http___bogoposveteni.bg_index.php_2016-09-29-15-53-58_2016-12-31-07-39-19_85-a_415-14-04_1.xml
https___www.blueletterbible.org_comm_smith_chuck_sermonnotes_jhn_jhn_122.cfm.xml
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 1.6 1.7 1.8 1.9 1.10 1.11 1.12 1.13 1.14 1.15 1.16 1.17 1.18 1.19 1.20 1.21 1.22 1.23 1.24 1.25 1.26 1.27 1.28 1.29 1.30 1.31 1.32 1.33 1.34 1.35 1.36 1.37 1.38 1.39 1.40 1.41 1.42 1.43 1.44 1.45 1.46 1.47 1.48 1.49 1.50 1.51 1.52 1.53 1.54 1.55 1.56 1.57 1.58 1.59 1.60 1.61 1.62 1.63 1.64 1.65 1.66 1.67 1.68 1.69 1.70 1.71 1.72 1.73 1.74 1.75 1.76 1.77 1.78 1.79 1.80 1.81 1.82 1.83 1.84 1.85 1.86 1.87 1.88 1.89 1.90 1.91 1.92 1.93 1.94 1.95 1.96 1.97 1.98 1.99 1.100 1.101 1.102 1.103 1.104 1.105 1.106 1.107 1.108 1.109 1.110 1.111 1.112 1.113 1.114 1.115 1.116
ВЕЛИК ПЕТЪК Чествуване Страданието Господне ПЪРВО ЧЕТИВО Той бе изпоранен за нашите грехове. Четене из книгата на пророк Исаия. 52,13-53,12 Ето, моят слуга ще благоуспее, ще се въздигне, ще се възвиси. Както мнозина бидоха смаяни, гледайки на него - толкоз ликът му беше обезобразен повече, отколкото на синовете човечески - така той ще смая много народи; царе ще затворят пред него устата си, защото ще видят онова, за което не им е било говорено, и ще узнаят, каквото не са слушали. Кой повярва на това, що е чул от нас? И кому се откри мишцата Господня? Защото той изникна пред него като младочка и като израстък из суха земя; няма в него ни изглед, нито величие, ние го видяхме, и в него нямаше изглед, който да ни привлича към него. Той беше презрян и унизен пред людете, мъж на скърби и изпитал недъзи, и ние отвръщахме от него лицето си; той беше презиран и ние за нищо го не смятахме. Той взе върху си нашите немощи и понесе нашите недъзи; а ние мислехме, че той беше поразяван, наказван и унизяван от Бога. А той бе изпоранен за нашите грехове и мъчен за нашите беззакония; наказанието за нашия мир биде върху него, и чрез неговите рани се изцелихме. Всички ние блуждаехме като овци, отбихме се всеки от пътя си - и Господ възложи върху него греховете на всинца ни. Той бе измъчван, но страдаше доброволно и уста си не отваряше; като овца бе той заведен на клане, и като агне пред стригачите си е безгласно, така и той не отваряше устата си. От затвор и съд той бе грабнат. Но рода му кой ще обясни? Защото той бе изтръгнат от земята на живите; за престъпленията на моя народ претърпя смърт. Отредиха му гроб със злодейци, но той биде погребан у богатия, защото не бе сторил грях, и в устата му нямаше лъжа. Но на Господа биде угодно да го съкруши, и той го предаде на мъчение; а кога душата му принесе умилостивителна жертва, той ще види дълговечно потомство, и волята Господня успешно ще се изпълнява чрез неговата ръка. С доволство той ще гледа подвига на душата си; чрез познанието, което ще имат за него, той, праведникът, моят слуга, ще оправдае мнозина и греховете им върху си ще понесе. Затова Аз ще му дам дял между великите, и със силните плячка ще дели, задето душата си на смърт предаде, и към злодейци биде причислен, когато между това той понесе върху си греха на мнозина, и за престъпниците стана ходатай. Това е Божие слово. ОТПЕВЕН ПСАЛОМ Пс 30,2 и 6.12-13.15-16.17 и 25 (О: Лк 23,46) Отче, в Твоите ръце предавам духа си. На Тебе, Господи, се уповавам, да се не посрамя на веки; по Твоята правда избави ме. В Твоите ръце предавам духа си, Ти си ме избавил, Господи, Боже на истината. О От всичките си врагове станах за укор, дори пред моите съседи, и за моите познати: които ме видят на улицата, бягат от мене. Забравен съм в сърцата като