http___blogs.cgdev.org_globaldevelopment_bg_2011_12_earth-goals-for-the-earth-summit.php_1.xml
http___blogs.cgdev.org_globaldevelopment_2011_12_earth-goals-for-the-earth-summit.php.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 3.1 3.2 3.3 3.4 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 5.1 5.2 5.3 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 7.7 7.8 7.9 8.1 8.2 8.3 9.1 9.2 10.1 10.2
12 декември, 2011 Преди известно време в блога за предложението на правителството на Колумбия за следващата година на Рио + 20, проведена, че тя трябва да се договорят набор от "цели за устойчиво развитие," или SDGs за по-кратко. Това блог повдигна загриженост, че като набор от SDGs се споразумяха само три години преди нов кръг от ЦХР (Цели на хилядолетието за развитие), може да е малко объркващо да ... Ами ... всички. Но, ако Рио цели може да бъде вход за нов кръг от ЦХР, които биха могли да работят много добре за всички засегнати. В крайна сметка, последния кръг от ЦХР са имали десет години на тематични конференции на ООН, за да надграждаме и крадат език гол, а всеки 2015 кръг няма да има такъв лукс. Рио +20 може да осигури ценни идеи за размисъл за много по-добре езика на околната среда във всеки нов набор от ЦХР. Междувременно, договаряне на Целите може да предостави една важен резултат за една среща на върха Rio, че в момента, изглежда като тя може да бъде едно малко липсва в заглавието-достойни постижения (и е било позорно преместен така, както не да се сблъскват с тържества Диамант Кралица Елизабет "Юбилейни ). Какво е реалистично да се очаква в Рио? Е, ние знаем какво не е: ще има не международно договаряне на договор с правно обвързващи ангажименти на национално ниво. Например, като на конференцията в Дърбан увива без много в пътя на прогреса, никой не се предполага, че един Киото проследяването може да бъде представен на лидерите на шест месеца от момента в Рио де Жанейро. (Шест години, някой?). В действителност, бразилските правителства са каже, че Рио не е мястото, повече преговори относно изменението на климата. Но това е красотата на ЦХР модел. Целите не са предназначени за определяне на обвързващи ангажименти в страната, ниво - те са глобални и пожелателно. Световните лидери могат да се споразумеят, че светът като цяло трябва да се насочи в определена посока, без конкретно да се ангажира с това, което те биха направили за него се. Например, в Канкун , националните правителства отново се съгласи да ограничи глобалното затопляне до максимално повишаване на температурата от 2 градуса по Целзий над прединдустриалните равнища. Това би било разумно малка допълнителна стъпка за лидери се събраха в Рио, за да признае научен възглед, че поддържане на повишаването на глобалната температура под 2 градуса по Целзий означава, че ние трябва да намалят глобалните емисии с поне 80% под нивата от 1990 г. до 2050 г.. Така че може би на Декларацията от Рио де Жанейро може да зададете като устойчиво цел развитие, че "глобалните емисии на парникови газове ще бъдат намалени с 80% от нивата от 1990 г. до 2050 г." Това ще бъде глобална цел, не се вземат мерки да се прилагат на национално ниво. Какво, човек може да попита, ще е смисълът на такава цел? В края на краищата, ако то е чисто пожелателно, това означава, че няма правна сила. И парникови газове, отделяни от страни, които не са, ( значително ) по китове, плуващи в международни води. Ако има няма обвързваща, страната цели на равнище, глобално емисиите на парников газ цел е само мастило върху хартия. Същата критика се прилага по отношение на Целите на хилядолетието за развитие като цяло, разбира се. И отговорът е същият, който се отнася до критиките на Целите на хилядолетието за развитие. За всичко, което те нямат никаква юридическа сила, те сигнализират глобален проблем в проблем, те предоставят критерий за измерване на напредъка, рамка за дискусия и знаме, за да се обединят около за гражданското общество. И това е извън всякакво съмнение, че Целите на хилядолетието за развитие са повлияли мисли за развитието през последните десет години, както и политически рамки и помощи правоотношения. Те дори може да са помогнали да насърчат напредъка в целта зони (от които повече в предстоящата книга от Анди Съмнър и мен). Брис Lalonde, изпълнителен координатор на Конференцията от Рио, е предложено SDGs, които са насочени в четири области: селско стопанство, енергетика, градове и социална справедливост. Бих се изкуши да се фокусира върху "Целите на Земята" на глобалните емисии на парникови газове, глобалното горско покритие , глобалния енергиен микс, океаните и в областта на рибарството, както и биологичното разнообразие (въз основа на, или може би просто повтаря това, което беше договорено в Нагоя ). Това не е малко, защото списъка на целите, договорени на среща на върха за Земята, която не покрива по-голямата глобална Commons ще изглежда малко дупки, а твърде много цели, по отношение на широк благополучие може да се разглежда като ограничаване на по-всеобхватен процес за разработване на нов кръг на хилядолетието за развитие през следващите три години. Целите на Земята може да има една допълнителна атракция за организаторите на събития, като Рио начин подчертае и струпване на много национални и регионални ангажименти, които е вероятно да бъдат направени по време на срещата. Държави, фирми, общини, и граждански групи, заедно с международните агенции - се появяват, за да повторите вид залог на вземане, което е започнало една обща черта на международни екологични конференции в десетилетието след последното "Световната среща за Земята в Йоханесбург. Ако преговарящите може да "Таванът" на тези обещания с глобалната цел на Земята, организаторите от Рио може да се каже, обещанията, направени върху биоразнообразието, ако бъдат приложени, ще ни получи X% по отношение на изпълнението на биоразнообразието цел, или обещания за енергия от възобновяеми източници, ако бъдат приложени, ще да ни Y% към целта на енергийния микс. Ако тези, X и Y, са достатъчно големи номера, на Втората среща на Земята ще са създали метричната да се обяви успех и къде по-добре да празнуват от Рио де Жанейро?
