http___blogs.worldwatch.org_revolt_bg_toward-a-separation-of-oil-and-state__1.xml
http___blogs.worldwatch.org_revolt_toward-a-separation-of-oil-and-state_.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 3.1 3.2 4.1 4.2 4.3 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 7.3 8.1 8.2 8.3 9.1 9.2 9.3 10.1 10.2 10.3 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 13.1 13.2 13.3 14.1 14.2 14.3 15.1
Глобалните субсидиите за изкопаемите горива, най-вероятно общо между САЩ $ 750 млрд. и 1 трилион долара на годината значително повече, отколкото широко оповестени оценка от $ 500 млрд., според Стив Kretzmann, основател и изпълнителен директор на Смяна на маслото International . Kretzmann, който е един застъпник за околната среда, социална и корпоративна отговорност в продължение на 25 години, седнах с в Worldwatch миналата седмица, за да обсъдят изкопаеми усилия субсидии за реформа на горивата в САЩ и по целия свят. Той основава през 2005 г. Смяна на маслото International за обучение на обществеността за истинското въздействие на изкопаеми горива, излагайте проблемните практики на петролната индустрия, да промени моделите на публично и частно финансиране около енергийната промишленост, и "отделна масло и държавата." [-Долу, да гледате кратко интервю с участието на Kretzmann и Worldwatch климата и енергетиката директор Александър Ochs.] Една от целите на нефт Промяна International е да се намалят субсидиите за изкопаемите горива, за да направи по-конкурентоспособни на възобновяеми енергийни ресурси, на базата на убеждението, че промяната на климата е най-добре преодолени чрез структурни промени, а не просто, като се съсредоточава върху емисиите изход. Международната агенция по енергетика (МАЕ) изчислява, че ако бяха премахнати до 2020 г. глобалните субсидиите за изкопаемите разход на гориво, емисиите на въглероден диоксид могат да бъдат намалени с толкова, колкото и 4,7% . Световната търговска организация (СТО) е определил субсидии като финансовото участие на държавен или обществен орган, който предоставя полза, но срещата на Г-20 и други организации имат още да се използва определението на СТО за субсидиите за изкопаемите горива, избора на по-тясна дефиниция. По-голямата част от фокуса на субсидиите за изкопаемите горива е на субсидии за потребление, които намаляват разходите на потребителите, а не производствени субсидии, които или по-ниски разходи или повишаване на приходи за производителите. Kretzmann и Ойл Промяна International са стреми да премести фокуса към производствени субсидии, които те разглеждат като по-голям проблем. Организацията за икономическо сътрудничество и развитие (ОИСР) смята, че глобалните субсидии за потреблението на изкопаеми горива са били $ 409 млрд. през 2010 г. , до около 100 млрд. долара от предходната година. Тази промяна, обаче, най-често се обяснява с колебанията в цените на петрола. Официално на Глобалната инициатива за субсидии (GSI) изчислява, че глобалните субсидии за производство са били около $ 100 млрд. годишно . Но производствените субсидии са много трудно да се изчисли поради липсата на правителствена прозрачност. Освен това, има несъгласие относно това дали да се определят производствените субсидии, като сумата, получена от корпорации или като разходи за данъкоплатците. Kretzmann показва, че производствените стихва може да надхвърлят 150 млрд. долара и твърди, че на глава от населението, те са по-високи в развитите страни, отколкото потребление субсидии са в развиващите се страни. Освен това, субсидии за производство в развиващите се страни се развиват бързо и са до голяма степен невидими поради липсата на прозрачност. И все пак "официални статистически данни за субсидиите за изкопаемите горива са склонни да се тясно фокусирани и не успяват да се вземат предвид и други разходи за обществото. Според Националната академия на науките , използването на минерални горива в САЩ е довело до $ 120 млрд. в здравеопазването и разходите за замърсяването годишно. Едно проучване показва, че САЩ изразходва най-малко 1,6 трилиона долара годишно за поддържане на инфраструктурата за текущата си режим на изкопаеми горива транспорт, пари, които иначе биха могли да бъдат инвестирани в по-чисти видове транспорт, като високоскоростна железопътна. Независими източници смятат, че