мъртъв; Аз съм като разбит съд. О Аз пък на Тебе, Господи, се уповавам; казах: "Ти си мой Бог", дните ми са в Твоя ръка." Избави ме от ръцете на враговете ми и от гонителите ми. О Яви на Твоя раб светлото си лице; спаси ме с Твоята милост. Дерзайте, и да крепне сърцето ви, дерзайте всички, които се надявате на Господа. О ВТОРО ЧЕТИВО Научи се на послушание, и стана причина за вечно спасение за всички, които Му се подчиняват. Четене от посланието до евреите.4,14-16; 5,7-9 И тъй, като имаме велик първосвещеник, който е преминал през небесата, Исуса, Сина Божий, нека се държим по вероизповеданието. Защото ние имаме не такъв първосвещеник, който не би могъл да ни съчувствува в нашите немощи, а такъв, който е изкушен като нас във всичко, освен в грях. И тъй, нека дръзновено пристъпваме към престола на благодатта, за да получим милост и да намерим благодат за благовременна помощ. Защото Христос в дните на плътта си, със силен вик и сълзи отправи молби и молитви към Оня, който можеше да Го спаси от смърт, и, като биде чут поради благоволението Си, макар и да е Син, той се научи на послушание чрез онова, което претърпя, и, като се усъвършенствува, стана за всички, които Му са послушни, причина за вечно спасение. Това е Божие слово. СТИХ ПРЕДИ ЕВАНГЕЛИЕТО 2,8-9 Христос стана за нас послушен дори до смърт, и то смърт кръстна. Затова и Бог Го високо въздигна: и Му даде име, по-горно от всяко име. ЕВАНГЕЛИЕ Страданието на нашия Господ Исус Христос според Иван. 18,1-19142 Хванаха Исуса и Го вързаха. В онова време: Исус, като излезе с учениците Си отвъд потока Кедрон, където имаше градина, в която влезе Сам Той и учениците му. А това място знаеше и Юда, който щеше да Го предаде, защото Исус често се събираше там с учениците Си. Тогава Юда, като взе една чета войници и слуги от първосвещениците и фарисеите, дохожда там с фенери, светила и с оръжие. А Исус, знаейки всичко, каквото щеше да стане с Него, излезе и им рече: "Кого търсите?" Отговориха Му: "Исуса Назорея." Исус им казва: "Аз съм." С тях стоеше Юда, който Го предаваше. И като им рече: "Аз съм", те се дръпнаха назад и паднаха на земята. Пак ги попита: "Кого търсите?" Те рекоха: "Исус Назорея". Исус им отговори: "Казах ви, че съм Аз; и тъй, ако Мене търсите, тях оставете да си отидат." За да се сбъдне словото, казано от Него: "От ония, които си ми дал, никого не погубих." А Симон Петър, който имаше нож, измъкна го, удари слугата на първосвещеника и му отряза дясното ухо. Името на слугата беше Малх. Но Исус рече на Петър: "Тури ножа си в ножницата; да не изпия ли чашата, която Ми е дал Отец?" Отведоха Исуса първом при Анна. Тогава четата и хилядникът и слугите юдейски хванаха Исуса и Го вързаха и отведоха Го първом при Анна; защото той беше тъст на Кайяфа,който през нея година беше първосвещеник. А Кайяфа беше оня, който бе дал на юдеите съвет, че "е по-добре един човек да погине за народа." След Исуса вървяха Симон Петър и другият ученик. А тоя ученик беше познат на първосвещеника, и влезе с Исуса в двора първосвещеников. А Петър стоеше вън до вратата. Другият пък ученик, който беше познат на първосвещеника, излезе, та говори на вратарката, и въведе Петър. Тогава слугинята вратарка казва на Петър: "Да не си и ти от учениците на този човек?" Той отговори: "Не съм." А робите и слугите бяха си наклали огън, понеже беше студено, и стояха, та се грееха. Петър стоеше с тях и се грееше. А първосвещеникът попита Исуса за учениците Му и за учението Му. Исус му отговори: "Аз открито говорих на света; Аз винаги съм поучавал в синагогите и в храма, дето отвред се събират