http___bogoposveteni.bg_index.php_2016-09-29-15-53-58_2016-12-31-07-38-50_84-2017-02-23-09-58-09_396-26-03_1.xml
http___emmanuelgoodland.blogspot.com_2013_03_sermon-03032013-sunday-in-lent-3.html.xml
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 1.6 1.7 1.8 1.9 1.10 1.11 1.12 1.13 1.14 1.15 1.16 1.17 1.18 1.19 1.20 1.21 1.22 1.23 1.24 1.25 1.26 1.27 1.28 1.29 1.30 1.31 1.32 1.33 1.34 1.35 1.36 1.37 1.38 1.39 1.40 1.41 1.42 1.43 1.44 1.45 1.46 1.47 1.48 1.49 1.50 1.51 1.52 1.53 1.54 1.55 1.56 1.57
ЧЕТВЪРТА ПОСТНА СЕДМИЦА Неделя, Година А ПЪРВО ЧЕТИВО Давид е помазан за цар на Израил. Четене из първата книга на Самуил. 16, 1в. 6-7. 10—1 За В онези дни: Господ рече на Самуил: "Напълни рога си с елей и иди при витлеемеца Иесей; защото между неговите синове си огледах цар." Когато той пристигна, щом вида Елиав, рече: "Бездруго, този е пред Господа Негов помазаник!" Но Господ рече на Самуил: " Не гледай на лицето му и на високия му ръст; Аз го отритнах, аз не гледам тъй както човек гледа, защото човек гледа на лице, а Господ гледа на сърце." И тъй Иесей доведе пред Самуила седемте си сина, но Самуил рече на Иесей: "Никого от тези не е избрал Господ." Самуил попита Иесея: "Всичките ти ли деца са тук?" Иесей отговори: "Остава още най-малкия; той пасе овците." И рече Самуил на Иесей: "Прати, да го доведи, защото няма да седнем да ядем, докле той не дойде тука." Тогава Иесей прати, та го доведоха. Той беше рус, с хубави очи и приятно лице. И Господ рече: "Стани, помажи го, защото това е той." Самуил взе рога с елей и го помаза посред братята му, дух Господен почиваше върху Давид от оня ден и насетне. Това е Божие слово. ОТПЕВЕН ПСАЛОМ Пс 22,1-За. Зв-4.5.6 (O: 1) Господ е Пастир мой, от нищо не ще се нуждая. Господ е Пастир мой, от нищо не ще се нуждая. Той ме настанява на злачни пасбища, и ме води на тихи води, подкрепя душата ми. O Насочва ме по пътя на правдата заради Своето име. Защото и да тръгна по долината на смъртната сянка, няма да се уплаша от злото, защото Ти си с мене. Твоят жезъл и Твоята палица ме успокояват. O Ти приготви пред мене трапеза пред очите на враговете ми; помаза главата ми с елей, чашата ми е препълнена.O Тъй благостта и милостта Ти да ме придружават през всички дни на живота ми, и аз ще пребъдвам в дома Господен много дни. O ВТОРО ЧЕТИВО Възкръсни от мъртвите и ще те осветли Христос. Четене от посланието на Свети Павел Апостол до ефесяни. 5, 8-4 Братя: Вие някога бяхте тъмнина, а сега сте светлина в Господа: постъпвайте като чеда на светлината; защото плодът на духа се състои във всяка доброта, правда и истина: и изпитвайте, що е благоугодно на Бога. Не участвувайте в безплодни дела на тъмнината, напротив изобличавайте ги. Защото за онова, което нечестивците скришом вършат, срамно е дори да се говори. А всичко, което се изобличава от светлината, става явно; понеже всичкo, което бива явно, е светлина. Затова е казано: "Стани ти, който спиш, и възкръсни от мъртвите, и ще те осветли Христос." Това е Божие слово. СТИХ ПРЕДИ ЕВАНГЕЛИЕТО Ив 8,12в Аз съм светлината на света, казва Господ, който Ме последва, ще има светлината на живота. ЕВАНГЕЛИЕ Отиде, и се уми, и дойде прогледнал. Четене от светото Евангелие според Иван. 9, 1-41 В онова време: Като минаваше, Исус видя един човек, сляп от рождение. Учениците Му го попитаха и казаха: "Рави, кой е съгрешил, тоя или родителите му, за да се роди сляп?" Исус отговори: "Нито тоя е съгрешил, нито родителите му, но това биде, за да се явят делата Божии върху му. Аз трябва да върша делата на Този, който Ме е пратил, докле е ден; настъпва нощ, когато никой не може да работи. Докле съм в света, светлина съм на света." Това като каза, плюна на земята, направи калчица от плюнката и намаза с нея очите на слепия, и му рече: "Иди се умий в къпалнята Силоам", което значи "Пратен". Той отиде, уми се и се върна прогледнал. А съседите и ония, които бяха виждали по-преди, че беше сляп, думаха: "Не е ли този, който седеше и просеше?" Едни думаха: "Този е." А други: "Не, но прилича на него." Той пък казваше:" Аз съм." Тогава го питаха: "Как ти се отвориха очите?" Той отговори и рече: "Един човек, който се нарича Исус, направи калчица, намаза очите ми и ми