http___fitbg.net_insulin-i-insulinova-rezistentnost__1.xml
http___dxline.info_drugs_minodiab-glipizide.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 3.1 3.2 4.1 4.2 4.3 5.1 5.2 6.1 7.1 7.2 7.3 8.1 9.1 10.1 12.1 14.1 16.1 17.1 18.1 19.1 19.2 20.1 20.2 21.1 22.1 23.1 24.1 24.2 25.1 25.2 25.3 26.1 27.1 27.2 28.1 28.2 29.1 30.1 31.1 31.2 32.1 32.2 33.1 34.1 34.2 34.3 34.4 35.1 35.2 35.3 36.1 37.1 37.2 38.1 39.1
Инсулин Всички въглехидрати, които консумираме, рано или късно се преобразуват в глюкоза (вид захар). Това се случва или директно в червата или след кратка визита до черния дроб. Всичките тестени храни, оризът, картофите, зърнените закуски, десертите и тортите приключват пътя си в тялото под формата на глюкоза. Всички знаем, че глюкозата е източник на енергия, но в прекомерни количества тя е токсична за организма, освен ако не бъде изгорена в клетките. Поради тази причина човешкото тяло е изобретило елегантно решение, с което бързо изчиства глюкозата от кръвта и я съхранява в клетките. Това решение се нарича инсулин. Инсулинът е пептиден хормон, произвеждан и синтезиран от панкреаса — храносмилателна жлеза, намираща се зад стомаха. Специализираните бета клетки в панкреаса "усещат" повишената концентрация на глюкоза и аминокиселини след хранене и освобождават инсулин в кръвния поток. Инсулинът е един от основните регулатори на обмяната на веществата. Основна му задача е да транспортира глюкозата от кръвта до мускулните клетки и черния дроб, където тя се използва за енергия или се съхранява под формата на гликоген. Но има една уловка: Щом гликогеновите депа се наситят (мускулите могат да "приютят" около 400 грама глюкоза, а черният дроб – само около 100 грама), излишната глюкоза се транспортира до мастните клетки, където се метаболизира в мазнини. Ако погледнем малко по-назад във времето, този процес има своето логично обяснение. В природата храната е оскъден и ограничен ресурс, който не е наличен през всеки един момент. Именно затова тялото ни се е "научило" да съхранява излишните хранителни вещества, за да се презастрахова срещу настъпването на глад. Ироничното е, че не мазнините се натрупват под формата на телесни мазнини, а захарите. Роля на инсулина Най-общо физиологичното действие на инсулина е да: Понижава кръвната захар и засилва усвояването на глюкоза от мускулите, черния дроб и мастната тъкан. Потиска разграждането на мускулен протеин и стимулира синтеза на нова мускулна тъкан от наличните в кръвната плазма аминокиселини. Стимулира усвояването на мастни киселини от мастната тъкан и потиска липолизата (разграждането на мазнините в мастната тъкан). От всичко казано дотук, можем лесно да заключим, че инсулинът е анаболен (изграждащ) хормон. Инсулинова резистентност Инсулиновата резистентност е състояние, при което секретираният инсулин не се използва ефикасно от организма. Когато клетките на мускулите, черният дроб и мастната тъкан станат "резистентни" към действието на инсулина, глюкозата се задържа в кръвта, вместо да се абсорбира. За да компенсира, панкреасът секретира все повече инсулин, за да регулира нивата на кръвна захар. С течение на времето бета клетките на панкреаса се изтощават и секреторната им функция се нарушава Повечето хора с инсулинова резистентност не знаят за състоянието си или осъзнават, че го притежават едва след като открият, че страдат от захарен диабет тип 2. Добрата новина е, че ако научим за инсулиновата резистентност навреме, можем да предотвратим развитието на диабет. Причини за развиване на инсулинова резистентност Все още не са изяснени точните причини за развиване на инсулинова резистентност. Счита се, че генетичните фактори играят голяма роля — някои хора дори се раждат с това състояние. Други рискови фактори са стресът и излишните килограми — липсата на физическа активност намалява чувствителността към инсулин. Но вярно е и обратното: инсулиновата резистентност води до качване на тегло. Тоест, говорим за един порочен кръг. Симптоми и диагностика на инсулинова резистентност Инсулиновата резистентност обикновено няма ясно проявена симптоматика. Много хора страдат от ИР години наред, без да подозират за това. При по-тежките случаи на инсулинова резистентност се наблюдават тъмни петна по кожата, обикновено около врата. Тези тъмни петна могат да се появят и по лактите, колената и подмишниците. Инсулиновата резистентност се диагностицира най-често чрез кръвни — при ниски нива на "добър" HDL холестерол, високи нива на триглицериди, високи нива на инсулин и пикочна киселина. Превенция и лечение на инсулинова резистентност Регулирането на стреса и загубата на излишните телесни мазнини подобряват чувствителността на инсулина. Стъпките, които помагат, за подобряването на състоянието са: Хранене: Бъдете внимателни с въглехидратите (не повече от 40-45% от калориите). Консумирайте предимно въглехидрати с нисък гликемичен индекс (повишават нивата на кръвна захар плавно). Набавяйте си адекватно количество белтъчини от висококачествени източници (телешко, пилешко, пуешко, суроватъчен протеин). Консумирайте мононенаситени мазнини (зехтин, ядки, авокадо). Яжте много зеленчуци (4-5 пъти дневно). Наблегнете на плодовете с нисък гликемичен индекс (череши, грейпфрут, кайсии и ябълки). Спрете тютюнопушенето. Тренировки: Високо интензивните тренировки подобряват чувствителността към инсулин. Стремете се към 40-45 минути интензивна физическа активност, 3 до 5 пъти в седмицата. Тренировките също така ще ви помогнат да редуцирате теглото си, да контролирате кръвната захар, кръвното налягане и холестерола. Суплементация: Приемайте коензим Q10 (90-120 мг дневно) и алфа-липоева киселина (100-400 мг дневно) — мощни антиоксиданти, подобряващи отговора на клетките към инсулин. Набавяйте си достатъчно магнезий — препоръчвам ви да избягвате хранителните добавки с магнезиев оксид, защото не се усвоява добре. Търсете магнезий под формата на магнезиев цитрат или глицинат. Хранете се правилно и здравословно, бъдете физически активни, но най-вече си изградете цялостна култура за здраве! Други статии, които е хубаво да прочетете:
1.1 1.2 1.3 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 3.1 3.2 3.3 3.4 4.1 5.1 5.2 5.3 6.1 7.1 8.1 8.2 9.1 10.1 10.2 10.3 11.1 11.2 11.3 12.1 13.1 14.1 14.2 14.3 15.1 15.2 16.1 17.1 17.2 18.1 19.1 19.2 20.1 20.2 21.1 22.1
Minodiab tablets contain the active ingredient glipizide, which is a type of medicine called a sulphonylurea. (NB: glipizide is also available without a brand name, ie as the generic medicine.) Glipizide is used to help control blood sugar levels in people with type 2 diabetes. People with type 2 diabetes (non-insulin dependent diabetes) have a deficiency of a hormone called insulin. Insulin is produced by the pancreas and is the main hormone responsible for controlling sugar levels in the blood. It normally makes the cells of the body remove excess sugar from the blood. In type 2 diabetes insulin is produced inefficiently in response to surges of blood sugar, eg following a meal. The cells of the body also become resistant to the action of insulin that is produced, which means that blood sugar levels can become too high. Glipizide works mainly by stimulating the cells in the pancreas that produce insulin. These cells are called beta cells. Glipizide causes the beta cells to produce more insulin. This helps to decrease the amount of sugar in the blood of people with type 2 diabetes. Glipizide also increases the uptake of sugar from the blood into muscle and fat cells and decreases the production of sugar by the liver. Glipizide is a first line option for treating type 2 diabetes in people who are not overweight, or who cannot take metformin. It is used when diet and exercise have failed to control blood sugar levels. It can also be used in combination with other antidiabetic medicines to provide better control of blood sugar. All these actions help to decrease the amount of sugar in the blood of people with type 2 diabetes. Minodiab tablets should normally be taken before breakfast or the first main meal of the day. This medicine should not be used if you are allergic to any of its ingredients. Please inform your doctor or pharmacist if you have previously experienced such an allergy. If you feel you have experienced an allergic reaction, stop using this medicine and inform your doctor or pharmacist immediately. Certain medicines should not be used during pregnancy or breastfeeding. However, other medicines may be safely used in pregnancy or breastfeeding providing the benefits to the mother outweigh the risks to the unborn baby. Always inform your doctor if you are pregnant or planning a pregnancy, before using any medicine. Medicines and their possible side effects can affect individual people in different ways. The following are some of the side effects that are known to be associated with this medicine. Just because a side effect is stated here, it does not mean that all people using this medicine will experience that or any side effect. The side effects listed above may not include all of the side effects reported by the medicine's manufacturer. For more information about any other possible risks associated with this medicine, please read the information provided with the medicine or consult your doctor or pharmacist. Many medicines can affect blood sugar levels. It is important to tell your doctor or pharmacist what medicines you are already taking, including those bought without a prescription and herbal medicines, before you start treatment with this medicine. Similarly, check with your doctor or pharmacist before taking any new medicines while taking this one, to ensure that the combination is safe. This medicine should not be used in combination with the anti-fungal miconazole. Miconazole can increase significantly the blood sugar lowering effect of glipizide. The following medicines may enhance the blood sugar lowering effect of this medicine and therefore increase the chance of your blood sugar falling too low (hypoglycaemia): Beta-blockers, eg propranolol (including eye drops containing beta-blockers) can mask some of the signs of low blood sugar, such as increased heart rate and tremor. They also prolong episodes of low blood sugar and impair recovery back to normal glucose levels. The warning symptoms of hypoglycaemia may also be masked by clonidine. The following medicines may increase blood glucose levels. If you start treatment with any of these your doctor may need to increase your dose of glipizide: Rifampicin may reduce the blood level of this medicine. If you are prescribed rifampicin, your dose of this medicine may need to be increased to control your blood sugar. This medicine may enhance the anti-blood-clotting effect of warfarin. Glipizide tablets are also available without a brand name, ie as the generic medicine.