http___bogoposveteni.bg_index.php_2016-09-29-15-53-58_2016-12-31-07-38-50_84-2017-02-23-09-58-09_396-26-03_1.xml
http___lakevillaumc.org_thursday-s-thtmarch-23.html.xml
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 1.6 1.7 1.8 1.9 1.10 1.11 1.12 1.13 1.14 1.15 1.16 1.17 1.18 1.19 1.20 1.21 1.22 1.23 1.24 1.25 1.26 1.27 1.28 1.29 1.30 1.31 1.32 1.33 1.34 1.35 1.36 1.37 1.38 1.39 1.40 1.41 1.42 1.43 1.44 1.45 1.46 1.47 1.48 1.49 1.50 1.51 1.52 1.53 1.54 1.55 1.56 1.57
ЧЕТВЪРТА ПОСТНА СЕДМИЦА Неделя, Година А ПЪРВО ЧЕТИВО Давид е помазан за цар на Израил. Четене из първата книга на Самуил. 16, 1в. 6-7. 10—1 За В онези дни: Господ рече на Самуил: "Напълни рога си с елей и иди при витлеемеца Иесей; защото между неговите синове си огледах цар." Когато той пристигна, щом вида Елиав, рече: "Бездруго, този е пред Господа Негов помазаник!" Но Господ рече на Самуил: " Не гледай на лицето му и на високия му ръст; Аз го отритнах, аз не гледам тъй както човек гледа, защото човек гледа на лице, а Господ гледа на сърце." И тъй Иесей доведе пред Самуила седемте си сина, но Самуил рече на Иесей: "Никого от тези не е избрал Господ." Самуил попита Иесея: "Всичките ти ли деца са тук?" Иесей отговори: "Остава още най-малкия; той пасе овците." И рече Самуил на Иесей: "Прати, да го доведи, защото няма да седнем да ядем, докле той не дойде тука." Тогава Иесей прати, та го доведоха. Той беше рус, с хубави очи и приятно лице. И Господ рече: "Стани, помажи го, защото това е той." Самуил взе рога с елей и го помаза посред братята му, дух Господен почиваше върху Давид от оня ден и насетне. Това е Божие слово. ОТПЕВЕН ПСАЛОМ Пс 22,1-За. Зв-4.5.6 (O: 1) Господ е Пастир мой, от нищо не ще се нуждая. Господ е Пастир мой, от нищо не ще се нуждая. Той ме настанява на злачни пасбища, и ме води на тихи води, подкрепя душата ми. O Насочва ме по пътя на правдата заради Своето име. Защото и да тръгна по долината на смъртната сянка, няма да се уплаша от злото, защото Ти си с мене. Твоят жезъл и Твоята палица ме успокояват. O Ти приготви пред мене трапеза пред очите на враговете ми; помаза главата ми с елей, чашата ми е препълнена.O Тъй благостта и милостта Ти да ме придружават през всички дни на живота ми, и аз ще пребъдвам в дома Господен много дни. O ВТОРО ЧЕТИВО Възкръсни от мъртвите и ще те осветли Христос. Четене от посланието на Свети Павел Апостол до ефесяни. 5, 8-4 Братя: Вие някога бяхте тъмнина, а сега сте светлина в Господа: постъпвайте като чеда на светлината; защото плодът на духа се състои във всяка доброта, правда и истина: и изпитвайте, що е благоугодно на Бога. Не участвувайте в безплодни дела на тъмнината, напротив изобличавайте ги. Защото за онова, което нечестивците скришом вършат, срамно е дори да се говори. А всичко, което се изобличава от светлината, става явно; понеже всичкo, което бива явно, е светлина. Затова е казано: "Стани ти, който спиш, и възкръсни от мъртвите, и ще те осветли Христос." Това е Божие слово. СТИХ ПРЕДИ ЕВАНГЕЛИЕТО Ив 8,12в Аз съм светлината на света, казва Господ, който Ме последва, ще има светлината на живота. ЕВАНГЕЛИЕ Отиде, и се уми, и дойде прогледнал. Четене от светото Евангелие според Иван. 9, 1-41 В онова време: Като минаваше, Исус видя един човек, сляп от рождение. Учениците Му го попитаха и казаха: "Рави, кой е съгрешил, тоя или родителите му, за да се роди сляп?" Исус отговори: "Нито тоя е съгрешил, нито родителите му, но това биде, за да се явят делата Божии върху му. Аз трябва да върша делата на Този, който Ме е пратил, докле е ден; настъпва нощ, когато никой не може да работи. Докле съм в света, светлина съм на света." Това като каза, плюна на земята, направи калчица от плюнката и намаза с нея очите на слепия, и