федералното правителство на САЩ осигурява приблизително 10 милиарда долара субсидии за изкопаеми производители гориво годишно, с две трети до три четвърти от тези неща стават с добива. ОИСР установено, че правителствата на Аляска, Тексас и Западна Вирджиния предоставят допълнителни 5 млрд. долара в производствени субсидии годишно. Дъг Koplow на Track Земята счита, че годишните американски производствени субсидии за изкопаеми горива са между $ 52 млрд. и $ 100 млрд. Досега не е постигнат малък напредък в намаляване на тези субсидии в Съединените щати, тъй като това се превърна в партизански въпрос. Президентът Обама се застъпва за едно 4 милиарда щатски долара нарязани на субсидиите за изкопаемите горива, и сенатор Робърт Менендес на Ню Джърси наскоро предложи една законопроект се стреми да сложи край $ 2,4 милиарда в субсидии на петте най-големи компании на петрола в САЩ, но мярката е гласувал надолу в Конгреса. Досега само субсидия, която е била намалена успешно е ниската Начало доходите програма енергийно подпомагане , една от малкото потребление субсидии в САЩ, и един, че обезщетения, ниски доходи на потребителите, а от петролните компании. Kretzmann отбелязва, че много видни републиканци получават големи вноски от изкопаеми производители на горивата, което допринася за силно партизански характер за намаляване на субсидията. За да привлекат вниманието към този въпрос, Kretzmann помогна за създаването на Dirty Money енергия, кампания, която има за цел да разкрият размера на парите, че членовете на Конгреса се получават от изкопаеми интересите на горивата. Той се надява тази информация ще помогне да се превърне общественото мнение в САЩ срещу субсидиите за изкопаемите горива. В световен мащаб, намаляване на усилията за субсидиране са имали минимален успех. През 2009 г. Г-20 се споразумяха за намаляване на глобалните субсидиите за изкопаемите горива, ангажимент, който също бе приет от Азиатско-тихоокеанско икономическо сътрудничество (APEC). Въпреки това, считано от 2010 г., Земята Track установи, че никоя страна не е намаляването на субсидиите, в отговор на споразумението. Езикът на декларацията на Г-20 остава слаба, и много страни-участнички по-отчита обаче сумата на субсидиите, които те предоставят. Въпреки това, някои страни са показали успех в намаляване на потреблението субсидии. Иран, който до 2009 г. прекарва най-много върху потреблението субсидии на всеки отделен народ, намаляването на субсидиите, значително и използва пари записали на разпространение на парични помощи за най-бедните 80% от населението, значително намаляване на разликите в доходите. Нигерия също така успешно намаляването на субсидиите , макар и в по-спорен начин. Правителството напълно елиминира субсидии, което доведе до широко разпространение на протести и насилие, и след това отново изпълнява две трети от опора. Kretzmann предполага, че този метод на пълно елиминиране, следвана от широкоразпространената протест и след това концесия, може да е стратегия на правителството от самото начало. Смяна на маслото International настоява за по-силна езика на реформа в проекта на споразумение, разработен за предстоящия Обединените нации конференция за устойчиво развитие (UNCSD, известен също като Рио +20), включително конкретна дата и създаването на на междуправителствена център за подкрепа за координация на субсидия реформа между UNCSD форуми. Kretzmann предполага, че Рамковата конвенция на ООН по изменение на климата може да помогне с субсидия за докладване и предвиждане на стимули за субсидия реформа. Производство субсидия реформа остава трудно, защото възприема първи стартови недостатък. Fossil реформа гориво субсидия е изправена пред много предизвикателства, както в Съединените щати, така и в световен мащаб. Kretzmann подчертава, че най-добрият начин за осъществяване на реформи е да се увеличи прозрачността по отношение на двете какво субсидии съществува и кой се възползва от тези субсидии. В дългосрочен план, намаляване на изкопаеми субсидия гориво биха могли да играят съществена роля в намаляването на емисиите на парникови газове, което помага да се ограничат едновременно изменението на климата и разходи за здравеопазване от замърсяване. Ерик Андерсън е член на изменението на климата и енергетиката екип на Worldwatch Institute.