юдеите, и скришом нищо не съм говорил. Защо питаш Мене? Питай ония, които са слушали, що съм им говорил; ето, те знаят, що съм говорил." Когато Той каза това, един от слугите, който стоеше наблизо, удари плесница на Исуса и рече: "Тъй ли отговаряш на първосвещеника?" Исус му отвърна: "Ако говорих зле, докажи злото; ако ли пък -добре, защо Ме биеш?" Тогава Анна Го прати вързан при първосвещеника Кайяфа. Не си ли и ти от Неговите ученици? Не съм. А Симон Петър стоеше и се грееше. И рекоха му: "Да не си и ти от Неговите ученици?" Той се отрече и каза: "Не съм". Един от слугите първосвещеникови, сродник на онзи, комуто Петър бе отрязъл ухото, казва: "Не те ли видях аз в градината с Него?" Петър пак се отрече; и тозчас петел пропя. Моето царство не е от този свят. Поведоха Исуса от Кайяфа в преторията. Беше заран; и те не излязоха в преторията, за да се не осквернят, та да могат да ядат пасхата. Тогава излезе Пилат при тях и рече: "В какво обвинявате Тоя Човек?" Отговориха му и рекоха: "Ако той не беше злодеец, не щяхме да ти Го предадем." Пилат им рече: "Вземете Го вие и Го съдете по вашия закон." Юдеите му рекоха: "Нам не е позволено да убием никого." За да се сбъдне думата Исусова, която беше казал, когато даваше да се разбере, от каква смърт щеше да умре. Тогава Пилат пак влезе в преторията и повика Исуса и Му рече: "Ти ли си Юдейският цар?" Исус му отговори: "От себе си ли говориш това, или други ти казаха за Мене?" Пилат отговори: "Та аз юдеин ли съм? Твоят народ и първосвещениците Те предадоха на мене: Какво си сторил?" Исус отговори: "Моето царство не е от тоя свят; ако беше царството Ми от тоя свят, Моите слуги щяха да се борят, за да не бъда предаден на юдеите; но сега царството Ми не е оттук." А Пилат Му рече: "И тъй, цар ли си Ти?" Исус отговори: "Ти казваш, че съм цар. Аз за това се родих, и затова дойдох на земята, за да свидетелствувам за истината; всеки, който е от истината, слуша гласа Ми." Пилат Му рече: "Що е истина?" И като каза това, пак излезе при юдеите и им рече: "Аз не намирам никаква вина у Него. Но у вас има обичай, да ви пускам едного за Пасха; желаете ли да ви пусна Царя Юдейски?" Тогава пак закрещяха всички, казвайки: "Не Него, а Варава." Варава пък беше разбойник. Здравей, Царю Юдейски! Тогава Пилат хвана Исуса и Го бичува. И войниците, като сплетоха венец от тръни, наложиха Му го на главата и Му облякоха багреница. И идваха при Него и думаха: "Радвай се, Царю Юдейски"; и Му удряха плесници. Пилат пак излезе вън и им рече: "Ето, извеждам ви Го, за да разберете, че не намирам у Него вина." Тогава Исус излезе вън с трънения венец и в багреница. И рече им Пилат: "Ето Човекът!" А когато първосвещениците и слугите Го видяха, завикаха и казваха: "Разпни, разпни Го?" Пилат им казва: "Вие Го вземете и разпнете, защото аз не намирам у Него вина." Юдеите му отговориха: "Ние имаме закон, и по нашия закон Той трябва да умре, защото Себе си направи Син Божий." Когато Пилат чу тая дума, повече се уплаши. И пак влезе в преторията и рече на Исуса: "Отде си Ти?" Но Исус му не даде отговор. Пилат Му казва: "На мене ли не отговаряш? Не знаеш ли, че имам власт да Те разпна, и власт да Те пусна?" Исус отговори: "Ти не щеше да имаш над Мене никаква власт, ако ти не бе дадена свише; затова по-голям грях има оня, който Ме предаде на Тебе." Махни Го! Махни Го! Разпни Го! От тогава Пилат търсеше случай да Го пусне. Юдеите обаче викаха и казваха: "Ако пуснеш Тоя, не си приятел на кесаря. Всеки, който прави себе си цар, е противник на кесаря." Пилат, като чу тая дума, изведе вън Исуса и седна на