http___fizioterapevt-bg.com_useful_96-kineziterapiya-sled-operatziya-na-predna-krastna-vrazka.html_1.xml
http___physicaltherapistnearyou.net_service_acl-tear_.xml
1.1 1.2 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 3.2 3.3 4.1 4.2 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1
В тази статия бих искал да обърнем внимание на на приложението на кинезитерапия след операция по повод скъсване на предна кръстна връзка (ACL - anterior cruciate ligament) в коляното. Преди това бихме искали да предоставим малко повече информация за анатомията на колянната става. Колянната става се състои от бедрена кост (фемур, femur), голямопищялна кост (тибия, tibia) и капачка(патела, patella). Между бедрената кост и голямопищялната кост се намират две хрущялни пластини наричани менискуси. Тяхната роля е да абсорбират натоварването между двете кости и предпазват ставния хрущял. Те също така подобряват стабилността в ставата чрез подобряване конгруентността между бедрената кост и голямопищялната кост. Предната кръстна връзка е една четирите важни връзки, лигаменти в колянната става. Тя свързва тибията и фемура. Основната функция на връзката е да осигурява стабилност като не допуска преместването, транслацията на тибията напред спрямо фемура, както и контрол на ротационните движения на тибията спрямо фемура. Важно от анатомична и биомеханична гледна точка е наличието на рецептори в самата връзка, които дават информация на мозъка на човек за положението на структурите на колянната става. Съответно когато тези рецептори се активират, се подава информация на главния мозък, който от своя страна активира мускули в областта за осигуряване на стабилност в колянната става. Механизмите на травма са основно 2 вида. При единия (Фиг. 1) се касае за появата на ножични (и/или ротационни) сили, които увреждат, скъсват колянната връзка. Например при тичане, когато рязко се намали скоростта на тичнето и в същото време се промени рязко посоката на бягане или при директен удар, който да провокира подобни ножични сили, при спортове като футбол, ръгби и др. Вторият механизъм (Фиг. 2) е при хиперекстензия (разгъване над нормалните обеми) на колянната става. Например при приземяване от скок или при допълнителна сила приложена отпред на хиперекстензирано коляно – например удар. Фиг. 1 Механизъм на увреда на предна кръстна връзка Фиг. 2 Механизъм на увреда на предна кръстна връзка при хиперекстензия Телефон за контакти: 0887544955 Христо Димитров, Доктор по кинезитерапия Втора част от статията може да прочетете ТУК Трета част на статията можете да видите ТУК
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 2.1 3.1 3.2 3.3 3.4 4.1 4.2 5.1 5.2 6.1 6.2 6.3 7.1 8.1 9.1 9.2 10.1 11.1 12.1 12.2 12.3 12.4 13.1 13.2 13.3
A torn anterior cruciate ligament (ACL) is a second- or third-degree sprain of the ACL. The ACL arises from the front of the medial femoral condyle and passes through the middle of the knee to attach between the bony outcroppings (called the tibia spine) that are located between the tibia plateaus. It is a small structure, less than 1½ inches long and ½ inch wide. The anterior cruciate ligament is vital in preventing the thighbone (femur) from sliding backward on the tibia (or, from the other point of view, the tibia sliding forward under the femur). The ACL also stabilizes the knee from rotating, the motion that occurs when the foot is planted and the leg pivots. Without a normal ACL, the knee becomes unstable and can buckle, especially when the leg is planted and attempts are made to stop or turn quickly. ost anterior cruciate ligament injuries occur due to injury, usually in a sport or fitness activity. The ligament gets stretched or tears when the foot is firmly planted and the knee locks and twists or pivots at the same time. This commonly occurs in basketball, football, soccer, and gymnastics, where a sudden change in direction stresses and damages the ligament. These injuries are usually noncontact, occur at low speed, and occur as the body is decelerating. ACL injuries may also occur when the tibia is pushed forward in relation to the femur. This is the mechanism of injury that occurs because of a fall when skiing, from a direct blow to the front of the knee (such as in football) when the foot is planted on the ground, or in a car accident. Women are more prone to ACL injuries than men. Women have slightly different anatomy that may put them at higher risk for ACL injuries: With an acute injury, the patient often describes that they heard a loud pop and then developed intense pain in the knee. The pain makes walking or weight-bearing very difficult. The knee joint will begin to swell within a few hours because of bleeding within the joint, making it difficult to straighten the knee. If left untreated, the knee will feel unstable and the patient may complain of recurrent pain and swelling and giving way, especially when walking on uneven ground or climbing up or down steps. Televised sporting events have allowed the general public to watch how knee injuries occur, often repeatedly in slow-motion replay. The diagnosis of an ACL injury begins with the care provider taking a history of how the injury occurred. Often the patient can describe in detail their body and leg position and the sequence of events just before, during, and after the injury as well as the angle of any impact. Physical examination of the knee usually follows a relatively standard pattern. It may be difficult to examine some patients when muscle strength or spasm can hide an injured ACL because of the knee stabilization that they can provide. Plain X-rays of the knee may be done looking for broken bones. Other injuries that may mimic a torn ACL include fractures of the tibial plateau or tibial spines, where the ACL attaches. This second situation is often seen in children with knee injuries, where the ligament fibers are stronger than the bones to which they are attached. In patients with an ACL tear, the X-rays are often normal. Magnetic resonance imaging (MRI) has become the test of choice to image the knee looking for ligament injury. In addition to defining the injury, it can help the orthopedic surgeon help decide the best treatment options. However, MRI does not replace physical examination and many knee injuries do not require an MRI to confirm the diagnosis.