа за Скинията, вярата на Моисей и посвещаването му на Скинията остават непроменени. Следователно Скинията стои твърдо върху носновата на вяра, положена от Моисей, докато израелтяните все още са стъпили единствено на факта, че са пили водата от Канарата край Рафидим. 117 (Изход 17:6). Нека си припомним, че Канарата е мястото, от което произхождат Каменните плочи, представляващи центъра на Скинията. На тази база на израелтяните е позволено да опитат изпълнението на друга повеля, свързана с числото 40, символизиращо разделението от Сатана. Подчинявайки се на Моисей, който все още почита Скиниятая, те трябва при своя трети опит да възстановят чрез изплащане Основата за нея. Като условие за постигане на това е дадена 40 дневна мисия на разузнаване в Ханаан. По заръка на Бог Момисей избира по един водач от всяко от 12-те племена на Израел и ги изпраща на разузнаване в Ханаан за 40 дни. 118 (Числа 13:1, 25) Когато се връщат, всички, с изключение на Исус Навиев и Халев, са обезверени: “Людете обаче, които живеят в земята, са силни, и градовете укрепени и много големи...тя е земя, която изпояжда жителите си, и всичките люде, които видяхме в нея, са превисоки мъже... и пред тях нам се виждаше, че сме като скакалци; такива се виждахме и на тях.” - Числа 13:28; 32-33 Те правят заключението, че израелтяните не могат да превземат укрепените Ханаански градове, или да победят жителите им. Човуйки това, израелтяните отново възроптават срещу Моисей. Те искат нов водач, който да ги заведе обратно в Египет. Само Исус Навиев и Халев призовават народа да не се страхува, а да нападне ханаанците, подчинявайки се на Божията заповед: “Само недейте възстава против Господа, нито се бойте от людете на земятая, защото те са ястие за нас; защитата им се оттегли от върху тях; а Господ е с нас; не бойте се от тях.” (Числа 14:9) Израелтяните не приемат този съвет и се опитват да убият с камъни Исус Навиев и Халев. В този момент Господната слава се явява на хората и Бог казва на Моисей: “докога ще ме презират тия люде? и докога няма да ми вярват, въпреки всичките знамения, които съм извършил посред нях?” (Числа 14:11) “Но децата ви, за които рекохте, че ще бъдат разграбени, тях ще въведа, и те ще познаят земята, която вие презряхте. А вашите трупове ще паднат в тая пустиня. И децата ви ще скитат по пустинята 40 години, и ще теглят поради вашите блудствания, докато се изпоядат труповете ви в пустинята. Според числото на дните, през които съгледахте земята, 40 дена, всеки ден за 1 годинаяу, 40 години ще теглите за беззаконията си, и ще познаете какво значи Аз да съм неблагоразположен” (Числа 14:31-34) В резултат от липсата на вяра у израелтяните, третата Основа за Скинията се проваля. Пустинният им курс от 21 месеца е продължен на 40 години. Неуспех във втория национален курс за възстановяване на Ханаан Поради неверието на израелтяните Основата за Скинията 3 пъти е завладяна от сатана. По тази причина националното условие на изплащане за премахване на грешната природа не е изпълнено и Субстанциалната основа за 2-ия национален курс за възстановяване на Ханаан не е положена. Следователно целият втори национален курс за възстановяване на Ханаан претърпява неуспех. Божието провидение е удължено с трети национален курс. Трети национален курс за възстановяване на Ханаан Основа на вяра Тъй като израелтяните се изплашват, когато чуват какво казват обезверените съгледвачи, вторият национален курс за възстановяване на Ханаан се увенчава с неуспех. Четирдесетте години, прекарани от Моисей в пустинята Мидиам с цел възстановяване Основата на вяра, са завладени от сатана. В резултат на провалената мисия за разузнаване тайно на страната, народът трябва да се лута из пустинята в продължение на 40 години, докато накрая се върне в Кадеш-Барни, като на всеки ден от мисията на съглеждането се отговаря с по 1 година. За Моисей този 40-годишен период има значението на разделение от сатана, който е заграбил предишната Основа на вяра и на възстановяване чрез изплащане Оновата на вяра за третия курс. През всичкото това време на лутане в пустинята Моисей почита Скинията, показвайки вяра и преданост. Когато се връща в Кадеш-Барни, той вече е установил Основа на вяра в третия национален курс за възстановяване на Ханаан. Следователно той си осигурява и позицията на Авел за Субстанциалната основа. Субстанциална основа Субстанциалната основа за втория курс е обречена на неуспех, когато сатана освернява Основата за Скинията в следствие на упоритото безверие на народа. Непокътната обаче остава поне основата на вяра, запазена благодарение на неотслабващата всеотдайност на Моисей. Ако, опрели се на тази Основа, израелтяните бяха повярвали на Моисей и го бяха следвали през 40-те години на лутане из пустинята, изграждайки по този начин база за разделение от Сатана, те щяха да положат Субстанциална основа за Скинията и така да завършат цялостната Основа за нея. Ако бяха почитали и се бяха покорявали на Моисей и влезли в Ханаан изпълнени с вяра и упование, щяха да съградят Субстанциална основа за трети национален курс за възстановяване на Ханаан. Четирдесет години на лутане из пустинята представляват за Моисей периода, необходим за установяване Основата на вяра за третия национален курс. Целта на този период от гледна точка на израелтяните е да се изпълни Божията повеля относно започването на третия курс. Това те трябва да сторят като установят Основата за Скинията и по този начин отново да получат милостта на Бог, на която се наслаждават по реме на втория курс. Тогава те за пръв път построяват Скинията под ръководството на Моисей. Субстанциална основа, в която централра роля играе Моисей Каменните плочи, Скинията и Ковчегът на завета стават необходими за преминаването през втория курс само защото израелтяните загубват вярата си, докато са в пустинята. Скоро след като прекосяват Червено море, те забравят за трите знамения, които Бог им дава по времето, когато Той започва да работи за изпълнение на повелята Си, отнасяща се до започването на курса. За да може да възстанови това чрез изплащане, Бог изпитва хората по време на 40-дневен период, през който Мисей е в планината. След това им показва великата Си милост, давайки им три доказателства за нея: Каменните плочи, Ковчега на завета и Скинията. Освен това дава и десетте наказания, които трябва да възстановят десетте лъжи, с които Лабан измамва Яков в Харан. Когато обаче израелтяните изгубват вярата си, въпреки че са свидетели на станалото, Бог се опитва да възстанови чрез изплащане десетте наказания, давайки десетте заповеди. Ако израелтяните обновяха вярата си, почитайки трите израза на Божествената милост и покорявайки се на 10-те заповеди, те щяха отново да получат милостта, на която се бяха радвали, напускайки Египет, закриляни от силата на тези чудеса. Следователно и в третия курс израелтяните трябва да преминат през 40-годишен период на изплащане, следвайки с вяра и покорство Моисей през пустинята. След като се връщат в Кадеш-варни, те трябва заедно с Моисей да стъпят на Основата за Скинията и да възхваляват Плочите, Скинията и ковчега. Ако го бяха сторили, те щяха да се окажат в позицията, в която са се намирали при изпълнението на Божията повеля относно започването на втория курс, когато Бог поразява египтяните с 3-те знамения и 10-те наказания. Плочите представляват Ковчега в умален вид, а Ковчегът представлява Скинията в умален вид. Оттук следва, че Плочите представляват в умален вид Скинията. Следователно ковчегът и Скинията могат да бъдат представени от Плочите или от Канарата, от която са направени. Така че третият национален курс за възстановяване на Ханаан, трябва да започне в Кадеш- арни, след като бъде изпълнена Божиятна повеля за началото му, в която централна роля играе Канарата. Отсега нататък израелтяните могат да изпълнят условието на изплащане за премахване на грешната природа, необходимо за да бъде установена Субстанциалната основа в третия нацианален курс, при условие, че почитат с вяра и всеотдайност Скинията и ако последват Моисей в Ханаан. Как възнамерява Бог да проведе изпълнението на повелята Си за започване на курса, в чийто център е Канарата. По време на 40-годишното скитане из пустинята израелтяните отново загубват вяра и започват да се оплакват. За да ги спаси, Бог нарежда на Моисей да удари Канарата с жезъла си, така че от нея да бликне вода и народът да пие. 119 (Числа 20:4-5,8). Моисей трябва да удари Скалата само един път. Тогава изпълнените със страхопачитание израелтяни трябва да се обединят с него и заедно да стъпят на Основата за Скинията. По този начин те щяха да са изпълнили Божията повеля за началото, в която централна роля играе Канарата. Когато обаче чува, че народът му недоволства против него и се оплаква, че няма вода за пиене, Моисей избухва в неконтролируем гняв и удря Канарата два пъти. Затова Бог му казва: “Понеже не Ме вярвахте, за да Ме осветите пред израелтяните, затова вие няма да въведете това общество в земята, която им давам.” - Числа 20:12 Удряъки два пъти Канарата при условие, че трябва да го стори само веднъж, Моисей подкопава бъдещия успех на Божията повеля за начало на курса, в който централна роля ще играе Канарата. В резултат на това не му е позволено да влезе в обещаната земя. В края на своя живот той може само да я наблюдава от разстояние. 120 (Числа 27:12-14) Нека видим защо Моисей трябва само веднъж да удари Скалата, а повторното й удряне представлява грях. Канарата е символ на Исус Христос. 121 (I Кор. 10:4; Откр.2:17) Тъй като Христос идва като Дървото на живота 122 (Откр. 22:14; вж. “Грехопадение” 1.1.1), Канарата също може да бъде разглеждана като Дърво на живота. То също така е и символ на съвършенния Адам в Едемската градина, така че Канарата представлява достигналия съвършенство Адам. В Едемската градина Адам трябва да съзрее и да въплъти представлявания от Канарата идеал. Когато обаче сатана го удря и става причина за неговото грехопадение, Адам вече не може да стане Дърво на живота или Канара, която да дава на потомците вода, даряваща вечен живот. Затова безводната скала, преди Моисей да я удари за първи път, символизира грешния Адам. Бог нарежда на Моисей да удари веднъж скалата, изплащайки по този начин удара, който Адам понася от сатана и като резултат от това - невъзможността той да стане Скала, даряващажива вода. Когато наняса един удар върху Канарата и от нея бликва вода, Моисей изпълнява условието на изплащане за възстановяване на Адам като Скала, даряваща вода. Ударената веднъж Скала символизира Исус, който трябва да дойде и да даде на грешното човечество жива вода. Така че Исус казва: “А който пие от водата, която аз ще му дам, няма да ожаднее до века; но водата, която ще му дам, ще стане в него извор на вода, която извира за вечен живот.” Иоан 4:14 От тук следва, че намерението на Бог е Моисей да удари веднъж Скалата като условие на изплащане, така че грешният Адам да бъде възстановен в лицето на втория съвършен Адам - Исус. Когато Моисей удря за втори път Скалата, след като от нея вече блика вода, това означава, че съществува възможност и Исус да бъде поразен. С други думи, тази постъпка на Моисей, предизвикана от яда му в следствие неверието на израелтяните, създава условия, според които при бъдещото идване на Исус, въплъщението на Скалата, сатана може да има повод да се възправи срещу него, ако евреите загубят вяра. Поради тази причина постъпката наМмоисей представлява грях. Независимо от това, че когато Моисей счупва каменните плочи, това му действие може да бъде възстановено, грешката му, изразяваща се в повторното удряне на Скалата, не може да бъде възстановена. Защо това е така? В общия смисъл на Провидението за възстановяване Каменните плочи и Канарата се отнасят един към други като външен и вътрешен аспект. Каменните плочи с изписаните върху тях десет заповеди, представляват същността на Моисеевия закон и сърцевината на Стария завет. Израелтяните могат да получат представяното им от Стария Завет спасение като се придържат към идеалите, съдържащи се в написаното върху Плочитет. В този смисъл Плочите са външният символ на Исус, който трябва да дойде. От друга страна, Скалата символизира не само Христос като Канара, от която са издялани Плочите, но също така и Бог, който е родил Исус. Така че Плочите се явяват като външен, а Скалата като вътрешен аспект. Ако оприличим Плочите на тялото, то Канарата съответства на духа; ако пък оприличим Плочите на светилището, то Канарата ще представлява Светая Светих; ако те са Земята, то тя ще е Небето. Накратко казано, като вътрешен символ на Христос, Канарата има по-голяма стойност от Каменните плочи. Като външен символ на Исус, Каменните плочи представляват и Аарон.Инзправяйки се пред Моисей, Божият представител 123 (Изход 4:16; 7:1) Аарон се явява външният представител на Исус. Когато израелтяните го принуждават да направи златния телец 124 (Изход 32:4), самият той загубва вяра и това довежда до счупване на Плочите. Въпреки това той може отново да бъде възкресен, тъй като се разкайва и все още се намира на Основата, на която е стъпил в следствие на това, че е пил от Скалата вода край Рафидим. Когато той трави това, Каменните плочми, символизиращи Аарон, магат да бъдат възстановени на базата на вътряешната основа, свързана със Скалната вода. Тъй като обаче Скалата, от която са направени плочите, символизира не само Исус, но и Бог, неговият родител, повторното удряне на скалата не може да бъде поправено. Какви са последиците от повторното удряне на Скалата? Моисей прави това, понеже е завладян от неконтролируем гняв, предизвикан от неверието на хората. 126 (Псалми 106:32-33). Той действа изцяло под въздействието на атана, дори от негово име. В резултат на това повелята и планът за началото на курса, който Бог възнамерява да реализира, базирайки се на Канарата, са осквернени от сатана. Независимо от това, че от външна гледна точка постъпката на Моисей, свързана с повторното удряне на Канарата, представлява сатаниски акт, все пак погледнато в по-дълбок, вътрешен план, той утолява жаждата на хората си, давайки им водата, бликнала от Канарата и спасява живота им. Това потвърждава направеното по-трано от Бог пророчество 127 (Второзаконие 14:28-34), че външните израелтяни, които вече са зрели вхора, когато напускат Египет, няма да могат да влезат в Ханаан, както им е обещано. Единствените изключения ще бъдат Исус Навиев и Халев. Също така и Моисей ще умре, без да е изпълнил така дълго хранената си надежда да влезе в Обетованата земя. 128 (Второзаконие 34:4-5). От друга страна обаче вътрешните израелтяни, които са деца по време на излизането от Египет, или са се родили докато родителите им странстват из пустинятая, пияли вода от Скалата и почитали Скинията, щяха да влезат в Ханаан под водачеството на Исус Навиев 129 (Числа 32:11-12), който зае мястото на Моисей 130 (Числа 27:18-20) Тъй като постъпката на Моисей, който два пъти удря Скалата, позволява на сатана да нахлуе, би било логично да очакваме, че от нея няма да избликне вода. Как тогава е възможно все пак от нея да избликне вода? Моисей вече е извлякъл вода от Скалата край Рафидим 131 (Изход 17:6) по време на националния курс за възстановяване на Ханаан, полагайки по този начин основа за повторение на това действие. Създадените на тази база Каменни плочи, Скиния и Ковчег на завета, продължават да играят своята роля и в третия национален курс поради непоколебимата всеотдайност на Моисей, независимо от безверието на народа. Моисей запазва непоклатима Основата на вяра за Скинията, положена от него по време на 40-дневния му пост. Въпреки че в момент на яд вярата му се разклаща, той запазва непроменено сърдечното си отношение спрямо Бог. Освен това благодарение на абсолютната си вяра по време на 40-дневното съгледвачество, Исус Навиев е положил вече основата за Скинията. От този момент нататък той продължава да полага грижи за Плочите, Скинията и Ковчега. Така че основата, благодарение на която може да бъде извлечена вода от Скалата и която е положена край Рафидим, остава цяла и непокътната и централната личност в нея е Исус Навиев. С други думи, независимо, че поради привидно произтичащата от неверие постъпка на Моисей сатана явно да се намесва при изпълнението на Втората Божия повеля относно Канарата, все пак в по-дълбок вътрешен смисъл тази повеля остава ненакърнена. В следствие на вътрешната непоколебима вяра и посвещение на Бог, показани от Моисей и Исус Навиев, от Скалата потича внода, от която хората да пият. Когато Моисей удря за втори път Канарата, той всъщност го прави от позицията на сатана. Следователно сатана завладява Камъка. Съответно, когато по времето на Исус хората показват неверие, самият Исус като въплъщение на Камъка трябва да отиде в пустинята и да го възстанови. Това е смисълът на първото изкушение, когато сатана го предизвиква да превърне камъка в хляб. Поради неверието на израелтяните, Моисей се разгневява и удря Скалата два пъти. Това дава на Сатана право да задържи за себе си тялото му, което принуждава Моисей да умре вън от обещаната земя. Духовно обаче той може да влезе в Ханаан, тъй като е направил възможно от Скалата да бликне вода по силата на несломимата му вяра. Това предвещава какво може да се случи, когато Исус дойде като истинското въплъщение на Канарата. Ако евреите не повярват в Него, тялото му ще страда под ударите на сатана и дори може да бъде разпънато на кръста. Той може да умре преди да е довел докрай възстановяването на Ханаан на световно ниво. Въпреки това, чрез Своето възкресение, Той все пак ще бъде в състояние да изпълни духовния дял от възстановяването. Не след дълго израелтяните отново започват да се оплакват и Бог им изпраща “горителни змии”, които ухапват и причиняват смъртта на мнозина от тях. Когато се разкайват, Бог заповядва на Моисей да направи медна змия и да я постави на върлина, така че всеки, който я погледне, да бъде спасен. 132 (Числа 21:6-9) Горителните змии символизират сатана, древната змия 133 (Откр. 12:9), която подтиква Ева към грехопадението. Медната змия, поставена на върлината, символизира Исус, който трябва да дойде като Небесна змия. Това предвещава какво може да се случи по времето на Исус, Който сам казва: “И както Моисей издигна змията в пустинята, така трябва да бъде издигнат Човешкият Син.” 134 (Иоан 3:14) Въпреки че Бог позволява израелтяните да станат плячка на сатанинската змия, когато те загубват вярата си, Той все пак спасява живота им с помощта на медната змия, когато те се разкайват и възвръщат вярата си. По същия начин и по времето на Исус, ако хората не повярват в Него, Бог ще бъде принуден да ги остави уязвими на атаките на Сатана, а Исус трябва да бъде разпънат на кръста като медна змия, за да спаси човечеството. Тогава ще бъде спасен онзи, който се разкае за безверието си и повярва в изкуплението чрез кръста. Всъщност случаят с горителните змии е отдалечена във времето причина, поради която Исус трябва да измине пътя на разпятието, за да може да започне работата по духовното спасение. Когато израелтяните изгубват вяра и Моисей удря повторно Скалата, Бог казва, че на Моисей няма да бъде позволено да влезе в Ханаан. 135 (Числа 20:12) Въпреки че Моисей се моли и увещава Бог да му разреши да стъпи в тази земя 136 (Второзаконие 3:25), това му е отказано и той умира извън очертанията й. След смъртта му той е погребан в долината на Моавската земя, но никой не знае къде е гробът му. 137 (Второзаконие 34:6) Това също предвещава какво би могло да се случи с Исус. Ако хората го отхвърлят, той ще бъде разпнат. Дори и да би се молил отчаяно да избегне тази съдба и да реализира Небесното церство - както той всъщност и прави в Гетсиманската градина, молейки се: “Нека тази чаша ме отмине” - той все пак не би бил в състояние да постигне тази Си цел. Освен това след смъртта Му никой нямаше да знае къде се намира тялото му. Субстанциалната основа, в която главната роля играе Исус Навиев Когато в Кадеш-барнеа Моисей удря два пъти Канарата, изпълнението на повелята за началото на пътуването към Ханаан, в която централно място заема Канарата, не може да започне. Въпреки че тя привидно е атакувана от Сатана, основата, която Моисей полага в по-дълбок, вътрешен план, извличайки вода от скалата в Рафидим, е останала непоклатима. Така че той може да накара водата да бликне и от канарата в Кадеш-барнеа, за да утоли народа му жаждата си. Това е начертан план за онова, което ще се случи. Външните израелтяни, родени в Египет, които се обезверяват докато са в пустинята, загиват до един, с изключение на Исус Навиев и Халев, които показват твърда вяра по време на 40-дневната си мисия на съгледвачи. Вътрешните израелтяни, или по-младото поколение, които се раждат и израстват в пустинята, докато родителите им пият водата, извираща от Канарата и се грижат за Скинията, влизат в Ханаан под водителството на Исус Навиев. Бог заповядва на Моисей да предаде на Исус Навиев своите пълномощия: “Вземи при себе си Исуса, Навиевия син, човек, в когото е Духът, и положи на него ръката си; и като го представиш пред свещеника Елеазара и пред цялото общество, дай му поръчка пред тях. И възложи на него част от Своята почетна власт, за да го слуша цялото общество израелтяни.” - Числа 27:18-20 Когато целият народ се изпълва със страх, чувайки какво разказват съгледвачите, само Исус Навиев и Халев запазват твърда вяра, благодарение Основата на вяра, положена от Моисей чрез Скинията. Така че те с абсолютна вяра и преданост установяват основата за Скинията. Така че те с абсолютна вяра и преданост уставовяват Основата за Скинията и ще я почитат до самия край. Въпреки че по-късно вярата на Моисей се разклаща, Каменните плочи, Ковчегът и Скинията здраво се задържат върху положената от Исус Навиев Основа за Скинията. В резултат на това Бог започва да работи по изпълнение на повелята и плана Си, свързани с повторното начало на курса, в който този път основното място се пада на избликналата от Канарата вода. В това си начинание Бог издига Исус Навиев до заеманото от Моисей място и иска от вътрешните израелтяни да му се покоряват и и заедно с него да стъпят върху основата за Скинията. На тази база те трябва да влязат в Ханаан, където да изпълнят нацонално условие на изплащане за премахване на грешната природа. По този начин Бог вънамерява да установи Субстанциална основа в третия национален курс, за която централната личност да бъде Исус Навиев. 139 (Второзаконие 3:28) Когато Моисей преминава по удовлетворителен начин през 40-годишния период, прекаран в пустинята Мидиам, Бог му се явява и му заповядва да поведе израелтяните към Ханаан - земята, в която текат реки от мляко и мед. 140 (Изход 3:8-10) По същия начин, когато Исус Навиев достига с вяра и абсолютно отдаване до края на 40-годишния период на скиталчество из пустинята, Бог лично го призовава да поеме позицията на Моисей, нареждайки му: “Слугата ми Моисей умря, сега прочее, стани, та мини през тоя Йордан, ти и всички тия люде, в земята, която аз давам на тях, на израелтяните... както бях с Моисея, така ще бъда и с тебе, няма да отстъпя от тебе, нито ще те оставя. Бъди силен и смел, защото ти ще разделиш в наследство на тия люде земята, за която съм се клел на бащите им, че ще им я дам.” - Исус Навиев 1:2, 5-6 След като получава тези напътствия от Бог, Исус Навиев събира началниците на людете и им предава казаното от Бог. 141 (Исус Навиев 1:10) Те отговарят: “Всичко, що ни заповядваш, ще извършим, и където и да ни пращаш, ще идем... Всеки, който би се възпротивил на твоите заповеди и не би послушал думите ти във всичко, що му заповядваш, ще се умъртви. Само ти бъди силен и смел.” - Исус Навиев 1:16-18 Те обещават с цената на живота си да следват Исус Навиев. Наследявайки мисията на Моисей да възстанови Ханаан, Исус Навиев се явява преобраз на Христос при Второто му пришествие, който ще дойде да довърши мисията, която Исус оставя недоизпълнена. Точно както пътят на Исус Навиев има за цел да възстанови чрез изплащане извървения от Моисей път, така и пътят, който ще извърви Хростос при Второто си пришестие, трябва да възстанови чрез изплащане - както физическо, така и духовно, курса на духовно възстановяване, през който преминава Исус. По време на втория национален курс, Моисей изпраща в Ханан 12 съгледвачи. 142 (Числа 13:1-2) На сърдечната основа, поставена от двамата съгледвачи, които успешно са изпълнили мисията си, Исус Навиев изпраща двама мъже да разузнаят укрепения град Йерихон. 