1.1 2.1 2.2 2.3 3.1 3.2 4.1 4.2 4.3 5.1 5.2 5.3 5.4 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 7.3 8.1 8.2 8.3 9.1 9.2 9.3 10.1 10.2 10.3 11.1 11.2 11.3 11.4 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 13.1 13.2 13.3 14.1 14.2 14.3 15.1
Global fossil fuel subsidies most likely total between US$750 billion and $1 trillion per year—significantly more than the widely publicized estimate of $500 billion, according to Steve Kretzmann, founder and Executive Director of Oil Change International. Kretzmann, who has been an advocate for environmental, social, and corporate responsibility for 25 years, sat down with Worldwatch last week to discuss fossil fuel subsidy reform efforts in the United States and around the globe. He founded Oil Change International in 2005 to educate the public about the true impacts of fossil fuels, expose troublesome oil industry practices, change patterns of public and private finance around the energy industry, and “separate oil and state.” [Below, watch a brief interview featuring Kretzmann and Worldwatch Climate and Energy Director Alexander Ochs.] One goal of Oil Change International is to reduce fossil fuel subsidies in order to make renewable energy resources more competitive, based on the belief that climate change is best tackled through structural change rather than by focusing simply on emissions output. The International Energy Agency (IEA) estimates that if global fossil fuel consumption subsidies were phased out by 2020, carbon dioxide emissions could be reduced by as much as 4.7 percent. The World Trade Organization (WTO) has defined subsidies as any financial contribution from a government or public body that confers a benefit, but the G20 and other organizations have yet to use the WTO’s definition for fossil fuel subsidies, choosing a more narrow definition. Most of the focus on fossil fuel subsidies has been on consumption subsidies, which reduce the cost to consumers, rather than production subsidies, which either lower costs or raise revenue for producers. Kretzmann and Oil Change International are seeking to move the focus to production subsidies, which they view as the greater problem. The Organisation for Economic Co-operation and Development (OECD) estimates that global consumption subsidies for fossil fuels were $409 billion in 2010, up roughly $100 billion from the previous year. This change, however, is mostly explained by fluctuations in oil prices. Officially, the Global Subsidies Initiative (GSI) estimates that global production subsidies were roughly $100 billion per year. But production subsidies are very difficult to calculate due to a lack of governmental transparency. Moreover, there is disagreement about whether to define production subsidies as the amount received by corporations or as the cost to taxpayers. Kretzmann suggests that production subsides may exceed $150 billion and argues that, on a per capita basis, they are higher in developed countries than consumption subsidies are in developing countries. Moreover, production subsidies in developing countries are growing rapidly and are largely invisible due to a lack of transparency. Yet “official” statistics on fossil fuel subsidies tend to be narrowly focused and fail to take into account other costs to society. According to the National Academy of Sciences, U.S. fossil fuel use has led to $120 billion in health care and pollution costs annually. One study suggests that the United States spends at least $1.6 trillion annually on maintaining infrastructure for its current fossil fuel transportation regime, money that could otherwise be invested in cleaner transportation options such as high-speed rail. Independent sources estimate that the U.S. federal government provides roughly $10 billion in subsidies to fossil fuel producers annually, with two-thirds to three-quarters of this going to extraction. The OECD found that the governments of Alaska, Texas, and West Virginia provide an additional $5 billion in production subsidies annually. Doug Koplow of Earth Track estimates that annual U.S. production subsidies to fossil fuels are between $52 billion and $100 billion. So far, there has been little progress in reducing these subsidies in the United States, as this has become a partisan issue. President Obama has advocated for a $4 billion cut in fossil fuel subsidies, and Senator Robert Menendez of New Jersey recently proposed a bill seeking to end $2.4 billion in subsidies to the five largest U.S. oil companies, but the measure was voted down in Congress. So far, the only subsidy that has been reduced successfully is the Low Income Home Energy Assistance Program, one of the few U.S. consumption subsidies, and one that benefits low-income consumers rather than oil companies. Kretzmann notes that many prominent Republicans receive major contributions from fossil fuel producers, contributing to the highly partisan nature of subsidy reduction. To bring attention to this issue, Kretzmann helped create the Dirty Energy Money campaign, which aims to expose the amount of money that members of Congress receive from fossil fuel interests. He hopes this information will help to turn U.S. public opinion against fossil fuel subsidies. Worldwide, subsidy reduction efforts have experienced minimal success as well. In 2009, the G20 agreed to reduce global fossil fuel subsidies, a commitment that also was adopted by the Asia-Pacific Economic Cooperation (APEC). However, as of 2010, Earth Track found that no country had reduced subsidies in response to the agreement. The language of the G20 statement remains weak, and many participating countries have under-reported the amount of subsidies they provide. Nevertheless, some countries have demonstrated success in reducing consumption subsidies. Iran, which until 2009 spent the most on consumption subsidies of any individual nation, reduced subsidies significantly and used the money it saved to distribute cash handouts to the poorest 80 percent of the population, significantly reducing the national income gap. Nigeria also successfully reduced subsidies, although in a more controversial manner. The government completely eliminated subsidies, which resulted in widespread protests and violence, and then re-implemented two-thirds of the supports. Kretzmann suggests that this method of complete elimination, followed by widespread protest and then concession, may have been the government’s strategy from the beginning. Oil Change International is pushing for stronger language of reform in the draft agreement developed for the upcoming United Nations Conference on Sustainable Development (UNCSD, also known as Rio+20), including a firm date and the creation of an intergovernmental support center for coordination of subsidy reform between UNCSD forums. Kretzmann suggests that the U.N. Framework Convention on Climate Change could help with subsidy reporting and providing incentives for subsidy reform. Production subsidy reform remains difficult because of a perceived first-mover disadvantage. Fossil fuel subsidy reform faces many challenges both in the United States and globally. Kretzmann stresses that the best way to bring about reform is to increase transparency in terms of both what subsidies exist and who benefits from these subsidies. In the long term, fossil fuel subsidy reduction could play a significant role in reducing greenhouse gas emissions, helping to limit both climate change and health costs from pollution. Eric Anderson is a member of the Climate and Energy team at the Worldwatch Institute.