http___fractalenlightenment.com_de_24569_spirituality_the-wisdom-of-uncertainty.xml
http___fractalenlightenment.com_hr_24569_spirituality_the-wisdom-of-uncertainty_1.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 4.1 4.2 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 7.3 8.1 8.2 9.1 9.2 9.3 9.4 10.1 10.2 11.1 11.2 11.3 11.4 12.1 12.2 13.1 13.2 14.1 15.1 15.2 15.3 16.1 17.1 18.1 18.2 19.1
Die Weisheit der Unsicherheit "Der Mensch kann absolute Sicherheit sehnen; sie können, um sie danach streben; sie vorgeben kann, als Unterstützer von einigen Religionen tun, um es erreicht haben. Aber die Geschichte der Wissenschaft- bei weitem die erfolgreichsten Anspruch auf Wissen zugänglich für Menschen – lehrt, dass die meisten, die wir hoffen kann, ist sukzessive Verbesserung in unserem Verständnis, aus unseren Fehlern lernen, eine asymptotische Annäherung an das Universum, but with the proviso that absolute certainty will always elude us.” ~ Carl Sagan The ability to question things can be an art form. Healthy skepticism is a boon in a world that bombards us with so much information. It teaches us self-astonishment, where instead of trying to possess Truth we are possessed by it. “Asking the proper question is the central action of transformation,” writes Clarissa Pinkola Estes. “The key question causes germination of consciousness. Questions are the keys that cause the secret doors of the psyche to swing open.” When we think we have all the answers, we become stuck in our “knowledge,” which is a safe and comfortable place for our egos, but a lousy place for individuation. Let us instead take the road less traveled by digging up the road most traveled and planting seeds there. Lassen Sie sich zu zweifeln. Let yourself break. Become a prism where all the shattered places can shine light onto the shadow, transforming it into a resurrected beacon of hope. There is insecurity there, but there is also wisdom. Wie Thomas Merton schrieb, "In einer Welt der Spannung und der Zusammenbruch, ist es erforderlich, dass diejenigen, die ihr Innenleben zu integrieren suchen, nicht durch die Vermeidung von Angst und von den Problemen wegzulaufen sein, but by facing them in their naked reality and in their ordinariness.” We must ask ourselves, are the walls of my comfort zone elastic and pliant or rigid and dogmatic. Are the lines I’ve drawn in the sand of my soul flexible and open-minded or inflexible and close-minded? Are the “answers” I’ve found open to questioning, or are they closed to myopic regurgitation? Those who live “examined lives” understand that humans fail, und andernfalls bedeutet, dass manchmal ändern müssen wir. If we need someone else to guide us through that change, like a therapist, a coach, or a spiritual adviser, that’s fine. But being mindful of our insecurities and doubts helps remind us to embrace change and to discover the courage it takes to adapt and overcome. Like Chuang Tzu wrote: “The perfect man employs his mind as a mirror; it grasps nothing; it refuses nothing; it receives, but does not keep.” The highest wisdom lies in this type of counter-intuitive detachment, in accepting that there is no permanence, and then being proactive about what it means to be an impermanent entity adapting to an impermanent reality. Verstehen: Most things exist along a roller-coaster ride of degrees. Human definitions are not as black and white as we’d like them to be. They’re ambiguously gray and often imprecise. The borders around an idea are mostly an illusion, durchlässig ist und sich ständig verändernden; more like horizons than boundaries. Demanding that the universe adhere to our definitions is one of our greatest human fallacies. It’s as if we’re asking the universe to stand still so that we can be certain about our ideas in order to justify our definitions. Aber das Universum ist nicht für unseren Erwartungen. Wie David McRaney schrieb, “You can’t improve the things you love if you never allow them to be imperfect.” On a long