143 (Исус Навиев 2:1) Когато се връщат, те изричат думи, изпълнени с вяра: “Наистина Бог предаде в ръцете ни цялата земя, а при това всичките местни жители се стопиха пред нас. “ 144 (Исус Навиев 2:24) По-младото поколение израелтяни е отраснало в пустинята и те всички вярват в думите на съгледвачите. Тази им вяра изкупва греховете на родителите им, които не са успели да изпълнят добре предишната 40-дневна мисия да разузнаят страната. Обещали да се подчиняват на Исус Навиев с цената на живота си, вътрешните израелтяни можеха да застанат редом с него върху основата за Скинията. Възстановявайки Божия план и повеля за начало на курса, в който централно място се полага на Канарата, те се намират в същата позиция, която родителите им заемат по времето, когато Моисей е техен водач, а те са участници в изпълнението на Божията повеля относно началото на излизането им от Египет. По това време Бог им дава трите знамения и десетте наказания. Точно както предвожданите от Моисей израелтяни трябва да преминат през три-дневен курс, преди да прекосят Червено море, така и предвожданите вече от Исус Навиев техни потомци трябва да сторят същото, преди да прекосят река Йордан. 145 (Исус Навиев 3:2) По време на втория национален курс, след като три-дневният курс е преминат, облачният стълб и огненият стълб повеждат израелтяните към Червено море. По подобен начин, след като предвожданите от Исус Навиев израелтяни завършват своя три- дневен курс, Ковчегът на завета ги повежда към река Йордан. 146 (Исус Навиев 3:3, 6). Разположените в центъра на Ковчега Плочи, както и двата стълба от облаци и огън символизират Исус и бъдещатаа Му невеста. Моисей използва жезъла си, за да проправи пътя и раздели Червено море на две. По същия начин и Исус Навиев поставя Ковчега на завета начело на войските, за да ги води в пътя им. Когато свещениците, които носят ковчега на завета, навлязат в река Йордан, водите й се разделят, отваряйки път за хората, които го следват, така че те могат да вървят по дъното. 147 (Исус Навиев 3:16-17) Жезълът на Моисей символизира Исус. Също така и Ковчегът, съдържащ Каменните плочи, Манната и жезъла на Аарон, символизират Исус и бъдещата Му невеста. Следователно разделянето на река Йордан пред ковчега, което позволява на израелтяните невредими да влязат в Ханаан, предвещава какво ще се случи в присъствието на Исус и Неговата невеста: грешното човечество, символизирано от водата 148 (Откр. 17:15), ще се раздели на праведници и грешници и ще отиде на съд. Всички дълбоко варващи хора ще завършат възтановяването на Ханаан на световно ниво. След като стигат река Йордан, Бог заповядва на Исус Навиев: “Вземете си 12 човека от людете, по един човек от всяко племе, и заповядайте им като кажете: Вземете си 12 камъка от тук, от сред Йордан, от мястото, гдето нозете на свещениците стояха твърди, и занесете ги със себе си и турете ги на мястото, гдето ще пренощувате тая нощ.” - Исус Навиев 4:2-3 И хората го правят: “На десетия ден от първия месец, людете излязоха от Йордан, и раположиха стан в Галгал, на източната страна на Ерихон. И Исус остави в Галгал онези 12 камъка, които взеха от Йордан.” - Исус Навиев 4:19-20 Какво предвещава това? Както вече обсъдихме по-горе, Камъкът символизира Исус. Следователно фактът, че всеки от 12-те водачи, представляващи 12-те племена, носи по един камък, взет от средата на река Йордан, след като водите й се разделят пред Ковчега, предвещава какво трябва да направят 12-те последователи на Исус, представляващи 12-те племена, при неговото Пришествие. Те трябва да го подкрепят и да бъдат с Него там, където Словото му ще осъди този грешен свят и ще го раздели на добър и зъл. След като взимат 12-те камъка и ги полагат в стана си край Гилгал в Ханаанската земя, Исус Навиев казва: “за да знаят всичките племена на света, че Господната ръка е мощна, та да се боят винаги от Господа вашия Бог.” 149 (Исус Навиев 4:24) Тези му думи предзнаменуват, че 12-те апостоли на Исус трябва да станат единни по сърце; само тогава те биха могли да доведат до край възстановяването на Ханаан на световно ниво, така че всички хора по света да прославят мощта на Бог за вечни времена. Точно както Яков построява каменен олтар навсякъде, където отива, така и представителите на 12-те племена, потомците на 12-те синове на Яков, събират на едно място 12-те камъка и изграждат олтар за прослава на Бог. Рано или късно те щяха да съградят храма. Това предвещава, че 12-те последователи на Исус трябва да се обединят и почитат Исус като техен храм. Поради тази причина, когато те не се обединяват, Исус казва: “Разрушете този храм и за три дни ще го издигна.” 150 (Иоан 2:19) В действителност те не успяват да постигнат единство по между си и един от тях, Юда Искариот, дори продава Исус на враговете Му. Едва след като изстрадва разпятието и възкръсва след три дни, Исус може д събере разпръсналите се негови апостоли. Тогава те почитат възкръсналия Исус като духовен храм. Само по време на Второто Му пришествие последователите Му ще могат да Му служат като на въплътения храм. Когато напускат Египет и тръгват за Ханаан, от 14–ия ден на първия месец, израелтяните започват да се хранят с безквасни хлябове. По същия начин и предвожданите от Исус Навиев израелтяни, които си правят стан в Гилгал, започват да се хранят с безквасни хлябове на 14-ия ден от първия месец на онази година. Когато започват да живеят от произведеното в страната си, Бог спира да им дава манната, която е изсипвал върху тях в продължение на 40 години. От този момент нататък те трябва да си изкарват прехраната със собствените си труд и пот. Освен това, докато не победят и последния сатанински град, те трябва да полагат свръх усилия за изпълнение на своята отговорност. Щом достигнат Ерихон, в съответствие със заповедта на Бог, израелтяните поставят в предните си редици 40 000 войници, а зад тях вървят седем свещеници, които свирят със седем тръби. Зад тях са левитите, които носят Ковчега на завета, а най-отзад настъпва останалата част от армията. Наредени по този начин, израелтяните обикалят около укрепените градове по един път на ден в продължение на шест дни, но това не променя нищо. Търпеливо и покорно хората възстановяват чрез изпащане шест дневния период на Сътворението, който е заграбен от Сатана. След като те запазват тази си вяра през шестте дни, на седмия ден седемте свещеници обикалят седем пъти крепостните стени на града, свирейки със седемте тромпета, а Исус Навиев казва на народа си: “Извикайте, защото Господ ви предава града.” 152 (Исус Навиев 6:16) Хората надават силен вик и стените се срутват. Завладяването на Ерихон 153 (Исус Навиев 6) предзнаменува, че чрез силата на Христос и делата на последователите Му, ще рухнат сатанинските бариери между Небето и Земята. Съборена веднъж, тази стена никога повече няма да бъде издигната. Затова и Исус Навиев казва: “Проклет пред Господа оня човек, който стане да съгради тоя град Ерихон; със смъртта на първородния си син ще тури основите му и със смъртта на най-младия си син ще постави портите му.” - Исус Навиев 6:26 Тогава Исус Навиев предприема нападения срещу враговете си, включвайки непреодолима сила. Той надвива над общо 31 царе. 154 (Исус Навиев 12:9-24) Това предзнаменува, че Христос ще дойде като Цар на царете, за да изгради обединеното Небесно царство на земята, напълно подчинявайки всички неизраелски царе и спечелвайки сърцата на народите им. Основа за Месията Вече разбрахме, че израелтяните се провалят по време на втория национален курс за възстановяване на Ханаан, неуспявайки да изпълнят 40-дневната си съгледваческа мисия, имаща значението на условие за разделяне от Сатана. За да изплатят този си неуспех, по време на третия национален курс, те скитат в продължение на 40 години из пустинята. През този период Моисей полага Основата на вяра за третия курс и израелтяните стъпват върху основата на Скинията. Сатана обаче е могъл да оскверни тези две основи поради неверието на народа и грешката на Моисей, който повторно удря Скалата. В резултат на това, цялото по-възрастно поколение израелтяни с изключение на Исус Навиев и Халев, загива в пустинята. Здраво стъпили върху положените от Моисей Основа на вяра за втория курс и Основата на вяра за Скинията, те с вяра изпълняват 40-дневната си съгледваческа мисия. По този начин те установяват Основата за Скинията. По-младото поколение израелтяни прекосява река Йордан, носейки с възможно най-голяма вяра Ковчега на завета под водачеството на Исус Навиев, който заменя Моисей. Разрушавайки укрепения град Ерихон, те влизат в Ханаан - обетованата земя. Чрез тази победа те полагат Субстанциалната основа в третия национален курс и изграждат Основата за Месията в този курс - макар и да не са независим народ. На семейно ниво Основата за Месията е изградена по времето на Авраам. Потомците му преминават през 400 години на изплащане като роби в Египет, преди да могат да влязат в Ханаан и там да доизградят националната основа за Месията. За това се изисква повече от просто влизане и завладяване на Ханаан. Както по-горе разгледахме в подробности 155 (Вж. “Основа” 3.3) грешните хора вече са създали могъщи нации като например Египет, които са направлявани от Сатанински водачи, опълчващи се на Божието провидение за възстановяване. Следователно, дори и да е установена националната Основа за Месията, под водачеството на Исус Навиев, то щеше да е необходимо да се създаде и суверенно царство, от което Месията да може да се изправи срещу сатанинските нации по света. Но щом като влезе в Ханаан, и по-младото поколение израелтяни загубва вярата си. Така че Божието провидение отново се удължава и отново и отново е спъвано до времето на Исус. Поуки, извлечени от историята на Моисей В хода на историята вярващите хора са чели Библейския разказ на Моисей и са мислели, че това са просто неговият живот и историята на Израел. Никой наистина не е разбирал, че чрез пози разказ Бог възнамерява да открие определени тайни, свързани с Провидението за възстановяване. Исус само намеква за това, казвайки: “Не може Синът да върши от само себе си нищо, освен това, което вижда да върши Отец; понеже каквото върши Той, подобно и Синът го върши.” 156 (Иоан 5:19) Той преминава в духовния свят, без да разкрие истинското значение на курса, през който преминава Моисей. 157 (Йоана 16:12) На тези страници разкрихме начина, по който Моисей извървява своя път-модел или как преминава през т.нар. формула-курс в Провидението за възстановяване. Сравнявайки тази и следващата глава, читателите ще разберат по-ясно как така с помощта на Моисеевия път Бог е предначертал пътеката, която е трябвало да извърви Исус. Дори обаче да разглеждаме единствено Провидението, в което Моисей е централна личност, не може да не стигнем до заключението, че Бог съществува и че води човешката история в посока реализирането на една абсолютна цел. Изминатият от Моисей път също така ни показва, че действителният резултат от нечий живот зависи от това, дали този човек изпълнява или не своя дял от отговорността, без оглед на предначертания от Бог план за него. Предопределената Божия воля не може да бъде осъществена от човека, натоварен с отговорността за изпълнението й, ако той не поеме своя дял от отговорността за това. И по-специално, Бог предрича, че Моисей ще заведе израелтяните в Ханаан - страната, в която текат реки от мед и масло, и му заповядва действително да го стори. Въпреки това обаче, когато моисей и народът му не изпълняват отговорността си, само Исус Навиев и Халев от всички, принадлежащи към първото поколение, влизат в Ханаан. Други умират в пустинята. Освен това Бог не се намесва в човешкия дял от отговорността, а действа само въз основа на реално направеното от дадената личност. Въпреки че ги води посредством забележителни знамения и чудеса, Той не се намесва в действията им, когато те се кланят на златния телец, докато Моисей е в планината. Той не възпира и Моисей, когато той удря повторно Скалата. Постъпвайки по един или друг начин, тези хора носят своя дял от отговорността, който само те могат да изпълнят. Все едно дали чрез постъпките си те са изпълнявали отговорността си, или са се проваляли в нея, Бог е зачитал постигнатото от тях и е действал в съответствие с него. Извървеният от Моисей път показва абсолютността на предопределената Божия воля. Бог предначертава абсолютното изпълнение на волята Си и се опитва да я реализира, докато накрая това не стане. Така че, когато Моисей не успява да поеме отговорността си, Бог намира негов заместник - Исус Навиев и заработва с решителност за осъществяването на волята Си чрез него. Изобщо, когато някой, намиращ се в позицията на Авел и когото Бог е избрал, не изпълнява дадената му позиция, може да бъде заменен от човек, заемащ позицията на Каин, ако той е показал изключителна всеотдайност. Той замества първия и наследява мисията му. Исус описва подобна ситуация, казвайки: “А от дните на Йоан Кръстител до сега Небесното царство насила се взема, и които се насилят, го грабват” 158 (Мат. 11:12; вж. Месия 2:3) Инзминатият от Моисей път показва, че колкото по-велика е мисията, с която е натоварен един човек, през толкова по-големи изпитания ще бъде изправен той. Тъй като първите хора съгрешават, като не вярват в Бог, а се отвръщат от Него, то централните личности, възстановяващи Основата на вяра, трябва да преодолеят изпитание, прикоето Бог ги напуска. Преди да може да се издигне като водач на израелтяните, Моисей трябва да предолее ипитание, при което Бог се опитва да го убие. 159 (Изход 4:24) Използвайки грехопадението като благоприятстващо това условие, сатана обвързва хората със себе си. В резултат на това Бог не дарява милостта си на хора, не изпълнили необходимото условие, защото, ако го стори, сатана би Го обвинил. Затова, когато възнамерява да бъде милостив към някого, Бог го изпитва преди или след получаване на мисията, за да предотврати по този начин обвиненията на сатана. Пътят на Моисей дава редица примери за това. Бог дарява на Моисей милостта си, позволявайки му да започне първия курс за напускане на Египет, едва след като той е издържал изпита си, живеейки в продължение на 40 години в двореца на фараона 160 (Изход 4:2-9). Едва след като го е проверил, опитвайки се да го убие 161 (Изход 4:25), Бог му дава трите знамения и десетте наказания. 162 (Изход 7:10) Само след изпитанието с прекосяването на Червено море 165 (Изход 14:21-22) Бог дарява милостта си под формата на манна и пъдпъдъци. 166 (Изход 16:13) След като е изпробвал народа в битката с Амалик 167 (Изход 17:10), Бог им поверява Каменните плочи, Скинията и Ковчега на завета. 168 (Изход 31:18) Милостта на избликналата от Скалата вода 169 (Числа 20:9) е изявена едва след 40-годишно скитане в пустинята. Когато Бог изпраща горилните змии, разкаянието на хората е условието, при което ще им даде медната змия. 170 (Числа 21:6-9) Това са поуките, които можем да извлечем от историята на Моисей. ЧАСТ 3 Моисей и Исус в Божия план за спасение, Мойсей, Мойсеевия закон, Иисус Христос, Библията, Библейска история ПРОВИДЕНИЕ ЗА ВЪЗСТАНОВЯВАНЕ, НАПРАВЛЯВАНО ОТ ИСУС Съгласно Принципа на Творението, в началото Адам е трябваро да владее над ангелите 171 (I Кор. 6:3), но поради извършения от него грях, хората изпадат под властта на сатана и изграждат пъклен свят. С цел да възстанови чрез изплащане случилото се, Исус идва като втори Адам, за да покори лично сатана и да установи Небесното царство. Сатана обаче, който не се подчинява дори на Бог, не би отстъпил на никаква цена с готовност пред Исус и вярващите. Затова, поемайки отговорността за създаването на хората, Бог въздига Яков и Моисей и открива чрез тях примерния път, който трябва да извърви Исус, за да може да подчини сатана. 172 (Вж. “Моисей и Исус” 1.1) Яков преминава по символичен път за подчинявана на сатана, а Моисей - по образен път. Те проправят пътя за Исус, Който трябва да стори това в действителност. Преминавайки през световния курс за възстановяване на Ханаан, Исус следва примера, получен посредством националния курс за възстановяване на Ханаан, по време на който Моисей работи за подчиняване на сатана. Бог казва на Моисей: “Аз ще им въздигна отсред братята им пророк, както съм въздигнал тебе и ще туря думите си в устата му; и той ще им говори всичко, което аз му заповядам.” 173 (Второзаконие 18:18). Казвайки: “..ще им въздигна пророк, както съм въздигнал теб”, Бог има предвид Исус, който трябва да извърви същия път като Моисей. Когато пък Исус казва: “Не може Синът да върши от само себе си нищо, освен това, което вижда да върши Отец; понеже, каквото върши той, подобно и сина го върши” 174 (Йоана 5:19), той има предвид, че чрез Моисей Бог открива пътя-модел и че той следва стъпките на Моисей. Нека сега разгледаме в детайли Провидението за възстановяване, в което централна роля играе Исус, правейки съответните паралели между 3-те национални курса за възстановяване на Ханаан под водачеството на Моисей и 3-те световни курса за възстановяване на Ханаан под водачеството на Исус. Моисей и Исус в Божия план за спасение, Мойсей, Мойсеевия закон, Иисус Христос, Библията, Библейска история Първи световен курс за възстановяване на Ханаан Основа на вяра В първия световен курс за възстановяване на Ханаан Йоан Кръстител е централната личност, натоварена с мисията да възстанови Основата на вяра. Каква е позицията, от която се предполага, Йоан Кръстител може да изпълни мисията си? По време на националния курс за възстановяване на Ханаан под водачеството на Моисей, той счупва Каменните плочи и удря повторно скалата. Това създава условия за сатана да нанесе от своя страна удар върху тялото на Исус, въплъщаващо значението на Плочите и Скалата, ако евреите не повярват в Него. За да не бъде Исус подвластен на това условие, избраният народ, натоварен с мисията да се подготви за Неговото пришествие, трябва да се обедини около Храма, представляващ по образен начин Месията, който трябва да дойде. През годините обаче израелтяните многократно губят вярата си и така създават още повече условия, на базата на които сатана да атакува Исус. Бог изпраща пророк Илия, за да премахне тези условия. Илия работи за отделянеот сатана, като побеждава пророците на Ваал и Ашера, всички общо 850. (175, 1 Царе 18:19) и след това възлиза на небето. 176 (2 Царе 2:11) Обаче, тъй като не завършва цялостната си мисия, той трябва да се върне. 177 (Мал. 4:5) Йоан Кръстител е пророкът, който идва като Илия 178 (Мат.11:14), за да доведе докрай недоизпълнената си мисия, изолирайки сатана и правейки прав пътя за Господа 179 (Йоана 1:23) В продължение на 400 години израелтяните преминават през множество трудности в Египет, без да има пророк, който да ги води. Накрая те срещат Моисей - човекът, който може да ги заведе в Ханаан като нация, подготвяща се да приеме Месията. По подобен начин и евреите са подложени на всякакъв вид скърби и изпитания, угнетявани от нееврейски нации като Персия, Гърция, Египет, Сирия и Рим, без да имат пророк, който да ги води по време на 400-те годи на подготовка за пришествието на Месията, което започва по времето на пророк Малахия. 180 (Вж. “Периоди” 3.6) И накрая те срещат Йоан Кръстител - човекът, който може да ги заведе при Месията, който трябва да възстанови Ханаан на световно ниво. Следователно, подобно на Моисей, Йоан Кръстител е изпробван на основата на 400-годишния период за разделение от сатана. По време на престоя си в двореца на фараона Моисей се научава да обича братята си и традициите на своите предци. Подобно на него и Йоан Кръстител се научава да вярва и да се покорява на Небето и да подготвя почвата за Месията по времето, когато живее в пустинята и се храни със скакалци и див мед. Неговият живот е толкова труден, че много хора, между които и свещениците и левитите, се чудят дали той не е Месията. 181 (Йоана 1:19; Лука 3:15). По този начин Йоан Кръстител успешно изпълнява Божията повеля относно числото 40, символизиращо разделението от сатана и полага Основа на вяра за първия световен курс за възстановяване на Ханаан. Субстанциална основа Тъй като Йоан Кръстител се намира в същата позиция като Мосей, подобно на него той е в положението едновременно на родител и на дете. От позицията си на родител той възстановява чрез изплащане основата на вяра. От позицията си на дете той си осигурява мястото на Авел за изпълнение условието на изплащане за премахване на грешната природа. 182 (вж. “Моисей и Исус” 2.1.1). Йоан Кръстител изгражда повторно, но на световно ниво, основа, сравнима с положената от Моисей Основа на вяра след 40-годишния му престой в двореца на фараона. По времето на Моисей желанието на Бог, свързано с Неговата повеля относно началото на националния курс, е израелтяните да се доверят на Моисей, виждайки го как убива египетския надзирател. След това те трябва да напуснат олицетворяващия сатанинския свят Египет и да тръгнат за Ханаан. По времето на Йоан Кръстител обаче еврейският народ не трябва да напуска Римската империя и да тръгва към други земи. От тях се изисква да останат в империята, да победят народа й и да я възвърнат на страната на Бог. Бог започва изпълнението на Своята повеля относно началото на световния курс, като помага на евреите да повярват в Йоан благодарение на чудесата, съпътстващи живота му. По време на зачеването на Йоан, ангел пророкува за бъдещи чудеса, свързани с детето. Баща му Захария не вярва на тези пророчества и онемява. Говорът му се възвръща едва след като обрязва и кръщата детето. Чрез тези и други чудеса израелтяните се убеждават, че Йоан е изпратен от Бога пророк: “И страх обзе всичките им съседи; и за всичко това се говореше по цялата хълмиста страна на Юдея. И всички, като чуха, пазеха това в сърцата си, казвайки: Какво ли ще бъде това детенце? Защото Господната ръка беше с него.” - Лука 1:65 - 66 Освен това Йоан води в пустинята достоен да служи за пример живот, изпълнен с молитви и аскетизъм, хранейки се единствено със скакалци и див мед. Голяма част от обществото и дори свещениците го уважават токлова много, та мнозина мислят, че той би могъл да бъде Месията. 183 (Лука 3:15; Йоана 1:19) Когато Моисей стига до края на 40-годишния период на изплащане, прекаран в двореца на фараона, и убива египтянина, израелтяните трябва да са абсолютно вдъхновени от любовта му към неговия народ и да го последват с пълна вяра. Тогава те щяха да отидат направо в Ханаан, без да бъде необходимо да прекосяват Червено море или да скитат из пустинята, без да има нужда от каменните плочи, Ковчега на завета или Скинията. Подобно на тях и евреите от времето на Исус трябва да вярват и да следват Йоан Кръстител, когото Бог е издигнал посредством чудеса и знамения, за да обедини вярата им. Така те щяха да изпълнят условието на изплащане за премахване на грешната природа и да положат Субстанциална основа, изграждайки по този начин и Основата за Месията. Неуспехът на първия световен курс за възстановяване на Ханаан Евреите стъпват върху положената от Йоан Кръстител Основа на вяра и го следват така, сакаш той е Месията. 184 (Йоана 1:19; Лука 3:15) Така те завършват епохата на Стария завет и са готови да започнат нов курс за възстановяване на Ханаан на световно ниво. Но както вече обяснихме, 185 (Вж. “Месия” 2), Йоан Кръстител се усъмнява в Исус, макар и сам да свидетелства за Него. Той изпраща пратеници и пита Исус: “Ти ли си оня, който има да дойде, или друг да очакваме? 186 (Мат. 11:3) Той отрича да е Илия, макар в действителност да е дошъл, за да изпълни неговата мисия. 