http___bnr.bg_radiobulgaria_post_100532116_emil-konrad-mejdu-osanna-i-razpni-go_1.xml
http___bnr.bg_en_post_100532697_emil-conrad-in-between-hosanna-and-crucify-him.xml
1.1 1.2 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 2.6 2.7 2.8 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 3.7 3.8 3.9 3.10 3.11 3.12 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 4.8 4.9 4.10 4.11 4.12 4.13 4.14 4.15
От „Осанна!” до „Разпни го!”, толкова крайни реакции предизвика прощъпулникът на Емил Конрад в света на писателите. Дебютната му книга „Нещата, на които не ни учат в училище” осигури летящ старт на познатия доскоро основно сред тийнейджърите влогър и го постави под светлините на медийния прожектор. С какво успя да привлече общественото внимание? На първо място с това, че създаде прецедент в родното книгоразпространение. Трудно можем да се сетим за случай, при който появата на нова книга, при това от български автор, е накарала родния читател чинно да се реди на опашка, за да си я закупи и да получи автограф. Подобно явление, като висенето на опашка, ни навява по-скоро спомени за „Лукановата” (1990 г.) и „Виденовата зима” (1996 г.), когато с часове чакахме за хляб. Така че извилата се върволица от няколкостотин тийнейджъри пред голяма столична книжарница, където бе премиерата на книгата и авторът с часове раздаваше автографи, няма как да не направи впечатление. Още повече, че по последни социологически данни 60 процента от шестокласниците у нас четат само ако трябва, а 30 на сто смятат това за загуба на време. Първата рожба на Емил излезе в начален тираж от впечатляващите за родния пазар близо 26 000 броя, от които 6000 бяха разграбени като топъл хляб още преди официалното й пускане в книжарниците. Освен това, само за седмица книгата влезе в първата петица на най-продаваните у нас заглавия, надминавайки дори тези на хитови автори като Паулу Коелю, Хорхе Букай, Елиф Шафак и Дан Браун. Кой е Емил Конрад? 25-годишен младеж, завършил престижната специалност „Международни отношения”. Явно обаче не смята да се впуска в дипломацията, а се е отдал на нещо, което го забавлява и в същото време му носи приходи. От няколко години Емил е влогър, т.е. прави кратки видеоклипове, в които по атрактивен начин разказва истории, за които черпи вдъхновение от собствените си преживявания и тези на свои приятели. За целта се преобразява в различни персонажи, сам режисира и заснема сценките, а след това прави и монтажа. Има вече близо сто клипа, които разпространява чрез социалните мрежи и каналите за видеосподеляне – YouТube и Vbox7. Емил явно е успял да напипа теми, които вълнуват тийнейджърите, защото клиповете му предизвикаха фурор, а той самият се превърна в идол за подрастващите. Девойките въздишат по сините му очи, както някога техните баби са се прехласвали по Ален Делон, а момчетата откриват модел за подражание. За три години видеата му в YouТube са гледани около 10 милиона пъти. Впечатляващ е и броят на последователите на младия влогър във Фейсбук – над 213 000. Клиповете му се радват не само на висока посещаемост, но и на многобройни коментари, сред които по-рядко може да откриете смислени мнения и по-често цветущи изрази, откровени простотии и писания, неподвластни на граматическите правила. Всичко това е неразорана нива, от която психолози, педагози могат да видят вкусовете на днешното младо поколение и границите, в които се движат разсъжденията им. Как Емил прекрачи от виртуалния към реалния свят? След успеха си в интернет, младежът реши да опита късмета си и в живия живот, издавайки книгата „Нещата, на които не ни учат в училище”. Едно е сигурно, виртуалната му слава го постави едни гърди по-напред от всеки друг дебютант. Едва ли някой, никому неизвестен писател, би успял така лесно да открие издателство, което да издаде творението му, при това в такъв начален тираж. На страниците на книгата си, от първо лице, Емил разказва дванадесет истории, посветени на теми като вечната надпревара, лъжата, страха, наркотиците, оценките… Подобно на клиповете си, и тук той провокира читателите да бъдат активни. За целта последната, тринадесета глава, е оставена като поле за тяхна изява. Всеки може да допише книгата и да изпрати текста, а най-добрият ще бъде включен в следващото издание. Като всеки млад човек, Емил е любител на възможностите на новите технологии. Затова четири от илюстрациите в книгата съдържат QR кодове, които отвеждат към специално създадени клипове. Реакциите, които се появиха след премиерата, бяха противоречиви. Книгата е сравнявана с „есе на ниво гимназия” и с „кратък сборник от съвети”, а успехът на Емил бе определен като „Всяко чудо за три дни!”. Не липсваха и поддръжници, сред които е писателят Калин Терзийски. Според него критиките идват от хора без успех и по тази причина озлобени. Може би истината е някъде по средата. За Емил със сигурност ще бъде добре да последва един от собствените си съвети в книгата: „Не се взимайте на сериозно!”.
