http___blog.robbiecooper.org_bg_2008_11_page_2__1.xml
http___blog.robbiecooper.org_2008_11_09_.xml
1.1 1.2 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 2.6 2.7 3.1 3.2 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 6.1 6.2 6.3 6.4 7.1 7.2 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 8.6 8.7 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 9.6 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 10.6 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5
Атлантическият океан има отлична статия за Брендън Симс, първото дете хилядолетие в малкия си Средния запад на града. Родителите на Брендън трудното решение да му позволи да се превърне в жена, защото искаше да бъде момиче, веднага след като той може да изразява себе си. На транссексуални деца В моите няколко месеца, аз говорих с родителите от най-различни среди, които са направили много различни решения за това как да се справят с децата си. Много любимци линия "новата нормалност", а някои не. Но всички те имаха едно общо нещо: в такъв натоварен ситуация, с бъдещето на децата си в опасност, съмнение за избора им не ги обслужват добре. В случай на Брендън, например, съмнение ще принуди Тина да се счита, че ако тя започна да се облича като момиче, тя ще бъде Напук на конвенциите на малкия си град, а по-голямата част на психиатрични експерти, които съветват категорично против практиката. Това ще я принуди да се счита, че тя ще трябва да започнат да произвеждат сериозни медицински решения за Брандън само за няколко години, и че дори и с блокери, той ще се сблъска с живота на хормонални инжекции и вероятно голяма операция. По време на конференцията, Тина се бореше с тези съмнения. Но новите си приятели вече са се преместили покрай тях. "Да, това е поправим" Свирихме друга майка, който бе на 20/20 специална. "Ние я наричаме излекувани с пола разстройство". Има една невероятна раздела за експеримент на полова идентичност, което беше проведено в миналото, в щатите; П рез 1967, д-р Джон Пари стартира експеримент, който помисли си той може да потвърди някои от по-радикалните идеи, възникващи в феминистката мисъл. През 60-те, писатели като Бети Friedan се противопоставиха на идеята, че жените трябва да се ограничи до предписаните им роли като съпруги, домакини и майки. Но други феминистки отдалечават, твърдейки, че цялата идея за пола е социална конструкция и лесен за манипулиране. В една статия от 1955, пари е написал: "Сексуалното поведение и ориентация като мъж или жена, не вродена, инстинктивна основа" Ние се учим, дали са мъже или жени с "в хода на различните преживявания от израстването. 60-те години, той е добре известен за това, че е първата американска клиника за извършване на доброволните операции за смяна на пола, в болница "Джон Хопкинс" в Балтимор. Един ден получих писмо от родителите на новородени близнаци, един от които са прекарали скалъпили обрязването, който изгори-голямата част от пениса му. Пари видя като перфектен тест за неговата теория. Той насърчи родителите да имат момче, Дейвид Reimer, напълно кастрирани и след това да го отгледа като момиче. Когато детето достига пубертета, парите, които им казах, лекарите може да построи влагалището и да му даде феминизират хормони. Преди всичко, той им каза, те не трябва да се колебае в решението си и не трябва да кажа на момчето за инцидента. В хартия след хартия, пари отчете на Reimer страхотна напредък, пише, че "тя" показа запален интерес в кукли и куклени къщи, че тя предпочита рокли, панделки за коса, и накъдрен блузи. Описание на парите на детето си книга Сексуалните Подписи подтикна един критик да я опише като "плаване доволно през детството като на истински момиче." Списание "Тайм" заключи, че на съмнение Reimer случай гласове на убеждението, че половите различия са "неизменно определя от гените при зачеването. Реалността е съвсем различна, като Rolling Stone репортер Джон Colapinto брилянтно документирани в най-добрия 2000 продавача, както природата го прави. Reimer никога не са коригирани, за да е момиче. Искаше само да се изгради укрепления и да играе с брат му самосвали, и настоя, че трябва да се изпикая изправяне. Той е социална катастрофа в училище, бие другите деца и лошо поведение в клас. На 14, Reimer стана толкова отчуждени и депресирани, че родителите му най-накрая му казах истината за неговото раждане, в който момент усети най-вече облекчение, докладва той. Той в крайна сметка претърпя phalloplasty, и той се оженил за жена. Тогава, преди четири години, 38-годишна, Reimer се е застрелял в паркинга на магазин за хранителни стоки. Цялата статия е очарователно четене. Но един човек наистина се открояваше за мен, предполагам, защото това, което той казва, че се пресича с моите интереси. Д-р Кенет Zucker е виждам деца с разстройство пола на самоличността от средата на 1970-те години насам. През 2012 г. Диагностичния и статистически наръчник на психичните разстройства ще бъдат актуализирани и много транссексуални общност го виждат като възможност за премахване на диагнозата на безредици пола на самоличността от книгата. Zucker отговаря на комисия, която ще направи препоръка; В неговия случай проучвания и описания на пациенти, Zucker обикновено обяснява пол дисфория по отношение на това, което той нарича "семейство шум": небрежни родители, които са причинили момче да overidentify с доминиращите големи сестри, майка, която очаква дъщеря и забавяне на именуване на новороденото си син в продължение на осем седмици. Вяра Zucker е, че с достатъчно терапия, тези деца могат да бъдат направени да се чувстват комфортно в тяхната раждане секс. Zucker сравнение малки деца, които вярват, че те са предназначени да живеят като другия пол за хора, които искат да ампутират здрави крайници, които вярват, че са котки, или тези, с нещо, наречено етническа идентичност разстройство. "Ако 5-годишният черно хлапе влезе в клиника и каза, че иска да бъде бял, ние подкрепяме това?", Ми каза той. "Аз не мисля така. Това, което ще искате да направите, е да каже: "Какво става с това дете, кара го да се чувства, че би било по-добре да е бяла?" Малките деца, обяснява той, са много конкретни мотиви, те могат да вярват, че ако искат да носят рокли, те са момичета. Но той го вижда като работата си и parents' да им помогне, че в по-гъвкави начини. "Ако едно дете има масивна тревожност от раздяла и не иска да ходи на училище, едно решение би било да им позволи да си остана вкъщи. Това ще реши проблема на едно ниво, но не на друго. Така е и с половата идентичност ", която позволява едно дете да превключите на пола, с други думи, най-вероятно няма да стигнем до корена на психологически проблем, но предлагат само повърхностни корекции.
