http___galerijagalzenica.info_en_taxonomy_term_363_1.xml
http___galerijagalzenica.info_category_tags_slikarstvo_1.xml
1.1 4.1 5.1 5.2 6.1 6.2 6.3 9.1 10.1 10.2 11.1 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 12.7 12.8 12.9 12.10 15.1 16.1 16.2 16.3 16.4 16.5 19.1 20.1 20.2 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5 21.6 21.7 24.1 25.1 25.2 25.3 25.4 25.5 25.6 26.1 26.2 26.3 27.1 27.2 27.3 27.4 28.1 28.2 31.1 32.1 32.2 32.3 32.4 33.1 33.2 33.3 33.4 33.5 36.1 37.1 37.2 38.1 38.2 41.1 42.1 42.2 42.3 42.4 42.5 43.1 43.2
painting Aleksandar Bezinović / Katarina Vojković Solo exhibitions by Aleksandar Bezinović and Katarina Vojković is the last one of the exhibitions with which, this year, we present young artists related to Velika Gorica and its surroundings. About the works presented at the exhibition art historians Rozana Vojvoda and Petra Petrušić writes: Creation and dissolution, construction and deconstruction, appearing and disappearing; all of these pairs of antonyms can be applied to Aleksandar Bezinović’s work created within the last two years. Through procedures which include lighting on fire, scraping, a profuse use of adhesive materials, even the intentionally induced corrosion of metal plates, the author additionally emphasizes the already unsteady relationship between the foundation, the figurative motif, words and colour. Reconstruction, as the central theme of this exhibition, becomes an applicable and, at the same time, relative creative principle – everything can somehow be reconstructed when technology and a creative principle are in line: a palm tree or even the human body Željka Cupek / Marija Lovrić Solo exhibition by Željka Cupek and Marija Lovrić is one of the exhibitions with which, this year, we present young artists related to Velika Gorica and its surroundings. About the works presented at the exhibition, the artists says: Introspection, 2016 These days, living a modern and, you could say, superficial way of life, creates a need to connect with oneself. This is an extremely important human need which we often neglect. Even when we are talking about awareness or self-confidence, we very rarely truly feel that. Self-awareness is a higher state of consciousness, a connection with one's self. It is the ability to feel the messages from our inner reserves of emotional memory. In order to advance our self-awareness we need to explore ourselves, respect our bodies, take care of ourselves and enter out inner selves. Each person is unique, both physically and psychologically. Each person has their own energy frequency and when we connect we feel the new energy which permeates into us and prompts various emotions. We feel vibrations, depths, we see colors, hear different sounds. Sometimes we become intensely self-aware, aware of our own physiological processes. Duje Šuvar / Vid Vučak This year’s exhibition programme dedicated to young artists from Velika Gorica opens with an exhibition featuring two academic artists: Vid Vučak and Duje Šuvar. Vid Vučak graduated from the Department of Sculpture at the Academy of Arts of the University of Split in 2009. Until recently, he mostly specialized in memorial and portrait sculpture, while a new cycle of his work is going to be exhibited in Galženica Gallery. Duje Šuvar graduated from the Department of Painting at the Academy of Fine Arts in Zagreb in 2008 and from the Department of Restoration and Conservation at the same Academy in 2011. His approach to painting can be described as (Photo)realist, exploring the themes ranging from urban everyday life to Christianity. Every tree stands in silent thought Jan Chudy, F.F. Coppola, Boris Cvjetanović, Darija Čičmir, Gradski muzej Virovitica, Ivan Ivanković, Ines Kotarac, D.H. Lawrence, Barbara Loden, Sara Malić, Hana Miletić, Ema Muža, Muzej Turopolja, Muzej grada Koprivnice, Vesna Parun, Barbara Radelja, Andrea Resner, Luka Rolak, Davor Sanvincenti, Martin Scorsese, Tamara Sertić, Sv. Ambrozije, Mladen Šutej, Zlatan Vehabović, Davor Vrankić, Magdalena Vuković There is a series of exhibitions hiding under the umbrella title of “Inner museum”, and the first one is dedicated to the phenomenon of solitude. Almost all social and natural sciences agree that humans are primarily social beings. Social interactions determine our character, our actions and our moral values to a large degree. Starting from the very first contact with our parents or guardians, through the adaptation to new environments (school), to the purposeful participation in the community, intersubjective relations are essential for normal human development. Language acquisition, developing behavioural social patterns, compassion, intelligence, etc. are just some of the properties which we perceive as positive and automatically associate with sociability. On the other hand, the majority of deviations in human development – from childhood to socially responsible adulthood – are associated with the absence or some kind of a deficiency in the socialization process. Popular culture, proverbially prone to simplification, thus portrays people who prefer solitude as weirdos living on the social margins of class, space, ethics or aesthetics. Jelena