http___bogoposveteni.bg_index.php_2016-09-29-15-53-58_2016-12-31-07-39-19_85-a_403-2-04_1.xml
http___lakevillaumc.org_thursday-s-thtmar30.html.xml
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 1.6 1.7 1.8 1.9 1.10 1.11 1.12 1.13 1.14 1.15 1.16 1.17 1.18 1.19 1.20 1.21 1.22 1.23 1.24 1.25 1.26 1.27 1.28 1.29 1.30 1.31 1.32 1.33 1.34 1.35 1.36 1.37 1.38 1.39 1.40 1.41 1.42 1.43 1.44 1.45 1.46 1.47 1.48 1.49 1.50 1.51 1.52 1.53 1.54 1.55 1.56 1.57
ПЕТА ПОСТНА СЕДМИЦА Неделя, Година А ПЪРВО ЧЕТИВО Ще ви дам Моя дух и ще живеете. Четене из книгата на пророк Иезекиил. 37, 12-14 Това казва Господ Бог: "Ето, Аз ще отворя гробовете ви и ще ви изведа, народе Мой, из гробовете ви и ще ви въведа в земята Израилева; и ще познаете, че аз съм Господ, когато отворя гробовете ви и ви изведа, народе мой, из гробовете ви; и ще вложа във вас Моя дух и ще оживеете; ще ви настаня във вашата земя - и ще познаете, че Аз Господ казах това и извърших", казва Господ. Това е Божие слово. ОТПЕВЕН ПСАЛОМ Пс 129 1-2. 3-4ав. 4с-6. 7-8 (О: 7) В Господа е милосърдието и изобилно в Него изкуплението. От дън душа викам към Тебе, Господи; Господи, чуй гласа ми. Да бъдат ушите Ти внимателни към гласа на молбата ми. О Ако си спомняш за беззаконията, Господи, Господи, кой може да устои? Но в Тебе е прошката на греховете, за да Ти се служи с почит. О Уповавам се на Господа,уповава се душата ми на словото Му. Повече отколкото стражата утротода очаква Израил Господа. О Защото в Господа е милосърдието и изобилно в Него изкуплението. И Той ще избави Израил от всичките Му беззакония. О ВТОРО ЧЕТИВО Духът на Оня, който възкреси Исуса от мъртвите, живее във вас. Четене от посланието на Свети Павел Апостол до римляни. 8,8-11 Братя: Ония, които живеят по плът, не могат да угодят на Бога. Вие живеете не по плът, но по дух, само ако Духът Божий живее във вас. Ако пък някой няма Духа на Христа, той не е Христов. Ако ли Христос е във вас, тялото е мъртво за грях, а Духът живее за правда. Но ако Духът на Оня, който възкреси от мъртвите Исуса, живее във вас, то който възкреси Исуса Христа от мъртвите, ще оживотвори и смъртните ви тела чрез живеещия във вас Негов Дух. Това е Божие слово. СТИХ ПРЕДИ ЕВАНГЕЛИЕТО Ив 11, 25а. 26 Аз съм възкресението и животът, казва Господ; който вярва в Мене, не ще умре на веки. ЕВАНГЕЛИЕ Аз съм възкресението и животът. Четене от светото Евангелие според Иван. 11, 1-45. В онова време: Беше болен някой си Лазар, от Витания, от градеца на Мария и сестра й Марта. (А Мария, чийто брат Лазар бе болен, беше оная, която помаза Господа с миро и отри нозете Му с косата си). Сестрите проводиха да Му кажат: "Господи, ето оня, когото обичаш, е болен." Като чу това, Исус рече: "Тая болест не е за умиране, а за слава Божия, за да се прослави чрез нея Син Божий." Исус обичаше Марта и сестра й Мария и Лазар. А когато чу, че е болен, престоя два дни в мястото, дето се намираше. След това рече на учениците: "Да идем пак в Юдея." Учениците Му рекоха: "Рави, сега юдеите искаха с камъни да Те убият, и пак ли там отиваш?" Исус отговори: "Нали дванайсет часа има в деня? Който ходи денем, не се препъва, защото вижда светлината на тоя свят, а който ходи нощем, препъва се, защото светлината не е в него." Той рече това и после им казва: "Лазар, нашият приятел, е заспал; но отивам да го събудя." Учениците Му рекоха: "Господи, ако е заспал, ще оздравее." Исус бе казал за смъртта му; а те помислиха, че говори за сънно заспиване. Тогава Исус им рече открито: "Лазар умря, ала се радвам за вас, че Ме нямаше там, та да повярвате. Но да идем при него." Тогава Тома, наричан Близнак, каза на учениците: "Да идем и ние там да умрем с него." Като дойде Исус, намери, че той е вече от четири дена в гроба. А Витания беше близо до Йерусалим около петнайсет стадии. Мнозина юдеи бяха дошли при Марта и Мария да ги утешат за брата им. Марта, като чу, че иде Исус, посрещна Го; а Мария седеше вкъщи. Тогава Марта рече на Исуса: "Господи, да беше тука, нямаше да умре брат ми; но