enough timeline of questioning reality, the attachment we feel toward the groups to which we belong, the ideas to which we cling, and the institutions to which we pledge ourselves, drops to zero. But it is in this zero-point, this singularity of self, where wisdom and acumen are most abundant. Letzten Endes, by embracing the vicissitudes of life, we leave ourselves open to further realizing our potential for obtaining truth. The wisdom of uncertainty is precisely the openness to further question certainty itself, thereby coming up with ever-new, ever-evolving “Truth.” Like the great Rollo May said, “We must be fully committed, but we must also be aware at the same time that we might possibly be wrong. Our commitment to an idea is healthiest when it is not without doubt, but in spite of doubt.” Kommentare The value of truth is relative to the practicality of its application, in due measure of compassionate consideration and functional efficiency. Living as subject to any knowledge, even truth, is not something I’d advise, knowledge stands as conceptual of design, and in the Nihilistic sense concepts have no inherent value. However natural values exist beyond concept, but the difficulty in realising those values lay in the fact that all understanding of nature that we acquire, by definition is a conceptual translation of that reality. When you observe you do not have to know anything, you can just communicate those observances to the best of your linguistic capabilities, das ist, was ich tun,; it isn’t a case of abandoning acquired knowledge but rather not being subject to it, not having it define you, that it is a tool at your disposal not you at its. And talk of a distinction between a human and the universe is to create an illusory line in itself; yes we can constitute what is of our body and what is not, but that doesn’t stand as separate from the universe in that definition Certainty comes from appropriately compassionate intent; even when you are wrong with such a cause, guilt has no hold. But more growth comes from being wrong than being right; when you are right all the time you risk ideological stagnation, but being wrong stands to hone your logic and renew your humility, two of the greatest virtues we can ever hope to embrace. “KNOWING COMES FROM NOT KNOWING.”
1.1 2.1 2.2 2.3 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 4.1 4.2 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 7.3 8.1 8.2 9.1 9.2 9.3 9.4 10.1 10.2 11.1 11.2 11.3 12.1 12.2 13.1 13.2 14.1 15.1 15.2 15.3 16.1 17.1 18.1 18.2 19.1
Mudrost nesigurnosti "Ljudi mogu žude apsolutnu sigurnost; oni mogu težiti tome; oni mogu pretvarati, kao partizani pojedinih religija ne, da su to postigli. No, povijest znanosti- daleko najuspješniji pravo na znanju dostupnom na ljude – uči da je najviše što možemo nadati je sukcesivno poboljšanje našeg razumijevanja, učenje iz vlastitih pogrešaka, asimptotičnu pristup svemiru, ali uz uvjet da je apsolutna izvjesnost uvijek će nam izmiču. "~ Carl Sagan Sposobnost da se pitanje što može biti oblik umjetnosti. Zdrava skepsa je blagodat u svijetu koji nas bombardira s toliko informacija. To nas uči samo-zaprepaštenje, gdje umjesto da pokušavate da posjeduje Istinu smo opsjednuti njime. "Postavljanje odgovarajuće pitanje je središnji čin preobrazbe,"Piše Clarissa Pinkola Estes. "Ključno pitanje izaziva klijanje svijesti. Pitanja su tipke koje uzrokuju tajne vrata psihe na ljuljački otvorena. Kad mislimo da imamo sve odgovore, postali smo zapeli u našem "znanje,"Što je sigurno i ugodno mjesto za naše egom, ali loše mjesto za individuacije. Neka nam umjesto cestom manje putovao kopanje do ceste najviše putovao i sadnju sjemena tamo. Prepustite sumnjam. Prepustite razbiti. Postanite prizmu gdje su svi razbijeni mjesta odsjaj svjetla na sjeni, pretvarajući ga u uskrslom svjetionik nade. Postoji nesigurnost postoji, ali tu je i mudrost. Kao i Thomas Merton pisao, "U svijetu napetosti i slom, potrebno je da postoji oni koji traže da se