187 (Йоана 1:21) Това не само препречва пътя на евреите към Исус, но дори ги кара да се изправят срещу Него. На практика Йоан напуска позицията на Авел, лишавайки по този начин евреите от централна личност, с чията помощ те могат да изпълнят условие на изплащане за премахване на грешната природа. Това им отнема възможността да доизградят Субстанциалната основа и Основата за Месията, следствие на което е осуетен първият световен курс за възстановяване на Ханаан. Както и при Моисей, той преминава във втори, а след това и в трети курс. Втори световен курс за възстановяване на Ханаан Моисей и Исус в Божия план за спасение, Мойсей, Мойсеевия закон, Иисус Христос, Библията, Библейска история Основа на вяра Исус поема мисията на Йон Кръстител По отношение на Исус, предстадляващ съвършения Адам, Йоан Кръстител изпълнява ролята на възстановен Адам. Той трябва да изгради Основата за Месията, изпълнявайки докрай всички недовършени мисии на централните личности от миналото, които са полагали усилия за възстановяване Основта на вяра и Субстанциалната основа. На тази база той трябва да покаже всички резултати от провиденческата история, постигнати до Исус и да поведе към Исус еврейския народ, който му се доверява и го следва. И накрая той сам трябва да се присъедини към Исус, демонстрирайки вяра и отдаденост. Макар и самият Йоан Кръстител да не го знае, когато кръщава Исус на река Йордан 188 (Мат. 3:16), това всъщност представлява церемония, при която той предава на Исус всичко, постигнато от него в продължение на целия му живот. Това той прави в името на Бог. Въпреки това, тъй като Йоан Кръстител постепенно започва да се съмнява в Исус и накрая дори пречи на неговата работа, евреите, които изключително много уважават Йоан, се принуждават да се откажат от вярата си в Исус. 189 (вж. “Месия” 2.2) В резултат на това сатана завлядава Основата на вяра, която Йоан е положил в първия световен курс за възстановяване на Ханаан. Целта на 40-дневния пост на Исус в пустинята е да се отстрани Сатана, за да стане възможно възстановяването на Основата на вяра. Това обаче го снижава до положение, в което да поеме позициятана Йоан Кръстител. Исус, който идва като единородния син на Отца и като Господ на славата, не е предопределен да извърви страдалчески път. 190 (I Кор. 2:8) Това трябва да стори Йоан Кръстител, който е роден с мисията да направи прав пътя за Исус 191 (Йоана 1:23; Лука 1:76) и да премине през скърби и изпитания. Но тъй като Йоан не изпълнява отговорността си, Исус трябва да понесе страданията вместо него. Исус заповядва на Петър да не разкрива пред евреите, че той е Месията 192 (Мат. 16:20), понеже, въпреки че наистина е Месията, той поема ролята на Йоан, за да започне нов етап в Провидението. Четирдесет- дневен пост и 3-те изкушения на Исус в пустинята Нека да изследваме косвените и преките причини, довели до 40-дневния пост и трите изкушения на Исус. По време на националния курс за възстановяване на Ханаан, изправен пред Скалата, Моисей изгубва вярата си и я удря два пъти. В резултат на това символизиращата Исус Канара 193 (I Кор. 10:4) е осквернена от сатана. Тази му постъпка потвърждава възможността, векове по-късно, когато Исус тръгне по стъпките на Моисей, Йоан Кръстител да изгуби вярата си и сатана да има възможносттада атакува Исус, въплъщението на Скалата. Постъпката на Моисей потвърждава и друга възможност - Сатана да заграби Основата на вяра, положена от Йоан Кръстител. Така че актът на Моисей, който удря 2 пъти Канарата, е косвената причина, поради която - в случай, че Йоан изпадне в безверие - Исус ще бъде принуден да премине през 40-дневен пост и да понесе 3-те изпитания в пустинятта. Тяхната цел е да се възстанови Основта на вяра. Йоан Кръстител наистина изгубва вяра 194 (вж. Месия 2.3) и сатана завладява Основата на вяра, положена от него. Това е пряката причина, поради която Исус се заема с изпълнението на Божията повеля, свързана с числото 40, символизиращо разделение от сатана. Той прави това като пости 40 дни и преодолява 3-те изкушения. Правейки го от позицията на Йоан Кръстител, Исус възстановява чрез изплащане Основата на вяра. Писано е, че след 40-те дни сатана 3 пъти ипитва Исус. Най-напред му показва камъни и го изкушава да ги превърне в хлябове. След това Го поставя на покрива на Храма и Го предизвиква да скочи от там. И накрая Го завежда на най-високата планина и му предлага всички царства на земята, ако той падне и му се поклони. 195 (Мат. 4:1-10). Какво цели Сатана, изкушавайки три пъти Исус? В началото Бог създава хората и им дава трите големи Благословии - усъвършенстване на личния характер, раждане на деца и господство над естествения свят. 196 (Бит. 1:28) Чрез тях те щяха да постигнат целта на Творението. Подтиквайки човешките първопредци към грехопадението, Сатана лишава човечеството от трите големи Благословии и така попречва да бъде осъществена целта на Творението. Исус идва, за да я реализира, като възстанови тези Благословии. Затова и сатана Го изкушава три пъти, опитвайки се да Го възпрепятства при възстановяването на трите Благословии и постигането целта на Творението. Как тогава Исус се противопоставя и преодолява трите изкушения? Нека първо видим как така Сатана се оказва в позиция, в която може да изкушава Исус. Той за пръв път заема такава определяща позиция по време на националния курс за възстановянате на Ханаан, когато си изисква правото на притежание върху Канарата и Каменните плочи, които символизират Исус и Неговата бъдеща невеста. Това става възможно, понеже Моисей в яда си поради неверието на хората счупва плочите и удря два пъти Скалата. По време на световния курс, когато Йоан Кръстител не успява да изпълни отговорността си, евреите показват точно такава липса на вяра и покорство, каквато и израелтяните от дните на Моисей. Затова и според вече предвещаното от Бог по времето на Моисей, Сатана се издига в силна позиция, от която може да изкушава Исус. След като Исус завършва 40-дневния си пост в пустинята, Сатана се явява пред него и го изкушава, казвайки: “Ако си Божий Син, заповядай на тия камъни да станат хлябове.” 197 (Мат. 4:3) Сатана притежава камъните. Той е изискал за себе си даващата вода Канара и Каменните плочи въз основа на условията, които най-напред Моисей е поставил чрез своята грешка и които после съвсем узряват следствие неверието на Йоан Кръстител. След като в пустинята Моисей изпълнява Божията повеля относно числото 40, символизиращо разделянето от сатана, той придобива господство над Камъка. За да го пречисти и възстанови отново, Исус пости в пустинята в продължение на 40 дни. Сатана ясно съзнава, че Исус е отишъл с такава цел в пустинята и подлагайки Го на първото изкушение, той възнамерява да запази Камъка в своя власт. Исус е подложен на глад в пустинята, точно както и израелтяните по времето на Моисей. Когато те не могат да преодолеят глада си и изгубват вярата си, това позволява на сатана да изиска правото си на власт над Камъка. Подобно на това, ако Исус загуби вяра и задоволи глада си, превръщайки камъните в хляб, това ще осуети усилията Му да възстанови Скалата и сатана ще я вземе завинаги. Отговорът на Исус при това изкушение е: “Не само с хляб ще живее човек, но със всяко слово, което излиза от Божиите уста.” 198 (Мат. 4:4) Първоначално хората са създадени да се хранят с два вида храна. Тялото живее от храната, получена от естествения свят, докато духът живее, получавайки Божията любов и истина. Тъй като грешните хора не могат да получават Словото пряко от Бог, то духовете им живеят чрез думите на Исус, който идва като въплъщение на Божието Слово. 199 (Иоан 1:14) Исус казва: “аз съм хлябът на живота... ако не ядете плътта на Човешкия син и не пиете кръвта Му, нямате живот в себе си.” 200 (Йоан 6:48-53) Той има предвид, че животът на човека не е цялостен и завършен, ако той просто се храни с хляб и поддържа тялото си живо. Животът му не е пълен, докато той не го свърже с Исус, Който идва, за да нахрани духа. Всъщност Камъкът в ръцете на Сатана, представляващ Канарата и Каменните плочи, които Моисей изгубва, символизират същността на Исус 201 (I Кор. 10:4; Откр. 2:17), Който е подложен на това изкушение. В отговора си Исус подчертава, че макар и умиращ от глад, Той е загрижен не толкова как да получи хляб, който да вдъхне живот в тялото Му, колкото да стане въплътеното Слово на Бог, което може да захрани и съживи всеки дух. С такова отношение в сърцето си Исус е решен да възтържествува над Сатана. Освен това, Той е изпитан по такъв начин, че да може отново да застане в позицията на Месия, на човек, който е усъвършенствал индивидуалния си характер, преодолявайки изкушенията от позицията на Йоан Кръстител. Исус надвива над Сатана, защото говори и действа в пълно съотвествие с Принципа. Побеждавайки изкушението, Той изпълнява условието за възстановяване на индивидуалната природа на човека до състоянието й на съвършенство и така изгражда основата за възстановяване на първата Божия Благословия. След това Сатана поставя Исус на върха на храма и го предизвиква, казвайки: “Ако си Божий Син, хвърли се долу.” 202 (Мат. 4:6) Исус нарича сам себе си “храм” 203 (Йоана 2:19), а и е писано също, че християните са храмове на Бог 204 (I Кор. 3:16) и части от тялото на Христос. 205 (I Кор. 12:27) От тук можем да разберем, че Исус е главният храм, а вярващите са като по-малки храмове. Исус идва като господарят на храма. Дори Сатана трябва да признае Неговата позиция; затова и той го поставя на покрива на храма. Когато подканя Исус да скочи, той иска да узурпира мястото Му като господар на Храма, съблазнявайки Го да изпадне от позицията Си на Месия до състоянието на грешен човек. В този момент Исус отговаря: “Да не изпитваш Господа, своя Бог.” 206 (Мат. 4:7) Първоначално ангелите са създадени да бъдат управлявани от хора, реализирали дадената им от Бог същност. Така че дори и грешните ангели би трябвало по право да се подчиняват на Исус, техния господар. Следователно, постъпката на един ангел да се опитва да отнеме от Исус позицията на господар на храма, е непринципна. Отговорът на Исус означава, че Сатана не трябва да изпитва Бог, подлагайки на изкушение Исус, Неговото въплъщение, което работи за Провидението Му в пълно съгласие с Принципа. Освен това, вземайки надмощие в първото изкушение и възстановявайки индивидуалния си характер като въплътен храм, Исус вече си е осигурил позицията на господар на храма. Следователно Сатана няма товече повод да изкушава отново Исус и трябва да отстъпи в този момент. Преодолявайки второто изкушение, Исус, главният храм, младоженецът и Истинският родител на човечеството, дава възможност всички вярващи да бъдат възстановини до позицията на малки странични храмове, невести и истински деца. Така Исус изгражда основата, върху която да бъде възстановена втората Божия Благословия. Накрая Сатана завежда Исус на една много висока планина и му показва всички неща под небето и тяхната слава, казвайки му: “Всичко това ще ти дам, ако паднеш да ми се поклониш.” 207 (Мат. 4:9) Поради греха на Адам хората загубват правото си да бъдат господари на Творението. Те попадат под господството на сатана, който узурпира позицията на Адам като властелин над Творението. Идвайки в качеството Си на достигнал съвършенство Адам, Исус е и господар на Творението, и както е писано: “Защото Бог е покорил всичко под нозете му.” 208 (I Кор. 15:27) Тъй като сатана знае това въз основа на своето разбиране за Пронципа, той завежда Исус на върха на планината, признавайки Го за господар на Творението. След това го изкушава, надявайки се, че Исус, вторият Адам, може също така да му се покори, както бе сторил Адам в началото. Исус отговаря: “Махни се, Сатано, защото е писано: На Господа твоя Бог да се покланяш и само Нему да служиш.” 209 (Мат. 4:10) Ангелите са създадени като служебни духове 210 (Евреи 1:14), за да почитат и служат на Бог, техния Създател. Чрез отговора си Исус показва, че в съответствие с Принципа дори и грешен ангел като сатана трябва да се поклони на Бог, и по същата логика той би трябвало да почита и да следва Исус, който идва като физическото тяло на Създателя. Освен това, преодолявайки двете предишни изкушения, Исус вече е положил основа, върху която да възстанови първата и втората Божия благословия. На тази база той е щял естествено да възстанови и третата Божия Благословия и да стане владетел на Творението. Ису казва: “Махни се, сатано!”, защото сатана няма вече основа, на която да си съперничи с Исус за господство над ествествения свят, който вече стои върху твърда почва, благодарение победата на Исус. Надвивайки в третото изпитание, Исус поставя условие, с чиято помощ да възстанови господстото над естествения свят - третата Божия Благословия. Резултатът от 40-дневния пост и трите изкушения Според Принцита на Творението Божията цел за него бива реализирана единствено когато хората преминат през трите степени на произход, деление и обединение и установят четири-позиционна основа. Сатана обаче спира реализирането на този идеал, докато човешките първопредци се намират все още в процес на изграждане на четири - позиционната основа. В резултат на това в хода на Провидението за възстановяване и неговото удължаване през трите степени, Бог се опитва да възстанови чрез изплащане всичко онова, което е загубено. Той работи по реализирането на Своята повеля и план, свързани с числото 40, символизиращо разделението от сатана. Исус превъзмогва трите изкушения и издържа докрай 40-дневния пост, изпълнявайки тази повеля. Така той възстановява наведнъж всички изброени по-долу условия, които Бог се е опитвал да изпълни през цялата история посредстом всичките си повели и планове, свързани с числото 40, символизиращо разделението от сатана. На първо място, заел позицията на Йоан Кръстител, Исус възстановява чрез изплащане Основата на вяра за втория световен курс за възстановяване на Ханаан. Постигайки това, той възстановява и всички жертви, принасяни на Бог в хода на Провидението с цел да бъде положена Основата на вяра. В тяхното число влизат жертвите на Каин и Авел, Ноевият ковчег, жертвата на Авраам, Скинията на Моисей и Храмът на цар Соломон. Освен това Исус възстановява чрез изплащане наведнъж всички повели на Бог, свързани с числото 40, символизиращо отделянето от сатана, които Той е давал по време на 4000 години от Адам до Исус. Тези повели не са изпълнени, независимо от изключителните усилия, които централните личности полагат, за да изградят Основата на вяра. В това число влизат: 40-дневното възмездие на потопа от времето на Ной, трите 40-годишни периода в живота на Моисей и двата му 40-дневни поста, 40-дневната съгледваческа мисия, 40-те години, през които израелтяните странстват из пустинята, 400-те години, през които израелтяните странстват из пустинята, 400-те години от Ной до Авраам, 400-те години на робство в Египет и всички останали периоди, свързани с числото 40 и преминали в ръцете на Сатана след Изхода - излизането от Египет. На второ място, издигайки се от позицията на Йоан Кръстител до тази на Месия, Исус проправя пътя за изпъвнение на трите големи Божиии благословии и за възстановяване на четири-позиционната основа. След като успешно е принесъл тази своя жертва, той вече представлява въплъщението на Каменните плочи, Ковчега на завета, Скинията, Канарата и Храма. Субстанциална основа Исус идва като Истински родител на човечеството, за да възстанови чрез изплащане Божията повеля, свързана с числото 40, символизиращо разделението от сатана от позицията на Йоан Кръстител. После, след като възстановява Основата на вяра и се издига вече до позицията на Месия и Истински родител), той поема функцията на родител. В същото реме, осигурявайки си позицията на Авел за изпълнение на условието на изплащане, целящо премахване на грешната природа, той е в положението на дете (все още изпълнявайки ролята на Йоан Кръстител по отношение на тов условие). Благодарение на своя 40-дневен пост Исус заема в световен мащаб позиция, равняваща се на тази, в която е Моисей, след като полага Основата на вяра за втория национален курс за възстановяване на Ханаан, преживявайки 40-годишно заточение в пустинята. Бог работи по изпълнение на Своя план за началото на втория национален курс за възстановяване на Ханаан, давайки трите знамения и десетте наказания. В третия национален курс Той заповядва на хората да се грижат и да почитат трите израза на Своята милост - Каменните плочи, Ковчега на завета и Скинията, както и да се подчиняват на десетте заповеди. Както можем да си спомним, те са дадени като резултат от положената Основа за Скинията, за да бъдат възстановени трите знамения и десетте наказания. Поради неверието на израелтяните те са попадат в ръцете на сатана. Исус е въплъщението на трите израза на Божествената милост и на десетте заповеди. По тази причина Бог работи по изпълнението на Своята повеля относно началото на втория световен курс за възстановянане на Ханаан, базирайки се върху думите на Исус и чудотворните му дела. Ако евреите (Каин) бяха подтикнати от някого да повярват и да последват Исус, Който се намира в позицията на Йоан Кръстител като Авел, те щяха да изпълнят услоието на изплащане за премахване на грешната природа и да възстановят Субстанциалната основа. Така щеше да бъде положена и Основата за Месията. Опирайки се на нея, Исус щеше да се издигне от позицията ан Йоан Кръстител до тази на Месия. И тогава, присаждайки към Себе си всички хора 211 (Рим. 11:7), той щеше да даде новорождение на човечеството, да го изчисти от първородния грях и да го направи единно по сърце с Бог. Хората щяха да възстановят своята първоначална, дадена им от Бог същност и още по времето на Исус да изградят Небесното царство на земята. Неуспехът на втория световен курс за въстановяване на Ханаан Когато първият световен курс за възстановяване на Ханаан се овенчава с неуспех поради безверието на Йоан Кръстител, Исус поема неговата мисия и изживява 40 трудни дни в пустинята. По този начин Той възстановява чрез изплащане Основата на вяра за втория световен курс за възстановяване на Ханаан. Писано е, че надмогнатия в трите изкушения сатана се оттегля от Исус “за известно време”. 212 (Лука 4:13) Това показва, че той не го е оставил за добро, а че за в бъдеще може отново да се изправи срещу Него. Всъщност сатана действително се възправя срущу Исус, използвайки за целта на първо място еврейските лидери, свещениците и книжниците, които не вярват в Исус и по-специално той атакува Исус посредством Юда Искариотски - неговият апостол, който го предава. Поради безверието на тези хора Исус не може да положи нито Субстанциална основа, нито Основа за Месията за втория световен курс за възстановяване на Ханаан. Затова и Той претърпява трагичен неуспех. Моисей и Исус в Божия план за спасение, Мойсей, Мойсеевия закон, Иисус Христос, Библията, Библейска история Трети световен курс за възстановяване на Ханаан Духовен курс за възстановяване на Ханаан под водачеството на Исус Разглеждайки третия световен курс за възстановяване на Ханаан, трябва на първо място да изясним по какво той се различава от третия национален курс за възстановяване на Ханаан. Както вече обяснихме в подробности, по време на третия национален курс Скинията, символизираща Месията, се явява обединителен център на израелтянската вяра. Дори когато израелтяните загубват вярата си, Скинията остава непокътната, здраво опряла се на Основата на вяра, която Моисей е установил по време на 40-дневния си пост. Когато и Моисей изпада в неверие, Скинията остава непокътната, запазена благодарение умелото водачесто на Исус Навиев и на основата за Скинията, която той е положил по време на 40-дневната съгледваческа мисия. По време на третия световен курс за възстановяване на Ханаан като обединителен център за вярата на евреите се явява самият Исус, който идва като въплъщение на Скинията.Когато даже и Неговите последователи изгубват вяра, Той трябва да извърви пътя на смъртта и да бъде разпънат, както сам е предрекъл: “И както Моисей издигна змията в пустинята, така трябва да бъде издигнат Човешкият син.” 213 (Йоана 3:14) В резултат на това евреите загубват онзи, който трябва да бъде духовният и физическият обединителен център за тяхната вяра. За разлика от израелтяните, които са стъпили на някаква основа при поставяне началото на третия национален курс, евреите вече не разполагат с база, въз основа на която да започнат в субстанциални измерения третия световен курс за възстановяване на Ханаан. В замяна на това християните, в ролята си на втори Израел, трябва да започнат този курс като духовен курс, издигайки възкръсналия Исус като обединител на своята вяра. Предвиждайки това, Исус казва: “Разрушете тоя храм и за три дни ще го въздигна.” 214 (Йоана 2:19) Тогава, точно както Исус Навиев наследява мисията на Моисей и завършва третия национален курс, така и Христос при Второто си пришествие ще унаследи мисията на Исус. Той ще завърши както в духовно, така и във физическо отношение третия световен курс за възстановяване на Ханаан. Следователно, ако завърналият се Христос не се появи в плът, както го сторва Исус, той няма да може да наследи Неговата мисия, а още по-малко да изпълни целта на Провидението за възстановяване. Духовна Основа на вяра Забележка: проводът до края на тази глава е от руското издание на Божествения Принцип от 1977 г. Когато вторият световен път за възстановяване на Ханаан завършва с поражение поради това, че еврейският народ се отрича от Исус, Основата на вяра, създадена от Него в продължение на 40-дневния Му пост (от позицията на Йоан Кръстител), попада в ръцете на сатана. Затова, след като Исус отдава на сатана своето тяло на кръста, Той възстановява мисията на Йоан Кръстител на духовно равнище и осъществява промисъла за отделяне от сатана в продължение на 40 дни служене след възкресението Си. Изпълнявайки това, Исус възстановява Основата на вяра на духовно равнище за третия световен път на духовното възстановяване на Ханаан. В това се състои скритата до сега причина на 40-дневното служене на Исус след възкресението. По какъв начин Исус полага Основана на вяра на духовно равнище. Бог е показвал пътя на Своя възлюбен избран народ до появята на Месията – Исус. Но когато еврейският народ се отвръща от Неговия единороден син, Бог, скърбейки, е бил принуден да се откаже от евреите и да допусне завладяването им от сатана. Обаче целта на Бог, който е изпратил Месията, се е заключавала в спасението на еврейския народ и на цялото човечество. Бог е бил пълен с решителност да спаси всички хора и в името на това е бил готов да отдаде в ръцете на сатана даже Исус. Сатана от своя страна е съсредоточил всичките си сили, за да убие един единствен човек – Исус Христос. Той даже е бил готов да отдаде за това на Бог цялото човечество, включително и еврейският народ. Сатана е знаел, че главната цел на Божието Провидение за възстановяване в продължение на 4000 години се е състояла в идването на Месията и се е стремял да Го убие, за да доведе до нулата цялото Божие провидение. В края на краищата Бог е трябвало да отдаде Исус в ръцете на сатана като замяна на възможността да спаси човечеството, в това число и еврейският народ, който се е отрекъл от Исус и се е оказал на страната на сатана. Сатана се е възползвал от цялата си мощ, за да разпъне Исус и да достигне по този начин целта, кък която се е стремял в продължение на 4000 годишната история. Бог от Своя страна отдава Исус в ръцете на сатана и това се явява условието за спасяване на грешното човечество. Доколкото сатана отдава всичките си сили, за да убие Исус, Бог, съгласно Принципа на възстановяване чрез изкупление, получава правото да се възползва от Своето максимално могъщество. В същото време, когато сатана използва силата си, за да убие един човек, Бог отдава всичките Си сили, за да върне мъртвите към живот. В отговор на това, че сатана прилага максимум усилия, стремейки се да убие Исус, Бог се възползва от Своето максимално могъщество и Го възкресява от мъртвите. И така, Бог открива пътя към “присаждането” на целия свят към възкръсналия Исус. (Рим. 11:24) и на това основание – за новорождението и получаването на спасение. От Библейските текстове става ясно, че Исус след възкресението не е бил такъв, какъвто са Го познавали Неговите ученици преди това. Възкръсналият Исус не е бил повече човек, когото е било възможно да се види с физическо зрение, доколкото Той е живял вече извън времето и простраството. Той се е появявал пред Своите ученици в стаята, на която е била заключена вратата. Той е съпровождал доста дълго двама от своите ученици, отиващи в Еммаус, обаче те не са могли да Го познаят и Той внезепно е изчезнал (Лука 24:15-31). След като Исус е пожервтал Себе си на кръста в името на спасяването на човечеството, Той се отделя от сатана чрез 40-дневния период на служене след възкресението и полага Основата на вяра на духовно равнище По такъв начин Той открива пътя към избавлението на човечеството от греховете. Субстанциална основа на духовно равнище Появявайки се пред хората възкръснал, Исус осъществява промисъла за отделяне от сатана, основан на числото 40, като при това Той духовно се е намирал в позицията на Йоан Кръстител. Така Исус успява да положи Основата на вяра на духовно равнище, бидейки Истинският Родител в духовно отношение. В същото време Той се утвърждава в позицията на Авел (духовно) за изпълнение на изкупителното условие за избавяне от падналата природа, намирайки се в позицията на дете (духовно). Тази основа, положена от Исус на третия световен път за възстановяване на Ханаан, съответства на Основата на вяра, която Майсей създава при третия национален път през 40-годишния период на изкупление в пустинята. През дните на Моисей Бог е искал да осъществи промисъла Си за началото на пътя, опирайки се на Основанието за Скинията. Възкръсналият Исус обаче представлява духовното въплъщение на Каменните плочи, Ковчека на завета и Скинията. Той събира разпръснатите по цялата Галилея Свои ученици и ги надарява със силата да творят знамения и чудеса. С това Той открива промисъла за началото на пътя. Възкзръсналият Исус заема положението на Йоан Кръсител (духовно) и това на Авел (духовно), а вярващите в Него се намират в положението на Каин. Вярвайки в Исус и безпрекословно следвайки Го, те изпълняват изкупителното условие за избавление от падналата природа на духовно равнище и възстановяват субстанциалното основание на