и сега зная, че каквото и да поискаш от Бога, ще Ти даде Бог." Исус й рече: "Брат ти ще възкръсне." Марта Му каза: "Зная, че ще възкръсне при възкресението в последния ден." Исус й рече: "Аз съм възкресението и животът; който вярва в Мене, ще оживее; и всеки, който живее и вярва в Мене, няма да умре во веки. Вярваш ли това?" Тя Му дума: "Да, Господи, аз вярвам, че Ти си Христос, Син Божий, който иде на света." Като каза това, отиде да повика скришом сестра си Мария и рече: "Учителят е тука и те вика." Тя, щом чу, става бързо и дохожда при Него; Исус още не беше дошъл в градеца, а стоеше на мястото, дето Го бе посрещнала Марта. Юдеите, които бяха с нея в къщи и я утешаваха, като видяха, че Мария стана бързо и излезе, отидоха подире й, мислейки, че отива на гроба да плаче там. А Мария, като стигна там, дето беше Исус, и Го видя, падна при нозете Му и рече: "Господи, да беше тук, нямаше да умре брат ми." Исус, като я видя да плаче и дошлите с нея юдеи да плачат, разтъжи се духом, смути се, и рече: "Де сте го положили?" Казват Му: "Господи, дойди и виж." Исус се просълзи. Тогава юдеите казваха: "Гледай, колко го е обичал." Някои пък от тях казаха: "Не можеше ли тоя, който отвори очите на слепия, да направи, щото и той да не умре?" А Исус пак тъгувайки в Себе Си, дохожда при гроба; това беше пещера, и камък стоеше отгоре й. Исус казва: "Дигнете камъка." Сестрата на умрелия Марта му казва: "Господи, мирише вече; защото е от четири дена." Исус и дума: "Не казах ли ти, че, ако повярваш, ще видиш славата Божия." Тогава дигнаха камъка от пещерата, дето лежеше умрелият. А Исус дигна очи нагоре и рече: "Отче, благодаря Ти, че Ме послуша. Аз си знаех, че Ти винаги Му слушаш; но това казах за народа, който стои наоколо, за да повярват, че Ти си Ме пратил." Като каза това, извика с висок глас: "Лазаре, излез вън". И излезе умрелият с повити ръце и нозе в погребални повивки, а лицето му забрадено с кърпа. Исус им казва: "Разповийте го и оставете го да ходи." Тогава мнозина от юдеите, които бяха дошли при Мария и видяха, що стори Исус, повярваха в Него. Това е слово Господне. или по-краткото Четене от светото Евангелие според Иван. 11, 3-7. 17. 20-27. ЗЗв-45 В онова време: Сестрите на Лазар проводиха да кажат на Исус: "Господи, ето оня, когото обичаш, е болен". Като чу това, Исус рече: "Тая болест не е за умиране, а за слава Божия, за да се прослави чрез нея Син Божий." Исус обичаше Марта и сестра й Мария и Лазар. А когато чу, че е болен, престоя два дни на мястото, дето се намираше. След това рече на учениците си: "Да идем пак в Юдея." Като дойде Исус, намери, че той е вече от четири дена в гроба. Марта, като чу, че Исус иде, посрещна Го; а Мария седеше вкъщи. Тогава Марта рече на Исуса: "Господи, да беше тука, нямаше да умре брат ми; но и сега зная, че и каквото да поискаш от Бога, ще ти даде Бог." Исус й рече: "Аз съм възкресението и животът; който вярва в Мене, ще оживее; и всеки, който живее и вярва в Мене, няма да умре во веки. Вярваш ли това?" Тя Му дума: "Да, Господи, аз вярвам, че Ти си Христос, Син Божий, който иде на света." Исус се разтъжи духом, смути се, и рече: "Де сте го положили?" Казват Му: "Господи, дойди и виж." Исус се просълзи. Тогава юдеите казваха: "Гледай, колко го е обичал." Някои пък от тях казаха: "Не можеше ли тоя, който отвори очите на слепородения, да направи, щото и той да не умре." Исус пак тъгувайки в Себе си, дохожда при гроба; това беше пещера и камък стоеше отгоре й. Исус казва: "Дигнете камъка." Сестрата на умрелия Марта, Му казва: "Господи, мирише вече; защото е вече от четири дена." Исус и дума: "Не казах ли ти, че, ако повярваш, ще видиш славата Божия?" Тогава дигнаха камъка от пещерата; дето лежеше умрелият. А Исус дигна очи нагоре и рече: "Отче, благодаря Ти, че Ме послуша. Аз си знаех, че Ти винаги Ме слушаш; това казах за народа, който стои наоколо, за да повярват, че Ти си Ме пратил." Като каза това, извика с висок глас: "Лазаре, излез вън." И веднага умрелият излезе с повити ръце и нозе в погребални повивки, а лицето му забрадено с кърпа. Исус им казва: "Разповийте го и го оставете да ходи." Тогава мнозина от юдеите, които бяха дошли при Мария и видяха, що стори Исус, повярваха в Него. Това е слово Господне.
