http___fktt.tu-sofia.bg_history.php_1.xml
http___fktt.tu-sofia.bg_history.php_lang_EN.xml
1.1 2.1 3.1 4.1 5.1 6.1 7.1 8.1 8.2 9.1 9.2 10.1 11.1 11.2 12.1 13.1 13.2 13.3 14.1 15.1 16.1 16.2 17.1 18.1 19.1 20.1 21.1 21.2 22.1 23.1 24.1 25.1 25.2 26.1 27.1 28.1 29.1 29.2 30.1 31.1 31.2 32.1 33.1 33.2 33.3 34.1 34.2 35.1 35.2 36.1 36.2 37.1 37.2 38.1 39.1 39.2 40.1 41.1 41.2 42.1 42.2 43.1 43.2 44.1 44.2 45.1 45.2 45.3 46.1 46.2 47.1 47.2 48.1 48.2 49.1 49.2 50.1 51.1 51.2 52.1 52.2 52.3 53.1 53.2 54.1 54.2 54.3 55.1 56.1 56.2 57.1 57.2 57.3 58.1 58.2 59.1 59.2 60.1 61.1 62.1 63.1 63.2 64.1 64.2 65.1 65.2 66.1 66.2 67.1 67.2 68.1 68.2 69.1 69.2 70.1 71.1 71.2 71.3 72.1 73.1 74.1 74.2 75.1 75.2 76.1 76.2 77.1 78.1 78.2 78.3 79.1 79.2 80.1 80.2 81.1 81.2 82.1 83.1 84.1 84.2 85.1 85.2 85.3 86.1 86.2 87.1 88.1 89.1 90.1 91.1 91.2 92.1 92.2 93.1 94.1 95.1 96.1 97.1 97.2 98.1 99.1 100.1 101.1 102.1 102.2 103.1 104.1 104.2 105.1 105.2 106.1 106.2 106.3 107.1 108.1 108.2 109.1 109.2 110.1 110.2 111.1 111.2 112.1 112.2 113.1 114.1 115.1 115.2 116.1 117.1 118.1 119.1 120.1 121.1 121.2 122.1 122.2 122.3 123.1 123.2 123.3 124.1 125.1 126.1 127.1 127.2 128.1 128.2 129.1 130.1 130.2 131.1 132.1 133.1 134.1 135.1 136.1 137.1 138.1 138.2 139.1 139.2 140.1 141.1 142.1 143.1 144.1 145.1 146.1 147.1 148.1 148.2 149.1 150.1 151.1 152.1 152.2 153.1 153.2 154.1 155.1 155.2 156.1 156.2 156.3 157.1 158.1 158.2 159.1 160.1 160.2 161.1 162.1 163.1 164.1 165.1 166.1 166.2 167.1 168.1 169.1 170.1 170.2 171.1 172.1 173.1 174.1 175.1 176.1 176.2 177.1 178.1 179.1 180.1 180.2 181.1 181.2 182.1 182.2 183.1 183.2 184.1 185.1 186.1 187.1 188.1 190.1 191.1 192.1 193.1 194.1 194.2 195.1 196.1 197.1 197.2 198.1 199.1 200.1 200.2 201.1 202.1 202.2 203.1 204.1 205.1 205.2 206.1 207.1 208.1 209.1 210.1 211.1 211.2 212.1 213.1 214.1 214.2 215.1 216.1 216.2 217.1 218.1 218.2 219.1 220.1 220.2 221.1 222.1 223.1 223.2 224.1 225.1 226.1 227.1 227.2 228.1 228.2 228.3 229.1 230.1 231.1 232.1 233.1 234.1 234.2 235.1 236.1 237.1 237.2 238.1 238.2 239.1 240.1 241.1 242.1 243.1 243.2 244.1 245.1 246.1 246.2 246.3 246.4 246.5 247.1 248.1
Историята на факултета по Телекомуникации е изключително богата от съзидателния труд на много личности – ръководители, преподаватели, служители. Тук тя е описана бегло и схематично като са проследени само структурните промени на факултета и неговите катедри. НАЧАЛОТО Началото е положено в 1942 г., когато с Указ от 12.06.1941 г. в София се открива Държавното висше техническо училище с един факултет - Строително-архитектурен. През 1945 г. висшето училище е преименувано в Държавна политехника и се открива втори факултет – Машинно-технологичен. Новият факултет обучава студенти освен по машинно и по електроинженерство, включително по Слаботокова и радиоелектротехника. Така е именувана и една от 14-те катедри. Скоро след това катедрата е прекръстена на Високофреквентна и съобщителна техника. Първият ръководител на катедрата е проф. инж. Григор Узунов, назначен с Указ № 1 от 04.01.1946 г. и остава неин ръководител до 1952 г. От началото на 1946 г. започва летоброенето на първата слаботокова катедра в България. Катедрата е майка на още пет катедри, които сега са в основата на три факултета на днешния Техническия университет – София: ФТК, ФЕТТ и ФКСУ. ОБЩА КАТЕДРА „ВИСОКОФРЕКВЕНТНА И СЪОБЩИТЕЛНА ТЕХНИКА” Катедрата обучава по специалността Високофреквентна и съобщителна техника, наследник на която е днешната специалност Телекомуникации, макар тогава да не е използвано това понятие. По своя обхват и по своя профил катедрата съвпада със сегашния Факултет по телекомуникации (ФТК), поради което има всички основания да се счита негов родоначалник. Активна преподавателска дейност по слаботокова техника започва от есента на 1946 г., когато основателят й проф. Узунов започва да чете лекции по Високофреквентна техника, а по-късно и по Телефонна и телеграфна техника, Теория на слаботоковите мрежи и линии и Антени и разпространение на вълните. Първият випуск на специалността Високофреквентна и съобщителна техника е набран за учебната 1945/46 г. без конкурсен изпит. Отначало срокът на обучение на студентите по слаби токове е 5 години: 9 семестъра учебни занятия и един семестър преддипломен стаж и дипломна работа. Първият възпитаник на катедра Високофреквентна и съобщителна техника защитава дипломната си работа в края на 1949 г. и получава званието електроинженер-слаби токове. Това е инж. Йордан Боянов, впоследствие член на катедрата и професор. Вторият випуск вече е приет с конкурсен изпит. При третия випуск са въведени две специалности: Електроинженерство силни токове и Електроинженерство слаби токове. През 1946 г. в състава на катедрата се включва и