https___frted.wordpress.com_2016_04_27_holy-thursday-2016_.xml
http___garevac.net_tekst_995__2.xml
1.1 1.2 1.3 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 2.6 2.7 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 4.1 4.2 4.3 5.1 6.1 6.2 6.3 6.4 7.1 8.1
“Have this mind among yourselves, which is yours in Christ Jesus, who, though he was in the form of God, did not count equality with God a thing to be grasped, but emptied himself, taking the form of a servant, being born in the likeness of men. And being found in human form he humbled himself and became obedient unto death, even death on a cross.” (Philippians 2:5-8) “In all of these savings deeds, God stoops down to His people. All that the Scriptures say about God’s walking, descending, bending down, being with, helping, bringing to birth, carrying, and so on, are simply different ways of describing God’s gracious condescension. Because man will not bow down to God, God, in His infinite humility, bows down to man. On the night He was betrayed, Christ set aside his garments, and stooped down to wash the feet of a man who would deny him three times (Jn. That’s how God was with the people of Israel. That’s how He is with everyone.” (Archimandrite Aimilianos of Simonopetra , The Way of the Spirit, p 301) God is humble, and humbly serves us. God the Son became a servant in order to serve and to save us. He washes His disciples feet as an act of humble service before offering His life – His body and blood- for the salvation of the world. He serves us His Body in the Liturgy, the institution of which we celebrate on Holy Thursday evening. St. Ignatius of Antioch says: “I have no desire for corruptible food or for the pleasures of this life. I want the bread of God that is the flesh of Jesus Christ, of David’s seed, and I want his blood as my drink that is love incorruptible.” (Ignatius Of Antioch & Polycarp Of Smyrna: A New Translation and Theological Commentary, Kindle Loc. Christ offers Himself up to become the Bread of Life. “I am the living bread which came down from heaven; if any one eats of this bread, he will live for ever; and the bread which I shall give for the life of the world is my flesh. Truly, truly, I say to you, unless you eat the flesh of the Son of man and drink his blood, you have no life in you; he who eats my flesh and drinks my blood has eternal life, and I will raise him up at the last day. For my flesh is food indeed, and my blood is drink indeed. He who eats my flesh and drinks my blood abides in me, and I in him.” Previous: Holy Wednesday 2016 Next: Holy Friday 2016
1.1 2.1 2.2 3.1 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 4.8 4.9 6.1 6.2 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 8.6 8.7 8.8 8.9 8.10 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5
Današnji datum: 10. veljače 2014. "Ja sam kruh živi koji je s neba sišao. Tko bude jeo od ovoga kruha, živjet će uvijeke." Čitanje svetog Evanđelja po Ivanu U ono vrijeme: Reče Isus mnoštvu: „Ja sam kruh živi koji je s neba sišao. Tko bude jeo od ovoga kruha, živjet će uvijeke. Kruh koji ću ja dati tijelo je moje - za život svijeta." Židovi se nato među sobom prepirahu: "Kako nam ovaj može dati tijelo svoje za jelo?" Reče im stoga Isus: "Zaista, zaista, kažem vam: ako ne jedete tijela Sina Čovječjega i ne pijete krvi njegove, nemate života u sebi! Tko blaguje tijelo moje i pije krv moju, ima život vječni; i ja ću ga uskrisiti u posljednji dan. Tijelo je moje jelo istinsko, krv je moja piće istinsko. Tko jede moje tijelo i pije moju krv, u meni ostaje i ja u njemu. Kao što je mene poslao živi Otac i ja živim po Ocu, tako i onaj koji mene blaguje živjet će po meni. Ovo je kruh koji je s neba sišao, ne kao onaj koji jedoše očevi i pomriješe. Tko jede ovaj kruh, živjet će uvijeke" (Iv 6,51-58). Isusov nagovještaj, da će dati svoje tijelo za hranu i svoju krv za piće, unio je među slušaoce ozbiljnu pometnju. Tvrdnja je bila suviše neobična, a da bi je mogli mirno prihvatiti. Također mišljenje nekih današnjih Isusovih slušalaca je, da u kršćanskom Bogoslužju nije prisutno Isusovo tijelo i Njegova krv. Kruh i vino, koje donosimo na oltar, ostaje kruh i vino, te su samo sjećanje na Zadnju večeru i ništa više. Isus je, istina, izrekao nad njima riječi: To je moje tijelo, to je moja krv, ali izrazio se na slikovit način simbolično, slično kao onda, kada je rekao: Ja sam trs, vi loze. Svatko zna, da Isus nije trs, ni mi loze. Slično bi trebalo vrijediti i za Isusovu izjavu o tijelu i krvi. Moramo je razumjeti u prenesenom smislu. Ali ako događaj današnjeg Evanđelja pobliže pogledamo, ustanovit ćemo da nije tako. Zašto se među slušaocima pronijelo negodovanje? Zato, jer su Isusovu tvrdnju doslovno razumjeli. Pitali su se: Kako nam može taj dati svoje tijelo da jedemo? Isus ih nije ispravljao, niste me pravo razumjeli, govorio sam samo simbolično, ali nećete morati jesti moje tijelo. Naprotiv, potvrdio je, da su Ga ispravno shvatili, jer su Njegovu izjavu prihvatili doslovno. Ponovio je svoju raniju tvrdnju s još snažnijim izrazom. Moje tijelo je zaista hrana i moja krv je zaista piće. Tko jede moje tijelo i pije moju krv, ima život vječni i ja ću ga uskrsiti u posljednji dan. Ako ne budete jeli tijelo Sina čovječjega i ne budete pili Njegove krvi, nećete imati života u sebi. Tada im je bilo svega dosta. Tako tvrde riječi njihove uši još nisu podnijele. Počeli su Ga hrpimice napuštati. Isus ih nije pozvao natrag, nije povukao svoje tvrdnje, nije ih ublažio nekim prenesenim tumačenjem. Okrenuo se k apostolima i dao im mogućnost, neka odu još i oni, ako ne vjeruju Njegovim riječima o tijelu i krvi. Nisu otišli. Ostali su uz Njega. Na Posljednjoj večeri doživjeli su ostvarenje Njegova obećanja. Predali su ga dalje i danas smo i mi dionici tog obećanja. Svatko neka preda se postavi vlastitu odluku: ostati ili otići.