Bando / Ivan Prerad, The Other Throughout the history, the relationship between different civilisations has been marked by incomprehension and conflicts rather than by curiosity and cooperation. Relying on the concept of the Other, within the Western civilisation there is an entire field of science dealing with that relationship. To put it very simply, the Other is anyone or anything that cannot be explained through the familiar, established value system. The encounter with the Other is always preceded by a long, strenuous journey, whether a real or imaginary one. When it comes to Marco Polo's, Christopher Columbus's, James Cook's or the Seljan brothers' encounter with the Other, we know almost everything. When it comes to Jelena Bando's and Ivan Prerad's encounter with the Other, we will discover something at this exhibition. In the history of Modern art, the Other played a short, but prominent role. Around the turn of the twentieth century, the so-called primitive art of the African, Oceanian and Far Eastern peoples changed the manner in which we observe the world through the works of European artists. Whether it is the influence of Japanese prints on the works of Toulouse-Lautrec, the Gauguin's portrayal of life in the Polynesian islands or the influence of African masks on Picasso's art – e.g. on the key painting of European avant-garde "The Young Ladies of Avignon" – each time, we witness the fruitful contact of European art with the art of the so-called New World. In the age of technological globalisation and instant communication, what is the destiny of the Other? What is happening with the cultures of other and far-away peoples today? Is it possible that the Other has lost its exotic identity nowadays? Having conquered, measured, mapped and digitalised the "New World", how do we Europeans see it today? The paintings by Jelena Bando and Ivan Prerad presented in this exhibition imply that there is still some latent and creative tension between different cultures. But even more than that, maybe the paintings of these young artists suggest to us that the Other, either real or made up, is something without which the art would not make too much sense. Tomislav Buntak, Mirror of adventure One feature of art is that it creates its own worlds. Even when art overtly refers to reality, when a work of art allows us to recognise motives and phenomena from real life, when art seems to be dealing with our own experience, we must not forget that it all boils down to the figment of imagination guided by its own rules. Tomislav Buntak's painting is an example of such art. Magic realism, fantasy, science fiction, adventure, escapism – are just some of the notions that can help us in an attempt of situating this exhibition in our own art map. Even in a very brief résumé of Buntak's present work, two things should be accentuated. Primarily, not many representatives of Croatian modern art have in such a distinct manner reinterpreted the tradition of sacral art. Employing the popular culture imaginarium in depicting Christian topics and motives, Buntak proved that dogma is not of much use in artistic representation. On the other hand, in an exclusive history, not only of Croatian modern art, maybe no one has so consistently and clearly almost as in a blueprint set the motive of escapism as the main topic of his work. Eliminating the stigma of inferiority, Buntak allegedly, without hesitation attached the allegedly inferior area of culture dominated by comics and genre fiction and film to the tradition of the so-called high culture, no matter if it was related to art history (painting), modern art or religion. Jagor Bučan, "Affinities" Jagor Bučan (1968) exhibits ten large format paintings in which he investigates, in the manner ofpost-painterly abstraction, the relationships between the painter’s background and painter’s structure,between the surface and the decorative pattern, between the gesture and the impersonal layer of paint. In the subtle permutations of organic motives that were drawn by colour markers and multi-colouredsurfaces that were mechanically placed on the rectangular surface of the painting, we can viewBučan’s paintings as a part of postmodern aestheticism. Jagor Bučan graduated from Zagreb Academy of Fine Arts in 1992 where he currently works as anassistant at the Department of art restoration and conservation. He exhibits his works in Croatia andabroad since 1995. Slavko Peršić, "Retrospective 1971:1992" The retrospective exhibition of Slavko Peršić, painter from Velika Gorica, was organized to mark theanniversary of his death. The exhibition shows his works from 1971 to 1992. Slavko Peršić was a self-taught painter who built his painterly principles within the framework of so-called New Painting. He showed his works in more than 40 solo and group exhibitions in Croatia and abroad. He was amember of the Croatian Association of Artists from 1992. The exhibition was curated by Guido Quien and Radovan Vuković, who also wrote the introductions in the exhibition catalog. The city of VelikaGorica and the Long-life Learning Center published a monograph dedicated to Slavko Peršić, whose author is Guido Quien.