му рече: "Иди се умий в къпалнята Силоам", което значи "Пратен". Той отиде, уми се и се върна прогледнал. А съседите и ония, които бяха виждали по-преди, че беше сляп, думаха: "Не е ли този, който седеше и просеше?" Едни думаха: "Този е." А други: "Не, но прилича на него." Той пък казваше:" Аз съм." Тогава го питаха: "Как ти се отвориха очите?" Той отговори и рече: "Един човек, който се нарича Исус, направи калчица, намаза очите ми и ми рече: "Иди в къпалнята Силоам и се умий." Отидох, умих се, и прогледнах." Те пък му рекоха: "Де е Той?" Отговори: "Не зная." Тогава заведоха при фарисеите човека, който беше сляп. А беше събота, когато Исус направи калчицата и му отвори очите. Питаха го също и фарисеите, как е прогледнал. Той им рече: "Тури ми калчица на очите, и се умих, и гледам." Тогава някои от форисеите думаха: "Тоя човек не е от Бога, защото не пази съботата." Други думаха: "Как може грешен човек да върши такива чудеса?" и произлезе помежду им разпра. Казват пак на прогледналия слепец: "Ти какво казваш за него, задето ти отвори очите?" А той рече: "Пророк е". Но юдеите не повярваха за него, че е бил сляп и прогледнал, докато не повикаха родителите на самия прогледнал и ги попитаха: "Този ли е вашият син, за когото вие казвате, че се родил сляп? А как сега вижда?" Родителите му отговориха и рекоха: "Знаем, че този е нашият син и че се роди сляп. А как сега вижда, не знаем, или кой му е отворил очите, не знаем. Той е пълнолетен; него попитайте: нека сам говори за себе си." Това казаха родителите му, понеже се бояха от юдеите; защото юдеите се бяха вече сдумали да отлъчат от синагогата оня, който го признае за Христа. Затова и родителите му казаха: "Той е пълнолетен, него попитайте." Тогава повикаха човека, който преди беше сляп, и му казаха: "Въздай Богу слава; ние знаем, че тоя човек е грешник." Той отговори и рече: "Дали е грешник, не зная; едно зная, че бях сляп, а сега виждам." Пак го попитаха: "Какво ти направи? Как ти отвори очите?" Отговори им: "Казах ви вече, и не чухте ли; какво пак искате да чуете? Да не би и вие да искате да му станете ученици?" А те го изхокаха и рекоха: "Ти си Негов ученик; а ние сме Мойсееви ученици. Ние знаем, че на Мойсей е говорил Бог, а този не знаем откъде е." Отгвори човекът и им рече: "Това е и чудното, че вие не знаете, откъде е, а ми отвори очите. Ние пък знаем, че Бог не слуша грешник; но, който почита Бога и върши волята Му, тоя слуша. Открай век не се е чуло, някой да е отворил очи на слепороден. Ако той не беше от Бога, не можеше да направи нищо." Отговориха му и рекоха: "Ти цял в грехове си роден, и ти ли нас учиш? "И го изпъдиха вън. Исус чу, че го изпъдили вън и, като го намери, рече му: "Ти вярваш ли в Сина Божи?" Той отговори и рече: "Кой е, господине, та да повярвам в Него?" Исус му рече: "И видял си Го, и, който говори с тебе, Той е." А той рече: "Вярвам, Господи!" И Му се поклони. А Исус рече: "За съд дойдох Аз на тоя свят, за да виждат невиждащите, а виждащите да станат слепи." Чуха това някои от фарисеите, които бяха с Него, и му рекоха: "Нима и ние сме слепи?" Исус им рече: "Да бяхте били слепи, не щяхте да имате грях; но сега казвате: "Виждаме". Грехът ви остава. Това е слово Господне или по-краткото Четене от светото Евангелие според Иван. 9,1. 6-9. 13-17. 