http___galerijagalzenica.info_en_taxonomy_term_358_1.xml
http___galerijagalzenica.info_taxonomy_term_357_1.xml
1.1 4.1 5.1 5.2 6.1 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 7.7 7.8 7.9 7.10 10.1 11.1 11.2 14.1 15.1 15.2 16.1 16.2 16.3 16.4 16.5 19.1 20.1 20.2 20.3 20.4 20.5 20.6 20.7 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5 21.6 21.7 24.1 25.1 26.1 26.2 26.3 27.1 27.2 28.1 31.1 32.1 32.2 32.3 32.4 33.1 33.2 33.3 36.1 37.1 40.1 41.1
drawing Željka Cupek / Marija Lovrić Solo exhibition by Željka Cupek and Marija Lovrić is one of the exhibitions with which, this year, we present young artists related to Velika Gorica and its surroundings. About the works presented at the exhibition, the artists says: Introspection, 2016 These days, living a modern and, you could say, superficial way of life, creates a need to connect with oneself. This is an extremely important human need which we often neglect. Even when we are talking about awareness or self-confidence, we very rarely truly feel that. Self-awareness is a higher state of consciousness, a connection with one's self. It is the ability to feel the messages from our inner reserves of emotional memory. In order to advance our self-awareness we need to explore ourselves, respect our bodies, take care of ourselves and enter out inner selves. Each person is unique, both physically and psychologically. Each person has their own energy frequency and when we connect we feel the new energy which permeates into us and prompts various emotions. We feel vibrations, depths, we see colors, hear different sounds. Sometimes we become intensely self-aware, aware of our own physiological processes. Ljubomir Stahov, "From Nature" Ljubomir Stahov's world stands out from the contemporary Croatian art corpus as an articulated visual arts oeuvre which exists by and for itself, away from any trends, tendencies and without belonging to any particular group or movement. However, if we were to insist on finding spiritual and stylistic similitudes, we would find them in Ordan Petlevski's primordial, fossil and organic forms, a unique personal world of “organic micro-figuration” (Zdenko Rus), as well as in Biserka Baretić’s oeuvre which also embraces the concept of susceptible matter, a spirit trapped within material confounds of the body, accompanied by frequent references to mythical symbols and archetypes like Icarus, Orpheus, Pegasus, the Gorgons and Janus. Marko Tadić, A gaze in wonder This exhibition of young Croatian artist Marko Tadić is a retrospective of his acclaimed and multiple award-winning animated films. In the specific exhibition set-up that evokes the historical forms of film screening, we will show five films: "The black ouija board" (2008.), "I speak true things" (2010.), "We used to call it: Moon" (2011.), "Borne by the birds" (2013.) and "Until the breath of air" (2014.) which has just been completed and will have a premiere at the festival 25.FPS and in our gallery. Marko Tadić (Sisak, 1979) graduated from the Academy of Fine Arts in Florence, Italy. He has exhibited at numerous solo and group exhibitions in Osijek, Dubrovnik, Sisak, Velika Gorica, Zagreb, New York, Berlin, Ljubljana, Belgrade, Kassel, Regensburg, Frankfurt, Vienna, Los Angeles, Nottingham etc.. Won many awards: third prize T-HT MSU (Zagreb, 2010),Tthe Radoslav Putar Award (Zagreb, 2008), Award for Drawing at the Youth Salon (Zagreb, 2006) and first prize at the Youth Salon (Sisak, 2001 and 2000). In 2013 he spent on artistic residence in Helsinki. He lives and works in Zagreb. Vlado Martek, Pictographic alphabet The exhibition "Pictographic alphabet" represents a selection of Martek's drawings and collages created in the period between 1987 and 2002. Up to now, they have mostly been unexhibited, and in the artist's words, they belong to the "side of me which vents my emotions". The drawings and collages testify to the spiritual turmoil in an almost diary-like manner. Love, fear, loss, pain, happiness, mutiny, doubt, ecstasy, rage... are