рече: "Иди в къпалнята Силоам и се умий." Отидох, умих се, и прогледнах." Те пък му рекоха: "Де е Той?" Отговори: "Не зная." Тогава заведоха при фарисеите човека, който беше сляп. А беше събота, когато Исус направи калчицата и му отвори очите. Питаха го също и фарисеите, как е прогледнал. Той им рече: "Тури ми калчица на очите, и се умих, и гледам." Тогава някои от форисеите думаха: "Тоя човек не е от Бога, защото не пази съботата." Други думаха: "Как може грешен човек да върши такива чудеса?" и произлезе помежду им разпра. Казват пак на прогледналия слепец: "Ти какво казваш за него, задето ти отвори очите?" А той рече: "Пророк е". Но юдеите не повярваха за него, че е бил сляп и прогледнал, докато не повикаха родителите на самия прогледнал и ги попитаха: "Този ли е вашият син, за когото вие казвате, че се родил сляп? А как сега вижда?" Родителите му отговориха и рекоха: "Знаем, че този е нашият син и че се роди сляп. А как сега вижда, не знаем, или кой му е отворил очите, не знаем. Той е пълнолетен; него попитайте: нека сам говори за себе си." Това казаха родителите му, понеже се бояха от юдеите; защото юдеите се бяха вече сдумали да отлъчат от синагогата оня, който го признае за Христа. Затова и родителите му казаха: "Той е пълнолетен, него попитайте." Тогава повикаха човека, който преди беше сляп, и му казаха: "Въздай Богу слава; ние знаем, че тоя човек е грешник." Той отговори и рече: "Дали е грешник, не зная; едно зная, че бях сляп, а сега виждам." Пак го попитаха: "Какво ти направи? Как ти отвори очите?" Отговори им: "Казах ви вече, и не чухте ли; какво пак искате да чуете? Да не би и вие да искате да му станете ученици?" А те го изхокаха и рекоха: "Ти си Негов ученик; а ние сме Мойсееви ученици. Ние знаем, че на Мойсей е говорил Бог, а този не знаем откъде е." Отгвори човекът и им рече: "Това е и чудното, че вие не знаете, откъде е, а ми отвори очите. Ние пък знаем, че Бог не слуша грешник; но, който почита Бога и върши волята Му, тоя слуша. Открай век не се е чуло, някой да е отворил очи на слепороден. Ако той не беше от Бога, не можеше да направи нищо." Отговориха му и рекоха: "Ти цял в грехове си роден, и ти ли нас учиш? "И го изпъдиха вън. Исус чу, че го изпъдили вън и, като го намери, рече му: "Ти вярваш ли в Сина Божи?" Той отговори и рече: "Кой е, господине, та да повярвам в Него?" Исус му рече: "И видял си Го, и, който говори с тебе, Той е." А той рече: "Вярвам, Господи!" И Му се поклони. А Исус рече: "За съд дойдох Аз на тоя свят, за да виждат невиждащите, а виждащите да станат слепи." Чуха това някои от фарисеите, които бяха с Него, и му рекоха: "Нима и ние сме слепи?" Исус им рече: "Да бяхте били слепи, не щяхте да имате грях; но сега казвате: "Виждаме". Грехът ви остава. Това е слово Господне или по-краткото Четене от светото Евангелие според Иван. 9,1. 6-9. 13-17. 34-38 В онова време: Като минаваше, Исус видя един човек, сляп от рождение. И плюна на земята, направи калчица от плюнката и намаза с нея очите на слепияи му рече: "Иди се умий в къпалнята Силоам, което значи: "Пратен". Той отиде, уми се и се върна прогледнал. А съседите и ония, които го бяха виждали по-преди, че беше сляп, думаха: "Не е ли този, който седеше и просеше?" Едни думаха: "Този е", а други: "Прилича на него." Той пък казваше: "Аз съм." Тогава заведоха при фарисеите човека, който беше по-преди сляп. А беше събота, когато Исус направи калчицата и му отвори очите. Питаха го също и фарисеите, как е прогледал. Той им рече: "Тури ми калчица на очите, и се умих, и гледам." Тогава някои от фарисеите думаха: "Тоя човек не е от Бога, защото не пази събота." Други думаха: "Как може грешен човек да върши такива чудеса?" И произлезе помежду им разпра. Казват пак на прогледалия слепец: "Ти какво казваш за Него, задето ти отвори очите?" А той отговори: "Пророк е". Отговориха му и рекоха: "Ти цял в грехове си роден, и ти ли нас учиш?" И го изпъдиха вън. Исус чу, че го изпъдили вън и, като го намери, рече му: "Ти вярваш ли в Сина Божий?" той отговори и рече: "Кой е, господине, та да повярвам в Него?" Исус му рече: "И видял си Го, и, който говори с тебе, Той е." А той рече: "Вярвам, Господи!" И Му се поклони. Това е слово Господне.
