http___fractalenlightenment.com_sr_32306_life_healing-our-inner-child.xml
http___fractalenlightenment.com_hr_32306_life_healing-our-inner-child_1.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 2.6 3.1 3.2 4.1 4.2 5.1 5.2 6.1 7.1 8.1 8.2 9.1 9.2 9.3 9.4 10.1 10.2 11.1 11.2 11.3 11.4 12.1 12.2 12.3 13.1 13.2 14.1 14.2 16.1 17.1 18.1
Иcцeљyjyћи Haшy ИHHep Цxилд "Дeцa ce paђajy Boлe cBoje poдиTeљe, и oHи poђeHи пoд пpeTпocTaBkoM њиxoBи poдиTeљи иx Boлe. ЊиxoB oдHoc ca пopoдицoM cy poђeHи y je њиxoB пpBи ykyc љyдcke Beзe, и Ha Taj HaчиH, њиxoB пpBи ykyc љyбaBи. Hиje биTHo дa ли ce y Haшoj oдpacлиx пepcпekTиBe изrлeдajy yHaзaд и peћи: ‘That was NOT a loving household…’ A child does not know any different than this version of love that exists in their home. Збor oBora, they associate love with home. The way that they felt in their home and in their relationship with their parents becomes their definition of love” – Teal Swan The first six years of a child’s life are the most important. Not only are they most transformative in terms of growth and development, but from a psychological standpoint, they are the years that set the child’s ‘programming’, which will determine their personality, how they deal with life, how they define what love looks or feels like, and how confident they are in the world around them, amongst many other things. Since the first years of life are spent mainly with our parents or caretakers, the relationship formed with them in these formative years sets the tone for how we behave in our adulthood either in relationships with others or just for life in general. Every child, including those from the happiest or most functional of homes, experiences some level of rejection, Tyra, or “trauma” (no matter how big or small). Although we may think that any real or perceived childhood hurts were left in the past or when childhood ended, we may not realize that unless these wounds were properly healed we are most likely still carrying around with us in our subconscious. Until these emotional wounds are brought into our conscious awareness they will manifest in our outward life, which means we will keep finding our self in the same “problems” in our relationships with others until the light of awareness, healing and love is brought to the inner child inside of us that never got tended to. Since the inner child experiences pain, hurt or rejection in reaction to something the parents or caretakers have done to them, healing the inner child properly will require us to dissect the relationship with our parents to the point that we can find it in ourselves to empathize and forgive them for what they did, or for what we perceive they did to us as a child. “The past cannot be changed, forgotten, edited or erased it can only be accepted”- yHkHoBH Intellectually we know that the past cannot be changed, but many people are still holding on to memories from their childhood in which they experienced some negative emotion. Some may replay these scenarios over and over and re-experience the pain every single time or they may try to stuff it down deeper into the subconscious hoping it will just go away. Although the time in which these emotions were experienced is long gone, the hurt and the pain we may have experienced from them may still exist. The only thing that will make the pain we experienced from these situations disappear is to bring them into our conscious awareness. Once we have brought the memories back up, we can then accept them. We accept the fact that they happened, but we also accept everyone for the role they played in the experience. If we realize that every person is only operating they best they know how from their own level of understanding and awareness we see that even though as a child we may have perceived that our parents were angry because of us, or rejecting us, or manipulating us or whatever the memory is, that they were only giving us the best they could from their own personal consciousness level. More often than not, our parents were parenting us in the same way they were parented. This is why in the most severe cases of dysfunctional parenting we will most likely find that abusive people were abused themselves. As P.D. James said, “What a child doesn’t receive, he can seldom later give.” Our parents literally gave us the best they could give given the tools they learned and received. Once we know this, we can find it easier to offer at least some sort of empathy as to why they behaved in the way they did, and eventually forgive them completely. The great thing about coming to terms with our relationship with our parents and healing our inner child is that our parents don’t even have to be involved in the process. By becoming the parent we never had or wished we would have had, we can actually address our inner child as if we were that perfect parent that we needed at the time we experienced the emotional hurt. We can then send unconditional love to this child and offer him/her the acceptance and kindness that we may not have gotten at the time. Many people use things such as therapy or meditation to get in touch with the inner child inside of them that still needs to be loved and to tell that child exactly what it needs to hear. By doing this we will find that not only will our relationship with our parents get better, (or if they are not in our lives the way we see them in our mind will be met with more empathy), but problems we have with people and circumstances in our adult life will start to heal themselves. Our new found love and acceptance for ourselves and for the parents who helped us form who we are as a person will translate into healthier and more functional adult relationships, and also stop the cycle of pain and hurt. Once we have transmuted old hurts into love we are able to offer more love to all the people in our lives. Inner child by Berkoz Turk Accept Inner child Child Parent