just some of the emotions manifesting openly its strength. The establishment of a contact with another being, with society, in other words, is one of the backbones of Martek's work. By ignoring all other aspects of a painting except the communicational one, Martek formed an assembly of signs (pictographs) with the purpose of expanding the space of conversation and compassion. If we have in mind that Martek considers his paintings, including also the works presented in this exhibition, poetry, the range of possible communication is additionally widened. Vlado Martek was born in 1951 in Zagreb. He graduated philosophy and literature and has been exhibiting since 1974. He is a conceptual artist and a poet. The forms of his artistic work encompass art actions, paintings, sculptures, publicist writing, murals, graffiti, books, poetry, land art, graphics and photography. He authored 22 self-published works, 5 books of pre-poetry/poetry/post-poetry, 3 books of essays, 2 books of theoretical and philosophy texts and 5 graphic maps. He is a member of Croatian Writers' Association and Croatian Association of Artists. Martek's art is found in the most important Croatian and foreign museum collections. Danijel Šokec Danijel Šokec exhibited around forty ink drawings on paper in which he used the “shaky”and “nervous” manner of an expressionist drawing to present different themes: from classically erotic (female act, love couple), to allegorical, undefined and barely recognizable scenes, and scenes whosetitles give them comic, everyday or banal meanings. In that sense, these drawings can be seen as acycle which on the one hand reminds us of a traditional drawing “hand exercise”, and on the otherhand of a journal, a series of artefacts which are somewhere in between easel painting/drawing anda sketchbook. The accentuated contrasts of black and white also evoke comic book aesthetics, whichgives these drawing additional narrative meanings. Danijel Šokec (1967) graduated from the High School of Applied Arts and Design in Zagreb and fromZagreb Academy of Fine Arts in 1991. He has been exhibiting since 1984 and took part in 20 solo andseveral group exhibitions in Croatia and abroad. The exhibition is a part of a program of developing local art culture. Gordana Bakić, "Transmission of a Significant Signal" In the Galženica Gallery Gordana Bakić (1972) exhibited a drawing/ambient installation which is asort of “work in progress”. The installation consists of a series of big drawings which have been assembled together for thepurpose of this exhibition. It consists of hand drawn drawings, photocopied graphic materials whichoriginated from often forgotten textbooks and handbooks, spatial and three dimensional objects,uneven paper cut outs etc. As in traditional, easel-made paintings, which Gordana Bakić has beenmaking for the last few years, this work also represents forgotten ways of representation: taking iconictemplates from textbooks and illustrated books, which are a part of pre-mass digital media culture,before the so called “pictorial turn”, she lays bare the picture representation and thus makes us awareof “media archaeology “or better yet of different and fast changing models of visual representation. Gordana Bakić graduated from the Academy of Fine Arts in Zagreb in 1996. She has been exhibitingher works since 1993. Gordana won several awards, among them the Zagrebačka banka Award in2001 and the award for the best young artist by the Croatian Association of Artists in 2003. Dragutin Trumbetaš, "Tuš istine" Dragutin Trumbetaš, "Tuš istine" Zlatko Kauzlarić Atač, Od crteža do scene Zlatko Kauzlarić Atač, Od crteža do scene
1.1 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 10.1 11.1 11.2 11.3 12.1 13.1 13.2 13.3 13.4 13.5 13.6 13.7 13.8 13.9 16.1 17.1 17.2 20.1 21.1 21.2 22.1 22.2 22.3 22.4 25.1 26.1 26.2 26.3 26.4 26.5 26.6 26.7 27.1 27.2 27.3 27.4 27.5 27.6 27.7 30.1 31.1 32.1 33.1 33.2 33.3 33.4 33.5 33.6 34.1 34.2 34.3 34.4 35.1 35.2 35.3 35.4 38.1 39.1 39.2 39.3 40.1 41.1 44.1 45.1 45.2 45.3 45.4 45.5 46.1 46.2 46.3 49.1 50.1 53.1 54.1