1.1 1.2 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 3.1 3.2 3.3 3.4 4.1 4.2 4.3 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 5.6 5.7 5.8 5.9 5.10 5.11 5.12 5.13 5.14 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 8.1 8.2 8.3 9.1 9.2 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 11.1 11.2 11.3 11.4
May the words of my mouth and the meditations of our hearts be pleasing in Your sight, O Lord, our Rock and our Redeemer. AMEN. Let us pray! Merciful Father, we go to places that are said to have magical abilities to heal our ailments, but the truth is these places are only a focal point for us. For You are the true healer of our souls. Enable us to in faith call upon You for our needs and trust in the forgiveness offered by Jesus Christ for all of mankind, including all of us saints gathered here at Emmanuel during this Lenten season. AMEN. It was not uncommon for wagons to enter towns out on the plains that had grown up as a result of the railroads. To poor to travel via the horseless railways, the vendors that used wagons peddled tonics, trinkets, lotions and potions that claimed they could cure anything from athlete’s foot, to bad backs to heat rash to whooping cough. Each salesman would enter town with signs and sales pitches that would convince people to give their last dollar in order to cure them of their malady. Then as fast as the tonic was sold out, the people determined that they still had the disease or trouble, the vendor would slip out of town in the middle of the night. Not unlike the vendors selling their tonics, today we will consider not a tonic, but a place, which appeared to have ‘magical abilities’. Our place for consideration this morning in our series of People and Places of Lent is the Pool of Siloam. Here from John 9: (John 9:1-12) 9 As He passed by, He saw a man blind from birth. 2 And His disciples asked Him, “Rabbi, who sinned, this man or his parents, that he would be born blind?” 3 Jesus answered, “It was neither that this man sinned, nor his parents; but it was so that the works of God might be displayed in him. 4 We must work the works of Him who sent Me as long as it is day; night is coming when no one can work. 5 While I am in the world, I am the Light of the world.” 6 When He had said this, He spat on the ground, and made clay of the spittle, and applied the clay to his eyes, 7 and said to him, “Go, wash in the pool of Siloam” (which is translated, Sent). So he went away and washed, and came back seeing. 8 Therefore the neighbors, and those who previously saw him as a beggar, were saying, “Is not this the one who used to sit and beg?” 9 Others were saying, “This is he,” still others were saying, “No, but he is like him.” He kept saying, “I am the one.” 10 So they were saying to him, “How then were your eyes opened?” 11 He answered, “The man who is called Jesus made clay, and anointed my eyes, and said to me, ‘Go to Siloam and wash’; so I went away and washed, and I received sight.” 12 They said to him, “Where is He?” He *said, “I do not know.” In our lesson this morning it is not that Jesus took dirt, spit on it and applied it to the blind man’s eyes. The key is what he asked the man to do, “Go to Siloam and wash”. Jesus knew what the outcome would be, but the man only had Jesus actions and instructions. The man who was blind acted out of complete faith and followed Jesus instructions. It is this, his having faith in Jesus Christ that healed the man, not his washing in Siloam, but his firm belief that if he did what Jesus said, he would be healed. The Pool of Siloam simply was a place to get water. Literally translated ‘Pool of the Sent’, Jesus Christ the Son of God, Sent from the Father is sending this man to wash in the ‘Pool of the Sent’. But remember it is not the pool that is of importance, it is the command of Jesus for this man to go and wash that shows the faith of the man in Jesus. Notice what happens afterwards the people begin to doubt and think he is not the man who was blind. They doubted because they could not and did not see with eyes of faith, but this man used the muscle of faith we take for granted and exercised it by following Jesus command and thus received his sight. We today are not unlike the people of little faith who question the man who received his sight. When a genuine miracle occurs we try to explain things away, doubt that it could have really happened and question at every twist and turn in the road. But what this man models for us today is that God is calling us to have faith in Him and His continuous action in our lives. It isn’t about the Pool of Siloam, a well that we use to irrigate our crops, nor a snow storm that gives us some moisture. We are called to have faith in God and His promises. God is calling us to use the muscle of faith given in our baptism to rely and trust solely in Him for His divine providence. When Jesus spit on the dirt and put the clay over the mans eyes, he didn’t step back and question what Jesus was doing, but in true trust and faith relied upon God. We are called to do the same thing. We are called to seek God, ask for what we need and then trust God will provide for us.