духовно равнище. Основание за Месията на духовно равнище След разпятието на Исус, Неговите 11 останали ученици заагубват духовната си сила и се разбягват. Исус обаче, възкзръснал, ги събира заедно и започва нов етап в Провидението за възстановяване на Ханаан. Учениците избират Матея на освободеното от Юда Искариотски място, запълвайки числото на 12-те апостола. Вярвайки в Исус и следвайки Го даже при угрозата за смърт, те полагат Субстанциална основа на духовно ниво и Основа за Месия на духовно ниво. Благодарение на това Исус духовно се издига от положението на приел мисията на Йоан Кръстител до положението на Месия и възстановява Светия Дух. Така Исус и Светият Дух стават истинските Родители на духовно равнище и започват промисъла за новорождението. От момента на пришествието на Светия Дух на Петдесятница (Деяния 2:1-4), възкръсналият Исус като духовен Истински баща и Светият дух като духовна Истинска майка, обединяват Своите усилия, за да дарят вярващите с духовно новорождение, като ги “присаждат” духовно към Себе Си. Така започва промисъла за духовното спасяване (Месия 1.4) и е създадена духовна сфера, която е неподвластна на сатана, тъй като като в нея не съществуват условия за обвинения от негова страна. Обаче, даже и в този случай, макар че благодарение на своята вяра ние сме способни да се обидиним с Исус духовно, нашите тела остават във властта на сатана, както това е станало с тялото на самия Исус. С други думи, нашето физическо спасение остава незавършено. И въпреки това нашата вяра във възкръсналия Исус ни позволява да влезем заедно с Него в духовната сфера, неподвластна на сатанинско нахлуване. Там ние се освобождаване от условията, позволяващи на сатана да ни обвинява и достигаме духовното си спасение. Духовно възстановяване на Ханаан Вярвайки във възкръсналия Исус като в духовен Масия, стоящ на духовното основание за месията и служейки Му, християните получават възможността да възстановят Ханаан духовно и да влязат в неговата благословена сфера. От друга страна, физическите тела на християните се намират в същото положение, както и тялото на Исус, оказало се във властта на сатана чрез разпятието. Християните все още носят в себе си първородния грях (Римляни 7:25) подобно на хората, живели до пришествието на Исус. Следователно, те все още са длъжни да извървяват пътя за отделяна от сатана, за да се приготвят за второто пришествие на Христос. Възкръсналият Исус и Святият Дух се явяват духовно въплъщение на храма. Те са осъществили на световно ниво идеала за Скинията, осъществен от Моисей при националния път за възстановяване на Ханаан. Затова те се явяват също духовно въплъщение на Святая святих и Светилището, символизиращи духът и плътта на Исус. Дарявайки хората с избавление от греховете, Исус и Светият Дух са осъществили идеала на златния покрив, който е представлявал мястото за изкупление на греховете. Това означава, че над златния покрив, където е било провъзгласено Словото на Бог, херувимите, преграждащи пътя на хората от момента на грехопадението, са отстъпили, откривайки пътя към доближаване Ковчега на завета, където човечеството е можело да приема Исус и Святия Дух – живото въплъщение на Каменните скрижали. Влизайки в Ковчега на завета, хората са могли да получават също така и манната – Божията милост и да станат свидетели на величието на Бог и неговата чудотворна сила, благадарение на кото някога е разцъфнал жезълът на Аарон. Изучавайки пътя на Моисей ние разбрахме, че нееднократното продължаване на Божието провидение не е било предрешено предваритело, а е предизвикано от неверието на хората. Подобно на това, разпятието на Исус и необходимостта от Неговото възвръщане не са били изначално предопределени от Бог. Пътят за субстанциалното възстановяване на Ханаан с център Христос на второто пришествие Може би вече обяснихме защо третият световен път за възстановяване на Ханаан не е бил субстанциален както третия национален път за възстановяване на Ханаан, а се е осъществил само на духовно равнище. Духовното провидение за възстановяване на Ханаан е започнало, когато Исус, опирайки се на духовното основание за Месията, заема положението на духовния Месия, а неговите ученици са повярвали в Него и са Го последвали. Това провидение е обхванало 2000 годишния исторически път, разпространявайки се все по-широко и създавайки световната сфера на духовното спасение. В провидението на националния път за възстановяване на Ханаан Моисей е успял да влезе в него само духовно, дакота Исус Навин е вървял по субстанциалния път и е завоювал обетованата земя. По подобен начин Исус е възстановявал Ханаан като световно духовно царство, а Христос на Второто пришествие предстои да завърши третия световен път на субстанциално ниво и да построи Небесното царство на земята, което не е било създадено при първото пришествие. Поради тази причина той е длъжен да се роди на земята в плът (Второто пришествие 2.2) Христос на второто пришествие трябва да възстанови чрез изкупление пътя на Провидението за възстановяване, който не е бил завършен при пришествието на Исус, Който се е сблъскал с неверието на еврейския народ и е бил привуден да приеме огромни мъчения. Ако христините, вторият Израил, отхвърлят Христос на Второто пришествие, той трябва да върви по пътя на страданията, следвайки Исус. В този слачай той е длъжен да повтори мъченическия път на Исус и да го възстанови чрез изкупление – но този път в продължение на своя земен живот. По тази причина Исус е казал: “Но преди това Той трябва много да пострада и да бъде отхвърлен от това поколение” (Лука 17:25) При първото пришествие Исус в края на краищата е бил принуден да напусне първия Израел, който е бил призован заради Него и да избере християните в качеството им на втори Изарел за начало на ново духовно провидение. Така и по времето на второто пришествие Христос ще бъде принуден да напусне християните, ако те се отрекат от него и изпаднат в неверие и да положи началото на третия Изарил, за да може, действайки чрез него, да завърши Провидението за възстановяване на земята. Ако предтечите на Христос на второто пришествие, на които са доворени мисии, подобни на тези на Йоан Кръстител, не се справят със своята отговорност, то Христос ще бъде принуден да слезе до положението на Йоан Кръстител, за да създаде Основа на вярата за третия субстанциален път за възстановяване на Ханаан на световно ниво. Ако това се случи, той ще тръгне по пътя на страданията. И все пак, колкото и тежък да се окаже пътя на Христос на Второто пришествие, той няма да умре преди да е осъществил целта на Провидението за възстановяване. Причината се крие в това, че Божието провидение е отправено към утвърждаване на нистинските Родители на човечеството (Христология 4.1.1) и към достигане целта на Творението чрез тях. То трябва да се увенчае с успех при третия опит. Това провидение започва с Адам, продължава до времето на Исус и ще принесе своите плодове при Второто приествие. Още повече че, както ще се говори по-нататък (Епохите 7), Божието духовно Провидение за възстановяване, удължено 2000 години след Исус, вече е подготвило демократична социална и правова среда, обезпечаваща благоприятни условия за Христос на Второто пришествие. Исус е бил убит, тъй като са Го считали за противник на Юдеизма. Обаче при Второто пришествие на Христос, даже ако му е съдено да изпита гонения и обвинения в ерес, в демократичното обчество, където той ще се появи, нападки от подобен род няма да бъдат достатъчно основание за осъждането му на смърт. Следователно, независимо от това колко тежки ще бъдат страданията на Христас на Второто пришествие, той ще се окаже в състояние да положи основа на вярата на субстанциално ниво и опирайки се на тази основа, да сплоти около себе си ученици, които ще го следва до края с голяма вяра. Те ще изпълнят изкупителното условие за избавяне от падналата природа и ще създадат субстанциална основа. В края на краищата Основата за Месията при третия световен път на субстанциалното възстановяване на Ханаан ще бъде положена без поражение. Когато Моисей е бил централна личност при третия национален път за възстановяване на Ханаан, Бог е осъществявал промисъла за началото на пътя, основаващ се на Скалата. Когато Исус Навин е заел позицията на централна личност, Бог е направлявал промисъла за началото на пътя, основаващ се на водата от Скалата, която е представлявала по-вътрешен аспект отколкото самата Скала. По подобен начин, по времето на Исус Бог е открил промисъл за начало на пътя чрез чудеса и знамения, а по времето на Христос на Второто пришествие, Той ще осъществи промисъла Си за началото на пътя, основатащ се на Словото, което е явление от много по-вътрешен характер, отколкото чудесата и знаменията. Както се обясни по рано (Есхатология 3.2), хората поради грехопадението си не са могли да осъществят целта на Словото, макар че са били създадени чрез Него. За да достигне тази си цел, Бог извършва Провидение за възстановяване, създавайки условия за послушение на Словото. И накрая, на завършителния етап на провиденциалната история, Бог отново ще изпрати Христос – живото въплъщение на Словото (Йоан 1:14) и ще завърши Провидението за спасение, основано на Словото. Най-дълбокото обяснение на Божията цел за Творението се съдържа в отношенията на Сърцето. Бидейки духовен невидим Родител на хората, Бог ги е създал като Свои деца и Свое видимо въплъщение. Адам и Ева са били създадени по образа на Бог като субстанциални Негови обекти, отразяващи Неговите дуални свойства. Като Божии първи субстанциални обекти, те са били длъжни да станат родители на цялото човечество. Те е трябвало да станат мъж и жена, да родят и да възпитат деца и да построят семейство, в което биха се въплътили сърцата на родителите, сърцата на съпрузите и сърцата на децата. Тяхното семейство би могло да стане изражение на истинската родителска любов, истинската съпружеска любов и истинската детска любов. Такова семейство би представлявало четирипозицоанна основа, в която ще се осъществява целта на трите обекта. (Творение 2.3) Бог е възнамерявал да създаде Небесното царство на земята чрез Своите собствени деца, родени в Неговия небсен род. Обаче поради това, че прародителите на човечеството са влезли в отношения на кръвно родство с Архангтела, всички хора се оказват свързани с рода на сатана и всеки човек е роден като негово дете (Мат. 3:7; 23:33, Йоан 8:44) Прародителите на човечеството са паднали и са се оказали в положение, в което те повече не са можели да имат никаква връзка с рода на Бог (Грехопадение). В съответствие с това, крайната цел на Божието провидение за възстановяване е преозбразуване на падналите хора, които нямат отношение с Божия род в деца, явяващи се преки потомци на Бог и продължители на Неговия род. Нека намерим в Библията потвърждение на тези скрити причини на Божието провидение. Членоновете на семейството на Адам, извършили грехопадението и първото убийство, са били лишени от всякакви отношения с Бог. По времето на Ной пряката връзка с Бог не е могла да бъде възстановена поради грешката на втория му син Хам, който е трябвало да заеме положението на Авел. Но благодарение на великата преданост на Ной, неговите потомци са можали да встъпят в косвени отношения с Бог, заемайки положението на “слуги на слугите” (Бит. 9:25) Таково е било нивото на отношенията на човека с Бог, достъпно за хората от епохата на Стария завет. По времето на Исус Неговите ученици, стоящи на Основата на вярата, създадена от Исус от позицията на Йон Кристител, са се повдигнали от нивото на слуги до положението на доведени деца на Бог. За да се издигнат по-нагоре и да станат деца на Бога и Негови преки потомци, най-напред е трябвало да положат субстанциална основа, служейки на Исус с абсолютна вяра и послушание. След като основата за Месията е била създадена по този начин, последователите на Исус са били длъжни да се :присадят към него както духовно, така и физически (Рим. 11:17) и да достигнат пълно единство с Него. Исус е единственият безгрешен син на Бог, роден като Негов пряк наследник. “Присаждайки” към Себе Си всички паднали хора и обединявайки ги около себе Си в единно цяло, Той е бил длъжен да ги очисти от първородния грях и да ги възстанови като деца на Бог, родени в Неговия род. Този промисъл се нарича новорождение, което Исус и Святият дух, като духовни истински Родители на човечеството, са били длъжни да донесат на хората (Христология 4). Затова Исус се явява истинското маслинено дърво, което е дошло, за да присади към себе си всички паднали хора – дивите маслинени дървета. За съжаление, даже учениците на Исус изгубват вяра, а самият Исус умира на кръста, оставайки в положението на Йоан Кристител, без да е пристъпил към изпълнение на мисията си като Месия. След възкресението на Исус, духовно намирайки се в позицията на Йоан Кръстител, Той полага Основа на вяра на духовно равнище в продължение на 40 дни чрез Своето служене след възкресението – периодът за отделяне от сатана. Чак тогава Неговите ученици се разкайват и се връщат, за да Му служат с вяра. Така те заедно създават Субстанциална основа и основа за Месията на духовно равнище. Имайки тази основа, Исус встъпва в качеството си на духовен Месия и “присажда” към себе си преданните Си последователи, осъществявайки това обаче само духовно. Благодарение на това тези преданни християни заемат положението на деца на Бог, но само на духовно равнище. Такива са отношенията на човека с Бог, достъпни за хората от времето на Исус до наши дни. В съответствие с промисъла на духовното спасение, по пътя на провидението за възстановяване от времето на Исус, най-напред е трябвало да се възстановявава духа на човека. Затова човечеството се издига на положението на Божи обект само духовно. Калкото и предани да са хрияните, те все още не се отличават от вярващите хора от епохата на Стария завет в този смъсил, че и тези, и другите, остават свързани с рода на сатана. Причината за това положение на нещата се състои в това, че първородният грях, предаващ се по наследство чрез плътта, до този момент не е можело да бъде унищожен (Месия 1.4). Затова християните, като не се явяват кръвни потомци на Бог, в най-добрия случай се явяват Негови доведени деца. С това се обясняват думите на свети Павел, който говори съкрушено: “.... ние самите, имайки Духа в зачатък, стенем в себе си, очаквайки своето осиновяване, изкупление на нашите тела” (Римляни 8:23). Христос ще се върне и ще възстанови всички хора като деца на Бог, родени в Неговия род. Той ще се върне в плът, бидейки роден на земята така, както и при Своето първо пришествие и ще възстанови чрез изкупление пъя на Своето първо пришествие, изминавайки го отново. Както вече беше обяснено, завърналият се Христос ще открие промисъл за началото на пътя, основан на Словото и след това ще завърши създаването на основата за Месията на субстанциално ниво. Опирайки се на тази основа, той ще ”присади” към себе си цялото човечество както духовно, така и физически, ще очисти хората от първородния им грях и ще ги възстанови като деца на Бог, родени в неговия род. По времето на първото пришествие нИсус е положил семейно основание за Месията, избирайки 12 последователи, трима от които са станали Неговите главни ученици. По такъв начин Той е възнамерявал да възстанови семейната основа за Месията. Възпитавайки 70 последователи, Исус разширява мащаба на своята основа до нивото на рода. Христо на второто пришествие също ще започне със залагане на семейна основа за Месията. След това той ще разшири този мащаб до нивото на род, народ, страна, свят и Космос. Обезпечавайки такава основа, той накрая ще построи Небесното цар ство. Бог е призовал и е възпитал народа на първия Израил, за да приготви основата за Исус, благодарение на която Той би могъл за кратко време да създаде Небесното царство. Когато народът на Израел възстава против Него, Бог избира християните в позоцията на втори Израел. По подобен начин Бог е призовал и отглеждал християнството, за да поготви Основа за христос на второто пришествие и да дастигне идела Си – построяване на Небесното царство. В този случай ако християните възстанат против Господа, Бог няма да има друг избор, освен да ги напаусне и да избере трети Израел. Следователно, макар християните в последните дни да се ползват с големи благословии, в действителност тяхното положение е по същия начин опасно, както и положението на еврейския народ по времето Исус. Може да се случи така, че те да си докарат големи бедствия. На какво ни учи пътят на Исус Първо, пътят на Исус показва какво представлява предопределението по отношение изпълнението на Божията воля. Бог абсолютно предопределя изпълнението на Своята воля и след това упорито се труди до тогава, докато тя не се осъществи. Когато Йоан Кръстител не се е справил със своята мисия, Исус, дошъл като Месия, е бил готов да изпълни Божията воля на всяка цена, даже взимайки на плещите си мисията на Йоан. Когато неверието на еврейския народ попречва на опитите Му да построи Небесното царство, Исус все така остава абсолютен в Своята решимост да изпълни волята на Бог, обещавайки да дойде отново. По-нататък. Пътят на Исус показва, че Божието предопределение, отнасящо се за осъществяваве на божията воля от определена личност или народ, не се явява абсолютно, а относително. С други думи, макар Бог да избира определена личност или нация за достигане целта на Провидението за възстановяване, тяхното поражение при изпълнението на отговорността им довежда до това, че Бог обезателно ще избере друг човек или народ, на които ще предаде тяхната мисия. Например, Исус избира Йоан Кръстител за Свой главен ученик, но, когато той не се стравя с отговорността си, Исус поставя Петър на негово мястот. Исус избира Юда Искариотски за един от своите 12 ученика, обаче когато Юда претърпява неуспех, неговото място се заема от Матей. (Деяния 1 : 25). По същия начин Бог е избрал еврейския народ за осъществяване целта на Провидението за възстановяване, обаче неговата мисия е била предадена на езичниците след като евреите не се справят с нея (Деян. 13:46; Мат. 221:33-43) Тези примери свидетелстват за това, че избирайки личност или народ за осъществяване на волята Си, Бог никога не може да предопредели с абсолютна точност дали в действителност ще бъде изпълнена Неговата воля от определените хора. Пътят на Исус показва също, че Бог не се намесва в събития, които са свързани с изпълнение на човешката отговорност. Бог има работа само с резултата от действията на човека. Бог навярно е знаел, че Йоан Кръстител и Юда Искариотски постепенно губят вярата си. Разбира се, в Негова власт е било предотвратяването на извършените от тях греховни постъпки. И въпреки това Бог не се намесва в тяхната вяра, а взаимодейства с тях на основата на резултата от техните действия. И накрая, пътят на Исус показва, че колкото по-голяма мисия е възложена на дадн човек, на толкова по-големи изпитания той ще бъде подложен. Исус се явява като вторият Адам. За да изпълни Своята мисия, Той е трябвало да възстанови чрез изкупление положението на първия Адам, което е заемал преди грехопадението. Доколкото Адам изгубва вяра и напуска Бог, Исус трябва да възстанови неговата грешка, подлагайки се на изпитанието на самотност в момента, кагото Бог Го напуска и съхранявайки при това неизменна вярата Си. Ето причината, поради която Исус се е подложил на изкушенията на сатана в пустинята и е бил оставен от Бог на кръста (Мат. 27:46). Продължава СЛЕДВАЩА ГЛАВА: Паралели в историята Моисей и Исус в Божия план за спасение, Мойсей, Мойсеевия закон, Иисус Христос, Библията, Библейска история
1.1 2.1 3.1 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 5.1 6.1 6.2 6.3 6.4 7.1 7.2 7.3 8.1 9.1 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 10.6 10.7 10.8 10.9 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 11.7 11.8 11.9 12.1 13.1 14.1 14.2 14.3 14.4 14.5 15.1 15.2 15.3 16.1 16.2 16.3 16.4 16.5 16.6 16.7 16.8 16.9 16.10 16.11 16.12 16.13 16.14 16.15 17.1 17.2 17.3 17.4 17.5 17.6 17.7 18.1 18.2 18.3 18.4 18.5 19.1 19.2 19.3 20.1 21.1 21.2 22.1 22.2 22.3 23.1 24.1 24.2 24.3 24.4 24.5 25.1 25.2 25.3 25.4 25.5 26.1 27.1 27.2 27.3 27.4 27.5 27.6 27.7 27.8 28.1 29.1 29.2 29.3 30.1 31.1 31.2 31.3 31.4 31.5 32.1 33.1 34.1 35.1 36.1 37.1 37.2 37.3 37.4 37.5 38.1 38.2 38.3 38.4 38.5 38.6 38.7 38.8 38.9 38.10 38.11 39.1 40.1 41.1 41.2 41.3 42.1 42.2 42.3 42.4 43.1 44.1 45.1 46.1 47.1 47.2 47.3 47.4 47.5 47.6 47.7 48.1 48.2 49.1 50.1 51.1 51.2 51.3 52.1 52.2 53.1 53.2 53.3 53.4 53.5 53.6 54.1 54.2 54.3 55.1 56.1 57.1 58.1 58.2 58.3 58.4 58.5 58.6 58.7 58.8 58.9 58.10 58.11 58.12 59.1 60.1 61.1 61.2 61.3 61.4 62.1 62.2 62.3 62.4 62.5 62.6 63.1 64.1 65.1 65.2 65.3 65.4 65.5 65.6 65.7 65.8 65.9 65.10 66.1 67.1 68.1 69.1 69.2 69.3 70.1 70.2 70.3 70.4 70.5 70.6 70.7 71.1 71.2 72.1 72.2 72.3 72.4 73.1 74.1 75.1 76.1 76.2 76.3 76.4 76.5 76.6 77.1 78.1 79.1 79.2 79.3 79.4 79.5 79.6 79.7 79.8 80.1 80.2 80.3 80.4 80.5 80.6 80.7 80.8 80.9 80.10 81.1 82.1 83.1 83.2 83.3 83.4 83.5 83.6 83.7 83.8 83.9 83.10 83.11 83.12 83.13 83.14 83.15 83.16 83.17 84.1 84.2 84.3 84.4 85.1 86.1 87.1 87.2 87.3 87.4 87.5 87.6 87.7 88.1 88.2 88.3 88.4 88.5 88.6 89.1 90.1 91.1 91.2 91.3 91.4 91.5 91.6 91.7 91.8 92.1 92.2 92.3 92.4 92.5 92.6 92.7 93.1 94.1 95.1 95.2 95.3 95.4 95.5 95.6 95.7 95.8 95.9 95.10 95.11 95.12 95.13 95.14 95.15 96.1 96.2 96.3 96.4 97.1 98.1 99.1 100.1 100.2 100.3 100.4 100.5 101.1 101.2 101.3 101.4 101.5 101.6 102.1 103.1 103.2 104.1 105.1 106.1 106.2 106.3 106.4 107.1 108.1 109.1 109.2 109.3 109.4 109.5 109.6 110.1 110.2 110.3 111.1 112.1 113.1 113.2 113.3 113.4 113.5 113.6 114.1 114.2 114.3 115.1 116.1 117.1 117.2 117.3 117.4 117.5 118.1 118.2 118.3 119.1 120.1 121.1 121.2 122.1 122.2 123.1 124.1 125.1 125.2 125.3 125.4 125.5 126.1 126.2 126.3 126.4 126.5 126.6 126.7 126.8 126.9 126.10 126.11 126.12 127.1 127.2 127.3 127.4 127.5 127.6 127.7 128.1 128.2 128.3 128.4 128.5 128.6 129.1 129.2 129.3 129.4 129.5 130.1 130.2 130.3 130.4 130.5 130.6 131.1 132.1 133.1 134.1 135.1 135.2 135.3 135.4 135.5 136.1 137.1 138.1 138.2 138.3 138.4 138.5 138.6 138.7 139.1 140.1 141.1 141.2 141.3 141.4 142.1 142.2 142.3 142.4 143.1 144.1 145.1 145.2 145.3 146.1 147.1 148.1 149.1 149.2 149.3 149.4 150.1 150.2 150.3 150.4 150.5 151.1 152.1 153.1 153.2 153.3 153.4 153.5 154.1 154.2 154.3 154.4 154.5 155.1 155.2 155.3 156.1 157.1 158.1 158.2 158.3 158.4 158.5 158.6 159.1 159.2 160.1 161.1 162.1 163.1 163.2 163.3 163.4 163.5 163.6 163.7 164.1 164.2 164.3 164.4 164.5 164.6 164.7 164.8 164.9 164.10 164.11 165.1 165.2 165.3 165.4 165.5 165.6 166.1 167.1 168.1 168.2 168.3 169.1 170.1 171.1 171.2 172.1 173.1 174.1 174.2 174.3 175.1 175.2 175.3 175.4 176.1 176.2 177.1 177.2 177.3 177.4 177.5 177.6 177.7 178.1 178.2 179.1 180.1 180.2 180.3 180.4 180.5 181.1 182.1 183.1 183.2 183.3 183.4 183.5 184.1 184.2 184.3 184.4 185.1 185.2 185.3 185.4 185.5 185.6 185.7 185.8 185.9 186.1 186.2 186.3 187.1 188.1 189.1 190.1 191.1 191.2 191.3 191.4 191.5 191.6 192.1 192.2 193.1 194.1 195.1 195.2 196.1 196.2 196.3 197.1 197.2 198.1 199.1 200.1 201.1 201.2 202.1 202.2 202.3 202.4 202.5 202.6 202.7 203.1 203.2 203.3 204.1 205.1 205.2 205.3 205.4 205.5 205.6 206.1 206.2 206.3 206.4 206.5 207.1 207.2 207.3 207.4 208.1 209.1 209.2 209.3 210.1 210.2 211.1 212.1 212.2 213.1 213.2 213.3 214.1 214.2 214.3 214.4 215.1 215.2 215.3 215.4 216.1 217.1 218.1 219.1 219.2 219.3 219.4 219.5 219.6 219.7 220.1 221.1 221.2 221.3 221.4 221.5 221.6 221.7 222.1 223.1 223.2 223.3 223.4 224.1 225.1 225.2 226.1 227.1 227.2 227.3 227.4 228.1 229.1 230.1 231.1 231.2 231.3 232.1 233.1 233.2 233.3 233.4 234.1 235.1 236.1 236.2 236.3 237.1 238.1 238.2 238.3 239.1 240.1 241.1 242.1 242.2 242.3 243.1 244.1 244.2 245.1 246.1 247.1 248.1 248.2 248.3 248.4 248.5 248.6 248.7 248.8 249.1 250.1 250.2 250.3 251.1 252.1 253.1 254.1 254.2 255.1 256.1 256.2 256.3 257.1 258.1 259.1 260.1 260.2 261.1 262.1 262.2 263.1 264.1 264.2 264.3 265.1 266.1 267.1 268.1 268.2 268.3 268.4 268.5 269.1 270.1