crtež Marija Ančić, Morbidne slike Marija Ančić je bivša finalistica Nagrade Radoslav Putar i umjetnica čiji rad u domačoj sredini ima specifičan status, jer se odvija na sjecištu tradicionalnih umjetničkih disciplina (crtež, animacija) i kulture društvenih mreža (GIF, blog itd.). Ančić je rođena 1982. u Sarajevu. Diplomirala je na Umjetničkoj akademiji u Splitu, na smjeru konzervacije-restauracije 2005. i na kiparstvu 2010. Uz tri samostalne izložbe u Zagrebu i Splitu, sudjelovala je na više skupnih izložbi u Hrvatskoj i inozemstvu. Živi i radi u Zagrebu kao samostalna umjetnica. Kada se pristupa temi sebstva onako kako to čini Marija Ančić, kroz vizuru zazornosti kojoj je nemoguće umaknuti, koja prikazani subjekt neprestano guta postajući njegov konstitutivni dio, medij GIF-a se nadaje kao savršeno rješenje. Figuralna animacija, koja podrazumijeva stilizaciju stvarnog svijeta, pretpostavlja pogled kroz određenu subjektivnu, “pomaknutu” prizmu. Također, minimalni oblik naracije koji povezuje početak i kraj priče u jedinstvenu cjelinu, čime se gubi kauzalnost, uvjetuje upravo ono sadržajno zazorno: nemogućnost raspoznavanja jave od sna, stanja sigurnosti od stanja opasnosti, vlastitog sebstva od drugog. Poetika Ančićeve lako je smjestiva u gotski žanr koji, uostalom, sadrži izraženu transhistorijsku kvalitetu (najprije referiranjem na srednjovjekovlje, a zatim na viktorijansko doba), pa stoga njegovo glatko uklapanje u digitalnost nikako nije neobično. Dapače, suvremena gotika ne samo da povlači teme i motive baštinjene prvenstveno iz viktorijanske i edvardijanske književnosti (kada se formira kao žanr), nego se u toj motivici demokratski širi na sve druge oblike umjetnosti (vizualnu, kazališnu, filmsku, glazbu, strip...) u kojima, u postmodernističkoj maniri, rapidno stvara nove oblike, napose u žanru horora. Željka Cupek / Marija Lovrić Samostalna izložba Željke Cupek i Marije Lovrić jedna je od izložaba kojima ove godine predstavljamo mlade akademske umjetnike vezane za Veliku Goricu i okolicu, bilo podrijetlom, bilo trenutnim životom i radom. Ovoga puta, umjesto likovnih kritičara ili kustosa, umjetnice su se same poetički odredile. O radovima predstavljenima na izložbi, Marija Lovrić kaže: Introspekcija, 2016. Modernim i moglo bi se reći površnim načinom života danas, potreba za povezivanjem sa samim sobom je vrlo bitna ljudska potreba koju često zanemarujemo. Pričamo li samo o svjesnosti ili samopouzdanju, vrlo rijetko isto istinski i osjećamo. Samosvjesnost je viša razina svjesnosti, povezanosti sa samim sobom. To je sposobnost da osjetimo poruke iz naših unutarnjih zaliha emocionalnog pamćenja. Da bi napredovali u samosvjesnosti, trebamo istražiti sebe, poštovati svoje tijelo, voditi računa o sebi, ući u svoju nutrinu. Svaka osoba je unikatna fizički i psihički. Svaka jedinka ima svoju energetsku frekvenciju i prilikom povezivanja osjećamo novu energiju koja se smjesti u nama i potakne različite emocije. Osjetimo vibracije, dubine, vidimo boje, čujemo razne zvukove. Katkad se desi da postanemo intenzivno svjesni sebe, svojih vlastitih psihičkih procesa. Ljubomir Stahov, "Iz prirode" Svijet oblika Ljubomira Stahova izdvaja se u korpusu suvremene hrvatske umjetnosti, kao čvrsto formiran likovni prosede koji postoji sam za sebe, daleko od trendova, tendencija i manifestnih pripadanja nekoj grupi ili pravcu. No kada bismo inzistirali na duhovnom ulančavanju i stilskom srodstvu, došli bismo do Ordana Petlevskog i njegovog svijeta praoblika, fosilnih i organičkih formi, jedinstvenog osobnog svijeta „organičke mikrofiguracije“ (Zdenko Rus), ali i djela Biserke Baretić, u čijem opusu također postoji koncepcija ranjive materije, duha zatočenog u okvire materijalnog tijela, s čestim referencama na mitske simbole i arhetipove poput Ikara, Orfeja, Pegaza, Gorgone i Janusa. Marko Tadić, Pogled u čudu Izložba mladog hrvatskog umjetnika Marka Tadića svojevrsna je retrospektiva njegovih zapaženih i višestruko nagrađivanih