ас. инж. Николай Бъчваров, който води упражнения по Високофреквентна и електроизмервателна техника, а две години по-късно - доц. инж. Кирил Кирков, който чете лекции по Конструкция на слаботокови апарати, Високофреквентна и електроизмервателна техника и Ултракъсовълнова техника. През 1948 г. ръководството на катедрата се поема от доц. инж. В началото на 1949/50 учебна година в катедрата постъпва доц. инж. Иван Попов по Технология на слаботоковата техника и Високофреквентни апарати и уредби. Преподаватели в катедрата по това време са инж. Йордан Попов по Планиране и строеж на слаботокови мрежи и линии, инж. Васил Халачев по Телефонна техника и Телеграфна техника, инж. Георги Савов по Конструиране и технология на радиоелектронната апаратура. Постъпват и инж. Венелин Янев като лектор по Радиоприемници, инж. Асен Маринов - по Електроакустика, и инж. Стефан Рабов - по Автоматична телефония и Сигнална техника. Началните години на катедрата са изпълнени с много трудности. Условията за преподавателска работа са тежки. Недостатъчни са лекционните зали. Катедрата не разполага с лаборатории. Отначало учебните занятия се провеждат в някои помещения на строителния техникум „Хр. Ботев” на бул. „Драган Цанков” № 2 и в сградата на Българското инженерно-архитектурно дружество (БИАД) на ул. „Раковски” № 108. Не са редки случаите, когато се изнасят лекции и в някои софийски киносалони. Липсват учебници и учебни помагала. Не съществуват условия за научноизследователска работа. Въпреки това оптимизмът на малкия преподавателски колектив и на неговите студенти е голям. И благодарение на този оптимизъм, на усърдието и таланта си, много от тях по-късно стават известни учени и професионалисти в слаботоковата техника. В началото на учебната 1949/50 г. на катедрата се предоставят 8 помещения във възстановената сграда на бившата Държавна печатница на ул. „19 февруари” № 1 (при Паметника на В. Левски): 3 - за кабинети, 4 - за лаборатории и едно - за работилница. Оттогава лекциите и лабораторните занятия се провеждат само в сградата на Държавната политехника. Колективът полага много усилия за обзавеждането на лабораториите. Голяма заслуга за това имат техникът Минко Минков и лаборантът Антон Драганов. Активно съдействат с изработката на макети за лабораторни упражнения и студентите от горните курсове. Постепенно материално-техническата база на катедрата и оборудването на нейните лаборатории се подобряват. Качеството на учебния процес се повишава. Създават се условия и за научноизследователската работа. КАТЕДРИТЕ ПО СЛАБОТОКОВА ТЕХНИКА СЕ РОЯТ През 1951 г. се променя структурата на Политехниката. Факултетите се размножават. Създават се 7 факултета, между които е Електротехническият факултет. Към него е отнесена и катедра Високофреквентна и съобщителна техника. От тази година в академичния състав на катедрата се включват и нейни възпитаници. Един от първите е инж. Христо Шинев, известен учен, преподавател и ръководител на различни равнища. Той постъпва като асистент по Теория на слаботоковите мрежи и линии и Антени и разпространение на вълните. След две години постъпва втори неин възпитаник - инж. Васил Златаров (впоследствие професор, ръководител на катедра Електронна техника), който тогава ръководи упражнения по Радиопредавателни устройства, Измервания в радиотехниката, Радиоприемни устройства и Нискочестотни усилватели. По това време в катедрата постъпват като асистенти - инж. Виктор Орлинов и инж. Начо Начев (впоследствие ръководител на катедра Силова електроника, дългогодишен ректор на ВМЕИ). Оттук нататък в преподавателския състав на катедрата се включват изключително възпитаници на самата катедра. В учебния план на специалността Слаботокова техника фигурират както радиотехнически дисциплини, така и дисциплини от областта на съобщителната техника. Наименованието на катедрата - Високофреквентна и съобщителна техника, отговаря напълно на нейното съдържание, но има две части. Постепенно двете области на слаботоковата техника се обособяват и през 1953 г. се разделят в самостоятелни катедри Радиотехника и Телеграфна и телефонна техника, която през следващата година е преименувана на Далекосъобщителна техника, а през 1973 г. на Съобщителна техника. През 1953 г. Държавната политехника се разделя на 4 самостоятелни висши учебни заведения: Машинно-електротехнически институт (МЕИ), наречен впоследствие Висш машинно-електротехнически институт (ВМЕИ), Инженерно-строителен институт (ИСИ, после - ВИАС), Химикотехнологически институт (ХТИ-ВХТИ) и Минно-геоложки институт (МГИ-ВМГИ). Машинно-електротехническият институт (от 1967 г. - ВМЕИ) остава в сградата на бившата Държавна политехника и продължава своята дейност с два факултета - Машиностроителен и