1.1 4.1 5.1 6.1 7.1 7.2 7.3 7.4 8.1 8.2 8.3 8.4 11.1 12.1 12.2 12.3 13.1 13.2 13.3 16.1 17.1 17.2 17.3 18.1 19.1 19.2 19.3 19.4 19.5 19.6 19.7 19.8 19.9 22.1 23.1 23.2 23.3 23.4 23.5 26.1 27.1 27.2 27.3 27.4 28.1 28.2 28.3 28.4 28.5 28.6 31.1 32.1 32.2 32.3 32.4 32.5 32.6 33.1 33.2 33.3 34.1 34.2 34.3 34.4 35.1 35.2 38.1 39.1 39.2 39.3 39.4 40.1 40.2 40.3 41.1 41.2 44.1 45.1 45.2 45.3 45.4 45.5 45.6 45.7
slikarstvo Privremeni susreti Jasmina Cibic, Igor Eskinja, Petra Feriancova, Tina Gverović & Siniša Ilić, Vlatka Horvat, Marko Lulic, Damir Očko , Mladen Stropnik, Marko Tadic , Dino Zrnec & Nick Oberthaler Kustosica: Branka Benčić Apoteka - prostor za suvremenu umjetnost iz Vodnjana u višegodišnjem je razdoblju između 2014. i 2017. godine formirala programsku koncepciju oko istraživanja “privremenih susreta”. U tom je razdoblju realizirano desetak izložbi različitog formata i dinamike odvijanja, preispitujući upravo format izložbe, uvjete, mogućnosti i prakse izlaganja. Tako su se, u nedostatku većeg prostora za razvijanje kompleksnijih izložbenih formata, Privremeni susreti konstituirali kao “izložba u vremenu”, djelovali su kao labavo povezana cjelina i oblik intervencije, izložba koja se ne shvaća “kao fiksna i dovršena konstelacija”, već se iz etape u etapu, tijekom nekoliko mjeseci mijenja, pri čemu se svaka epizoda sagledava pojedinačno ili u kontinuitetu. Privremeni susreti bave se modelom i formatom izložbe kao načinom izlaganja, gramatikom i tipologijom “samostalne” i “grupne” izložbe, a kasnije su dobili i dodatnu koncepciju podnaslovljenu Ovo (ni)je muzej kojom Apoteka, kao korektiv postojećih institucija, pokušava artikulirati lokalni kontekst u kojem djeluje, vlastitu poziciju i strategiju organizacije u Istri. Privremeni susreti usmjereni su na propitivanje prostornih odnosa i interakcija između objekata i subjekata, konceptualiziciju procedura, postupaka i odnosa unutar umjetničkog djela, sistema umjetnosti i galerijskog prostora, okupivši umjetničke pozicije koje se dotiču pitanja (re)prezentacije i ´izlaganja´. Radovi ukazuju na napetosti između prostora, promatrača i promatranoga i susrećemo ih kao niz međuodnosa i pukotina isprepletenih u privremenoj okolini. Vidljivim čine ono nevidljivo, skriveno, ukazuju na "konstrukciju", demontažu, podsjećaju nas na privremeni i konstruirani karakter izložbe. Privremeni susreti na različite načine konceptualiziraju odnose unutar prostora umjetnosti, umjetničkog djela, sistema umjetnosti i institucionalnog konteksta. Aleksandar Bezinović / Katarina Vojković Samostalnom izložbom Aleksandra Bezinovića i Katarine Vojković zavrašavamo program kojim smo ove godine predstavili mlade akademske umjetnike vezane za Veliku Goricu i okolicu, bilo podrijetlom, bilo trenutnim životom i radom. O slikarstvu Aleksandra Bezinovića i Katarine Vojković, ovoga puta pišu povjesničarke umjetnosti Rozana Vojvoda i Petra Petrušić. Rozana Vojvoda tako ističe da se Bezinovićevo slikarsko istraživanje bavi "ulogom čovjeka u općem poretku stvari": Stvaranje i rastvaranje, konstrukcija i dekonstrukcija, nastajanje i nestajanje; sve su to parovi suprotnosti koji se mogu aplicirati na radove Aleksandra Bezinovića nastale u protekle dvije godine. Postupcima koji uključuju paljenje, struganje, obilno korištenje vezivnih sredstava, pa čak i namjerno izazvanu koroziju metalnih ploča, autor dodatno naglašava poljuljane odnose između podloge, figurativnog motiva, riječi i boje. Rekonstrukcija kao misao vodilja ove izložbe, postaje primjenjiv i istodobno relativan stvaralački princip - sve se na neki način može rekonstruirati u sprezi tehnologije i stvaralačkog principa; palma pa čak i ljudsko tijelo. Željka Cupek / Marija Lovrić Samostalna izložba Željke Cupek i