animiranih filmova. U specifičnom galerijskom postavu koji priziva povijesne oblike filmskog prikazivanja bit će prikazano pet filmova: "The black ouija board" (2008.) "I speak true things" (2010.), "We used to call it: Moon" (2011.), "Borne by the birds" (2013.) i "Until a breath of air" (2014.), čija je produkcija upravo završila i koji će premijeru imati na festivalu 25.FPS i u našoj galeriji. Marko Tadić (Sisak, 1979.) diplomirao je slikarstvo na Akademiji likovne umjetnosti u Firenci u Italiji. Izlagao je na nizu samostalnih i skupnih izložaba u Osijeku, Dubrovniku, Sisku, Velikoj Gorici, Zagrebu, New Yorku, Berlinu, Ljubljani, Beogradu, Kasselu, Regensburgu, Frankfurtu, Beču, Los Angelesu, Nottinghamu itd. Dobitnik je više nagrada: treće nagrade na T-HT MSU (Zagreb, 2010.), nagrade Radoslav Putar (Zagreb, 2008.), nagrade za crtež na Salonu mladih (Zagreb, 2006.) i prve nagrade na Salonu mladih (Sisak, 2001. i 2000.). 2013. je boravio na umjetničkoj rezidenciji u Helsinkiju. Živi i radi u Zagrebu. Vlado Martek, Piktogramska abeceda Izložba "Piktogramska abeceda" predstavlja izbor Martekovih crteža i kolaža nastalih u periodu od 1987. do 2002. Do sada su uglavnom neizlagani, a pripadaju, kaže umjetnik, onoj "strani mene gdje sam dao oduška svojim osjećajima". Crteži i kolaži gotovo dnevnički svjedoče o duhovnim previranjima. Ljubav, strah, gubitak, bol, sreća, pobuna, dvojba, ekstaza, bijes...samo su neki od osjećaja čija nam se snaga otvoreno prikazuje. Uspostava kontakta s drugim bićem, s društvom, drugim riječima, jedna je od okosnica Martekovog rada. Zanemarivši sve druge vidove slike osim onog komunikacijskog, Martek je formirao jedan ansambl znakova (piktograma) s ciljem širenja prostora sugovorništva i suosjećanja. Imamo li na umu da Martek svoje slike, dakle i radove predstavljene na ovoj izložbi, doživljava kao poeziju, raspon se moguće komunikacije dodatno širi Vlado Martek je rođen 1951. u Zagrebu. Diplomirao je filozofiju i književnost, a izlaže od 1974. Konceptualni je umjetnik i pjesnik. Oblici umjetničkog rada obuhvaćaju akcije, slike, skulpture, publicistiku, murale, grafite, autorske knjige, poeziju, land art, grafike i fotografije. Autor je 22 samizdata, 5 knjiga predpoezije/poezije/postpoezije, 3 knjige eseja, 2 knjige teorijsko-filozofskih tekstova i 5 grafičkih mapa. Član je Društva hrvatskih književnika i Hrvatskog društva likovnih umjetnika. Martekovi se umjetnički radovi nalaze u najvažnijim domaćim i inozemnim muzejskim kolekcijama. Marko Tadić, "Storyboards" Karakteristični element Tadićevog rada je preuzimanje različitih vrsta znakova s područja stripa, filma, reklamna industrije, povijest umjetnosti… Skupljajući ih marom strastvenog staretinara, Tadić reciklira ogromnu količinu odbačenih i potrošenih vizualnih znakova, dajući im novo značenje u kontekstu umjetničke slike, odnosno umjetničke izložbe. Nešto više o njegovom radu pročitajte u dijelovima tekstova umjetničkih kritičarki Ane Dević i Ivane Mance: "Iako je u najnovijoj seriji radova nazvanih Storyboards pozadina slike svedena na elementarnu razinu, upravo ona igra važnu ulogu. Nije riječ samo o autoreferencijalnosti (naime upravo takve prefabricirane drvene ploče autor koristi u svakodnevnom životu kao radnu stolnu površinu po kojima često usput crta) već i o otkrivanju praznine. Dok je u ranijim radovima prevladavao uglavnom bestežinski horror vacui i manje više jasan princip kolažiranja, Storyboards nam otkrivaju prostore praznine. Taj je prostor slikarske prirode; mjestimično neoslikane, prazne dionice grube, drvene strukture ploče, indiciraju tlo i smještaju tako motive ovih slika u žanr pejzaža. Pejzaž shvaćen kao široki pojam (svakodnevica, socio- pejzaž itd.) može biti primijenjen kao temeljno žanrovsko određenje mnogih Tadićevih radova. No, Storyboards ne prikazuju tlo, već njegov gubitak, fingirajući prazninu, govore o anonimnom, ispražnjenom poharanom teritoriju – znaku." (Ana Dević, Pejzaži, de-facto, slike-stolovi) "Poetičko načelo – ako uopće postoji – koje sve te