http___bnr.bg_radiobulgaria_post_100530642_1.xml
http___bnr.bg_en_post_100530674_sofia-looking-for-viable-russian-gas-alternative-prospects-still-unclear.xml
1.1 1.2 1.3 1.4 2.1 2.2 2.3 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 5.1 5.2
Миналата седмица българският външен министър Даниел Митов обсъди при официално посещение в Словакия т. нар. словашко предложение „Истринг" (Eastring) за създаване на инфраструктура за природен газ, по която Югоизточна Европа да получава синьо гориво от Северна и Западна Европа. Въпросната инфраструктура би била свързана с турския хъб, предвиждан при реализация на проекта „Турски поток“, и би позволила доставки през Турция на газ от Каспийския басейн, Ирак, Иран и Източното Средиземноморие. След визитата на министър Митов в Словакия, разговорите за предложението „Истринг” продължиха на експертно ниво в София и в неделя стана известно, че България, Румъния, Унгария и Словакия са близо до подписване на меморандум за строителството на газопровод „Ийстринг” от словашко-украинската до българо-турската граница. Газопроводът би влязъл в експлоатация през 2018 г. и мощността му можела да достигне до 40 милиарда куб. метра газ годишно. Ден преди министър Митов да посети Словакия, премиерът Бойко Борисов дискутира в София с азербайджанския президент Илхам Алиев идеята да бъде размразен проектът за трансконтинентален газопровод Набуко. И този проект, подобно на газопровода „Ийстринг”, би захранвал България с газ от неруски произход. Борисов каза, че с Алиев ще поставят въпроса незабавно на Европейската комисия, но експерти отбелязаха, че всъщност проектът за газопровод „Набуко-Запад“ не бе прекратен с политическо решение, а с решение на акционерите в него. Настойчивостта, с която българските власти търсят алтернатива на руските доставки на газ е разбираема, предвид очакваното спиране на транзита им през Украйна. Опасения от газова криза като тази от 2009 г. имаше още служебното правителство, предхождало сегашния кабинет „Борисов“, което предприе спешни мерки за предпазване от такава. Водиха се преговори с Атина, с която София има споразумения за получаване на газ при условия на криза, но при криза и самата Гърция би изпаднала в недостиг на синьо гориво. По онова време като по-сериозен вариант се възприемаха доставките на азербайджански газ по проекта за Южен газов коридор. България има договор с Азербайджан за внос на 1 милиард кубически метра годишно от находището Шах Дениз, но строителството на съответния газопровод започна едва през 2014 г. Не са изградени и интерконекторните връзки на българската газопреносна система с Турция и Гърция, представляващи част от него и за които се говори от години. Усилията на България да преодолее почти изключителната си зависимост от доставките на руски газ са разбираеми, но очевидно не и за Европейската комисия. Електронно издание EurActiv, близко до ЕК, съобщи вчера, че в Брюксел съветник в дирекцията „Енергетика" към ЕК публично е констатирал, че на България й липсва политическа воля да изгради газови връзки със съседните държави, за да намали зависимостта си от руския газ. Имало много възможности, които не се използват заради регулаторни ограничения в резултат на политическо възпиране. Според съветника, Европейската комисия вече е дала достатъчно пари за газопровода със Сърбия, но той не се изпълнява, заради нежелание на местните власти. Същото се отнасяло и за газопровода с Гърция. Критични бележки експертът направил и спрямо отношенията между България и Румъния и България и Турция, които не можели да се разберат за новите газопроводи. Според представителя на ЕК, на фона на тези проблеми на България не й отива да говори за нов „Набуко". При тези обстоятелства, към днешна дата възможностите за реална алтернатива на доставките на руски газ са неясни, поне в краткосрочен план. Подразбира се обаче, че предвид необходимостта от изграждане на нови газови инфраструктури и от договаряния със съседни държави, алтернативата е постижима не в краткосрочен, а в средносрочен план и вероятно на по-висока цена.
1.1 1.2 1.3 1.4 2.1 2.2 2.3 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 5.1 5.2 6.1
Last week Bulgarian Foreign Minister Daniel Mitov, while on an official visit to Slovakia, discussed Slovakia's so-called Eastring proposal for creating an infrastructure that would supply natural gas to Southeast Europe from Europe's North and West. The infrastructure in question would have been connected to the Turkish hub that is part of the plans for the Turkish Stream project and would allow gas supplies via Turkey from the Caspian basin, Iraq, Iran and the Eastern Mediterranean. After the end of Minister Mitov's Slovakia visit, talks on Eastring continued at the level of experts in Sofia, and it became known on Sunday that Bulgaria, Romania, Hungary and Slovakia were close to the signature of a memorandum for the construction of the Eastring gas pipeline from the Slovak-Ukrainian to the Bulgarian-Turkish borders. The gas pipeline is meant to open in 2018 and its capacity should reach 40 billion cubic meters of gas annually. A day before Minister Mitov visited Slovakia, PM Boyko Borissov discussed with Azerbaijan's President Ilham Aliyev in Sofia the idea to unfreeze the project for a transcontinental gas pipeline Nabucco. This project too, just like Eastring would supply non-Russian gas to Bulgaria. Borissov said that jointly with Aliyev he would table the issue at the European Commission immediately, however, experts have remarked that in fact the Nabucco West pipeline has not been terminated by way of a political resolution but by the project's shareholders. The persistence with which the Bulgarian authorities have been looking for an alternative to Russian supplies is logical in view of an anticipated suspension of their transit via Ukraine. Fears over a gas crisis like the one in 2009 troubled the caretaker government that preceded the incumbent Borissov cabinet, and it did made urgent measures in this direction. Talks were held with Athens based on Bulgarian-Greek agreements for gas supplies in times of crises, however in such circumstances Greece itself would experience natural gas shortages. Back at that time more hopes were pinned on the deliveries of Azeri gas under the South Gas Corridor project. Bulgaria has signed a contract with Azerbaijan for imports of 1 billion cubic meters of gas from the Shah Deniz gas field but construction of the respective pipeline started only in 2014. The inter-connectors of the Bulgarian gas-transiting system with Turkey and Greece are part of this pipeline but these have not been built yet. Bulgaria's efforts to overcome its almost exclusive dependence on Russian gas supplies have obvious motivation that remains hidden for the European Commission alone. The online publication EurActiv, close to EC, announced yesterday that in Brussels an adviser at the EC Energy Directorate stated that Bulgaria lacked political will to build gas connectors with neighboring countries as a way to cut Russian gas dependence. There were many options but these were not used because of regulatory obstacles and political obstructions. According to the adviser, the European Commission has already paid enough money for the gas pipeline with Serbia but it is not built because of the local authorities' reluctance. The same was valid of the gas pipeline with Greece. The expert also criticized Bulgaria-Romania and Bulgaria-Turkey relations failing to reach agreement on new gas pipelines. According to the EC official, in this context Bulgaria should not talk about a new Nabucco. With this situation at hand, the prospects of a viable alternative to Russian gas supplies remain unclear, at least in the short term. In all likelihood however, with a view to the need of building new gas infrastructures and of agreements with neighboring countries, the alternative is feasible not in the short but rather in the medium term, and most probably at a higher price than originally planned. English Daniela Konstantinova