http___blogatstvo.com_blogatstvo__D0_B4_D0_BE_D0_B1_D1_80_D0_BE_D1_82_D0_B0-_D0_B8-_D1_87_D0_B0_D1_88_D0_B0-_D0_BC_D0_BB_D1_8F_D0_BA_D0_BE__1.xml
http___www.shawie.com_page_106_.xml
1.1 1.2 1.3 2.1 2.2 3.1 3.2 4.1 4.2 5.1 5.2 5.3 6.1 6.2 7.1 8.1 8.2 9.1 9.2 9.3 10.1 10.2 11.1 11.2 12.1 13.1 13.2 13.3 14.1 14.2 15.1 16.1 16.2 17.1 17.2 18.1 18.2 18.3 19.1 19.2 20.1 20.2 21.1 22.1 23.1 24.1 25.1 26.1
Това е една от историите, които може би вече сте срещали някъде във виртуалното пространство. Или някой ви я изпратил по е-мейл. Но въпреки това – не е поредната „градска легенда“. Краткото ми проучване показа, че всъщност историята е истинска. Макар и доста поукрасена… Доктор Науърд Кели наистина е съществувал. Не само, че е бил реална историческа личност, но той е и един от четиримата основатели на една от най-добрите болници в света – Джон Хопкинс. За разлика от момчето от историята обаче, доктор Кели произлиза от заможно семейство и никога не му се е налагало да се препитава с продажби от врата на врата. Нито пък е бил толкова отчаян… В действителност, един ден младия Кели просто се е разхождал из поляните на Пенсилвания и ожаднял. Почукал на вратата на първата къща в полето и помолил за чаша вода. Вместо това – получил чаша мляко. Какво се случило по-нататък – ще разберете от самата приказка. Както повечето притчи, и тук има доста украса и всеки, който е преразказвал историята е добавил по нещичко от себе си… … но най-важното е, че истинската ценност на този разказ не се е променила. Поуката е една и съща. Дано да успеете да я откриете! Едно бедно момче продавало дрехи от врата на врата, за да плати за своето образование. Един ден то видяло, че има само 10 цента в джоба си. То било гладно и решило да помоли за малко храна в следващата къща, до която стигне. Гладът му обаче изчезнал, щом зърнал красивата млада жена, която му отворила вратата. И вместо за храна, той помолил за чаша вода. Жената видяла, че момчето било много гладно и вместо вода му донесла огромна чаша с мляко. То я изпило много бавно и после попитало: – Колко ви дължа? – Нищо не ми дължите. – отвърнала тя. – Моята майка ни учеше да не приемаме нищо в замяна на проявената доброта. – Тогава ви благодаря от цялото си сърце! – отговорило момчето. Когато Хауърд Кели напуснал къщата, той не само се чувствал физически по-добре, но и възвърнал вярата си в Бог, която почти никога не го била напускала. Години по-късно, същата млада жена се разболяла много тежко. Местните лекари били объркани и изпратили младата жена в голям град, където смятали, че специалистите ще могат да диагностицират това рядко заболяване. Д-р Хауърд Кели бил повикан за консултант. Когато той чул името на града, в който тя живеела, един спомен изплувал пред очите му. Той станал и отишъл в нейната стая. Влизайки там, той мигновено я разпознал. Върнал се в стаята за консултации решен да направи всичко по силите си, за да и спаси живота. От този ден нататък, той обръщал специално внимание на този случай. След дълга битка, войната най-накрая била спечелена. Д-р Кели бил дал инструкции болничната сметка да му бъде изпратена за одобрение. Когато получил сметката, той я прегледал, написал нещо в полето и я изпратил в нейната стая. Отваряйки плика, тя си мислела, че вътре ще намери сметка, която ще изплаща до края на дните си. Когато най-накрая отворила плика, нещо привлякло вниманието и върху полето на сметката. Тя прочела следните думи: Платено изцяло с чаша мляко: Д-р Хауърд Кели. httpv://www.youtube.com/watch?v=qtCxyYBuQYc Tags: Джон Хопкинс, доброта, доктор, история, мляко, поука, притча, разказ
1.1 1.2 1.3 2.1 2.2 2.3 3.1 3.2 4.1 4.2 5.1 5.2
One day, a poor boy who was selling goods from door to door to pay his way through school, found he had only one thin dime left, and he was hungry. He decided he would ask for a meal at the next house. However, he lost his nerve when a lovely young woman opened the door. Instead of a meal he asked for a drink of water! She thought he looked hungry so brought him a large glass of milk. He drank it so slowly, and then asked, How much do I owe you?” You don’t owe me anything,” she replied. “Mother has taught us never to accept pay for a kindness.” He said .. “Then I thank you from my heart.” As Howard Kelly left that house, he not only felt stronger physically, but his faith in God and man was strong also. He had been ready to give up and quit.