Електротехнически. Двете катедри, вече разделени, са причислени административно към Електротехническия факултет. Общ ръководител остава доц. инж. Кирил Кирков. Едновременно с обособяването на двете катедри се създават и две слаботокови специалности - Радиотехника и Телефонна и телеграфна техника. Оттогава студентите по „слаби токове” се разпределят ежегодно към едната или другата специалност, след като завършат III курс. За ръководител на новата катедра Телефонна и телеграфна техника през 1953 г. е назначен доц. Васил В състава на катедрата са ст. ас. инж. Стефан Рабов, инж. Богдан Николов и инж. Петър Дановски. През месец юли 1960 г. се открива трети факултет към МЕИ - Факултет по транспорта и съобщенията чрез прегрупиране на съществуващи катедри от Електротехническия и Машинно-технологическия факултети. Катедрите Радиотехника и Далекосъобщителна техника стават звена към Факултета по транспорта и съобщенията. В началото на учебната 1961/62 г. от катедра Радиотехника се отделя и обособява като самостоятелна катедра Полупроводникова и промишлена електроника (по-късно преименувана в катедра Електроника, понастоящем - Електронна техника), която води обучението по едноименната специалност. Към нея преминават доц. инж. Борис Боровски, ст. преп. инж. Начо Начев, ст. ас. инж. Васил Златаров, ас. Георги Кръстев. Ръководител на новосъздадената катедра става доц. инж. Йордан Боянов. ФАКУЛТЕТЪТ ПО РАДИОЕЛЕКТРОНИКА През тези години предимно екстензивното развитие на икономиката и обществото у нас минава през тясна специализация. Това се отнася и за промишлеността, и за науката, и за висшето образование. Откриват се нови институти и факултети. Повишените потребности от специалисти и увеличеният брой на студентите изменя структурата на МЕИ. През 1963 г. се откриват два нови факултета - Енергомашиностроителен факултет и Факултет по радиоелектроника (ФРЕ). Както катедра Радиотехника става основата за изграждане на ФРЕ, така по-късно и самият факултет става родоначалник на появилия се по-късно Факултет по комуникационна техника и технологии и сегашния Факултет по телекомуникации. Негови първични звена са катедрите Радиотехника, Далекосъобщителна техника, новосъздадените катедри Полупроводникова и промишлена електроника и Изчислителна техника, а също и общите катедри Математика, Физика и Химия. През същата 1963 г. ФРЕ, заедно с всички свои катедри, е преместен в кв. Дървеница. Настанен е в сегашния блок 1 на Техническия университет, където от учебната 1963/64 г. до днес в същите помещения се провеждат учебните занятия на ФТК. Първият декан на Факултета по радиоелектроника е проф. дтн Йордан Боянов (1962-1963), а през следващите мандати – проф. дтн Христо Шинев (1963-1970), проф. дтн Богдан Николов (1970-1976), проф. дтн Христо Христов (1976-1983) и проф. д-р Георги Ненов (1983-1986). Изискванията за по-тясна специализация в нашата страна по това време налагат разработването на нов учебен план за специалностите на факултета, който влиза в сила в началото на учебната 1964/65 г. Специалността Радиотехника се разделя на 3 специализации: Радио- и телевизионна техника, Радиолокация и радионавигация и Звукотехника, а Далекосъобщителна техника - на Съобщителна техника и Автоматика и телемеханика на жп транспорт, които за известен период от време са самостоятелни специалности. Ръководител на специалността Автоматика и телемеханика на жп транспорт е проф. д-р Петър Дановски. По-късно, през 1969 г. се създава и специалност Технология на радиоелектронна апаратура, електронни елементи и интегрални схеми, създател и ръководител на която е проф. Георги Савов. От нея завършват три випуска. През 1974 г. специалността се преобразува в профил Технология на радиоелектронната и съобщителна апаратура към специалност Далекосъобщителна техника. Наследник на този профил е катедра Технология на електронното производство, която днес е Технологии и мениджмънт на комуникационни системи. Реформата във висшето образование в България през 70-те години налага изработването на нов учебен план, който влиза в сила от учебната Срокът на обучение на студентите се намалява на 4,5 години. През началните и следващите години катедрите на Факултета се ръководят както следва: - Радиотехника (сега Радиокомуникации и видеотехнологии) – проф. инж. Григор Узунов (1946-1952) доц. инж. Кирил Кирков (1952-1965), проф. дтн Христо Шинев (1965-1984), проф. д-р Георги Ненов (1984-1989), доц. д-р Никола Додов (1989–1995 и от 1999-2006), проф. д-р Добри Добрев (1995-1999, 2006-2008) и доц. д-р Илия Илиев (от 2008 до днес); - Съобщителна техника (сега Комуникационни мрежи) - проф. инж. Васил Халачев (1953-1966), проф. дтн Богдан Николов (1966-1984), проф. дтн Христо Христов (1984-1989), доц. д-р Борис Цанков (1989-1993), проф. д-р Георги Стоянов (1993-2007) и доц. д-р Сеферин Мирчев (от 2007 до днес); - Технология на електронното производство (сега – Технологии и мениджмънт на комуникационни системи) доц. д-р Ангел Ангелов (1988-1997), доц. д-р Лидия Йорданова (1997-2004), доц. д-р Румен Пранчов (2004-2005), доц. Анелия Досева (от 2005 до днес). През 1983 г. се извършва нова реформа на висшето образование в България. Въвеждат се професионални направления и степенна структура, включително т.