1.1 2.1 2.2 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 3.7 4.1 4.2 5.1 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 7.1 7.2 7.3 7.4 8.1 8.2 8.3 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 9.6 9.7 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6
A Boy’s LifeSunday, November 9th, 2008 The Atlantic has an excellent article about Brandon Simms, the first millenium child in his tiny midwestern town. Brandon’s parents made the difficult decision to allow him to become female, because he wanted to be a girl as soon as he could express himself. In my few months of meeting transgender children, I talked to parents from many different backgrounds, who had made very different decisions about how to handle their children. Many accepted the “new normalcy” line, and some did not. But they all had one thing in common: in such a loaded situation, with their children’s future at stake, doubt about their choices did not serve them well. In Brandon’s case, for example, doubt would force Tina to consider that if she began letting him dress as a girl, she would be defying the conventions of her small town, and the majority of psychiatric experts, who advise strongly against the practice. It would force her to consider that she would have to begin making serious medical decisions for Brandon in only a couple of years, and that even with the blockers, he would face a lifetime of hormone injections and possibly major surgery. At the conference, Tina struggled with these doubts. But her new friends had already moved past them. “Yeah, it is fixable,” piped up another mom, who’d been on the 20/20 special. “We call it the disorder we cured with a skirt.” There is an amazing section on an experiment on gender identity that was conducted in the past, in the states; In 1967, Dr. John Money launched an experiment that he thought might confirm some of the more radical ideas emerging in feminist thought. Throughout the ’60s, writers such as Betty Friedan were challenging the notion that women should be limited to their prescribed roles as wives, housekeepers, and mothers. But other feminists pushed further, arguing that the whole notion of gender was a social construction, and easy to manipulate. In a 1955 paper, Money had written: “Sexual behavior and orientation as male or female does not have an innate, instinctive basis.” We learn whether we are male or female “in the course of the various experiences of growing up.” By the ’60s, he was well-known for having established the first American clinic to perform voluntary sex-change operations, at the Johns Hopkins Hospital, in Baltimore. One day, he got a letter from the parents of infant twin boys, one of whom had suffered a botched circumcision that had burned off most of his penis. Money saw the case as a perfect test for his theory. He encouraged the parents to have the boy, David Reimer, fully castrated and then to raise him as a girl. When the child reached puberty, Money told them, doctors could construct a vagina and give him feminizing hormones. Above all, he told them, they must not waver in their decision and must not tell the boy about the accident. In paper after paper, Money reported on Reimer’s fabulous progress, writing that “she” showed an avid interest in dolls and dollhouses, that she preferred dresses, hair ribbons, and frilly blouses. Money’s description of the child in his book Sexual Signatures prompted one reviewer to describe her as “sailing contentedly through childhood as a genuine girl.” Time magazine concluded that the Reimer case cast doubt on the belief that sex differences are “immutably set by the genes at conception.” The reality was quite different, as Rolling Stone reporter John Colapinto brilliantly documented in the 2000 best seller As Nature Made Him. Reimer had never adjusted to being a girl at all. He wanted only to build forts and play with his brother’s dump trucks, and insisted that he should pee standing up. He was a social disaster at school, beating up other kids and misbehaving in class. At 14, Reimer became so alienated and depressed that his parents finally told him the truth about his birth, at which point he felt mostly relief, he reported. He eventually underwent phalloplasty, and he married a woman. Then four years ago, at age 38, Reimer shot himself dead in a grocery-store parking lot. The whole article is fascinating reading. But one guy really stood out for me, I suppose because what he’s saying intersects with my interests. Dr Kenneth Zucker has been seeing children with gender-identity disorder since the mid 1970′s. In 2012 the Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders will be updated, and many in the transgender community see it as the chance to remove the diagnosis of gender-identity disorder from the book. Zucker is in charge of the committee that will make the recommendation; In his case studies and descriptions of patients, Zucker usually explains gender dysphoria in terms of what he calls “family noise”: neglectful parents who caused a boy to overidentify with his domineering older sisters; a mother who expected a daughter and delayed naming her newborn son for eight weeks. Zucker’s belief is that with enough therapy, such children can be made to feel comfortable in their birth sex. Zucker has compared young children who believe they are meant to live as the other sex to people who want to amputate healthy limbs, or who believe they are cats, or those with something called ethnic-identity disorder. “If a 5-year-old black kid came into the clinic and said he wanted to be white, would we endorse that?” he told me. “I don’t think so. What we would want to do is say, ‘What’s going on with this kid that’s making him feel that it would be better to be white?’” Young children, he explains, have very concrete reasoning; they may believe that if they want to wear dresses, they are girls. But he sees it as his job—and the parents’—to help them think in more-flexible ways. “If a kid has massive separation anxiety and does not want to go to school, one solution would be to let them stay home. That would solve the problem at one level, but not at another. So it is with gender identity.” Allowing a child to switch genders, in other words, would probably not get to the root of the psychological problem, but only offer a superficial fix.