http___bnr.bg_radiobulgaria_post_100968669_balgarskoto-vazrajdane-ot-ikonata-do-svetskia-portret_1.xml
http___bnr.bg_en_post_100969137_bulgarian-national-revival-art-from-the-icon-to-the-secular-portrait.xml
1.1 1.2 1.3 2.1 3.1 4.1 4.2 4.3 5.1 6.1 8.1 9.1 9.2 9.3 9.4 10.1 11.1 12.1 12.2 12.3 12.4 13.1 14.1 15.1 16.1 16.2 16.3 16.4 17.1 17.2 18.1 18.2 18.3 18.4 18.5 18.6 18.7 18.8 19.1 19.2 20.1
Боговдъхновената ръка на незнайния майстор, изографисал през 1259 г. Боянската църква, така пресъздала лицата на светците, сякаш светлината им огряла и свършека на средновековната тъма. И ако България не била рухнала под отоманските орди, вероятно днес щеше да се гордее, че през XIII век от стенописите в една нейна църквичка се е зародил Европейският Ренесанс. Зограф Дамаскин от Елена – Богородица с Младенеца Александър Зограф от Ямбол – Свети Спиридон с житие Епохата на Българското Възраждане съчетава две основни исторически тенденции: духовния подем в духа на Европейския Ренесанс, заедно с икономическото и обществено-политическото развитие на българската нация, надигаща глава под властта на Османската империя. Българското Възраждане, разказано в платната на иконописците и светските художници, озарява днес залите на Националната галерия в София. Макар и закъсняло – заради османското владичество – със столетия, неговото изкуство въплъщава пробудения дух на българския народ в борбата му за национална независимост и духовно възвисяване през XVIII и XIX век. Станислав Доспевски – Глава на Христос Захари Зограф – Портрет на девойка Интервю с Доротея Соколова Не бива да страдаме, че сме закъснели, защото имаме прекрасно Възраждане, което е близо до нас и така можем по-добре да го разбираме – казва кураторът на изложбата Доротея Соколова. – Тази епоха е толкова изящна и естетична – от калдъръмите, стрехите, къщите и техните богати интериори, дрехите, през хората, до изкуството и църквите. Въобще, да можеш да се възродиш, да се вдигнеш във всички посоки, това е достойно за уважение. Затова и трябва да ценим и обичаме този период – с така характерната негова наивност, придаваща му особен цвят и аромат. Христо Станчев – Дамски портрет Христо Цокев – Успение на Света Богородица В средата на XVIII век в Света гора започват да се подготвят първооснователите на иконописните семейни школи в Трявна, Банско, Самоков. Веднъж усвоили “занаята”, те ще предават знания и опит на собствените си наследници и ученици и заедно ще зографисват църкви и манастири. Градежът на нови храмове и възстановяването на стари също ще спомогне да се разрасне гилдията на живописците. Така иконописта ще се превърне в преуспяващ занаят и зографите ще създадат шедьоври. В изложбата показваме почти всички важни зографи: тревненците Йоаникий папа Витанов, папа Витан-младият, защото има и едно по-старо тяхно поколение, Симеон Цонюв, няколко ранни представители на школата от XVIII век с характерния за тях примитив и обобщени форми – разказва Доротея Соколова. Йоаникий папа Витанов – Архангелски събор Папа Витан от Трявна – Богородица с Младенеца След това идват големите самоковци Христо Димитров и неговите синове Димитър Зограф и Захари Зограф (най-изтъкнатият реформатор). Последният представител на школата пък е Станислав Доспевски – синът на Димитър Зограф. Той завършва академия в Санкт Петербург и така успява да осъществи стремежа на няколко поколения зографи. В изложбата са представени също така забележителните иконописци от град Елена. От Тревненската школа също ще излязат и някои от ранните светски художници с академично образование в европейски академии, благодарение на щедрите спомоществования на заможни българи. Сред тях е Иван Димитров, стипендиант на Ecole des beaux-arts в Париж. Най-рано заминават Станислав Доспевски – в Санкт Петербург, и Николай Павлович – във Виена и Мюнхен, и се завръщат в средата на XIX век. – разказва още кураторката на изложбата. – Те рисуват най-напред портрети на големи личности от епохата, а след това и своите роднини. Димитър Добрович пък учи в Рим, където твори изцяло в западен стил. А Христо Цокев се обучава в Москва при передвижниците (руска реалистична школа, която организира пътуващи изложби). В изложбата съм включила и Константин Величков – голяма личност с основен принос за създаването на Художествената ни академия. Той учи живопис във Флоренция и известно време се издържа само с рисуване. Освен това е автор на “Писма от Рим” – първия труд по обща история на изкуството у нас. Светските художници ни завещават богата галерия с портретите на бележити личности, включително на националния ни герой Васил Левски. Те пресъздават исторически сюжети, но също така рисуват икони, съчетавайки традицията на бащините умения с принципите на европейската живопис. Снимки: Диана Цанкова
1.1 1.2 2.1 3.1 4.1 4.2 4.3 5.1 6.1 7.1 7.2 7.3 7.4 8.1 9.1 10.1 10.2 10.3 10.4 11.1 12.1 13.1 14.1 14.2 14.3 14.4 15.1 15.2 16.1 16.2 16.3 16.4 16.5 16.6 16.7 16.8 17.1 17.2 18.1