съдището, на мястото, наречено Литостротон, а по еврейски Гавата. Тогава беше петък пред Пасха, около шестия час. И рече Пилат на юдеите: "Ето вашия цар!" Ала те завикаха: "Премахни Го, премахни, разпни Го!" Пилат им казва: "Вашия цар ли да разпна?" Първосвещениците отговориха: "Ние нямаме друг цар освен кесаря." И тогава им Го предаде, за да бъде разпнат. Разпънаха Го, а с Него и други двама. И взеха Исуса и Го поведоха. И носейки кръста Си, Той излезе на мястото, наречено Лобно, по еврейски Голгота; там Го разпнаха, и с Него други двама, от едната и от другата страна, а посред - Исуса. А Пилат написа и надпис, и го постави на кръста. Написано беше: "Исус Назорей, Цар Юдейски." Тоя надпис четоха мнозина от юдеите, понеже беше близо до града мястото, дето Исус бе разпнат, и написаното бе по еврейски, гръцки и латински. А първосвещениците юдейски казваха на Пилат: "Недей писа: Цар Юдейски, но че Той каза: Цар Юдейски съм." Пилат отговори: "Каквото писах, писах." Разделиха помежду си дрехите му. Войниците пък, като разпнаха Исуса, взеха дрехите Му (и ги разделиха на четири дяла, по един на всеки войник) и хитона. Хитонът не беше шит, а изтъкан цял отгоре до долу. Тогава рекоха си един другиму: "Да не го раздираме, а да хвърлим за него жребие, чий да бъде: за да се сбъдне реченото в Писанието: "разделиха дрехите Ми помежду си и за одеждата Ми хвърлиха жребие." Тъй направиха войниците. Ето Твоят Син. - Ето твоята майка. При кръста Исусов стояха майка Му и сестрата на майка Му, Мария Клеопова, и Мария Магдалина. А Исус, като видя майка Си и стоещия там ученик, когото обичаше, казва на майка Си: "Жено, ето син Ти!" После казва на ученика: "Ето майка ти!" И от оня час ученикът я прибра при себе си. Свърши се! След това Исус, като знаеше, че всичко вече е свършено, за да се сбъдне Писанието, казва: "Жаден съм." Там имаше съд, пълен с оцет. Войниците напоиха гъба с оцет, надянаха я на исопова тръст и поднесоха на устата Му. А когато Исус вкуси от оцета, рече: "Свърши се!" И като наведе глава, предаде дух. Тук се коленичи и пази кратко мълчание. И веднага протече кръв и вода. И понеже тогава беше петък, юдеите, за да не останат телата върху кръста в събота (защото оная събота беше велик ден), помолиха Пилата, да им пребият пищелите и да ги снемат. Тогава дойдоха войниците и пребиха пищялите на първия и на другия, разпнат с Него. А когато дойдоха при Исуса и Го видяха вече умрял, не Му пребиха пищелите; но един от войниците прободе с копие ребрата Му, и веднага изтече кръв и вода. И който видя, засвидетелствува, и свидетелството му е истинско; и той знае, че говори истина, за да повярвате вие. Защото това стана, за да се сбъдне Писанието: "Кост Негова няма да се строши." И пак друго Писание казва: "Ще погледнат на Тоя, когото прободоха." Повиха тялото Исусово в повивки с благоухания. След това Йосиф, от Ариматея (ученик Исусов таен, поради страх от юдеите), помоли Пилата да снеме тялото Исусово, и Пилат позволи. Той дойде и сне тялото Исусово. Дойде също и Никодим (който беше ходил изпреди при Исуса нощем) и донесе от около сто литри смес от смирна и алой. Тогава взеха тялото Исусово и го обвиха в повивки с благовонията, както по обичая си юдеите погребват. На онова място, дето беше разпнат, имаше градина, и в градината - нов гроб, в който още никой не бе полаган. Там положиха Исуса, поради петъка, понеже гробът беше наблизо. Това е слово Господне.