34-38 В онова време: Като минаваше, Исус видя един човек, сляп от рождение. И плюна на земята, направи калчица от плюнката и намаза с нея очите на слепияи му рече: "Иди се умий в къпалнята Силоам, което значи: "Пратен". Той отиде, уми се и се върна прогледнал. А съседите и ония, които го бяха виждали по-преди, че беше сляп, думаха: "Не е ли този, който седеше и просеше?" Едни думаха: "Този е", а други: "Прилича на него." Той пък казваше: "Аз съм." Тогава заведоха при фарисеите човека, който беше по-преди сляп. А беше събота, когато Исус направи калчицата и му отвори очите. Питаха го също и фарисеите, как е прогледал. Той им рече: "Тури ми калчица на очите, и се умих, и гледам." Тогава някои от фарисеите думаха: "Тоя човек не е от Бога, защото не пази събота." Други думаха: "Как може грешен човек да върши такива чудеса?" И произлезе помежду им разпра. Казват пак на прогледалия слепец: "Ти какво казваш за Него, задето ти отвори очите?" А той отговори: "Пророк е". Отговориха му и рекоха: "Ти цял в грехове си роден, и ти ли нас учиш?" И го изпъдиха вън. Исус чу, че го изпъдили вън и, като го намери, рече му: "Ти вярваш ли в Сина Божий?" той отговори и рече: "Кой е, господине, та да повярвам в Него?" Исус му рече: "И видял си Го, и, който говори с тебе, Той е." А той рече: "Вярвам, Господи!" И Му се поклони. Това е слово Господне.
1.1 3.1 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 5.6 5.7 5.8 5.9 5.10 5.11 5.12 5.13 5.14 5.15 5.16 5.17 5.18 5.19 5.20 5.21 5.22 5.23 5.24 5.25 5.26 5.27 5.28 5.29 5.30 5.31 5.32 5.33 5.34 5.35 5.36 5.37 5.38 5.39 5.40 5.41 5.42 5.43 5.44 5.45 5.46 5.47 5.48 5.49 5.50 5.51 5.52 5.53 5.54 5.55 5.56 5.57 5.58 5.59 5.60 5.61 5.62 5.63 5.64 5.65 5.66 5.67 5.68 5.69 5.70 5.71 6.1 7.1 7.2 7.3 8.1 8.2 8.3 9.1 9.2 9.3 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 10.6 10.7 10.8 10.9 11.1 11.2 11.3 11.4 12.1 12.2 13.1
Thursday's Thought for Sunday's Service Dear Friends, This week’s Thursday’s Thought for Sunday’s Service is based upon John 9:1-41: “As he went along, he saw a man blind from birth. His disciples asked him, “Rabbi, who sinned, this man or his parents, that he was born blind?” “Neither this man nor his parents sinned,” said Jesus, “but this happened so that the works of God might be displayed in him. As long as it is day, we must do the works of him who sent me. Night is coming, when no one can work. While I am in the world, I am the light of the world.” After saying this, he spit on the ground, made some mud with the saliva, and put it on the man’s eyes. “Go,” he told him, “wash in the Pool of Siloam” (this word means “Sent”). So the man went and washed, and came home seeing. His neighbors and those who had formerly seen him begging asked, “Isn’t this the same man who used to sit and beg?” Some claimed that he was. Others said, “No, he only looks like him.” But he himself insisted, “I am the man.” “How then were your eyes opened?” they asked. He replied, “The man they call Jesus made some mud and put it on my eyes. He told me to go to Siloam and wash. So I went and washed, and then I could see.” “Where is this man?” they asked him. “I don’t know,” he said. They brought to the Pharisees the man who had been blind. Now the day on which Jesus had made the mud and opened the man’s eyes was a Sabbath. Therefore the Pharisees also asked him how he had received his sight. “He put mud on my eyes,” the man replied, “and I washed, and now I see.” Some of the Pharisees said, “This man is not from God, for he does not keep the Sabbath.” But others asked, “How can a sinner perform such signs?” So they were divided. Then they turned again to the blind man, “What have you to say about him? It was your eyes he opened.” The man replied, “He is a prophet.” They still did not believe that he had been blind and had received his sight until they sent for the man’s parents. “Is this your son?” they asked. “Is this the one you say was born blind? How is it that now he can see?” “We know he is our son,” the parents answered, “and we know he was born blind. But how he can see now, or who opened his eyes, we don’t know. Ask him. He