н. Трета степен на обучение. Срокът на обучение отново се увеличава с един семестър. От същата година специалност Радиотехника се преименува на Радио- и телевизионна техника. Специалност Далекосъобщителна техника се преименува в Съобщителна и осигурителна техника и системи. Факултетът е отнесен към професионалното направление Електроника и автоматика. ФАКУЛТЕТ ПО КОМУНИКАЦИОННА ТЕХНИКА И ТЕХНОЛОГИИ ФРЕ се разделя на два факултета: Факултет по комуникационна техника и технологии (ФКТТ) и Факултет по електронна техника и технологии (ФЕТТ). По-късно от последния се отделя и Факултетът по компютърни системи и управление В състава на ФКТТ влизат катедра Радиотехника, катедра Съобщителна техника, катедра Физика (прераснала от 1989 г. в самостоятелен Институт по приложна физика) и новосъздадената през 1988 г. катедра Технология на електронното производство (ТЕП). Първият декан на ФКТТ е доц. д-р Ангел Ангелов (1987-1991). Следващите декани са доц. д-р Емил Алтимирски (1991-2000, 2004-2007), проф. д-р Румен Арнаудов (2000-2004) и доц. д-р Владимир Пулков (от 2007 до сега - вече ФТК). През 1995 г. ВМЕИ се преименува в Технически университет - София, в структурата на който са включени 10 основни факултета, в това число ФКТТ. При тези условия се наложи нова стратегия на висшето образование и в частност, обучението по телекомуникации. Необходим беше отказ от тясно специализирана подготовка на младите инженери, готвени преди това по държавна поръчка за конкретно предварително известно работно място. По време на първите декански мандати (1991-2000), в унисон с новите образователно-квалификационни степени, специалността - една от първите в университета - бе преобразувана в широкопрофилна. Тогава тя обединява съществуващите три специализации „Радиокомуникационна техника”, „Телекомуникационна техника” и „Технология на електронното производство” и беше наименувана на „Комуникационна техника и технологии”. Въвеждат се трите образователно-квалификационни степени: бакалавър (с обучение 4 г.), магистър (1,5 г.) и образователната и научна степен доктор (3 г.). Разработват се и се приемат учебните планове и програми за трите образователно-квалификационни степени. В първата половина на следването си студентите изучават предимно фундаментални и общоинженерни дисциплини, благодарение на което бакалавърската степен позволява широка хоризонтална мобилност на студента и младия специалист. Студентите от специалността изучават общи дисциплини през първите 5 семестъра, след което се разпределят в трите специализации. Обучението им по-нататък продължава предимно със специални и специализиращи дисциплини и приключва с изработване и защита на дипломна работа в последния семестър. Изградените по този начин специализации дават на завършващите много по-големи шансове за намиране на работа в голям брой сродни области. Същевременно предоставят и възможности за по-тясна специализация, като в последните семестри се предлагат голям брой изборни дисциплини. По инициатива на проф. д-р Румен Арнаудов се създава Научно-техническо общество Комуникационно инженерство и образование. В тази организация участват наши и чуждестранни фирми и браншови организации от професионалната област. Започва успешно своята дейност Международната научна конференция Информационни, комуникационни и енергийни системи и технологии (ICEST), организирана от факултета c участието на Техническия факултет в гр. Битоля и Факултета по електронно инженерство в гр. Ниш. Ежегодно се утвърждава едноседмичен празник на факултета с участието на фирми от комуникационния бизнес, които спонсорират факултета и предоставят скъпа техника и оборудване за много нови лаборатории. Студентите навлизат във фирмите и професионалната практика за провеждане на стажове и се конкурират за стипендии, които бизнесът предоставя на факултета. Факултетът изминава нов път в своето утвърждаване като научно и професионално средище на комуникациите в България. Специалността получава акредитация с най-висока оценка от Националната агенция за оценка и акредитация (НАОА). ФАКУЛТЕТ ПО ТЕЛЕКОМУНИКАЦИИ От началото на 2008 г. Факултетът по комуникационна техника и технологии се преименува на Факултет по телекомуникации (ФТК). В състава на ФТК