What we believe and teach What we believe and teach – The Bible – The Bible is the Word of God. It is composed of sixty-six holy books whose names are these: Genesis, Exodus, Leviticus, Numbers, Deuteronomy, Joshua, Judges, Ruth, 1 Samuel, 2 Samuel, 1 Kings, 2 Kings, 1 Chronicles, 2 Chronicles, Ezra, Nehemiah, Esther, Job, Psalms, Proverbs, Ecclesiastes, Song of Songs (or The Song of Solomon), Isaiah, Jeremiah, Lamentations, Ezekiel, Daniel, Hosea, Joel, Amos, Obadiah, Jonah, Micah, Nahum, Habakkuk, Zephaniah, Haggai, Zechariah, Malachi. Matthew, Mark, Luke, John, Acts, Romans, 1 Corinthians, 2 Corinthians, Galatians, Ephesians, Philippians, Colossians, 1 Thessalonians, 2 Thessalonians, 1 Timothy, 2 Timothy, Titus, Philemon, Hebrews, James, 1 Peter, 2 Peter, 1 John, 2 John, 3 John, Jude, Revelation. All these books are holy – that’s why they are called ‘Holy Scriptures’ or ‘Holy Scripture’ – because they are God-breathed (that is, they are given by inspiration of God), for they were not written by the will of man but holy men of God wrote them as they were moved by the Holy Spirit. Therefore whatever these books say and teach is true because it comes from God, who cannot lie. Therefore we trust in the Bible with all our heart. The Bible does not contain errors or contradictions. The Holy Scriptures are complete because they contain all the things those who live far from God need to know to be saved from their sins and be reconciled to God, as well as all the things we Christians need to know to conduct ourselves in a manner worthy of the Gospel (that is to say, to live righteously, godly and soberly), while we wait for the blessed hope and glorious appearing of our great God and Saviour Jesus Christ. The Holy Scriptures are the final and absolute authority in faith, conduct and morals. All teachings, all revelations, and all prophecies, must be examined carefully in the light of the Holy Scriptures to see if they are sound (in this case they must be accepted) or wrong (in this case they must be rejected). Any earthly authority that expressly commands us to break the Word of God must not be obeyed. Therefore, for instance, if the governing authorities command us not to pray God in the name of Jesus Christ or they command us not to preach the Gospel of the grace of God, we must disobey them. By the Holy Scriptures we are comforted, encouraged, taught, corrected and rebuked, led in the paths of righteousness, and made wise for salvation through our faith in Christ Jesus, the Son of God. Therefore we exhort the saints to meditate on the Word of God continually, to put it into their heart, and to have it ready on their lips, so that they may comfort one another with it and may teach and admonish one another with all wisdom. Furthermore we exhort them to divide the Word of God rightly, that is to say, to interpret it correctly, lest they give place to false doctrines and be put to shame. ———————– – God – There is one God, whose name is YHWH (Yahweh), which means ‘I am who I am’. He is the first and the last, and apart from Him there is no God. God is a living and intelligent Being, with a will, reasoning ability, and emotions. God is spirit, no one has ever seen God or can see Him. He is the Everlasting because He had no beginning and He will have no ending. He inhabits eternity. God is holy, righteous, wise, good, slow to anger, merciful, faithful and truthful. God is love. In this the love of God was manifested toward us, that God has sent His only begotten Son into the world, that we might live through Him. God is the Creator of all things. He created them through His beloved Son, and for Him. In wisdom God made them all and He upholds them by the word of His power. He is the Ruler of the universe, and nothing happens in the whole universe apart from His will. The heavens and the earth, the sea, and all that is in them were made by God in six days (one day = 24 hours). We reject the evolution theory and the gap-theory. God is Omnipotent because He can do anything. He is Omniscient because He knows all things; and He is Omnipresent because He is everywhere, even though His throne is in heaven. Furthermore, God is unchanging: He has always been the same, and He will be always the same. ———————- – Jesus Christ – Jesus Christ was born in Bethlehem, the city of David (which is in Judea), about two thousand years ago. He was born of a virgin called Mary, who was the wife of Joseph who was of the house and lineage of David. Mary conceived in her womb Jesus through the Holy Spirit (before she and Joseph came together), therefore Jesus was born without sin. The birth of Jesus took place in the days of the emperor Caesar Augustus. On the eighth day Jesus was circumcised according to the law of Moses, and when the days of the purification of Mary were completed, his parents brought Him to Jerusalem to present Him to the Lord. Jesus was brought up in Nazareth of Galilee, that’s why He is called the Nazarene. When Jesus was about 30 years old, He came from Galilee to John the Baptist at the Jordan River to be baptized by him. John was the man whom God sent before Jesus to prepare His way. After Jesus was baptized, He was anointed with the Holy Spirit and then He was led up by the Spirit into the wilderness to be tempted by the devil. He fasted forty days and forty nights, and when those days had ended, the devil came to Him and tempted Him in order to cause Jesus to sin, but Jesus firmly resisted the devil, who (when he had ended every temptation) departed from Him until an opportune time. Then Jesus began to preach the Gospel of the Kingdom in the cities and villages of Galilee (He said: ‘The time is fulfilled, and the kingdom of God is near. Repent and believe in the Gospel’). He began also to heal the sick and to cast out demons. He went also throughout Judea preaching the Gospel, and healing the sick and casting out demons. Jesus healed the sick by the power of the Lord which was present for Him to heal the sick, and He cast out demons by the Spirit of God. He preached to men the salvation which God had promised, which could be obtained only by faith in Him. From His disciples He chose twelve, whom He also named apostles and whom He sent forth to preach the Kingdom, to heal the sick and to cast out demons. Jesus Christ committed no sin nor was any deceit in His mouth. He did only good, yet He was hated, reviled and despised by many in Israel. Several times they sought to kill Him, but they did not manage to kill Him, because His hour had not yet come. The world hated Him because He testified of it that its works were evil. The Pharisees, the scribes and the chief priests, and many Jews hated Him and persecuted Him because He said that God was His Father, and also because He healed the sick on the Sabbath, the day of rest which is holy according to the law of Moses and on which, according to the Jewish tradition, it was not lawful to heal the sick. Then one day Satan entered Judas Iscariot, one of the twelve apostles, who betrayed Jesus Christ for thirty silver coins, and handed Him over to the Pharisees, the scribes and the priests, who had Jesus brought before the Sanhedrin and condemned Him as worthy of death. Then they handed Him over to Pontius Pilate, the governor of Judea, who, even though at first he wanted to release Jesus because he found no reason for death in Him, eventually gave sentence that it should be as the Jews requested, that is to say, He gave sentence that Jesus should be crucified. The soldiers of the governor led Him away to be crucified. They brought Him to a place called ‘Golgotha’, which is in Jerusalem, and they crucified Him. Two robbers were crucified with Him, one on the right and another on the left. He died for our sins. After Jesus breathed His last, He was buried. His body was placed in a tomb where no one had ever lain before. But the third day God raised Him from the dead for our justification, and He appeared to His witnesses; He ate and drank with them and talked with them after He arose from the dead. Between His death and His resurrection, Jesus, by the Spirit, went and preached to the spirits in prison, who formerly were disobedient, when once the longsuffering of God waited in the days of Noah, while the ark was being prepared. The resurrection of Jesus Christ was a bodily resurrection, which means that He took back His body with which He had died, for when Jesus appeared to His disciples after His resurrection the body with which He appeared to them had the nail marks in the hands and in the feet. However that body was immortal, glorious and powerful. Jesus Christ is the firstfruits of those who have fallen asleep. Forty days later Jesus was received up into heaven and sat down at the right hand of the Father. He is still there, where He makes intercession for us because He has become High Priest forever according to the order of Melchizedek. He, because He continues forever, has an unchangeable priesthood,therefore He is also able to save to the uttermost those who come to God through Him, since He always lives to make intercession for them. The Christ of God Jesus of Nazareth is the Christ of God, that is, the Anointed One of God, of whom Moses in the law, and also the prophets wrote, who was to come into this world to die for our sins and to rise for our justification. Here are some of the biblical predictions, concerning the Christ of God, which were fulfilled in Jesus of Nazareth. He was born in Bethlehem, in the land of Judah, just as the prophet Micah had said; He was born of a virgin, just as the prophet Isaiah had said; he grew up and was brought up in Nazareth that it might be fulfilled which was spoken by the prophets ‘he will be called a Nazarene’; when he was about thirty years old He was anointed with the Holy Spirit and began to preach the Gospel and to heal the sick so that the words of the prophet Isaiah might be fulfilled; He spoke to the crowds in parables that it might be fulfilled what was spoken by the prophet Asaph; He committed no sin nor any deceit was in His mouth, just as the prophet Isaiah had said; He was hated without reason and He was betrayed by one of His disciples, just as it was written in the Psalms; two robbers were crucified with Him, one on the right and another on the left, so that what was spoken by the prophet Isaiah might be fulfilled; not one of His bones was broken so that the words of David might be fulfilled; the roman soldiers divided His garments among them and cast lots for His tunic, so that the words of David might be fulfilled. He bore our sins, just as the prophet Isaiah had said. His body was placed in a tomb which belonged to a rich man, just as the prophet Isaiah had said; but the third day He rose from the dead and a few weeks later He ascended to heaven at the right hand of the Father, so that the words of David might be fulfilled. The Son of God Jesus of Nazareth is the Son of God who, before He took the form of a bondservant and came in the likeness of men, existed from all eternity in the form of God with God the Father in heaven. Therefore when we say that Jesus is the Son of God we don’t mean that there was a time when He did not exist and then God created Him. Jesus was God before He came down from heaven, and He remained God in the days of His flesh, for He forgave people of their sins and He was worshipped. On several occasions He confirmed that He was God, on one of them He said: “Before Abraham was born, I AM”. It pleased the Father that in Jesus Christ all the fullness of the Godhead should dwell. The Son is at the right hand of the Father and all the angels of God, as well as all the saints who are in heaven, worship Him. This confirms that He is God and He will be God forever. Therefore He is worthy to be worshiped like the Father, and we who are His disciples worship Him. To Him be the glory now and forever. Amen. The Son of Man Jesus of Nazareth was a real man. However He was born without sin that He might die on the cross for our sins. Being a real man, He needed to eat, to drink, and to rest. He needed also to be anointed with the Holy Spirit. Being a real man, He was in all points tempted as we are, yet without sin. He rejoiced in the Spirit, but He was also exceedingly sorrowful, even to death. Jesus Christ felt pain in His body when He was scourged, when He was struck on the head and in the face, and when He was nailed to the cross. While He was hanging on the cross, blood and water came out of His body. The Lord God made Jesus of Nazareth not only Christ but also Lord. Therefore He is Lord of all. Because He humbled Himself and became obedient to the point of death, even the death of the cross, God has highly exalted Him and given Him the name which is above every name, that at the name of Jesus every knee should bow, of those in heaven, and of those on earth, and of those under the earth, and that every tongue should confess that Jesus Christ is Lord, to the glory of God the Father. The prophet Jesus of Nazareth is the prophet about whom Moses spoke to the Israelites, saying: ‘The Lord your God will raise up for you a Prophet like me from your brethren. Him you shall hear in all things, whatever He says to you. And it shall be that every soul who will not hear that Prophet shall be utterly destroyed from among the people”. He, being the prophet of God, spoke the words of God, no man ever spoke like Him. He predicted many things, among which there are many events which will happen before His second coming. Jesus Christ, therefore, is the prophet raised up by God in the last days and in Whom a man must believe to be rescued from the coming wrath of God. A warning If anyone comes to you and tells you that Jesus Christ did not exist before He was conceived in the womb of his mother, or that He was not born of a virgin (because God the Father united Himself with Mary), or that He did not come in the flesh, or that Jesus also sinned sometimes, or that He got married, or that He was not the Christ, or that He was not God, or that He was the Son of God by adoption, or that He took on the nature of Satan, or that He was born again, or that He is at once the Father and the Son and the Holy Spirit; or that He did not feel pain when He was flogged and crucified, beware of such a person and avoid him, for he is a deceiver. —————————– – The Holy Spirit – Jesus Christ, on the night He was betrayed, said to His disciples that after His departure He would send the Holy Spirit to them from the Father. The Holy Spirit would abide with them forever, He would guide them into all truth, He would tell them things to come, He would teach them all things and bring to their remembrance all things that He had said to them, and He would convict the world of sin, and of righteousness, and of judgment. And shortly before He was received up into heaven, Jesus said to them: “You will receive power when the Holy Spirit comes on you”. That is what happened a few days after His ascension, for Jesus, having received from the Father the promised Spirit, poured out the Spirit of God on His disciples. On that day (the day of Pentecost) the promise which the Father had made through the prophets of old and confirmed through Jesus Christ was fulfilled. The Holy Spirit is a person and not a force, for He speaks, He teaches, He guides, He reveals hidden things, He can be grieved and resisted. He is eternal, good, righteous, and holy. He knows everything, He can do anything, and He is everywhere, therefore He is God. The Spirit gives His gifts to each one individually as He wills. We can call God ‘Father’ because the Holy Spirit, whom God sent forth into our hearts, cries out, ‘Abba, Father’. The Holy Spirit does another very important thing, that is to say, He makes intercession for the saints according to the will of God. In addition to this, He transforms us into the likeness of Christ because we who are sons of God were predestined to be conformed to the image of the Son of God, that He might be the firstborn among many brethren. Every sin and blasphemy will be forgiven men. But he who blasphemes against the Holy Spirit will never be forgiven, he is guilty of an eternal sin. The Holy Spirit is called also Spirit of God, Spirit of Christ, Spirit of Jesus, Spirit of the Lord, Spirit of grace, Spirit of truth, and Spirit of adoption. We do not pray nor sing to the Holy Spirit, for we don’t want to go beyond what is written. ————————— – The Trinity – God the Father and His Son Jesus Christ and the Holy Spirit are one God. Therefore the Godhead consists of Three Divine Persons who are distinct yet, at the same time, united. This does not affect at all the oneness of God because the oneness of God, of which the Scripture speaks, is a composite oneness (or compound unity). Even though the word ‘Trinity’ is not written in the Bible, the concept of Trinity, that is, the concept according to which God is ONE and TRIUNE, is widely confirmed by the Scripture. The divinity of the Father, and of the Son, and of the Holy Spirit (that is to say, the fact that each one of them is God) shows clearly that besides being ONE, God is also TRIUNE. Jesus said to His disciples that He would pray the Father and He (the Father) would give them another Comforter, that is, the Holy Spirit; and He commanded them to make disciples of all the nations, baptizing them in the name of the Father and of the Son and of the Holy Spirit. The Father and the Son and the Holy Spirit dwell in all those who are sons of God. Therefore the Father and the Son and the Holy Spirit are not three titles of the only true God, or three manifestations of the only true God, but THREE DISTINCT PERSONS who have their own personality and individuality. Whoever denies the Trinity is an idle talker and a deceiver, whose mouth must be stopped and of whom we must beware. ———————– – Angelology – Angels are heavenly beings who were created by God. They are holy and powerful and they obey His word. Angels exist in exceeding great number; they worship God and the Lamb who is at the right hand of God. They are ministering spirits sent to serve those who will inherit salvation, for God uses angels to keep the saints, to guide them, to supply their needs, to bring them some special messages, to encourage them and to comfort them, and to deliver them from all kinds of dangers, etc. However we must not worship nor invoke angels; we must worship and invoke God. The angels of God may appear to men. Some people, by entertaining strangers, have entertained angels without knowing it. God created also cherubim and seraphim. The Scripture speaks also of an archangel called Michael. —————————- – Demonology – Satan (that is, the devil) is a wicked spiritual being which keeps all the world under his power. He is served by wicked spiritual beings, which are these: the principalities, the powers, the rulers of the darkness of this age, and the spiritual hosts of wickedness in the heavenly places. Satan is a liar and the father of lies; he is a murderer; he hates mankind and he always pursues what is evil for mankind deceiving men into breaking the commandments of God (that’s why he is called the spirit who now works in the sons of disobedience). Jesus Christ, the Son of God, through His death, destroyed Satan; He triumphed over Satan and all his ministers (the above mentioned spiritual beings) by the cross. Therefore, by faith in the name of Jesus Christ, men can be delivered from the power of Satan. There are many people who are possessed by demons, that is, evil spirits. Evil spirits cause demon-possessed people to act wickedly against their own bodies and against the other human beings. Demons give supernatural powers to some people, so that they may perform signs and wonders. In the name of Jesus Christ we can cast out evil spirits. Evil spirits know that when they are rebuked and ordered in the name of Jesus Christ to come out of the bodies where they dwell, they must obey. There are some evil spirits that do not go out except by prayer and fasting. Satan tempts us and he fights against us in order to lead us astray and to cause us to deny the Lord Jesus Christ. In order not to fall victim to the devices of Satan, we must watch and pray without ceasing and we must submit to God and resist Satan; if we do these things, Satan’s devices against us will be unsuccessful. We must not make fun of Satan. One day Satan and all the spiritual beings which serve him will be cast into the everlasting fire, where they will be tormented forever. ——————– – Man and sin – Man was made by God on the sixth day. God formed man from the dust of the ground and breathed into his nostrils the breath of life, and man became a living soul. God made man in His image and likeness. After God made man (Adam), He made a woman (Eve) from a rib He had taken out of the man and He brought her to the man. God put man in the Garden of Eden, which was in the East. In that Garden were all kinds of trees, trees that were pleasing to the eye and good for food, but God commanded man not to eat from the tree of the knowledge of good and evil, for in the day that he would eat of it he would surely die. But Adam disobeyed God, for he ate from that tree, and in that day he died spiritually, just as God had said to him. By that disobedience sin entered the world and spread to all men, who are therefore sinners, slaves of various lusts and pleasures. Men give themselves over to evil, and the imagination of man’s heart is evil from his youth. There is no one who does good, no, not one; there is no one who seeks after God, there is no fear of God before their eyes. Therefore men are under God’s condemnation. They are on the way which leads to destruction. ————————– – Salvation – Men, being sinners, are slaves of sin (which is the transgression of the law), therefore they need to be saved (or to be set free) from their sins, which are like invisible but powerful chains which hinder them from pleasing God. Being sinners, men are dead in their sins and trespasses, so they need to be regenerated spiritually, so that they may have fellowship with God. Being sinners, men are in debt to God, who is angry with them because they have broken His Word, and therefore their debts need to be remitted so that they may be reconciled to God. Being sinners, men deserve to be punished with everlasting torment, and therefore they need to be justified so that they may escape the everlasting torment, for when one is justified he receives eternal life. Salvation from the bondage of sin, spiritual regeneration, remission of debts and justification, can be experienced by men only through repentance and faith, that is to say, only if they repent of their sins and believe that Jesus Christ, the Son of God, died for our sins and was raised to life the third day for our justification. Good works, sacrifices, and mortifications, cannot save man from his sins, nor can they regenerate him, nor can they remit his debts, nor can they save him from the everlasting torment, nor can they reconcile him to God. If these things could save man, then Jesus Christ would have died in vain and grace would be set aside by the law of works. Furthermore, if these things could save man, man could boast before God saying that he deserved or gained salvation. Therefore we preach that salvation is obtained by faith in Jesus Christ apart from the works of the law. And we urge both smalland great, wise and unwise, Jews and Gentiles, to repent before God and to believe in our Lord Jesus Christ and to do works befitting repentance. ————————- – The new birth – Man is dead in his sins and he is on the way that leads to destruction, and therefore he needs to be regenerated spiritually to enter the Kingdom of God. This spiritual regeneration is called new birth. Jesus spoke about it to Nicodemus, a ruler of the Jews, when He said to him that unless one is born again he cannot see the Kingdom of God. The new birth is experienced by a man when he repents of his sins and believes in the Lord Jesus Christ, that is to say, when he believes that Jesus is the Son of God who died on the cross for our sins and was raised the third day for our justification. A person who has been born again feels forgiven by God and reconciled to God; he is sure he has become a son of God because the Spirit of God bears witness with his spirit that he is a child of God; and he is absolutely sure he has eternal life, and therefore he is no longer afraid of death, knowing that when he dies he will depart from this world and enter the paradise of God in heaven. Furthermore, he perceives that he has become a new person inwardly, with new wishes and new thoughts. This change is clearly noticed by those who know what kind of person he was prior to his new birth. He has a peace and a joy which he did not have before; this peace and this joy are the fruit of the Spirit that God has put into his heart. By the new birth man becomes a member of the Body of Christ, that is, the Church of God, for he is baptized by the Holy Spirit into the Body of Christ; and a new life begins, a life full of divine blessings, but also full of sufferings, through which his faith will be tested. Therefore whoever is born again must stand firm in the faith, being