1.1 1.2 1.3 1.4 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 2.6 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 3.7 3.8 3.9 3.10 3.11 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 4.8 4.9 4.10 4.11 4.12 4.13 4.14 4.15 4.16 5.1
From Hosanna! to Crucify him! – that was the range of reactions, caused by Emil Conrad’s debut as a writer – Things We Never Learnt At School. The book turned into the flying start of the video blogger, mostly famous among teenagers till recently. How come he attracted such public attention? It was a precedent for Bulgaria’s book publishing above all – we had never witnessed such long queues for a book and the author’s signature. Several hundred teenagers in front of a major bookstore downtown Sofia, where the premiere of the book took place, waiting for autographs did make an impression. Moreover, latest sociological data says that 60 percent of 6th-graders read only if they must, while 30 percent consider it a waste of time. The first book of Emil Conrad was released with the impressive number of nearly 26,000 copies, 6,000 of which were looted in the quickest manner yet before the official release. Besides that the book entered Top 5 in Bulgaria, outrunning even hit authors like Paolo Coelho, Jorge Bucay, Elif Şafak and Dan Brown. Who is Emil Conrad? He is aged 25, a graduate majoring in the prestigious International Relations. Obviously he has opted for something that amuses him and brings revenues at the same time – and it is not diplomacy. He has been a blogger, or a video blogger for several years, i.e. he creates short videos with stories told in an attractive manner, inspired by his own life or that of his friends. Emil plays different characters for the purpose, he directs and shoots the videos on his own as well. The young fellow has more than 100 videos now, broadcast via social networks and video sharing channels – YouTube and Vbox7. Emil has obviously succeeded in tackling issues, thrilling to teenagers, since his videos have caused hysteria and he himself has turned into an idol to youngsters. His YouTube videos have registered some 10 million views over the past three years. The number of his followers in Facebook is impressive as well – more than 213,000. Emil’s videos enjoy lots of comments as well, most of them needing censorship, though. Any psychologist, therapist or so may find there the golden mine, as far as the taste and views of today’s young generation are concerned. How did Emil Conrad go from the digital into the real world? After his online success the young man decided to opt for his luck in real life by publishing the book, named Things We Never Learnt At School. One thing is for sure – his online reputation did give him an advantage to any other debut writer. An unknown novelist would definitely find it harder to discover a publishing house, willing to get involved and with such a number of copies. Emil Conrad tells 12 stories, dedicated to subjects like the never ending race, lies, fear, drugs etc. Just like in his videos, he provokes his readers to be active. For the purpose Chapter 13, the last one has been left to them. Everyone might finish the book and send the text, as the best one will be included in the next edition. Being a young man, Emil loves the possibilities of new technologies. That is why four of the book’s illustrations contain QR codes, transferring to specially created videos. The reactions after the premiere were controversial. The book has been compared to an essay at the high school level or a short compilation of pieces of advice and Emil’s success has been referred to as a nine days’ wonder. There were supporters too, writer Kalin Terziiski being one of them. In his opinion losers criticized due to hatred. May be the truth is out there, somewhere in the middle. Emil Conrad may definitely find it best to follow a piece of his own advice, written down in the book: Don’t take yourself too seriously! English version: Zhivko Stanchev