влизат катедра Радиокомуникации и видеотехнологии (бивша Радиотехника), катедра Комуникационни мрежи (бивша Съобщителна техника) и катедра Технологии и мениджмънт на комуникационни системи (бивша Технология на електронното производство). Промените в имената на факултета и катедрите са свързани със същественото обновяване на съдържанието на водените учебни курсове. Това е основанието и за преименуването на специалността Комуникационна техника и технологии на Телекомуникации. От 2007 г. до 2015 г. декан на ФТК е проф. д-р Владимир Пулков. Завоюваните позиции на ФТК като водещ в областта на висшето обучение по телекомуникации в България се съхраняват и развиват. През тези години цялостно се обновяват и обзавеждат по-голяма част от лабораториите, преразглеждат се и се актуализират учебния процес и факултетната нормативна база. Факултетният учебно-методичен съвет с участието на всички преподаватели, асистенти и докторанти, последователно разработва и преустройва отделните елементи на обучението: учебните планове, методични указания за учебните дисциплини, методите за оценяване на студентите, дипломното проектиране, практическото обучение, електронното съпровождане на учебния процес и др. Новите методи и изисквания се въвеждат с решения на Факултетния съвет. За годините на своята история факултетът е дал инженерна квалификация на над 10 000 българи, на повече от 500 чуждестранни граждани и няколко стотици защитили докторанти. Обновено на 09.11.2015 г.
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 4.1 4.2 5.1 6.1 7.1 7.2 7.3 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 8.6 8.7 8.8 8.9 8.10 8.11 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 9.6 9.7 10.1 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 11.7 11.8 11.9 11.10 12.1 12.2 12.3 13.1 14.1 14.2 14.3 14.4 14.5 14.6 15.1 15.2 16.1 17.1 18.1 18.2 18.3 18.4 18.5 19.1 19.2 20.1 20.2 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5 22.1 22.2 22.3 22.4 22.5 22.6 22.7 22.8 23.1 24.1 24.2 24.3 25.1 25.2 25.3 25.4 26.1 27.1 27.2 27.3 27.4 27.5 27.6 28.1 29.1 29.2 30.1 31.1 31.2 32.1 33.1 33.2 33.3 33.4 33.5 33.6 33.7 33.8 33.9 33.10 33.11 34.1 34.2 34.3 34.4 34.5 34.6 34.7 35.1 36.1 36.2 36.3 37.1 37.2 37.3 37.4 37.5 38.1 38.2
The history of the Faculty of Telecommunications is extremely rich due to the creative work of many individuals - managers, lecturers and employees. THE BEGINNING The beginning was set in 1942, when by the Governmental Decree of 12.06.1941, in Sofia was created the National Higher School of Technology with one faculty - Construction and Architecture. In 1945 the school was renamed State Polytechnic and a second faculty was launched - Mechanical and Manufacturing Engineering. In the new faculty were taught not only mechanical and electrical engineering subjects but also Low Voltage and Radio Electrotechnics. In the 1946 begins the chronology of the first Low Voltage Department in Bulgaria. The department is the originator of five departments, which are today the heart of three of the faculties of the Technical University – Sofia: Faculty of Telecommunications, Faculty of Electronic Engineering and Technologies and the Faculty of Computer Systems and Control. DEPARTMENT OF RADIO FREQUENCY AND COMMUNICATION TECHNOLOGY Active teaching in Low Voltage Technology started in the autumn of 1946 when its founder, Professor Uzunov started giving lectures on Radio Frequency Techniques, Telephone and Telegraph Equipment, Theory of low voltage networks and antennas and Radio-wave Propagation. Initially, the training period for students in the specialty Low Voltage Electrotechnics was 5 years: 9 semesters of classes and one semester internship and diploma preparation. The first graduate of the Department of High Frequency and Communication Technology defended his thesis at the end of 1949 and received the title electrical engineer in Low Voltage Electrotechnics. This was Yordan Boyanov, who later became a member of the department and professor. The early years of the department were full of difficulties. The conditions for teaching were difficult. The number of the lecture halls was insufficient. The department did not have any laboratories. In the beginning, classes were held in the quarters of the building “Hr. Botev” school at "Dragan Tsankov" ¹ 2 and the building of Bulgarian Engineering and Architectural Company at "Rakovski" ¹ 108. Often some of the lectures were taught in the halls of cinemas in Sofia. There were no textbooks. Conditions for research did not exist. However, the small teaching staff and its students were optimistic. And thanks to this optimism and their talent, many of them later became well-known scientists