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 3.1 3.2 4.1 4.2 5.1 5.2 6.1 7.1 8.1 8.2 9.1 9.2 9.3 9.4 10.1 10.2 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 12.1 12.2 12.3 13.1 13.2 14.1 14.2 15.1 16.1 17.1 18.1
Liječenje naše unutarnje dijete "Djeca su rođena voli svoje roditelje, i oni su rođeni pod pretpostavkom da su njihovi roditelji ih vole. Njihov odnos s obitelji oni su rođeni u je njihov prvi okus ljudske veze, i na taj na?in, njihov prvi okus ljubavi. Nije bitno ako smo u našem odraslih perspektive pogledati unatrag i reći:: "To je bio NE ljubavi kućanstva ... 'Dijete ne zna drugačije nego što ovoj verziji ljubavi koja postoji u njihovom domu. Zbog toga, oni povezati ljubav s kuće. Način na koji su se osjećali u svojoj kući iu svojim odnosima sa svojim roditeljima postaje njihov definiciju ljubavi "- Teal Swan Prvih šest godina djetetova života su najvažnije. Ne samo da su najviše transformativni u smislu rasta i razvoja, ali s psihološkog stajališta, to su godine koje postavljaju djeteta 'programiranje', koja će odrediti njihovu osobnost, kako se nositi sa životom, kako definirati što je ljubav izgleda i osjeća se kao, i kako uvjereni su u svijetu oko njih, među mnogim drugim stvarima. Budući da su prve godine života proveo uglavnom s naših roditelja ili skrbnika, Odnos formirana s njima u tim formativnim godinama daje ton kako se ponašamo u našoj odrasloj dobi ili u odnosima s drugima ili samo za život u cjelini. Svako dijete, uključujući i one iz najsretniji i najfunkcionalniji domova, doživljava neki stupanj odbijanja, tuga, ili "traume" (bez obzira koliko velika ili mala). Iako možemo misliti da je bilo stvarna ili percipirana djetinjstva boli su ostali u prošlosti ili kad je završio u djetinjstvu, ne mogu shvatiti da ako ti rane su ispravno ozdravi mi se najvjerojatnije još uvijek nosi okolo s nama u našoj podsvijesti. Dok su ove emocionalne rane doveo u naše svjesnosti oni će se očitovati u izvanjskom životu, što znači da ćemo zadržati nalaz našu sebe u istim "problemima" u našim odnosima s drugima dok svjetlu svijesti, ozdravljenja i ljubavi je doveo do unutarnjeg djeteta u nama koji nikada dobio liječi. Budući da unutarnje dijete osjeća bol, povrijediti ili odbacivanje u reakciji na nešto roditelji ili skrbnici učinili za njih, iscjeljivanje unutarnjeg djeteta ispravno će nam potrebno secirati odnos s našim roditeljima do te mjere da ga možemo pronaći u nama samima suosjećati i otpusti ih za ono što su učinili, ili ono što vidim što su učinili za nas kao dijete. "Prošlost se ne može mijenjati, zaboravljen, izmijenjen ili izbrisan se može prihvatiti samo "- Nepoznato Intelektualno znamo da se prošlost ne može mijenjati, ali mnogi ljudi još uvijek drži na sjećanja iz djetinjstva u kojem su doživjeli neke negativne emocije. Neki mogu ponoviti ove scenarije iznova i iznova i iznova doživjeti bol svaki put ili mogu pokušati stvari dolje dublje u podsvijest nadajući se da će samo otići. Iako je vrijeme u kojem su doživjeli te emocije je davno otišao, nesreću i bol možda smo doživjeli od njih možda još uvijek postoje. Jedina stvar koja će bol smo doživjeli od tih situacija nestati dovesti ih u naše svjesnosti. Nakon što smo donijeli uspomene kopiju, tada možemo ih prihvatiti. Mi prihvaćamo činjenicu da se dogodilo, ali mi također prihvatiti sve za ulogu koju su odigrali u iskustvu. Ako smo svjesni da je svaka osoba djeluje samo oni najbolje znaju kako iz vlastite razine razumijevanja i svijesti vidimo da, iako je kao dijete smo možda shvati da su naši roditelji bili ljuti zbog nas, ili nas odbacuje, ili nas ili bilo manipuliranja memorija, da su jedino što nam najbolje što su mogli iz vlastitog osobnoj razini svijesti. Više nego često ne, naši roditelji su nas roditeljstvu na isti način su parented. To je razlog zašto se u najtežim slučajevima disfunkcionalne roditeljstva ćemo najvjerojatnije naći da uvredljiv ljudi su sami zlostavljani. Kao P.D. James je rekao, "Što dijete ne prima, on može rijetko kasnije dati. "Naši roditelji doslovno nam je dao najbolje što su mogli dati dati alate koje su naučili i primili. Kad znamo, možemo lakše ponuditi barem nekakvu empatije zašto su se ponašali na način na koji su to učinili, i na kraju im potpuno oprostiti. Velika je stvar o Pomiriti se s našim odnosima s našim roditeljima i liječeći naše unutarnje dijete je da su naši roditelji uopće ne moraju biti uključeni u proces. Postavši roditelj nikada nismo imali, ili poželjeli bismo imali, zapravo možemo riješiti naše unutarnje dijete, kao da smo bili da je savršen roditelj da mi je potrebno na vrijeme smo doživjeli emocionalnu bol. Tada ćemo moći poslati bezuvjetnu ljubav tom djetetu i ponuditi mu / joj prihvaćanje i ljubaznost da možda nećemo imati stečen u vrijeme. Mnogi ljudi koriste stvari poput terapije ili meditacije doći u dodir s unutarnjim djetetom unutar njih koji još uvijek treba da bude voljen i reći da je dijete točno ono što treba čuti. Na taj način ćemo uvidjeti da ne samo da će naš odnos s našim roditeljima bolje, (ili ako nisu u našim životima način na koji smo ih vidjeti u našem umu će biti ispunjen s više empatije), ali problemi koje imamo s ljudima i okolnostima u našem odraslom životu počet će se liječiti. Naš novi pronašao ljubav i prihvaćanje za sebe i za roditelje koji su nam pomogli oblikovati tko smo mi kao osoba koja će se prevesti u zdravije i više funkcionalnih odraslih odnosa, i zaustaviti ciklus boli i patnje. Nakon što smo transmuted stare boli u ljubav u mogućnosti smo ponuditi više ljubavi za sve ljude u našim životima. Izvor slike Unutarnja dijete koje Berkoz Turk Prihvati unutarnje dijete Dijete Roditelj