http___exultet.blogspot.it_2005_11_jesus-was-not-magician.html.xml
http___garevac.net_tekst_920__1.xml
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 1.6 1.7 1.8 1.9 1.10 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 3.1 3.2 3.3
The Passover of the Jews was at hand, and Jesus went up to Jerusalem. In the temple he found those who were selling oxen and sheep and pigeons, and the money-changers at their business. And making a whip of cords, he drove them all, with the sheep and oxen, out of the temple; and he poured out the coins of the money-changers and overturned their tables. And he told those who sold the pigeons, "Take these things away; you shall not make my Father's house a house of trade." His disciples remembered that it was written, "Zeal for thy house will consume me." The Jews then said to him, "What sign have you to show us for doing this?" Jesus answered them, "Destroy this temple, and in three days I will raise it up." The Jews then said, "It has taken forty-six years to build this temple, and will you raise it up in three days?" But he spoke of the temple of his body. When therefore he was raised from the dead, his disciples remembered that he had said this; and they believed the scripture and the word which Jesus had spoken. What I noted is that Jesus made a whip from cords. He didn't put out His Hand and poof! there appeared a whip from nowhere. Elsewhere, He multiplied the loaves and fishes His Apostles found among the crowd. Again, He didn't just wave His Hand and make food appear. Jesus uses our world to get His message across, to share Himself. The Word is incarnate right down to His tools! How can anyone doubt that the bread and wine, blessed and broken and given by Him, remain ordinary and unchanged?
1.1 2.1 3.1 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 4.8 4.9 6.1 6.2 6.3 6.4 7.1 7.2 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 9.2 9.3 9.4 10.1 10.2 11.1 11.2 12.1 12.2 12.3 12.4
Današnji datum: 9. veljače 2014. Dok je boravio u Jeruizalemu o blagdanu Pashe, mnogi povjerovaše u njegovo ime promatrajući znamenja koja je činio. Čitanje svetog Evanđelja po Ivanu. Blizu bijaše židovska Pasha. Stoga Isus uziđe u Jeruzalem. U Hramu nađe prodavače volova, ovaca i golubova i mjenjače gdje sjede. I načini bič od užeta te ih sve istjera iz Hrama zajedno s ovcama i volovima. Mjenjačima rasu novac i stolove isprevrta, a prodavačima golubova reče: "Nosite to odavde i ne činite od kuće Oca mojega kuću trgovačku." Prisjetiše se njegovi učenici da je pisano: Izjeda me revnost za Dom tvoj. Nato se umiješaju Židovi i upitaju ga: "Koje nam znamenje možeš pokazati da to smiješ činiti?" Odgovori im Isus: "Razvalite ovaj hram i ja ću ga u tri dana podići." Rekoše mu nato Židovi: "Četrdeset i šest godina gradio se ovaj Hram, a ti da ćeš ga u tri dana podići?" No on je govorio o hramu svoga tijela. Pošto uskrsnu od mrtvih, prisjetiše se njegovi učenici da je to htio reći te povjerovaše Pismu i besjedi koju Isus reče. Dok je boravio u Jeruzalemu o blagdanu Pashe, mnogi povjerovaše u njegovo ime promatrajući znamenja koja je činio. No sam se Isus njima nije povjeravao jer ih je sve dobro poznavao i nije trebalo da mu tko daje svjedočanstvo o čovjeku: ta sam je dobro znao što je u čovjeku. Četrdeset dana nakon rođenja Isusa su donijeli u Hram. Kada mu je bilo dvanaest godina, išao je prvi puta sam. Kasnije je bio u njemu tko zna koliko puta. Samo jednom nas evanđelisti izvješćuju, da se naljutio na prodavače i mjenjače, koji su nadirali sve dublje u svetište: Iz kuće Oca moga ne činite tržnicu! Nadamo se, da naši bogoslužni prostori nisu tržnice. Ne možemo reći, da trgovina ne bi u nju željela. U crkvama se skuplja novac, koji je potreban za njihovo uzdržavanje. Gdje se to čini na primjeran način, ne možemo predbaciti trgovinu. Ali ima primjera, kada se u crkvama o novcu previše govori, kada se zahtijeva uvijek sve više i na način, koji već graniči s trgovinom. U nekoj hodočasničkoj crkvi bilo je rečeno hodočasnicima: »Ne stavljajte u škrabice sitniš; sitniš se daje prosjacima, a ne Mariji.« Drugi oblik trgovine je u težnji, da bi naše crkve bile muzeji. Umjetnine moramo svakako poštivati i smijemo biti ponosni, da ih je baš u crkvama toliko. Ali vrijednost naših crkava je prvenstveno u Isusovoj nazočnosti, u misnoj žrtvi i u molitvama vjernika. U tu nakanu bile su izgrađene i svaka umjetnost, pa bila ne znam kako velika, neka pruži ruku toj prvotnoj namjeni. Slijedeći oblik trgovine mogao bi biti u tome, da netko dolazi u crkvu radi pokazivanja odjeće, frizure, glazbenih, pjevačkih, čitalačkih, govorničkih ili drugih sposobnosti. Pitanje je također, do koje mjere spadaju u crkvu razne udaraljke, trube, posebno još, ako njihovu buku povećavaju do krajnosti otvoreni zvučnici. Jaslice u crkvi su neotuđivi dio našeg Božića. Oni, koji ih postavljaju, moraju paziti, da njihovo središte bude zaista štalica s Isusom, Marijom i Josipom, a ne razni mlinovi, slapovi, jezera s ribicama, račićima i sličnim, na čemu se pasu oči. Sve crkve sa svime što se u njima nalazi i događa, imaju za konačni cilj, da bi svaki od nas postao hram Duha Svetoga. Tom hramu je možda potreban Isusov bič. Ako je tako, Crkva nas u korizmenom vremenu potiče, da umjesto Isusa sami njime zavitlamo. – Amen.