strong in the grace that is in Christ Jesus, in order to stand the various tests and to receive in that day the crown of life that the Lord has promised to those who love Him. ———————— – The atonement made by Jesus Christ – In the fullness of the time Jesus Christ died on the cross for our sins, He bore our sins in His own body on the cross, so that our sins might be forgiven and we might be reconciled to God the Father through His precious blood. Therefore Jesus Christ is the propitiation for our sins, by faith in His blood we have received the remission of sins. His atoning sacrifice was foreshadowed by the law of Moses, for according to the law of Moses the priests had to offer sacrifices for their own sins and for the sins of the people. However while the blood of those sacrifices could not take away sins from the conscience of the worshipers, the blood of Christ cleanses the conscience of the man who repents and believes in Jesus and thus it makes him perfect in regard to the conscience. Therefore it is absolutely necessary for a man to accept by faith the atoning sacrifice of Christ in order to be saved. Any personal sacrifice and mortification and any good work done with the intention of buying or meriting salvation is useless and also blasphemous for it pretends to replace the sacrifice of Christ and thus it sets aside the grace of God, on which the Gospel of God is based. If salvation were by works, grace would no longer be grace. But we preach that salvation is obtained by grace, through faith in Christ Jesus, and not by works of righteousness. All those who rely on the works of the law for their salvation are under the curse of the law, for it is written that everyone who does not continue in all things which are written in the book of the law, to do them, is cursed. On the contrary, those who have believed in the Lord Jesus Christ are blessed with believing Abraham because their faith was accounted to them for righteousness (that is to say, they were justified by faith) and they have nothing to boast about before God, just as our father Abraham had nothing to boast about. That’s why we declare to small and great alike that they must repent of their sins and believe in Jesus Christ, because salvation can be obtained only through faith and therefore by grace; through faith in the Gospel, which is the power of God for the salvation of everyone who believes. Circumcision is not that of the flesh, but that of the heart which is done by Christ Jesus when a man repents and believes in the Gospel. Therefore it is we who are the circumcision, we who worship God by the Spirit of God, glory in Christ Jesus and have no confidence in the flesh. Through the death of Jesus Christ on the cross we have been set free from sin for we died with Christ to sin. Our old man was crucified with Him, that the body of sin might be done away with. However that does not mean we have no sin, or we have not sinned, for we all stumble in many things. Nevertheless, if we confess our sins, God is faithful and just to forgive us our sins and to cleanse us from all unrighteousness through the blood of Christ. ———————- – The Gospel of God – Jesus Christ died for our sins according to the Scriptures, and He was buried, and He rose again the third day for our justification according to the Scriptures, and after He was raised from the dead God caused Him to be seen by witnesses chosen before by God. That is the Gospel, that is, the Good News, we have accepted by faith, in which we stand, by which we are saved and which we preach to all men imploring them on Christ’s behalf to repent and to believe in it, that they might be saved. That is the Gospel in which man must believe to be saved and reconciled to God, for it is the word of our salvation Paul and the other apostles of the Lord (as well as all the other servants of Christ) preached during the first century after Christ and by which many Jews and Gentiles were set free from their sins. Whoever says that it is not complete or it is not sufficient for salvation because God, after the death of the apostles, revealed the fullness of the Gospel (which is, as a matter of fact, another Gospel) to Tom or Dick or Harry, is a deceiver, an idle talker, a man disapproved concerning the faith whose end is destruction; such a person is an accursed child. He is a poisonous snake and a ravenous wolf of whom we must beware. We must also beware of all those who after beginning with the Spirit are now trying to reach perfection by the flesh, that is to say, after they believed in the Gospel of grace they began to follow Jewish customs and to force others to do the same, so they began to impose circumcision, the Sabbath day, the Jewish feasts, and precepts about foods written in the law of Moses (to mention just some of the Jewish customs), which are all a shadow of the things that were to come, because the law has a shadow of the good things to come and not the very image of the things. These people set aside the grace of God and make void the faith in Christ, and therefore they must be rebuked sharply. ————————– – Law and Grace – The law was given through Moses on Mount Sinai. The law was given so that sin might abound and man might become conscious of sin. The law was not given in order to justify man, therefore by the works of the law a man can’t be justified in the sight of God. There is certainly a righteousness which is of the law and which says that the man who does those things will live by them, therefore it is a righteousness which is based on the works of the law, but all those who rely on the works of the law are cursed, for it is written that cursed is everyone who does not continue in all things which are written in the book of the law to do them. But now the righteousness of God apart from the law has been made known; that is, the righteousness of God through faith in Jesus Christ, to all who believe; so, as many as believe in the Lord Jesus Christ are justified from all things from which they could not be justified by the law of Moses, and therefore they have peace with God. Therefore a man is justified by faith apart from the works of the law. All those who think that they can be justified by the works of the law set aside the grace of God and declare implicitly that Christ died in vain. Those who preach that a man is justified by observing the law (or even just a part of it) want us, who were redeemed from the curse of the law (through the sacrifice of Christ, who became a curse for us to redeem us from the curse of the law), to fall under the curse of the law again. Therefore, let both the Jews and those who are not Jews by birth who think that they can be justified by the law of Moses know assuredly that they are greatly mistaken. Christ is the end of the law for righteousness to everyone who believes. Therefore a man is justified in the sight of God by the law of faith and not by the law of works. What’s the law of faith? The law of faith is this: if you confess with your mouth the Lord Jesus and believe in your heart that God has raised Him from the dead, you will be saved. For with the heart one believes unto righteousness, and with the mouth confession is made unto salvation. For the Scripture says that whoever believes on Him will not be put to shame. For there is no distinction between Jew and Greek, for the same Lord over all is rich to all who call upon Him. For whoever calls on the name of the Lord shall be saved. That’s the Good News of the grace of the blessed God. ————————— – The Old and New Covenants – After God brought the Jews out of Egypt, He made a covenant with them in the wilderness of Sinai. That covenant had ordinances of divine service and an earthly sanctuary which was made by Moses at God’s command, according to the pattern shown him on Mount Sinai. That sanctuary was divided into two parts: the first part was called the Holy Place and the second the Most Holy Place. The levitical priests entered regularly into the Holy Place to carry on their ministry, but only the High Priest entered the Most Holy Place, and that only once a year, with the blood of certain animals which the High Priest offered every year for himself and for the people’s sins. Therefore that sanctuary was just a shadow of the true sanctuary which is in heaven and which is not a man-made sanctuary, and those sacrifices were a shadow of the true sacrifice Christ would offer in the fullness of the time. They were a shadow because that blood could not blot out sins from the worshipers’ conscience. Therefore the Old Covenant was based on imperfect sacrifices which could not cleanse man’s conscience from dead works, and in fact in those sacrifices there was a reminder of sins every year. But God promised through the prophets that one day He would make a New Covenant with the house of Israel and with the house of Judah, not according to the covenant He made with their fathers when He brought them out of Egypt, for He would be merciful to their unrighteousness and their sins He would remember no more. God made this covenant in the fullness of the time through Jesus Christ His Son, who sanctified us through the sacrificial offering of His body; that is to say, by His precious blood Jesus cleansed our conscience from dead works, which could not be taken away by the blood of bulls and goats. God, because of the blood of Jesus, was merciful to our unrighteousness and our sins He will remember no more. Therefore Jesus dedicated the New Covenant with His blood which He shed for the remission of our sins. And with that blood He entered – the same day on which the disciples saw Him go into heaven – the heavenly sanctuary, and not a man-made sanctuary like that into which the high priest entered once a year with blood that was not his own, to appear for us in God’s presence and to intercede for us always. Therefore we were reconciled to God by that blood, which is the blood of the New Covenant which God predicted He would make with us. I said before that both the earthly sanctuary and the sacrifices of the Old Covenant were just shadows and not the realities themselves; however the High Priest also was a shadow, for he symbolized the High Priest of the good things to come, that is, Jesus Christ. He was a shadow because he himself was also subject to weakness and because of this he had to offer sacrifices for his own sins, as well as for the sins of the people, whereas Jesus Christ was in all points tempted as we are, yet without sin, and thus He could bear our sins and offer Himself for our sins. Under the Old Covenant there were many of those priests since death prevented them from continuing in office, but because Jesus lives forever He has a permanent priesthood, therefore He is also able to save to the uttermost those who come to God through Him, since He always lives to make intercession for them. In addition to this, the high priests under the Old Covenant became priests without an oath, but Christ became High Priest with an oath by God, so that God might show more abundantly to the heirs of promise the immutability of His counsel. Therefore the New Covenant is better than the Old Covenant because it was established on better promises. The New Covenant is much more glorious than the Old Covenant; the Old Covenant is ready to vanish away, while the New Covenant is an everlasting Covenant and through the blood of this Covenant God brought up our Lord Jesus from the dead, that great Shepherd of sheep. To Him be the glory now and forever. Amen. ————————— – The purpose of God according to election – We were predestined by God before the foundation of the world to obtain the salvation which is in Christ Jesus. So we repented and believed in the Lord Jesus Christ because in His own time God enabled us to repent and to believe (that is to say, because God gave us both repentance and faith), so that it might be fulfilled His purpose, that is, the purpose of God according to election, which does not depend on works but on the will of the One who calls. Is it not written that of His own will God brought us forth by the word of truth, that we might be a kind of firstfruits of His creatures, and that we did not choose the Lord but the Lord chose us? Therefore it does not depend on him who wills, nor on him who runs, but on God, who has mercy on whom He wants to have mercy. However God not only has mercy on whom He wants to have mercy, but He also hardens whom He wants to harden. And who are they whom He hardens? They are those He predestined to go to perdition. Therefore there are vessels of mercy, which God prepared beforehand for glory, and vessels of wrath prepared for destruction. The antichrist, who is coming, is one of the vessels of wrath, for the Scripture says that he is going to perdition. There is no unrighteousness with God, for God does whatever pleases Him and He has the right to do what He wishes with His own things. Who then can say to Him, ‘What are you doing?’’ or ‘You have done wrong’? Does not the potter have power over the clay, from the same lump to make one vessel for honor and another for dishonor? The purpose of God according to election is of fundamental importance in order to understand what it means to be saved by grace, but also to understand why not all men are saved by God. ————————- – The mystery of Christ – We who are Gentiles by birth, and called ‘uncircumcised’ by those who call themselves ‘the circumcision’ (that done in the body by the hands of men), were formerly without Christ, excluded from citizenship in Israel and foreigners to the covenants of the promise, without hope, far from God and without God in the world. But it pleased God to bring us near to Him through the death of Jesus Christ. For through the death of Jesus Christ the middle wall which separated us from God and the Jews by birth was destroyed, because Jesus abolished in His flesh the enmity, that is, the law of commandments contained in ordinances. Therefore, by His death on the cross, Jesus reconciled us both (Gentiles and Jews) to God in one body. We were reconciled to God by the grace of God through faith in Christ. Now, therefore, we who are Gentiles in Christ are fellow heirs with those Jews who are in Christ, we are members together of one body, that is, the Church, and partakers of His promise in Christ Jesus through the Gospel, that is, the promise of eternal life. We are no longer foreigners and aliens, but fellow citizens with the saints and members of the household of God, having been built on the foundation of the apostles and prophets, Jesus Christ Himself being the chief cornerstone of this spiritual building which is a dwelling in which God lives by His Spirit. This mystery was kept hidden in God for ages past, but in the fullness of the time it was revealed to the saints of God, to the intent that now the manifold wisdom of God might be made known by the Church to the principalities and powers in the heavenly places. Let us bear in mind this: it was necessary that most of the Jews should disobey God, so that we who are Gentiles might be forgiven by God (that is to say, so that God might have mercy on us) and we might become His people; so we received mercy through the disobedience of the Jews. As we know, in the days of Jesus and in the days of the apostles, most of the Jews refused to accept Jesus as the promised Messiah and thus they disobeyed God (most of the Jews all over the world still refuse to accept Jesus as the Messiah). Then God, disgusted for their disobedience, had the Gospel of grace preached to the Gentiles as well, so that they might believe and obey Him; so that, through the believing Gentiles, He might provoke the disobedient Jews to jealousy. The disobedience of the Jews was predicted by God through His prophets of old, for God said in various ways that He would harden the Jews to cause them to stumble. Therefore they were predestined to stumble; on the contrary, we were predestined to accept the Word of God. Therefore the hardening in part which Israel has experienced is God’s work. However this hardening is temporary because one day, that is, when the fullness of the Gentiles has come in, God will have mercy on all the Jews, for He will turn away ungodliness from Jacob and will take away their sins. ————————– – Israel – The Jews (or Israelites) are descendants of Abraham and are the people whom God foreknew and towhom were committed the oracles of God and with whom God made a covenant after He brought them out of Egypt. However the wrath of God came upon them many times because of the stubbornness of their heart. We can see this very clearly in the Bible. While they were in the wilderness on their way to the land of Canaan, and after they entered the promised land (during the period of the Judges) they broke the commandments of God and God punished them for their transgressions. Even after theKingdom of Israel was divided in two kingdoms, that is, the Kingdom of Judah and the Kingdom ofIsrael, the people rebelled against God many times giving themselves over to idolatry and to many other sins. God sent His prophets to them to warn them to forsake their evil works and to return to His Word, but they refused to listen to the prophets. Therefore God punished them by sending foreign armies against them, and many of them were killed and many others were carried away captive (to Assyriaend to Babylon). But God in His mercy and in His faithfulness did not forsake the Israelites, for He caused them to return to the promised land. Afterward, in the fullness of the time God sent Jesus, the Messiah, to Israel to save His people from their sins, but the Jews (or rather most of the Jews) did not recognize Him as the Messiah that God had promised through His prophets of old and they killed Him by the Romans, who at the time were ruling over their country. The people of Israel and the Gentiles did whatever His hand and His purpose determined before to be done. Only a small number of Jews accepted Jesus of Nazareth as the Messiah of whom Moses in the law and also the prophets wrote. Most of the Jews who live in Israel (as well as outside Israel) still don’t believe that Jesus of Nazareth is the Messiah; only a small number of Jews believe that Jesus is the Messiah, they are the remnant according to the election of grace whom God appointed to eternal life; the other Jews were hardened by God so that they might stumble over the stumbling stone. However this hardening in part one day will have an end, for the apostle Paul states that a hardening in part has happened to Israel until the fullness of the Gentiles has come in, and so all Israel will be saved. Therefore, even though God has hardened many Jews, He has not cast away His people whom He foreknew. Concerning the Gospel they are enemies for our sake, but concerning the election they are beloved for the sake of the fathers, for the gifts and the calling of God are without repentance. Therefore let us see that we do not say, ‘God has rejected Israel’. And let us not boast against the unbelieving Jews. Let us remember the following things: first, we who are Gentiles by birth were once excluded from citizenship in Israel and foreigners to the covenants of the promise; second, we were grafted contrary to nature into a cultivated olive tree through faith in Christ by the mercy of God, who decided to save us; third, the root of this olive tree is a Jewish root. Some branches were undoubtedly broken off because of their unbelief, and we were grafted in by our faith, but let us take heed to ourselves because if we don’t continue in the goodness of God we also will be cut off. We reject Anglo-Israelism. ————————- – Holiness (Sanctification) – We who believe in the Lord Jesus Christ were sanctified by the Holy Spirit of God, that’s why the Scripture calls us ‘the saints’. So, as is fitting for saints, we must perfect holiness in the fear of God hating and fleeing what is evil and clinging to what is good. In other words, just as we presented our members as slaves of uncleanness, and of lawlessness leading to more lawlessness, so now we must present our members as slaves of righteousness for holiness. And since we live in the midst of a crooked and perverse generation, which calls evil good, and good evil, we must take heed to ourselves and test all things to understand what pleases the Lord and what does not please Him. We must test all things through the Scripture; the Spirit of God, who dwells in our hearts, guides us into all truth. As He who called us to His eternal glory is holy, we also must be holy in all our conduct. Therefore we must abstain from the lusts of the flesh and the worldly lusts of this evil age. Fornication, uncleanness, revelries, drunkenness, lewdness, envy, debaucheries, sorcery, jealousies, covetousness (which is idolatry), malice, hatred, murders, contentions, outbursts of wrath, selfish ambitions, dissensions, heresies, slander, and the like, are all works of the flesh from which we must abstain (we must not associate with anyone who calls himself a brother, but is a fornicator or greedy, an idolater or a slanderer, a drunkard or a swindler; with such a man we must not even eat). Those who live according to the flesh are dead even while they live, and from the flesh they will reap corruption. Going to the cinema, to the theatre, to the circus, to the amusement parks, going to the beach to put oneself half-naked in order to get sun tanned or to bathe, going to a soccer match (as well as to a basketball match, a baseball match, etc.), listening to the worldly music, watching television, wearing indecent clothes or costly clothes, to mention just some of the worldly lusts, are all things which are not fitting for the saints, so we warn believers against these things (as far as the television set is concerned, we exhort the saints not to buy it nor to place it in their houses). Friendship with the world is enmity with God. We must be humble, good, meek, righteous, merciful, patient with all, temperate in all things, hospitable to one another, full of brotherly love (Jesus said that by this all will know that we are His disciples, if we have love for one another), ready to confess our trespasses to one another and ready to forgive as Christ forgave us, and ready to do all kinds of good works as we have opportunity. Without holiness no one will see the Lord. Fornicators, adulterers, homosexuals, effeminate, thieves, covetous, drunkards, slanderers, swindlers, idolaters, liars, murderers, sorcerers, the cowardly, the abominable, and the unrighteous, will not inherit the kingdom of God. ————————– – The decrees which were determined by the apostles and elders at Jerusalem – Around the middle of the first century after Christ, the apostles and the elders met at Jerusalem to consider an important question, that is to say, they came together to decide whether the believing Gentiles had to be circumcised and to keep the law of Moses or not. They decided not to burden the Gentiles with anything beyond the following requirements: they had to abstain from things offered to idols, from blood, from things strangled and from fornication. Therefore we who are Gentiles in Christ Jesus must keep those decrees determined by the apostles and the elders at Jerusalem. So we must abstain from fornication (that is, sexual intercourse with someone one is not married to); from the flesh of those animals which have been strangled; from those meats or things which the heathen offer to their idols, and from blood and any blood-based food. ———————- – Good works – We Christians, being people who have repented and believed in the Lord Jesus Christ, must do worksworthy of repentance. These works are called good works and God prepared them beforehand that we should walk in them. Christ gave Himself for us that He might purify for Himself His own special people, zealous for good works. Faith without works is dead, just as the body without the spirit is dead. Good works must follow faith, through them we openly confirm our profession of faith, we honour the Gospel and cause people to glorify God for our obedience to the Gospel. God rewards us for every good work we do, because God is righteous. We are called to do good to all, especially to those who are of the household of faith. We must remember the poor among the saints and visit orphans and widows in their trouble. Anyone who knows the good he ought to do and doesn’t do it, sins. ——————– – Persecutions – Jesus Christ, our Lord and Saviour, said