elemente dovodi u vezu moglo bi se djelotvorno opisati pojmom «grafitiranja» kojim kustosica Ana Dević opisuje Tadićev postupak. Fenomen grafita, naime, primarno se odnosi na tip anti-estetske intervencije u urbanom prostoru koja brutalnim prisvajanjem javnih površina želi simbolički razbiti njihov neutralni građanski identitet te u javni prostor uvesti dimenziju društvene diferencijacije. Pojam grafitiranja utoliko dobro imenuje upravo Tadićev tip voluntarističke intervencije koja ne intendira estetskoj ili narativnoj cjelovitosti, nego spomenute komponente združuje okrećući ih protiv, ili barem mimo, njihova formalnog, funkcionalnog i značenjskog integriteta. No, bez ikakve agresije ili etički upitne prisile, Tadićeva je gesta izrazito laka, a prijelaz između jedne stvarnosti u drugu gotovo neosjetan: tanjur kojeg je trenutak prije mogao odložiti u sudoper, ludičkom lakoćom ipak stavlja na zid, plesnim korakom prenoseći slike, riječi i stvari iz jednog konteksta u drugi, iz jednog prostora u drugi, s jednog predmeta na drugi, iz javog u privatni život i natrag." (Ivana Mance) Marko Tadić (1979) dobitnik je Prve nagrade na Salonu mladih u Sisku 2001. godine i Nagrade salona mladih održanog 2006. u Zagrebu. Diplomirao je na Akademiji likovnih umjetnosti u Firenzi 2006. godine. Izlagao je na dvije samostalne izložbe u Zagrebu i na desetak izložba u zemlji i inozemstvu (Firenca, Sisak, Ljubljana, Beograd). Trenutno priprema nastup na skupnoj izložbi u Nottinghamu u organizaciji Muzeja suvremene umjetnosti u Zagrebu. Danijel Šokec Danijel Šokec izložio je četrdesetak crteža rađenih tušem na papiru, u kojima je služeći se manirom „drhtavog“, „nervoznog“ ekspresionističkog crteža, reprezentirao različite teme: od klasično erotskih (ženski akt, ljubavni par), preko alegorijskih, značenjski neodređenih scena na rubu raspoznatljivosti, do prizora, kojima naslov crteža pridaje komična ili svakodnevna, gotovo banalna značenja. U tom smislu, ovi se crteži mogu promatrati i kao ciklus, koji s jedne strane, podsjeća na tradicionalnu crtačku „vježbu ruke“, a s druge, na svojevrsni dnevnik, na niz artefakata, koji stoje negdje između štafelajne slike/crteža i bloka za skiciranje. Naglašeni kontrasti crnog i bijelog, također, prizivaju estetiku stripa, što ovim crtežima pridaje dodatna, narativna značenja. Danijel Šokec (1967.) je završio Srednju školu za primijenjenu umjetnost i dizajn u Zagrebu, te diplomirao na ALU u Zagrebu 1991.Izlaže od 1984., a do sada je izlagao na 20 samostalnih i više skupnih izložaba u zemlji inozemstvu. Izložba je dio programa usmjerenog na razvoj lokalne umjetničke kulture. Gordana Bakić, "Prijenos značajnog signala" Gordana Bakić (1972) je u Galeriji Galženica izložila crtež/ambijentalnu instalaciju, svojevrsni "work in progress". Riječ je o nizu velikih crteža, koji su povodom izložbe spojeni u jednu gigantsku cjelinu, prilagođenu prostoru galerije. Instalaciju sačinjavaju crteži rađeni rukom, fotokopirani grafički materijali čije je porijeklo u različitim i nerijetko zaboravljenim udžbenicima ili priručnicima, prostorni, trodimenzionalni objekti, nepravilni papirnati izresci itd. Kao i na tradicionalnim, štafelajnim slikama, koje Gordana Bakić radi posljednih godina, i ovdje je riječ o reprezentaciji zaboravljenih načina reprezentacije: uzimajući ikoničke predloške iz udžbenika i ilustriranih knjiga, koji pripadaju kulturi prije masovne dostupnosti digitalnih medija, prije tzv. "slikovnog obrata", ona "oneobičava" slikovnu reprezentaciju, čineći nas tako svjesnima svojevrsne "arheologije medija", odnosno različitih i brzo izmjenjujućih modela vizualne reprezentacije. Gordana Bakić diplomirala je na ALU u Zagrebu 1996. Izlaže od 1993.. Dobitnica je nekoliko nagrada od kojih treba izdvojiti Nagradu Zagrebačke banke 2001. i Nagradu Hrvatskog društva likovnih umjetnika za najbolju mladu umjetnicu u 2003. godini. Dragutin Trumbetaš, "Tuš istine" Dragutin Trumbetaš, "Tuš istine" Zlatko Kauzlarić Atač, Od crteža do scene Zlatko Kauzlarić Atač, Od crteža do scene