The god-inspired hand of the anonymous master who in 1259 painted the frescoes of the Boyana Church on the outskirts of Sofia recreated the faces of the saints in such a way as if their inner light cast its rays over the very end of the Middle Ages’ twilight. And if Bulgaria had not been conquered by the Ottoman hordes, it would most probably boast that in the 13th century the frescoes of a small Bulgarian church had pioneered the European Renaissance. Zograf Damaskin from Elena – Holy Mother with Child Alexander Zograf from Yambol – St. Spiridon with Script The era of the Bulgarian National Revival combined two historical trends: a spiritual upsurge echoing the European Renaissance coupled with an economic and social-political development of the Bulgarian nation that strove for emancipation while still under the rule of the Ottoman Empire. The narrative about the Bulgarian National Revival captured in the works of icon-painters and secular artists currently illuminates the halls of the National Gallery of Art in Sofia. Though delayed – due to the Ottoman domination – with centuries, Revival art epitomizes the awoken spirit of the Bulgarian nation in its struggle for national independence and spiritual upsurge in the 18th and 19th centuries. Stanislav Dospevski – Christ Zahari Zograf – Portrait of a girl “We should not regret this delay, because Bulgaria’s National Revival was admirable, and besides it was closer in time to us so we can understand it better”, the curator of the exhibition Doroteya Sokolova says. “That era was so sophisticated and aesthetic – from cobbled streets, eaves and houses and their opulent interiors all the way to people, their clothing, art and churches. In short, the effort to renew, to pursue development in any sphere is worthy of respect. For this reason we should appreciate and love that period – with all its naivety that gives it a special color and flair.” Hristo Stanchev – Portrait of a lady Hristo Tsokev – The Assumption In the mid-18th century the founders of the family icon-painting schools in Tryavna, Bansko and Samokov received their training on Mount Athos. Once they learned the craft they would hand down knowledge and skills to their heirs and disciples and would together paint frescos and icons in churches and monasteries. The construction of new churches and the restoration of old ones were also instrumental in the expansion of the guild of painters. In this way icon-painting emerged as a prosperous craft and painters began producing genuine masterpieces. “In this exhibition we present almost all important painters – the Tryavna artists Yoanikiy papa Vitanov, papa Vitan the Younger, because there was an older generation before that; Simeon Tsonyouv, a few early representatives of the Tryavna school from the 18th century with their characteristic primitive and generalized shapes,” Doroteya Sokolova explains. Yoanikii Papa Vitanov – Gathering of the Angels Papa Vitan from Tryavna - Holy Mother with Child “Next in the display are the great Samokov painters Hristo Dimitrov and his sons Dimitar Zograf and Zahari Zograf (the foremost reformer). The last representative of the school was Stanislav Dospevski, Dimitar Zograf’s son. He graduated from the academy in St. Petersburg fulfilling the aspirations of a few generations of painters. The exhibition also shows the remarkable icon-painters from the town of Elena.” The Trayvna School later produced the early secular painters with academic degrees from European academies which they received owing to the generous donations of well-to-do Bulgarians. One of them was Ivan Dimitrov who studied with a scholarship at Ecole des beaux-arts in Paris. “The first who went to study abroad was Stanislav Dospevski – to St. Petersburg, and also Nikolay Pavlovich – to Vienna and Munich. They were back to Bulgaria in the mid-19th century,” the curator of the exhibition goes on to say. “Initially they painted portraits of great people of their time and then of their relatives. Dimitar Dobrovich studied in Rome where he took up a western style of painting. Hristo Tsokev was trained in Moscow with Peredvizhniki- TheWanderers /a Russian realistic school which organized road shows/. In the exhibition I have included Konstantin Velichkov, a prominent figure with a key contribution into the creation of the National Academy of Arts. He studied painting in Florence and for a while painting was his main job. He is the author of Letters from Rome, the first general history of art written by a Bulgarian.” The secular painters bequeathed to us a diverse gallery with portraits of renowned leaders including Bulgaria’s national hero Vasil Levski. They worked on historical plots and reconciled the tradition of their fathers’ skills with the principles of European painting. English Daniela Konstantinova