that if they persecuted Him, they will also persecute us His disciples. Therefore we were called to suffer for His name’s sake. In other words, we were called to partake of Christ’s sufferings. However we are not ashamed to suffer as a Christian, rather we praise God that we bear that name. We are fully persuaded that the sufferings of this present time are not worthy to be compared with the glory which will be revealed in us on the day of Christ. So we endure patiently our sufferings and we commit our souls to our faithful Creator in doing good, because when Christ appears, then we also will appear with Him in glory, and we will be glad with exceeding joy; while those who trouble us will be repaid with tribulation. Sufferings are useful because suffering produces perseverance; perseverance, character; and character, hope. That’s why we consider it pure joy, when we face various trials for the Lord’s sake. We must through many tribulations enter the Kingdom of God. ———————- – God’s judgements – The Scripture states that he who spares his rod hates his son, but he who loves him disciplines him promptly. Therefore, if an earthly father disciplines his children for he loves them, how much more will our heavenly Father – who in His great love did not spare His own Son but delivered Him up for us all – discipline us! If God spared us His discipline, which we all need, He would not be a good father but an evil father. Therefore God disciplines us by inflicting His punishments on us, for our profit, that we may be partakers of His holiness and we may not be condemned with the world. Let us see to it then that we do not despise the chastening of the Lord. God inflicts His punishments on those who are outside too. He is a righteous judge who expresses His wrath every day. His judgments are in all the earth. ——————— – The possibility of falling from grace – A believer can fall from grace and go to perdition. For God says that it is impossible for those who have once been enlightened, who have tasted the heavenly gift, who have become partakers of the Holy Spirit, who have tasted the good word of God and the powers of the age to come, if they fall away – that is to say, if they deny the Lord counting the blood of the covenant by which they were sanctified a common thing and insulting the Spirit of grace – to renew them again to repentance, since they crucify again for themselves the Son of God and put Him to an open shame; and God says also that the just will live by faith, but if he draws back His soul has no pleasure in him. Therefore let us see to it that we stand firm in the faith to the end and we do not cast away our confidence, which has great reward, and we perfect holiness in the fear of God abstaining from every kind of evil and doing whatever is good to the glory of God. In this way we will make our call and election sure, we will never stumble, and an entrance will be supplied to us abundantly into the everlasting Kingdom of our Lord Jesus Christ. ——————— – The Church – The Church is the Assembly of the redeemed, that is, the Assembly of all those who have been delivered from the power of darkness and conveyed into the Kingdom of the Son of God, in whom they have redemption through the blood of Christ, the forgiveness of sins according to the riches of His grace. Therefore all those who are members of the Church are sure they have been saved from their sins and from everlasting perdition. One becomes a member of the Church through faith in Jesus Christ, who loved the Church and gave Himself for her, that He might sanctify and cleanse her with the washing of water by the Word, that He might present her to Himself a glorious Church, not having spot or wrinkle or any such thing, but that she should be holy and without blemish. The Church is the Body of Christ and every believer is a member of it; however believers have different gifts according to the grace that is given to them. The head of the Church is Jesus Christ. The local Church must be ruled by a pastor and a body of elders (or bishops) helped by some deacons. If a man desires the position of a bishop, he must be blameless, the husband of one wife, temperate, sober-minded, of good behaviour, hospitable, able to teach, not given to wine, not violent, but gentle, not quarrelsome, not a lover of money; one who rules his own house well, having his children in submission with all reverence (for if a man does not know how to rule his own house, how will he take care of the Church of God?); not a novice, lest being puffed up with pride he fall into the same condemnation as the devil; furthermore he must have a good testimony among those who are outside, lest he fall into reproach and the snare of the devil. If a man desires the position of a deacon, he must be reverent, not double-tongued, not given to much wine, not greedy for money, holding the mystery of the faith with a pure conscience. Both the candidate for the position of a bishop and the candidate for the position of a deacon must first be tested; and then if there is nothing against them, let them serve as bishops and deacons. The pastor and the elders must shepherd the flock of the Lord (giving the sheep spiritual food to eat, keeping watch over them, comforting them and admonishing them) not by compulsion but willingly, not for dishonest gain but eagerly; nor as being lords over the flock but being examples to the flock. Deacons must help the pastor and the elders. Those who are taught the Word must share in all good things with those who teach. Those who teach are worthy of this, for the Lord has commanded that those who preach the Gospel should live from the Gospel. No one goes to war at his own expense. He who tends a flock has the right to drink of the milk of the flock. Those who rule over the flock of God must be obeyed and esteemed very highly in love for their work’s sake. Believers must not receive an accusation against an elder except from two or three witnesses. When believers come together as a Church, the worship of God must take place in an atmosphere full of the fear of God and thus in a orderly way. Therefore the preaching, the teaching, the prayers, the songs (which can be accompanied by musical instruments), the testimonies, and the exercise of the spiritual gifts, must be led by a holy fear of God. Frivolities, jokes and buffooneries must not be allowed, nor must be allowed or tolerated the following shameful behaviours: women who teach, the so called ‘holy laughter’, animal sounds, preachers who push people so that they may fall to the ground, preachers who breathe on people, all kinds of suggestions to induce believers to speak in tongues, theatrical scenes, and anything else which can grieve the Holy Spirit by whom we were sealed. Believers are called to speak the same thing, there must be no divisions among them, they are called to be perfectly joined together in the same mind and in the same judgement. They must be at peace among themselves, warn those who are unruly, comfort the fainthearted, and uphold the weak. Jealousies and quarrellings must not be tolerated. Believers must greet one another with a holy kiss. The Church must spread the Gospel of the grace of God all over the world. However the Gospel must be spread not out of envy and strife but out of good will. Furthermore, the Gospel must not be spread by improper means, such as theatrical scenes and rock music, which are used by some to attract people. The Gospel must be preached with power, and with the Holy Spirit and with deep conviction. Whoever preaches the Gospel must say very frankly to men that they must repent of their sins and believe in the Lord Jesus Christ – that is to say, they must believe that He died for our sins and rose again for our justification – so that they might receive remission of sins and might be saved, and also that if they refuse to repent and to believe in the Lord Jesus Christ, when they die they will be brought down to Hades (hell), and at the resurrection of the unjust they will be cast into the everlasting fire. The Church must desire and expect the Lord to confirm the Gospel by signs and wonders. The local Church is independent and must keep her independence. Therefore she must not unite with other Churches to form a denomination with a President, a Secretary, a Treasurer, a General Council,a Statute etc. Such a form of ecclesiastical organization is not biblical and therefore it must be rejected. The Church must not ally herself with the State nor ask the State for privileges, because the Scripture teaches that the early Church was separate from the State. The history of the Church teaches us that every time the Church has allied herself with the State to obtain some privileges from it, the Church has become corrupted and arrogant and has trampled a part of the counsel of God underfoot. Among the Church there are some people who cause offenses; these people despise both the words of our Lord Jesus Christ and the words of the holy apostles. They are spots and blemishes; they don’t serve our Lord but their own belly, they set their minds on the things of the flesh, they are arrogant and bold, and by smooth words and flattering speech they deceive the hearts of the simple. They teach things which they ought not, for the sake of dishonest gain. Because of these people the way of truth is blasphemed. We exhort the saints to note these people, to expose their evil works and their lies, and to avoid them. Believers must expel the wicked man from among them. The place of worship is not the house of God, for according to the Scripture the house of God is the Church of the living God. —————————— – Ordinances – Water baptism Jesus Christ, before He was received up into heaven at the right hand of the Father, commanded the apostles to go and make disciples of all the nations, baptizing them in the name of the Father and of the Son and of the Holy Spirit. Therefore whoever believes in the Gospel of the grace of God must be baptized immediately – by one immersion – in the name of the Father and of the Son and of the Holy Spirit. Water baptism is an outward act which attests that the believing person has experienced the new birth: his immersion represents the burial of the old man, while his coming up out of the water represents his resurrection with Christ. Therefore we were buried with Christ, through baptism, into His death, so that just as Christ was raised from the dead by the glory of the Father, even so we also should walk in newness of life. Water baptism is an appeal to God for a good conscience. Therefore since water baptism follows faith it does not remit sins nor does it regenerate man; and in addition to this it must be said that since baptism must follow faith it cannot be administered to infants. The Lord’s Supper The Lord’s Supper is a rite during which we eat some bread and drink some fruit of the vine in order to proclaim the death of the Lord Jesus Christ till He comes. The bread symbolizes the body of Christ, while the fruit of the vine symbolizes His blood. The bread which we break is the communion of the body of Christ; the cup of blessing which we bless is the communion of the blood of Christ. We reject transubstantiation and consubstantiation. This rite was established by Christ Jesus on the night He was betrayed, while He was having supper with His twelve apostles. Before partaking of the Lord’s Supper we ought to examine ourselves, lest we be judged by God. Yes, because those who eat or drink in an unworthy manner are struck with sickness or put to death by God. ————————- – The baptism with the Holy Spirit – The baptism with the Holy Spirit is a baptism administered by Jesus Christ to those who believe on His name. Through this baptism a Christian is endued with power from on high, just as the early disciples of the Lord in Jerusalem were endued with power from on high on the day of Pentecost (a few days after Jesus was taken up into heaven) when they were baptized with the Holy Spirit. When a Christian is baptized with the Holy Spirit he is filled with the Holy Spirit and he begins to speak in another tongue as the Spirit gives him utterance, just as it happened to the early disciples on the day of Pentecost. Therefore speaking in tongues is the outward sign attesting that a Christian has been baptized with the Holy Spirit or filled with the Holy Spirit. The baptism with the Holy Spirit is an experience subsequent to the salvation from one’s sins and the regeneration or new birth (which are experienced by a man when he repents of his own sins and believes in the Lord Jesus Christ). Therefore through this baptism a believer is not saved nor regenerated, but he is just endued with power and enabled to pray and bless God in another tongue, because this is what he who speaks in another tongue does when he speaks in another tongue. When the Scripture says that the Holy Spirit makes intercession for the saints according to the will of God it refers to the praying in other tongues, which is accomplished by believers through the Holy Spirit. A Christian can receive the baptism with the Holy Spirit while he is praying as well as while he is not praying, and through the laying on of hands as well as without the laying on of hands. —————————— – The ministry gifts – The Lord Jesus Christ gave some to be apostles, some prophets, some evangelists, and some pastors and teachers, for the perfecting of the saints, for the work of the ministry, for the edifying of the Body of Christ, till we all come to the unity of the faith and of the knowledge of the Son of God, to a perfect man, to the measure of the stature of the fullness of Christ; that we should no longer be children, tossed to and fro and carried about with every wind of doctrine, by the trickery of men, in the cunning craftiness of deceitful plotting, but, speaking the truth in love, may grow up in all things into Him who is the head – Christ. Whoever has received one of these ministries must use it to serve others and not for his self-interest. He is a steward of the mysteries of God and it is required in him that he befound faithful. The apostle is one who is sent forth by God to preach the Gospel to a people (or in unevangelized regions) and who founds some Churches; the prophet is one who has received the gift of prophecy and revelation gifts (when the saints come together, let two o three prophets speak, and let the others judge; but if anything is revealed to another who sits by, let the first keep silent); the evangelist is one who goes from one town to another proclaiming the Gospel; the pastor is one who was called by God to shepherd the local Church, and the teacher is one who has a very deep knowledge of the Word of God (therefore he knows the doctrines of the Bible very well), and he has a marked ability to teach the Word of God and refute false doctrines. ————————— – The gifts of the Holy Spirit – The Holy Spirit distributes His gifts to each one individually as He wills. These gifts are the following ones: the word of wisdom, the word of knowledge, faith, gifts of healings, the working of miracles, prophecy, discerning of spirits, different kinds of tongues, and the interpretation of tongues. These gifts also, like the ministry gifts, are given for the edifying of the Body of Christ, and for the perfecting of the saints. And these gifts also must be used by those who have received them to serve others. The word of wisdom is a revelation of a future event (this gift is expressed not only in foretelling future events, but also in those divine commands and instructions which make for the development of those future events); the word of knowledge is a revelation of an incident which has already taken place or that is taking place; the gift of faith is a special faith through which a believer is enabled to perform some wonders; the gifts of healings enable those who have received them to heal the sick; the working of miracles enables those who have received it to perform miracles; the gift of prophecy enables believers to speak edification and exhortation and comfort to men (when the saints come together, all those who have the gift of prophecy can prophesy one by one, that all may learn and all may be encouraged); the gift of discerning of spirits enables believers to discern evil spirits in order to expose their diabolical works and to cast them out in the name of Jesus Christ; the gift of different kinds of tongues is the supernatural ability to speak several foreign languages and the gift of interpretation of tongues is the ability to interpret what is spoken in another tongue to God. Yes, because he who speaks in another tongue does speak to God, praying Him, thanking Him and blessing Him or speaking the wonderful works of God. When the saints come together, if anyone speaks in a tongue, let there be two or at the most three, each in turn, and let one interpret. But if there is no interpreter, let him keep silent in church, and let him speak to himself and to God. We must eagerly desire spiritual gifts. ——————————- – Visions, dreams, revelations – God speaks to men through visions and dreams, or through an audible voice only (in this case, therefore, He speaks to them without a vision or a dream). He speaks to unbelievers to lead them to Jesus Christ, that is to say, to save them from their sins and from everlasting perdition. He speaks to the saints to encourage them, to comfort them, to rebuke them, to teach them, to warn them. God can reveal them an event which is to happen or an event which has already taken place, or the true identity of a person, or He can command them to go to a certain place or to do a particular thing. God can also reveal them the presence of evil spirits in a person or in a place. God cannot lie, so He can’t reveal a future event that will not take place or an event that did not take place. Therefore, if anyone predicts an event and that event does not happen, he who has predicted that event has spoken presumptuously; if anyone says that the Lord has revealed him an event which has already happened, but that event did not take place, that person has told a lie. God cannot reveal doctrines which nullify the Holy Scripture. He cannot reveal another Gospel, or an alleged ‘full Gospel’ or ‘fullness of the Gospel’ as if the Gospel which is written in the Bible were incomplete. All the visions and all the dreams and all the revelations which prove to be presumptuous, untruthful and contrary to what the Scripture teaches, must be rejected without hesitation. Sometimes God guides us even by visions, dreams and revelations. I have said ‘sometimes’ because God doesn’t always use these means to cause us to go to a certain place or to do a particular thing, or to meet someone. In most cases God guides us through the Scriptures, the impulses that the Spirit of God gives us inwardly in one direction or another, and through circumstances which are created and changed by God according to the counsel of His will. —————————— – Healings, miracles, signs and wonders – God heals and performs miracles, signs and wonders. Therefore the sick can be healed by their faith in Jesus Christ, the blind can receive their sight, the deaf can hear, the dumb can speak, the lame can walk. The dead can be raised in the name of Jesus Christ. Demons can be rebuked and cast out in the name of Jesus Christ (it is by the Spirit of God that demons are cast out). Through faith in Christ other powerful signs, which are different from those I have just mentioned, can be performed. Through the healings, the miracles, the signs and wonders performed in the name of the Lord Jesus Christ by the power of the Holy Spirit of God, the Gospel is confirmed, the saints are encouraged and comforted and unbelievers (a part of them and not all of them) believe in Jesus Christ. Some of the preachers who heal the sick, cast out demons, and perform signs and wonders in the name of Jesus Christ, do not live self-controlled, upright and godly lives, for they are evil workers. We must beware of them and turn away from them. All the signs and wonders worked by wizards and witches, and by any other minister of the devil, must be rejected and exposed, for they are works of the devil. —————————- – Prayer – We must pray God the Father for our brothers, that God may strengthen them, comfort them, establish them in every good work and word, that they may be filled with the knowledge of His will in all wisdom and spiritual understanding, that they may be fruitful in every good work to the glory of God, that God may deliver them from the evil one and may heal them; to mention just some of the things we have to ask God in our prayers we make for them. In our prayers we must remember our brothers who are in prison and persecuted for the Gospel’s sake. We must pray God to send out labourers into His harvest. We must also pray for the labourers who are in the harvest, that God may open to them a door for the Word and He may enable them to proclaim the Gospel with great boldness, by stretching out His hand to heal, and that signs and wonders may be done through the name of Jesus Christ; and He may deliver them from wicked and evil men. We must also pray for unbelievers, both Jews and Gentiles, that God might save them. We must pray for all who are in authority that God may save them, help them, bless them, and keep them. And let us not forget to thank God for all the good things we receive through the governing authorities. We must pray for ourselves as well, asking God for both spiritual and material things. We must not be anxious about anything, but in everything, by prayer and supplication, with thanksgiving we must present our requests to God. Our God hears the prayer of the righteous. When we are in distress and in need of something we must call upon God, who promised to answer our prayer. The effective, fervent prayer of a righteous man avails much. We must pray God in the name of Jesus Christ. If we pray God in faith (or believing), we keep His commandments, and what we ask is according to His will, He hears us. It is well to pray on one’s knees; it is a most fitting posture for it expresses humility. However God’s ears are open to our prayers even when we pray sitting or standing. It is lawful to pray and fast. We must pray without ceasing. It is a good thing to accompany our prayers, both those we say privately and those we say publicly, with thanksgivings addressed to God in the name of Jesus Christ. Let men lift up holy hands in prayer, without anger or disputing. Every woman must pray with her head covered with a veil, for woman is the glory of man; she must have a veil on her head because of the angels; the veil is a sign of authority (every woman who prays or prophesies with her head uncovered dishonors man, who is the head of the woman). On the contrary, every man must pray with his head uncovered, for man is the image and glory of God (every man who prays or prophesies with his head covered dishonors his head, which is Christ). We do not know what we should pray for as we ought, but the Spirit Himself makes intercession for us with groanings which cannot be uttered, and He who searches the hearts knows what the mind of the Spirit is, because He makes intercession for the saints according to the will of God. That is what happens when one prays in another language. ————————– – The laying on of hands – The laying on of hands is an act through which hands are laid on another person in the name of Jesus Christ, so that he (the one on whom hands are laid) may be healed, or filled with the Holy Spirit, or may be ordained to serve as a bishop or as a deacon, or may be commended to the grace of the Lord for a certain work to which the Lord has called him. Both Jesus and the apostles practiced the laying on of hands. The laying on of hands must not be practiced hastily. ———————– – Marriage – God took one of the man’s ribs and made a woman from it and brought her to the man and He said: “A man will leave his father and mother and be united to his wife, and they will become one flesh”. Therefore marriage was established by God. A Christian man must marry a Christian woman and not an unbelieving woman because we are not allowed to be yoked together with unbelievers: light has no communion with darkness. A Christian man must marry a Christian woman and not an unbelieving woman because we are not allowed to be yoked together with unbelievers: light has no communion with darkness. The husband must