Marije Lovrić jedna je od izložaba kojima ove godine predstavljamo mlade akademske umjetnike vezane za Veliku Goricu i okolicu, bilo podrijetlom, bilo trenutnim životom i radom. Ovoga puta, umjesto likovnih kritičara ili kustosa, umjetnice su se same poetički odredile. O radovima predstavljenima na izložbi, Marija Lovrić kaže: Introspekcija, 2016. Modernim i moglo bi se reći površnim načinom života danas, potreba za povezivanjem sa samim sobom je vrlo bitna ljudska potreba koju često zanemarujemo. Pričamo li samo o svjesnosti ili samopouzdanju, vrlo rijetko isto istinski i osjećamo. Samosvjesnost je viša razina svjesnosti, povezanosti sa samim sobom. To je sposobnost da osjetimo poruke iz naših unutarnjih zaliha emocionalnog pamćenja. Da bi napredovali u samosvjesnosti, trebamo istražiti sebe, poštovati svoje tijelo, voditi računa o sebi, ući u svoju nutrinu. Svaka osoba je unikatna fizički i psihički. Svaka jedinka ima svoju energetsku frekvenciju i prilikom povezivanja osjećamo novu energiju koja se smjesti u nama i potakne različite emocije. Osjetimo vibracije, dubine, vidimo boje, čujemo razne zvukove. Katkad se desi da postanemo intenzivno svjesni sebe, svojih vlastitih psihičkih procesa. Duje Šuvar / Vid Vučak Izložbom dvojice mladih akademskih umjetnika, Vida Vučka i Duje Šuvara otvaramo izložbenu sezonu koja će biti u znaku mladih velikogoričkih umjetnika. Vid Vučak je 2009. diplomirao kiparstvo na Umjetničkoj akademiji u Splitu. Do sada se uglavnom bavio spomeničkom i portretnom plastikom, a u Galeriji Galženica će se predstaviti s novim ciklusom radova. Duje Šuvar je diplomirao slikarstvo 2008. na zagrebačkoj Akademiji likovnih umjetnosti, a 2011. je na istoj akademiji diplomirao i na Odsjeku za restauriranje i konzerviranje umjetnina. Njegov slikarski rad obilježen je (foto)realističkim prosedeom, a teme koje ga zanimaju kreću se od urbane svakodnevice do kršćanskih motiva. Svako drvo stoji i misli Jan Chudy, F.F. Coppola, Boris Cvjetanović, Darija Čičmir, Gradski muzej Virovitica, Ivan Ivanković, Ines Kotarac, D.H. Lawrence, Barbara Loden, Sara Malić, Hana Miletić, Ema Muža, Muzej Turopolja, Muzej grada Koprivnice, Vesna Parun, Barbara Radelja, Andrea Resner, Luka Rolak, Davor Sanvincenti, Martin Scorsese, Tamara Sertić, Sv. Ambrozije, Mladen Šutej, Zlatan Vehabović, Davor Vrankić, Magdalena Vuković Pod krovnim nazivom “UM – unutarnji muzej” krije se niz izložaba od kojih je prva posvećena fenomenu samoće. Čovjek je, slažu se gotovo sve društvene i prirodne znanosti, prije svega društveno biće. Socijalna interakcija u velikom dijelu određuje njegov karakter, njegovo djelovanje, njegove moralne vrijednosti. Od prvih kontakata s roditeljima ili skrbnicima, preko prvih prilagođavanja okolini (škola), do svrhovite participacije u zajednici, intersubjektivni odnosi ključni su za normalan razvoj čovjeka.Učenje jezika, otkrivanje društvenih obrazaca ponašanja, suosjećanje, inteligencija itd. samo su neka od svojstava koje doživljavamo pozitivnima i automatski povezujemo s društvenošću. Nasuprot tome, većinu devijacija u razvoju čovjeka od djeteta do odgovornog društvenog subjekta povezujemo s izostankom ili manjkom socijalizacije. Popularna kultura, poslovično sklona pojednostavljenju, tako ljude koji preferiraju samoću prikazuje kao čudake s klasnih, zemljopisnih, etičkih ili estetičkih rubova društva. Jelena Bando / Ivan Prerad, Drugi Odnos između različitih civilizacija bio je kroz povijest više obilježen nerazumijevanjem i sukobima, nego znatiželjom i suradnjom. Oslanjajući se na koncept Drugog, u okviru zapadne civilizacije danas postoji cijelo jedno znanstveno polje koje se bavi tim odnosom. Krajnje jednostavno govoreći, Drugi je svaki onaj, ili sve ono što je neobjašnjivo