and professionals in electronic equipment. At the beginning of the academic year 1949/50, eight teaching halls were given to the Department in the restored building of the former State Printing House on “February 19” ¹ 1 (at the monument of Vasil Levski): 3 – for offices, 4 - for laboratories and one - for a workshop. Since then the lectures and the laboratory exercises were conducted only at the State Polytechnic. The team made great efforts to furnish the laboratories. The students of the higher courses actively assisted with the development of the laboratory exercises. Gradually the facilities of the department and the equipment of its laboratories began to improve. The quality of education increased. Conditions for research were created. THE DEPARTMENTS OF LOW VOLTAGE TECHNOLOGY FLOURISH In 1951, the structure of the State Polytechnic changes. The departments began to proliferate. Seven new faculties were created; among them was the faculty of Electrical Engineering. The Department of High Frequency and Communication Technology was part of this faculty. From this year graduate students were included in the academic staff of the department. One of the first was Prof. Hristo Shinev known scientist, professor and head of different research teams. He joined as an assistant in the Theory of Low Voltage Networks and Antennas and Radio-wave Propagation. Two years later, second graduate student joined the department - Prof. Vasil Zlatarov (subsequently Professor, Head of the Department of Electronic Engineering), who taught the laboratory work in Radio-Transmitting Devices, Measurements in Radio Techniques, Radio-Receiving Devices and Low Frequency Amplifiers. At that time two assistants – engineers Victor Orlinov and Nacho Nachev (subsequently head of the Department of Power Electronics, and longtime rector of the Technical University) joined the department. Hence other graduates of the Department formed the academic staff of the department. In the curriculum of the specialty of Low Voltage Radio Equipment different subjects in the field of communications technology appeared. The name of the department - Radio Frequency and Communication Technology, fully complied with its content, but there were two scientific fields. Gradually the two areas of Low Voltage Equipment were separated and in 1953 split into separate departments – Radio Technique and Telegraph and Telephone Equipment, which the next year was renamed Telecommunications equipment, and in 1973 - Communication Technique. In 1953 the State Polytechnic was divided into 4 separate colleges: Mechanical and Electrical Institute, subsequently named Higher Mechanical and Electrical Institute (Technical University), Civil Engineering Institute, Institute of Chemical Technology, and Mining and Geology Institute. The Mechanical and Electrical Institute (from 1967 - Technical University) remained in the building of the former State Polytechnic and continued its activity with two faculties - Mechanical and Electrical. The two departments already separated, are assigned administratively to the faculty of Electrical Engineering. Simultaneously with the establishment of the two departments two majors were created in the field of Low Voltage Technique – Radio Technique and Telephone and Telegraph Equipment. Assoc. Prof. Vassil Halachev (1953-1966) was appointed Head of the new Department of Telephone and Telegraph Equipment in 1953. As members of the department joined senior assistant Stefan Rabov, engineer Bogdan Nikolov and engineer Petar Danovski. In July 1960 a third faculty of the Technical University was created – the Faculty of Transport and Communications, by consolidating the existing departments of Electrical and Mechanical faculties. The departments of Radio Techniques and Telecommunications Equipment became units of the Faculty of Transport and Communications. At the beginning of academic year 1961/62, the Department of Radio Technique is separated and established as a separate department of Semiconductor and Industrial Electronics (later renamed the Department of Electronics, currently - Electronic Engineering). FACULTY OF RADIO ELECTRONICS During these years, due to the development of the economy and society in our country went through a process of specialization. This applies to the industry, science and the higher education. New institutes and faculties were created. The increased demand for specialists and a greater number of students changed the structure of the Mechanical and Electrical Institute. In 1963, two new faculties were founded – the Faculty of Power Engineering and Power Machines and Faculty of Radio Electronics. The Department of Radio Technique