1.1 2.1 2.2 3.1 3.2 3.3 3.4 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 5.1 5.2 5.3 6.1 6.2 6.3 6.4 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 7.7 7.8 7.9 8.1 8.2 8.3 9.1 9.2 10.1 10.2
December 12, 2011 A while ago, I blogged about the government of Colombia’s proposal for next year’s Rio + 20 Summit –that it should agree a set of “Sustainable Development Goals,” or SDGs for short. That blog raised the concern that having a set of SDGs agreed only three years before a new round of MDGs (Millennium Development Goals) might be a little confusing to… well… everyone. But if the Rio Goals could be an input to a new round of MDGs, that might work out very well for all concerned. After all, the last round of MDGs had ten years of UN thematic conferences to build upon and steal goal language from, while any 2015 round will have no such luxury. Rio+20 could provide valuable inputs for (much better) language on the environment in any new set of MDGs. Meanwhile, agreeing the Goals could provide an important outcome for a Rio summit that, at the moment, looks like it might be a little lacking in headline-worthy accomplishments (and has been ignominiously shunted so as not to clash with Queen Elizabeth’s Diamond Jubilee celebrations). What is realistic to expect at Rio? Well, we know what isn’t: there will be no internationally-negotiated treaty with legally-binding commitments at the country level. For example, as the Durban conference wraps up without much in the way of progress, no one is suggesting that a Kyoto follow-up could be presented to the leaders six months from now in Rio. (six years, anyone?). In fact, the Brazilian Governments have said that Rio is not the place do more negotiations on climate change. But that’s the beauty of the MDG model. The goals aren’t meant to set binding commitments at the country level –they are global and aspirational. World leaders can agree that the world as a whole should be heading in a certain direction without specifically committing to what they would do about it themselves. For example, at Cancun, national governments once again agreed to constrain global warming to a maximum temperature rise of 2 degrees Celsius above pre-Industrial levels. It would be a reasonably small additional step for the leaders gathered at Rio to recognize the scientific view that keeping global temperature increase below 2 degrees Celsius also means that we must reduce global emissions by at least 80% below 1990 levels by 2050. So perhaps the Rio Declaration could set as a Sustainable Development Goal that “Global greenhouse gas emissions will be reduced by 80 percent of 1990 levels by 2050.” This would be a global goal, not taken to apply at the country level. What, one might ask, would be the point of such a goal? After all, if it is purely aspirational, that means it has no legal force. And greenhouse gasses are emitted by countries, not (significantly) by whales swimming in international waters. If there are no binding, country-level targets, a global greenhouse gas emissions goal is just ink on paper. The same criticism applies to the MDGs as a whole, of course. And the answer is the same that applies to criticisms of the MDGs. For all they have no legal force, they signal global concern in an issue, they provide a yardstick for measuring progress, a framework for discussion and a flag to rally around for civil society. And it is beyond doubt that the MDGs have influenced thinking about development over the past ten years, as well as policy frameworks and aid relationships. They may even have helped foster progress in the Goal areas (of which more in an upcoming paper by Andy Sumner and me). Brice Lalonde, Executive Coordinator of the Rio Conference, has suggested SDGs that focus in four areas: agriculture, energy, cities and social justice. I’d be tempted to focus instead on ‘Earth Goals’ on global GHG emissions, global forest cover, global energy mix, oceans and fisheries, and biodiversity (building on, or perhaps just repeating, what was agreed in Nagoya). That’s not least because a list of goals agreed at an Earth Summit that doesn’t cover the major global commons will look a little holey, while too many goals regarding broader wellbeing might be seen as constraining to a more inclusive process to develop an new round of MDGs over the next three years. Earth Goals might have an additional attraction for the organizers of the Rio event –as a way of highlighting and aggregating the many national and regional commitments that are likely to be made during the summit. Countries, companies, communities, and citizen groups – along with international agencies – appear set to repeat the kind of pledge-making which has begun a common feature of international environmental conferences in the decade since the last “Earth Summit” in Johannesburg. If negotiators can ‘cap’ those pledges with a global Earth Goal, the Rio organizers can say the pledges made on biodiversity, if implemented, will get us X percent towards meeting the biodiversity Goal, or the pledges on renewable energy, if implemented, will get us Y percent towards the energy mix Goal. If those X’s and Y’s are large enough numbers, the Second Earth Summit will have created the metric to declare itself a success –and where better to celebrate than Rio?