integriraju svoje unutrašnje živote ne izbjegavanjem tjeskobu i bježanje od problema, ali ih okrenuti u golim stvarnosti iu svojoj običnosti. Moramo se zapitati, su zidovi moje comfort zone elastična i podatni ili krute i dogmatske. Jesu li crte sam nacrtana u pijesku moje duše fleksibilan i otvoreni ili nefleksibilan i close-istomišljenika? Su "odgovori" Našao sam otvoren za ispitivanje, ili su zatvorene za kratkovidan regurgitacije? Oni koji žive "pregledao života" razumijem da ljudi ne uspijevaju, i ne znači da smo ponekad je potrebno promijeniti. Ako trebamo nekoga da nas vodi kroz taj promjene, kao terapeut, trener, ili duhovni savjetnik, to je u redu. Ali se sjetite naših nesigurnosti i sumnje pomaže podsjećaju nas da prihvatimo promjenu i otkriti hrabrosti je potrebno prilagoditi i prevladati. Kao Chuang Tzu napisao: "Savršen čovjek koristi svoj um kao ogledalo; zahvati ništa; odbija ništa; prima, ali ne vodi. "Najveća mudrost leži u ovoj vrsti protu-intuitivno odreda, prihvaćajući da nema trajnost, a zatim se proaktivno o tome što to znači biti prolazni entitet prilagodbe na nestalan stvarnosti. Razumjeti: Većina stvari postoje zajedno vožnje roller-coaster stupnjeva. Ljudska definicije nisu crno-bijele, kao što bi ih željeli biti. Oni dvosmisleno sive i često neprecizno. Granice oko ideje su uglavnom iluzija, propusna i stalno mijenja; više kao horizonata od granica. Zahtijevajući da svemir u skladu s našim definicijama je jedan od naših najvećih ljudskih zabluda. To je kao da ste se traži svemir kao da je stalo, tako da možemo biti sigurni u našim idejama kako bi opravdali svoje definicije. Ali svemir nije osmišljen kako bi se slagala s našim očekivanjima. Kao i David McRaney napisao, “Ne možete poboljšati stvari koje volite i ako nikada dopustiti im da budu nesavršeni.” Na dovoljno dugo vremenskoj propitivanja stvarnosti, privitak osjećamo prema skupinama kojima pripadamo, ideje za koje držimo, i institucije na kojoj se obvezujemo, pada na nulu. Ali, to je u ovom nulte točke, to singularnost sebe, gdje je mudrost i pronicljivost su najzastupljeniji. Naposljetku, prihvaćajući nestalnosti života, smo se ostaviti otvorenim za daljnje ostvarivanje našeg potencijala za dobivanje istinu. Mudrost nesigurnosti upravo otvorenost daljnje pitanje same sigurnosti, čime dolazi do sve novo, stalno razvija "Istina." Kao rekao veliki Rollo May, "Moramo biti potpuno predana, ali isto tako moramo biti svjesni u isto vrijeme koje smo možda mogli biti u krivu. Naša predanost ideji je najzdraviji kada se nije bez sumnje, ali unatoč sumnji. Komentari Vrijednost istine je u odnosu na praktičnost njegove primjene, u dogledno mjera samilostan obzir i funkcionalne učinkovitosti. Živjeti kao predmet ikakvog znanja, čak i istina, nije nešto što bih savjetovao, Znanje stoji kao konceptualni dizajn, au nihilistički smislu pojmova nemaju inherentnu vrijednost. Međutim postoje prirodne vrijednosti izvan koncepta, ali poteškoće u ostvarenju tih vrijednosti leži u činjenici da su sve razumijevanje prirode koje smo stekli, po definiciji je konceptualni prijevod te stvarnosti. Kada promatramo ne morate znati ništa, možete jednostavno komunicirati one obrede za najbolje od vaših sposobnosti jezičnih, to je ono što ja radim; to nije slučaj napuštanja stečeno znanje nego ne biti predmet njega, ne da vam odrediti, da je alat na raspolaganju kako ne biste u svom. I razgovarati o razlici između čovjeka i svemira je stvoriti prividnu liniju u sebi; Da možemo činiti ono što je naše tijelo, a što nije, but that doesn’t stand as separate from the universe in that definition 😉 Sigurnost dolazi iz odgovarajuće milosrdan namjere; čak i kad ste u redu s takvim uzrok, krivnja ne držite. No, još je rast dolazi od toga da bude u krivu nego biti u pravu; kad ste u pravu si riskirati ideološku stagnaciju, ali se pogrešno stoji da brusiti svoje logike i obnovite svoju poniznost, dvije od najvećih vrlina koje smo ikada može nadati da će prihvatiti. “Znajući dolazi iz ne znajući.”