became the basis for building the Faculty of Radio Electronics and later the faculty became the originator of the Faculty of Communication and Communication Technologies and the current Faculty of Telecommunications. Its primary scientific units were the Departments of Radio Technique and Telecommunications Equipment and the newly created departments of Semiconductor and Industrial Electronics and Computing, and also the departments of Mathematics, Physics and Chemistry. In the same year 1963, Faculty of Radio Technique together with all its departments was moved to the Darvenica district. The faculty was accommodated in the current Building 1 of the Technical University, where from the academic year 1963/64 onwards are held the classes of the Faculty of Telecommunications. The first Dean of the Faculty of Radio Electronics was Prof. DSc. Yordan Boyanov (1962-1963) and in the following mandates - Prof. DSc. Hristo Shinev (1963-1970), Prof. DSc. Bogdan Nikolov (1970-1976), Prof. DSc. Hristo Hristov (1976-1983) and Prof. Ph.D. Georgi Nenov (1983-1986). The requirements for specialization in our country at that time lead to the development of a new curriculum for the Faculty, which came into force at the beginning of the academic year 1964/65. The specialty Radio Technique was divided into three majors: Radio and Television Technology, Radar and Radio Navigation and Audio Technique, and the specialty Telecommunications Technology - to Communication Technology and Automation and Telemetry of Railway Transport, which for some time were separate specialties. Head of the specialty Automation and Telemetry of Railway Transport was Prof. Ph.D. Peter Danovski. Later, in 1969 the specialty Technology of Electronic Equipment, electronic components and integrated circuits was created, its founder and head of department became Prof. Georgi Savov. In 1974 the subject was transformed into Technology of Radio Electronic and Communication Equipment of the specialty Telecommunications Technology. Successor to this unit is the Department of Technology of Electronics Manufacturing, which today is the specialty Technology and Management of Communication Systems. The higher education reform in Bulgaria in seventies required the development of new curriculum, which took effect in the academic year 1973/74. The period of training of students is reduced to 4,5 years. From the beginning and the following years, the departments of the Faculty are managed as follows: - Radio Techniques (now Radio Communications and Video Technologies) - Prof. Ing. Grigor Uzunov (1946-1952), associate Prof. Cyril Kirkov (1952-1965), Prof. DSc. Hristo Shinev (1965-1984), Prof. Ph.D. Georgi Nenov (1984-1989), associate Prof. Nicolas Dodov (1989-1995 and 1999-2006), Prof. Ph.D. Dobri Dobrev (1995-1999, 2006-2008) and associate Prof. Ilia Iliev (since 2008); - Communications Technologies (now Communication Networks) - Prof. ing. Vasil Halachev (1953-1966), Prof. DSc. Bogdan Nikolov (1966-1984), Prof. DSc. Hristo Hristov (1984-1989), associate Prof. Boris Tsankov (1989-1993), Prof. Ph.D. Georgi Stoyanov (1993-2007) and associate Prof. Seferin Mirchev (since 2007); - Technology of Electronics Manufacturing (Now - Technology and Management of Communication Systems) - and associate Prof. Angel Angelov (1988-1997), and associate Prof. Lydia Yordanova (1997-2004), and associate Prof. Rumen Pranchov (2004 -2005), and associate Prof. Anelia Doseva (since 2005). In 1983 a reform of the higher education in Bulgaria took place. Arrangements were made in the professional fields and a new degree structure was introduced including the so called third level of education. The training period again increased by one semester. From that year on the department was renamed from Radio Technique to Radio Technique and Television Technology. The department of Telecommunications technologies was renamed to Communication and Security technologies and systems. The faculty has been referred to the professional field of Electronics and Automation. FACULTY OF COMMUNICATION AND COMMUNICATION TECHNOLOGIES Since 1987, the Faculty of Radio Electronics is divided into two faculties: Faculty of Communication and Communication Technologies and Faculty of Electronic Engineering and Technology. Later, from the latter the Faculty of of Computer Systems and Control separated. The Faculty of Telecommunications Technologies included the Department of Telecommunications Technologies, Department of Physics (since 1989 evolved into an independent Institute of Applied Physics) and in 1988 the newly created Department of Electronic Manufacturing. The first dean of Faculty of Communication and Communication