love his wife just as Christ loved the Church and gave Himself for her, that He might sanctify her and present her to Himself a glorious Church, a holy and blameless Church. The husband must dwell with his wife with understanding, giving honor to his wife as to the weaker vessel, that his prayers may not be hindered. The wife must submit to her own husband in everything, just as the Church submits to Christ, and she must respect her husband; so she is not permitted to have authority over her husband. Husband and wife must procreate and they must be willing to accept from the hand of God all the children God has decided to give to them; so they must not hinder conception. The fruit of the womb is a reward. Abortion is a murder, therefore we reject it. We are against medically assisted procreation, for it is an unnatural procreation. Children must be brought up in the training and admonition of the Lord, they must not be provoked to wrath, lest they become discouraged. Children must obey their parents in all things, for this is well pleasing to God. Husband and wife are bound by the law to one another as long as both of them are alive, therefore the bond of matrimony is dissolved only by the death of one of them. If the wife commits fornication, the husband can put away his wife but he can’t remarry. Whoever puts away his wife and marries another woman, commits adultery. (If a believing husband is left by his unbelieving wife for she is no more willing to live with him, and he marries another woman, he commits adultery). If, while her husband lives, the woman marries another man, she commits adultery. If divorce and remarriage took place before conversion, then the two must remain with God in that state in which they were called. One who divorced and remarried before his conversion cannot become a pastor, nor an elder and nor a deacon. Widows and widowers are free to marry. A widow should be put on the list of widows if she is over sixty, if she has been the wife of one man, well reported for good works, if she has brought up children, if she has lodged strangers, if she has washed the saints’ feet, if she has relieved the afflicted, if she has diligently followed every good work. Marriage should be honored by all, and the marriage bed kept pure, for God will judge fornicators and adulterers. A man can remain unmarried if he has this gift from the Lord. But if he has not received this gift, let him marry because it is better to marry than to burn with passion. Celibacy must not be imposed on anyone; it must be a free choice. He who gives his daughter in marriage does right, but he who does not give her in marriage does even better. Anyone who forbids people to marry teaches a doctrine of demons. —————————– – Woman – God caused a deep sleep to fall on Adam, and he slept; and He took one of his ribs and He made a woman from the rib He had taken out of the man, and He brought her to the man. Therefore woman was created for the man. However the woman was deceived by the serpent, for he deceived her into eating the fruit of the tree of the knowledge of good and evil and she gave some to her husband, who ate it. Both of them, therefore, sinned in the sight of God and on that day they died spiritually. However Adam was not the one deceived, it was the woman who was deceived. In Christ Jesus there is neither male nor female, for both the men and the women who have been regenerated by God are all one in Christ Jesus. Nevertheless God made man the head of the woman, and therefore the wife must submit to her husband, just as the Church submits to Christ Jesus. Therefore the authority on which the woman depends is man and the woman ought to have a sign of authority on her head because of the angels, and this sign is the veil with which she must cover her head when she prays or prophesies. If a woman prays or prophesies (not only in the place of worship, but also at home and in the open air) with her head uncovered, she dishonors her head. Women must adorn themselves in modest apparel, with propriety and decency. Therefore they must not wear miniskirts, slit skirts, close-fitting dresses, sleeveless-dresses and low-necked dresses, costly clothing, see-through dresses, trousers, and any other dress which is not proper for women professing godliness. Let them wear long skirts and long-sleeved blouses. Furthermore, women must not braid their hair nor they must wear pearls and any kinds of jewelry. In addition to this, they must not wear make-up nor dye their hair. Let women have long hair, because it is a glory to them. (Men also must adorn themselves in modest apparel, with propriety and decency. Therefore they must not wear shorts, close-fitting trousers and shirts, sleeveless and low-necked T-shirts, costly-clothing, jewelry, etc. Men ought not to have long hair for it is a dishonor to them, and they ought not to dye their hair) Women must adorn themselves with good works, which is proper for women professing godliness. The woman is not permitted to teach or to have authority over a man, but she must learn in silence with all submission; therefore a woman can’t become a pastor and she can’t desire the position of a bishop, because both the pastor and the bishop must teach the Word of God. However a woman can desire the position of a deacon because a deacon is not called to teach. When believers are gathered together as a Church, women can pray and prophesy, but they are not permitted to ask questions for it is shameful for women to speak in church. The older women must be reverent in behaviour, not slanderers, not given to much wine, teachers of good things; then they can train the younger women to love their husbands, to love their children, to be discreet, chaste, homemakers, good, obedient to their own husbands, that the Word of God may not be blasphemed. Women will be saved in child-bearing, if they continue in faith, love and holiness, with self-control. —————————- – The submission to the governing authorities – There is no authority except from God, and the authorities that exist are appointed by God. Therefore, for the Lord’s sake, we must be subject to the governing authorities and keep the laws of the country where we live. Whoever resists the authority resists the ordinance of God, and those who resist will bring judgement on themselves. We must, therefore, respect the governing authorities and be subject to them, no matter what political party they belong to or what kind of religion they profess. And we must also pray for all who are in authority, that God may save them, help them, keep them and bless them together with their families. And let us thank God for the good things done by the governing authorities. We are called to disobey the governing authorities only when they command us to do something which is contrary to the Word of God. In this case we must say the same thing the apostles said before the Sanhedrin, which had commanded them not to teach in the name of Jesus, that is to say, ‘We ought to obey God rather than men’. ————————— – Bondservants and masters – Christians must labor, working with their hands what is good, so that they may supply their own needs and the needs of their own families, and may have something to share with those in need. Lazy people, therefore, must be admonished and exhorted to work in quietness and to eat their own bread. Bondservants must be obedient to those who are their masters according to the flesh, with fear and trembling, in sincerity of heart, as to Christ; not with eyeservice, as men-pleasers, but as bondservants of Christ, doing the will of God from the heart, with goodwill doing service, as to the Lord, and not to men. Bondservants must not talk back to their masters and they must not steal from them, but they must show all good fidelity, that the doctrine of God may be honored. Those bondservants who are disloyal and deceitful will be punished by God in His own time. Masters must give their bondservants what is just and fair, and they must give up threatening. Those masters who are unjust and keep back by fraud the wages of their bondservants sin and they will be punished by God in His own time. —————————– – Eschatology – The state of man after death Man consists of body, soul and spirit. When he dies, his spirit returns to God who gave it, his body returns to the dust because it was taken out of the ground, while his soul continues to live consciously in another world. When a Christian dies, his soul goes immediately to Paradise, which is a marvellous heavenly place prepared for the saints, to be with the Lord Jesus Christ. He remains there consciously awaiting the resurrection of life. There he praises the Lord, but he does not intercede for the living who are on the earth. Peace reigns in Paradise, there are no sufferings in Paradise and the glory of God illuminates everybody and everything. That’s why to us to die is gain. The dead who die in the Lord are blessed because they rest from their labors. The New Jerusalem, which was seen by John in a vision while he was on the island that is called Patmos, is a real city, a heavenly city. When a sinner dies, his soul goes immediately to Hades (Greek word which means ‘the unseen world’), which is a place of torment located in the heart of the earth. Hades is a place without any order, full of thick darkness, where sinners are tormented by fire, which causes them terrible pains and sufferings. In Hades there is weeping and gnashing of teeth and the wicked await the resurrection of condemnation. The coming of Christ and our gathering together to Him The Lord Jesus Christ will come back in His time on the clouds of heaven with power and glory, and with the holy angels. He will descend from heaven with a shout, with the voice of an archangel, and with the trumpet of God. And the dead in Christ will rise first, then we who are alive and remain shall be changed by the power of God and we will be caught up together with them in the clouds to meet the Lord in the air. In that day all those who are Christ’s will receive a body which will be like the glorious body of Christ. Therefore their bodies will be immortal, powerful and glorious. In that day the redemption of our body, which we are eagerly waiting for, will be fulfilled. The coming of Christ and our gathering together to Him will take place after the falling away has come and the man of sin (that is, the antichrist) has been revealed. The man of sin will oppose and exalt himself above all that is called God or that is worshiped, and will set himself up in God’s temple proclaiming himself to be God. He will perform all kinds of counterfeit miracles, signs and wonders, and every sort of evil that deceives those who are perishing. In that day the Lord Jesus will consume the man of sin with the breath of His mouth and will destroy him with the brightness of His coming. We reject the doctrine called ‘secret rapture.’ The coming of the Lord is near. The day of the Lord will come like a thief in the night. The Lord is not slack concerning His promise, but is longsuffering toward us, not willing that any should perish, but that all should come to repentance. Let us see to it that we abide in Christ, that when He appears, we may have confidence and not be ashamed before Him at His coming. The judgment seat of Christ After Christ has come, we will appear before the judgment seat of Christ, that each one may receive what is due him for the things done while in the body, whether good or bad. Therefore each of us will be rewarded according to his conduct. That’s why we must live a holy and blameless life, having a pure conscience before God and men, hating and fleeing every form of evil, because in that day each of us will give account of himself to God. Every minister of the Gospel must see to it that he builds on the foundation, which is Christ, with valuable things, that is, gold, silver, precious stones, and not with vain things, that is, wood, hay and straw; because the day of Christ will bring to light each one’s work, because it will be revealed by fire; and the fire will test each one’s work, of what sort it is. If anyone’s work which he has built on it endures, he will receive a reward; if anyone’s work is burned, he will suffer loss, but he himself will be saved, yet so as through fire. The millennial reign and the following events When Christ comes, a thousand-year reign will begin, during which Christ will reign with His saints on the earth. During this reign Satan will not be able to deceive men because when Christ comes he will be bound and cast into the Abyss, which will be locked and sealed over him to keep him from deceiving the nations any more until the thousand years are ended. When the thousand years have expired, Satan will be released from his prison and will go out to deceive the nations which are in the four corners of the earth, to gather them together to battle. They will go up on the breadth of the earth and surround the camp of the saints and the beloved city, but fire will come down from God out of heaven and devour them. Then Satan will be cast into the lake of fire burning with brimstone (or the everlasting fire), where he will be tormented forever and ever. Then the heaven and the earth will be annihilated by God (they will flee from the presence of God and there will be no place for them, and God will create a new heaven and a new earth) and the final judgment will take place. All the sinners will rise and appear before the throne of God and they will be judged according to their works, by the things written in the books. And they will be cast into the lake of fire burning with brimstone, which is the second death, where they will be tormented forever and ever. In that day the angels of Satan will be judged, who went with him when he rebelled against God, as well as the angels who did not keep their proper domain but left their own abode to fornicate with the daughters of men (God cast those angels into a prison called Tartarus, putting them into chains of darkness to be reserved for judgment). After the final judgment, the Holy City, that is, the New Jerusalem, whose architect and builder is God, which was prepared by God for the elect, whom He has chosen, will come down out of heaven and settle on the new earth in which there will be no longer any sea. And the saints will reign forever and ever. To God be the glory in Christ Jesus now and forevermore. Amen. ———————– – Our position on various things – Foods and beverages We may eat all things, except things offered to idols, things strangled and blood. For no food is unclean in itself, but if anyone regards something as unclean, then let him abstain from it, but without passing judgement on those who eat everything. He who eats everything must not despise those brothers who abstain from a certain food because they regard it as unclean. The Kingdom of God is not eating and drinking, but righteousness and peace and joy in the Holy Spirit. We say grace before eating. It is lawful to drink wine or other fermented drink in moderation. Whoever commands to abstain from certain foods, which God created to be received with thanksgiving by those who believe and who know the truth, teaches a doctrine of demons. Days and feasts We esteem every day alike. Therefore we don’t think we must observe Sunday. If a brother esteems Sunday above the other days and observe it, we don’t judge him; however he must not impose his conviction on the others nor judge those who don’t esteem Sunday above the other days of the week. Let each be fully convinced in his own mind. We don’t observe the Sabbath day, nor the feast of Passover, nor the feast of Pentecost, nor the feast of Tabernacles, nor all the other Jewish feasts, because we were not called to observe Sabbaths and feasts. Let no one judge us regarding these things. We reject Carnival, Halloween and Christmas. Violence and self-defence We are against every form of violence against our neighbour, even in case of self-defence. We, being disciples of Christ, must be peaceable and gentle, showing all humility to all men, that’s why we reject violence. We must not avenge ourselves, for vengeance belongs to God. We must love our enemies and do good to those who hate us. Military service and war We are against doing military service because as children of God we must not learn war. If the governing authorities command us to go to war, we must disobey them. Magic, spiritism, astrology … We are against magic, against spiritism, astrology, cartomancy, the coffee cup reading, chiromancy, dowsing, and any other divining art, because they are all works of the devil, who is the enemy of God and the father of lies. All those who practice these things will be cast into the lake which burns with fire and brimstone. We are against yoga, transcendental meditation, acupuncture, homeopathy, and any other meditation technique and alternative medicine which is based on occult principles and whose purpose is to make man feel one with the so called ‘universal energy’, that is to say, to induce man to believe that he is God. These things are all works of the devil, who deceives people and hurts them. Superstitions We are against every form of superstition, for superstitions are devices created by Satan to frighten and deceive people. ‘Sacred’ statues and images We are against making the so called sacred images and statues and serving them because they are idols and any service rendered to them is idolatry; and we must flee from idolatry. All those who worship the so called sacred images and statues worship demons. Demons often perform counterfeit signs and wonders to keep people devoted to idols. Selling things pertaining to the kingdom of God We are against selling Bibles, hymnals, books of testimonies, books which contain biblical teachings, etc., for we are convinced that selling things pertaining to the kingdom of God is contrary to the sound doctrine. It is something which introduces corruption into the Church, and furthermore by selling the things pertaining to the Kingdom of God, the Church does not give a good testimony to those who are outside. Provided that the laborer is worthy of his wages, we are convinced that all the things which are done to spread the Kingdom of God must be supported by the saints through free-will offerings. Therefore the laborer of the Lord must give freely what he does for the edification of the Church, and those who benefit from his work must support him financially and materially. If a Christian wants to reproduce and spread the Bible or some parts of it, or a testimony, or a teaching written by a believer, he is free in the Lord to do it. Tithing and prosperity We are against imposing tithing on the saints, because tithing is one of those commandments of the law of Moses we must not keep for we are under grace. Every Christian must give for God’s work as he purposes in his heart, bewaring of covetousness. We reject the doctrine which affirms that God wants us to be rich materially (the so called ‘prosperity message’), for it is inconsistent with the Scripture, which states that those who desire to be rich fall into temptation and a snare, and into many foolish and harmful lusts which drown men in destruction and perdition. Collection of offerings We are against passing an offering-basket in the place of worship. That’s not the right way to collect the money for God’s work. An offering-box should be put in a corner of the place of worship and those who are willing to make an offering for the work of God must put their offering inside that box. Running into debts We are against running into debts, for the borrower is servant to the lender. Jokes … We are against telling jokes and uttering any corrupt word. Our speech must be always with grace, seasoned with salt. Let us speak to one another with psalms, hymns and spiritual songs, singing and making melody in our heart to the Lord, giving thanks always for all things to God the Father in the name of our Lord Jesus Christ. The burlesque lie and the ‘white’ lie We are against lying even when lies are told to joke or to do good to somebody. For the Scripture commands us not to lie to one another. Swearing We are against swearing because Christ commanded us not to swear. Going to law against brothers We are against going to law against those brothers who have wronged us. If any of us has a dispute with another about the things of this life, he must take it before the saints for judgment and not before the unrighteous. For Jesus said: “Moreover if your brother sins against you, go and tell him his fault between you and him alone. If he hears you, you have gained your brother. But if he will not hear, take with you one or two more, that ‘by the mouth of two or three witnesses every word may be established.’ And if he refuses to hear them, tell it to the church. But if he refuses even to hear the church, let him be to you like a heathen and a tax collector. Assuredly, I say to you, whatever you bind on earth will be bound in heaven, and whatever you loose on earth will be loosed in heaven”. Ecumenism We are against ecumenism, because we consider it a device of the devil against the Church to create confusion in the Church of God and to lead the saints astray from the truth. Therefore we refuse to pray, to evangelize and to work together with the Roman Catholics: they preach salvation by works and many other heresies (such as purgatory, penance, mass, the primacy of the Pope, the perpetual virginity of Mary, praying for the dead, etc.) which we confute both privately and publicly. We have no communion with them. Voting and taking part in politics We are apolitical, so we do not vote nor take part in politics; and we urge the saints to be apolitical like us, because our Lord and Saviour was apolitical. Euthanasia We are against euthanasia because we believe that only God has the right to take our life. He is the One who gave it to us, and He alone can take it. Organ donation and transplantation We are against organ donation and transplantation because organ explantation harms the donor. In the case of the transplantation of the heart or of the liver (or of other non-geminus vital organs), the explantation of these organs kills the donor, for his organs are explanted while he is still alive. For the so called brain death, which is certified by doctors before the organ explantation, is not real death because the heart of the donor is still beating. Cremation We are against cremation for according to the Holy Scripture the dead must be buried. Homosexuality, paedophilia, … We are against homosexuality, paedophilia, prostitution, every form of pornography, and also against cloning. All these things are an abomination to God. Taking medicines We are against taking medicines because we consider it to be a lack of faith in the power of God, who still heals the sick. When a believer is taken ill, he must call for the elders of the Church, who must pray over him, anointing him with oil in the name of the Lord, and the prayer of faith will save the sick, and the Lord will raise him up. Hunting and vivisection We are against hunting for the fun of it, but not against hunting for food. It is lawful to kill animals also when they are a menace to people’s life. We are against vivisection, that is, the practice of performing operations on live animals for the purpose of experimentation or scientific research, for the Scripture forbids us to be cruel toward animals. Smoking, drugs, piercing and tattoos We are against smoking, against taking cocaine, heroine, hallucinogens, etc., against piercing and against the custom of tattooing one’s body, for all these things damage our body which is the temple of the Holy Spirit. Gambling, … We are against gambling, state lottery, soccer pools, horses races, and any other game based on betting, for all these things create a lust for riches and encourage covetousness (which is idolatry), whereas the Scripture commands us to be content with what we have, not to love money nor to lay up for ourselves treasures on earth. Those who have given themselves over to these worldly lusts have strayed from the faith in their greediness and pierced themselves through with many sorrows. We trust in God, who has promised He will meet all our needs. To Him be the glory in Christ Jesus now and forevermore. Amen. The grace of the Lord Jesus Christ and the love of God, and the communion of the Holy Spirit be with all the saints. Giacinto Butindaro