1.1 3.1 3.2 3.3 4.1 4.2 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 5.6 5.7 5.8 5.9 5.10 5.11 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 6.8 6.9 6.10 6.11 6.12 6.13 6.14 6.15 6.16 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 11.7 11.8 11.9 11.10 11.11 11.12 11.13 11.14 11.15 11.16 11.17 11.18 11.19 11.20 11.21 11.22 11.23 11.24 11.25 11.26 11.27 11.28 11.29 11.30 11.31 11.32 11.33 11.34 11.35 11.36 11.37 11.38 11.39 11.40 11.41 11.42 11.43 11.44 11.45 11.46 11.47 11.48 11.49 11.50 11.51 11.52 11.53
Thursday's Thought for Sunday's Service I think of how this story might be reported by placing it in contemporary times and painting an image of a breathless television reporter rushing to the scene, clambering out of a satellite truck with cameraman in tow. She begins to ask questions of the people she encounters there, hoping to find Lazarus, and invite him aside. Communicating a likely scoop to her broadcast team in the home studio back in the city, everyone prepares to push all other news aside so when the lights turn on, the camera is focused, and the microphone is lifted, she can begin her report not only with a description of what happened, but also, hopefully, question Lazarus directly regarding the highly unusual occurrence of his resurrection … “We interrupt our programming to bring you some breaking news … Let’s now go to our reporter on the scene …” “… I’m standing out front of the residence at 217 Cedar Avenue in the eastern suburb of Bethany near Jerusalem in response to reports regarding a man who has been raised from death … yes, you heard that right! One of the long-time residents of Bethany has been brought back to life after being dead and buried for four days!” “We are trying to get a glimpse of him. Wait! I think I see him. There he is! Lazarus! Lazarus! … would you mind giving us a few minutes of your time? I’m a reporter from WCUR in Jerusalem and I’d like to ask you a few questions about what happened…” Compared to the actual broadcasts we listen to today; the sensational aspect of this bit of news and reporting would certainly capture our attention… but for how long? Would it fade from our consciousness over one or two news cycles, being replaced by other, more current events? Evidently not. This story, which began a long time ago, continues to have feet. It has taken on a life of its own. As my imaginary reporter continues to explain and explore this scriptural passage as a newsworthy story, there is another person whose presence lies within and beyond her intrepid questioning. Of all the people milling about that ancient scene, especially as we hear her describe the perspectives of Lazarus, Mary, and Martha and some of the other witnesses, we can understand why she keeps chasing leads. A miracle created a stir, fuss -- -with a man carrying the story, forward. Jesus, a friend of Mary and Martha, healed Lazarus. Her reporting would certainly want to keep pursuing and questioning – examining every aspect to Jesus’ life. Who is he? Where did he come from? What is he doing now? How did he do this? Why does he bother? Can he also be interviewed? We remain transfixed as reports of his life continue to be broadcast as important parts of every generation, slowly unfolding throughout time… and it is good news. Pastor Rich Wagner Dear Friends, This week’s Thursday’s Thought for Sunday’s Service is based upon John 11:1–45: “Now a man named Lazarus was sick. He was from Bethany, the village of Mary and her sister Martha. (This Mary, whose brother Lazarus now lay sick, was the same one who poured perfume on the Lord and wiped his feet with her hair.) So the sisters sent word to Jesus, “Lord, the one you love is sick.” When he heard this, Jesus