Technologies was associate Prof. Angel Angelov (1987-1991). Subsequently deans were associate Prof. Emil Altimirski (1991-2000, 2004-2007), Prof. Ph.D. Rumen Arnaudov (2000-2004) and associate Prof. Vladimir Pulkov (since 2007). In 1995, the Higher Institute of Electrical and Mechanical Engineering was renamed the Technical University - Sofia, the structure of which includes 10 major faculties including Faculty of Telecommunications Technologies. Under these conditions a new strategy was needed for the higher education and in particular for the training in Telecommunications. A waiver of specialized training of young engineers was necessary; the curriculum was previously made under state order to advance a particular job. During the first period (1991-2000), in line with the new educational degrees, the specialty - one of the first in the university - was transformed into a wide profile specialty. At that time it combined the three existing departments - Radio Communication Technology, Telecommunication Technology and Technology of Electronics Manufacturing and was renamed the "Communications Technologies." Three educational degrees were introduced: Bachelor (4 years), Master (1,5 years) and Doctor (3 years). Curricula for the three degrees were developed and adopted. In the first half of the educational period the students study mainly fundamental and general engineering subjects, thanks to which the bachelor's degree allows a wide mobility of students and young specialists. Students are taught general subjects in the first 5 semesters and then they are divided into three specialties. Their training continues mainly with specialized engineering courses and ends with preparing and defending a diploma thesis in the last semester. Constructed in this way the specializations give graduates a better chance of finding work in many related areas. At the same time they provide opportunities for greater specialization, as during the last semesters a large number of elective courses are offered to the students. Thanks to the initiative of Prof. Ph.D. Rumen Arnaudov, the Science and Communication Engineering Technical Society was created. Members of this organization are national and foreign companies and branch organizations from the professional field. The International Conference of Information, Communication and Energy Systems and Technologies (ICEST) successfully started its activities, organized by the Faculty with the involvement of the Technical Faculty in Bitola and the Faculty of Electronic Engineering in Nis. Annually days of the faculty are celebrated with the participation of companies from the communications business – partners of the Faculty. The students compete for scholarships, provided by the business to the Faculty. Currently the faculty travels is recognized as a scientific and professional center of the communications in Bulgaria. The specialty received an accreditation with the highest rating by the National Assessment and Accreditation Agency. THE FACULTY OF TELECOMMUNICATIONS Since the beginning of 2008, the Faculty of Communication and Communication Technologies was renamed as Faculty of Telecommunications. The structure of the Faculty of Telecommunications includes the Department of Radio communications and Video Technologies (formerly Radio Technique), the Department of Communication Networks (formerly Communications Technologies) and the Department of Technology and Management of Communication Systems (formerly Technology of Electronics Manufacturing). The change in the names of the faculty and the departments was associated with substantial renovation of the content of the curriculum of the courses. From 2007 to 2015 Dean of the Faculty of Telecommunications is Prof. Vladimir Poulkov. The positions of the faculty as leader in the field of telecommunication engineering higher education In Bulgaria were kept and the faculty continued his successful development. During these years the majority of labs were renovated and the teaching methodologies reviewed and updated. The faculty educational-methodical council with the participation of all teachers, assistants and graduate students consistently developed and reconstructed the elements of teaching and courses: curriculum, methodical approach, methods for assessing students, diploma thesis work, practical training, e-support of the educational process and others. The new methods and requirements were introduced with the approval of the Faculty Council. For the many years of its history more than 10 000 Bulgarian students and more than 500 foreign students have graduated the faculty. Several hundred Ph.D. students have successfully defended their PhD thesis.