http___floransmedia.blogspot.bg_2014_07_blog-post_29.html_1.xml
http___hawaiibeliever.com_viewtopic.php_f_11_t_87_sid_2ca39077e4ad52bd1d07d0724d18a72e.xml
1.1 1.2 2.1
"Не критикът има значение, не човекът, който изтъква как силните се препъват или къде онези, които вършат полезни дела, са могли да ги на правят по-добре. Уважение заслужава човекът, който действително излиза на арената, чието лице е белязано от прах, пот и кръв, който се стреми към целта без страх, който греши и отново и отново не улучва целта, защото няма усилие без грешки и недостатъци; който знае какво е да си безкористен и се посвещава на кауза, която си заслужава; който в най-добрия случай достига високите постижения на триумфа, а в най-лошия случай, ако не успее, а много му се иска, знае, че мястото му никога няма да бъде сред боязливите и студени душици, които не познават нито победата, нито поражението." — из реч на Рузвелт, изнесена в Сорбоната, Париж, 23.04.1910
1.1 2.1 3.1 3.2 4.1 5.1
by rapturos » Fri Dec 23, 2005 12:05 am Okay, so it may be an old saw for some, but it's pretty catchy one from where I stand: "It is not the critic who counts: not the man who points out how the strong man stumbles or where the doer of deeds could have done them better. The credit belongs to the man who is actually in the arena, whose face is marred by dust and sweat and blood, who spends himself in a worthy cause; who, at the best, knows, in the end, the triumph of high achievement, and who at the worst, if he fails, at least he fails while daring greatly..." President Teddy Roosevelt, 1910 However, in our case, it's not the dust, sweat, and blood, but the egg that marrs the face ...