poznatim, udomaćenim sustavom vrijednosti. Susretu s Drugim uvijek prethodi dugo, iscrpljujuće putovanje, stvarno ili imaginarno. O susretu s Drugim Marka Pola, Kristofora Kolumba, Jamesa Cooka ili braće Seljan znamo gotovo sve. O susretu s Drugim Jelene Bando i Ivana Prerada, saznat ćemo nešto na ovoj izložbi. U povijesti moderne umjetnosti Drugi je odigrao kratku, ali važnu ulogu. Negdje na prijelazu 19. u 20. stoljeće takozvana primitivna umjetnost naroda Afrike, Oceanije i Dalekog istoka promijenila je kroz radove europskih umjetnika način na koji gledamo svijet. Bilo da je riječ o utjecaju japanske grafike na radove Toulouse-Lautreca, o Gauguinovom prikazivanju života na polinezijskom otočju ili o utjecaju afričkih maski na Picassovu umjetnost – primjerice, na ključnu sliku europske avangarde "Gospođice iz Avignona" – svaki puta svjedočimo plodotvornim dodirima europske umjetnosti s umjetnošću takozvanog Novog svijeta. U doba tehnološke globalizacije i instantne komunikacije, kakva je sudbina Drugog? Što se danas događa s kulturama drugih i dalekih naroda? Je li moguće da je danas Drugi izgubio svoj egzotični identitet? Kako mi, Europljani, nakon što smo ga pokorili, izmjerili, mapirali i digitalizirali, "Novi svijet" vidimo danas? Slike Jelene Bando i Ivana Prerada predstavljene na ovoj izložbi sugeriraju nam da između različitih kultura još uvijek postoji neka latentna i kreativna napetost. Ali možda još više nam slike ovih mladih umjetnika sugeriraju da je Drugi, stvaran ili konstruiran, nešto bez čega umjetnost nema previše smisla. Tomislav Buntak, Ogledalo pustolovine Jedno od svojstava umjetnosti je da stvara vlastite svjetove. Čak i onda kada se umjetnost otvoreno referira na stvarnost, onda kada u umjetničkom djelu prepoznajemo motive i pojave iz stvarnog života, kada nam se čini da umjetnost govori o našem iskustvu, ne smijemo zaboraviti da je na kraju riječ o plodu imaginacije koji se ravna vlastitim pravilima. Slikarstvo Tomislava Buntaka jedan je od primjera takve vrste umjetnosti. Magični realizam, fantastika, znanstvena fantastika, avanturizam, eskapizam – samo su neki od naziva koji nam mogu biti od pomoći u pokušaju da ovu izložbu smjestimo na vlastitu umjetničku mapu. U nekom vrlo sažetom rezimeu dosadašnjeg Buntakovog rada trebalo bi naglasiti dvije stvari. Prvo, malo je tko u hrvatskoj suvremenoj umjetnosti na tako samosvojan način reinterpretirao tradiciju sakralne umjetnosti. Služeći se imaginarijem popularne kulture u prikazivanju kršćanskih tema i motiva, Buntak je pokazao da u umjetničkom prikazivanju dogma baš i nije od velike koristi. Drugo, u ekskluzivnoj povijesti, i ne samo hrvatske suvremene umjetnosti, možda nitko tako dosljedno, gotovo programski jasno, nije motiv eskapizma postavio za temu svoga rada. Lišavajući ga stigme manje vrijednosti, Buntak je, navodno, inferiorno područje kulture kojim dominiraju strip i žanrovska književnost i film bez pardona pridružio tradiciji takozvane visoke kulture, bilo da je riječ o povijesti umjetnosti (slikarstva), suvremenoj umjetnosti ili religiji. Slavko Peršić, "Retrospektiva 1971:1992" Povodom obljetnice smrti velikogoričkog slikara Slavka Peršića, organizirana je retrospektivna izložba na kojoj su prikazane njegove slike nastale u periodu od 1971. do 1992. godine. Slavko Peršić samouk je slikar, koji je slikarske principe gradio u okvirima tzv. Nove slike. Izlagao je na 20-tak samostalnih i isto toliko skupnih izložaba u zemlji i inozemstvu. Bio je član HDLU-a od 1992. Izložbu su kurirali Guido Quien i Radovan Vuković, također predstavljeni i predgovorima u katalogu izložbe. U izdanju Grada Velike Gorice i Pučkog otvorenog učilišta objavljena je i monografija posvećena Slavku Peršiću, čiji je autor Guido Quien.