1.1 2.1 2.2 3.1 4.1 6.1 8.1 10.1 12.1 12.2 14.1 16.1 16.2 18.1 18.2 20.1 22.1 22.2 24.1 24.2 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 31.1 32.1 32.2 35.1 35.2 36.1 37.1 38.1 38.2 39.1 40.1 41.1 42.1 43.1 44.1 44.2 45.1 46.1 47.1 48.1 49.1 50.1 51.1 52.1 53.1 54.1 55.1 55.2 56.1 57.1 58.1 59.1 60.1 61.1 63.1 65.1 67.1 68.1 68.2 69.1 70.1 71.1 72.1 72.2 73.1 74.1 75.1 76.1 76.2 77.1 78.1 79.1
"THEN THEY LED JESUS FROM CAIAPHAS UNTO THE HALL OF JUDGMENT." In verse 24, we are told that Jesus was taken from Annas to Caiaphas. Nothing is mentioned by John concerning the trial before Caiaphas. As we said earlier, it was necessary to bring Jesus to Caiaphas in order that he might bring him to the Roman government, for Annas was not recognized by Rome. Matthew tells us concerning the trial before Caiaphas. And they that had laid hold on Jesus led [him] away to Caiaphas the high priest, where the scribes and the elders were assembled. But Peter followed him afar off unto the high priest's palace, and went in, and sat with the servants, to see the end. Now the chief priests, and elders, and all the council, sought false witness against Jesus, to put him to death; But found none: yea, though many false witnesses came, [yet] found they none. At the last came two false witnesses, And said, This [fellow] said, I am able to destroy the temple of God, and to build it in three days. And the high priest arose, and said unto him, Answerest thou nothing? what [is it which] these witness against thee? But Jesus held his peace. And the high priest answered and said unto him, I adjure thee by the living God, that thou tell us whether thou be the Christ, the Son of God. Jesus saith unto him, Thou hast said: nevertheless I say unto you, Hereafter shall ye see the Son of man sitting on the right hand of power, and coming in the clouds of heaven. Then the high priest rent his clothes, saying, He hath spoken blasphemy; what further need have we of witnesses? behold, now ye have heard his blasphemy. What think ye? They answered and said, He is guilty of death. Then did they spit in his face, and buffeted him; and others smote[him] with the palms of their hands, Saying, Prophesy unto us, thou Christ, Who is he that smote thee? It was necessary to bring Him before Rome in order to get the sentence of crucifixion. Though the Jews on occasion would stone a person to death, and Rome did not seem to bother, such as with the case of Stephen, yet to get a sentence of death by crucifixion was necessary to go to Rome. Jesus must be crucified in order to fulfill the prophecies of Psalm 22 , and Isaiah 52 , plus His own predictions. He said that the Son of man was to be betrayed and crucified. Matt. "And I if I be lifted up, I will draw all men unto Me." This He said, signifying what death He should die. Before Caiaphas, the charges have now been established and they can now take Him before Pilate. The charges that they bring before Pilate are far different from the charges that they affirmed before the high priest. Before the priest, Jesus affirmed that He was the Messiah, the Son of God. That is when Jesus was accused of blasphemy, and they said that He was worthy of death. Before Pilate they will charge Him with insurrection against Rome, by claiming to be the king of the Jews. Pilate asked Jesus if He were the King of the Jews. John tells us, "And it was early." The night before Jesus was with His disciples eating the Passover supper. From there they went to the Garden of Gethsemene where they no doubt spent a good deal of time. It was probably after midnight when He was arrested and taken before Annas, and then Caiaphas. It is now early in the morning as they bring Jesus to Pilate. The