is of age; he will speak for himself.” His parents said this because they were afraid of the Jewish leaders, who already had decided that anyone who acknowledged that Jesus was the Messiah would be put out of the synagogue. That was why his parents said, “He is of age; ask him.” A second time they summoned the man who had been blind. “Give glory to God by telling the truth,” they said. “We know this man is a sinner.” He replied, “Whether he is a sinner or not, I don’t know. One thing I do know. I was blind but now I see!” Then they asked him, “What did he do to you? How did he open your eyes?” He answered, “I have told you already and you did not listen. Why do you want to hear it again? Do you want to become his disciples too?” Then they hurled insults at him and said, “You are this fellow’s disciple! We are disciples of Moses! We know that God spoke to Moses, but as for this fellow, we don’t even know where he comes from.” The man answered, “Now that is remarkable! You don’t know where he comes from, yet he opened my eyes. We know that God does not listen to sinners. He listens to the godly person who does his will. Nobody has ever heard of opening the eyes of a man born blind. If this man were not from God, he could do nothing.” To this they replied, “You were steeped in sin at birth; how dare you lecture us!” And they threw him out. Jesus heard that they had thrown him out, and when he found him, he said, “Do you believe in the Son of Man?” “Who is he, sir?” the man asked. “Tell me so that I may believe in him.” Jesus said, “You have now seen him; in fact, he is the one speaking with you.” Then the man said, “Lord, I believe,” and he worshiped him. Jesus said, “For judgment I have come into this world, so that the blind will see and those who see will become blind.” Some Pharisees who were with him heard him say this and asked, “What? Are we blind too?” Jesus said, “If you were blind, you would not be guilty of sin; but now that you claim you can see, your guilt remains.” (John 9:1–41, NIV) The power of Jesus to heal a blind man is hard to comprehend. The man’s neighbors had a problem. They struggled to find a rationale for what happened, indicated by questions they asked. Not finding any reasonable explanation, they turned to their religious leaders, those who were more knowledgeable in such things… the Pharisees. The Pharisees had a problem. Their incredulity was revealed along with an accompanying desire to debunk the healing Jesus performed because they questioned the man whose sight was restored, twice. They also questioned the man’s parents. The man's parents had a problem. They knew what the Pharisees wanted to hear, yet were afraid to give a contrary answer that may not have fit the expectations of their religious leaders, and which also could have adversely affected their standing in the synagogue. They chose to answer carefully, suggesting that their son is old enough to speak for himself. The perspective for the man himself is different. He was healed. But he too had a problem. It was one of worthiness. The Pharisees questioned his story. They approached his parents. Afterwards, they came back to question him again. Why couldn’t they just take him at his word? Was it really because of sin, or was the miracle of his healing just too much to believe no matter what? This problem, this ancient problem, is the same for us. How do we contend with Jesus’ healing power? Are we not also too incredulous, too timid, too careful, too aware of sin to comprehend? Do we not also formulate and describe tough questions of God that are forthright and direct? Jesus provides a bold answer. Are we bold enough to believe? Pastor Rich Wagner