said, “This sickness will not end in death. No, it is for God’s glory so that God’s Son may be glorified through it.” Now Jesus loved Martha and her sister and Lazarus. So when he heard that Lazarus was sick, he stayed where he was two more days, and then he said to his disciples, “Let us go back to Judea.” “But Rabbi,” they said, “a short while ago the Jews there tried to stone you, and yet you are going back?” Jesus answered, “Are there not twelve hours of daylight? Anyone who walks in the daytime will not stumble, for they see by this world’s light. It is when a person walks at night that they stumble, for they have no light.” After he had said this, he went on to tell them, “Our friend Lazarus has fallen asleep; but I am going there to wake him up.” His disciples replied, “Lord, if he sleeps, he will get better.” Jesus had been speaking of his death, but his disciples thought he meant natural sleep. So then he told them plainly, “Lazarus is dead, and for your sake I am glad I was not there, so that you may believe. But let us go to him.” Then Thomas (also known as Didymus) said to the rest of the disciples, “Let us also go, that we may die with him.” On his arrival, Jesus found that Lazarus had already been in the tomb for four days. Now Bethany was less than two miles from Jerusalem, and many Jews had come to Martha and Mary to comfort them in the loss of their brother. When Martha heard that Jesus was coming, she went out to meet him, but Mary stayed at home. “Lord,” Martha said to Jesus, “if you had been here, my brother would not have died. But I know that even now God will give you whatever you ask.” Jesus said to her, “Your brother will rise again.” Martha answered, “I know he will rise again in the resurrection at the last day.” Jesus said to her, “I am the resurrection and the life. The one who believes in me will live, even though they die; and whoever lives by believing in me will never die. Do you believe this?” “Yes, Lord,” she replied, “I believe that you are the Messiah, the Son of God, who is to come into the world.” After she had said this, she went back and called her sister Mary aside. “The Teacher is here,” she said, “and is asking for you.” When Mary heard this, she got up quickly and went to him. Now Jesus had not yet entered the village, but was still at the place where Martha had met him. When the Jews who had been with Mary in the house, comforting her, noticed how quickly she got up and went out, they followed her, supposing she was going to the tomb to mourn there. When Mary reached the place where Jesus was and saw him, she fell at his feet and said, “Lord, if you had been here, my brother would not have died.” When Jesus saw her weeping, and the Jews who had come along with her also weeping, he was deeply moved in spirit and troubled. “Where have you laid him?” he asked. “Come and see, Lord,” they replied. Jesus wept. Then the Jews said, “See how he loved him!” But some of them said, “Could not he who opened the eyes of the blind man have kept this man from dying?” Jesus, once more deeply moved, came to the tomb. It was a cave with a stone laid across the entrance. “Take away the stone,” he said. “But, Lord,” said Martha, the sister of the dead man, “by this time there is a bad odor, for he has been there four days.” Then Jesus said, “Did I not tell you that if you believe, you will see the glory of God?” So they took away the stone. Then Jesus looked up and said, “Father, I thank you that you have heard me. I knew that you always hear me, but I said this for the benefit of the people standing here, that they may believe that you sent me.” When he had said this, Jesus called in a loud voice, “Lazarus, come out!” The dead man came out, his hands and feet wrapped with strips of linen, and a cloth around his face. Jesus said to them, “Take off the grave clothes and let him go.” Therefore many of the Jews who had come to visit Mary, and had seen what Jesus did, believed in him.”