trial before Pilate will take some time, but by nine in the morning Jesus will be hanging on the cross. "They themselves would not go into the judgment hall, lest they should be defiled." It was their desire to participate in the Passover observances, thus to go into the house or place of a Gentile would make them according to their understanding of the law unclean. What a paradox, here they are committing the worse crime in the history of mankind, yet religiously following the customs of their religion. They would not want to offend God by entering into the place of a Gentile, yet they are crucifying the Son of God. This surely shows us the blindness of traditional religion. When they would walk down the street, they would hold their robe close to their body lest the swinging robe touch a Gentile or a woman, and thus make them unclean. No wonder Jesus railed on them for straining at a gnat, and swallowing a camel. He told them that by their traditions they had made the law of God of no effect. SO PILATE CAME OUT TO THEM, AND INQUIRED AS TO WHAT ACCUSATION THEY WERE BRINGING AGAINST HIM. Notice they did not answer the question of Pilate. Instead they said, "If He were not a malefactor, we would not have brought Him to you." Pilate came right back to them and said, "Then you take Him and judge Him by your laws." If they have no charges to prefer against Him, Pilate was going to have nothing to do with the whole affair. They answered Pilate, "It is not lawful for us to put a man to death." Now we see their villainy, they are wanting a death sentence. Not just a death sentence, but a death by crucifixion. In verse 32 John makes a commentary, "That the saying of Jesus might be fulfilled, which He spake signifying what death he should die." And shall deliver him to the Gentiles to mock, and to scourge, and to crucify [him]: and the third day he shall rise again. Ye know that after two days is [the feast of] the passover, and the Son of man is betrayed to be crucified. And as Moses lifted up the serpent in the wilderness, even so must the Son of man be lifted up: III. "THEN PILATE ENTERED INTO THE JUDGMENT HALL AGAIN, AND CALLED JESUS AND SAID UNTO HIM, ARE YOU THE KING OF THE JEWS?" This is no doubt the charge that they made against Jesus before Rome. When a man was crucified, they would put the charges for which he was crucified above his head on the cross, to be a warning to others of the penalty of a crime against Rome. The accusation that was put above the head of Jesus was, "Jesus of Nazareth, the King of the Jews." Remember how the priests were upset about the accusation and came to Pilate, and asked that it be changed. He said that He was not the king of the Jews, and Pilate responded, "What I have written, I have written." Pilate is also asking Jesus to incriminate Himself. Jesus did not at first give to him a yes or no answer, He asked Pilate, "Do you want to know this for yourself, or did others tell you of Me?" Again Jesus takes control over the situation, and He becomes the interrogator. Pilate asked, "Am I a Jew? Your own nation and the chief priests have delivered you unto Me, what have You done?" Rather than answering the question, "What have you done?" for He had done nothing, Jesus went back to the first question, "Are You the king of the Jews." Jesus answered, "My kingdom is not of this world, if My kingdom were of this world, then would My servants fight to keep Me from being delivered to you." There is so much here that I am going to wait until the next lesson to get into this portion.