http___robertasrandom.blogspot.tw_2011_08_st-thomas-aka-didymus.html.xml
http___garevac.net_tekst_931__1.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 4.1 4.2 4.3 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 6.1 7.1 7.2 7.3 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 10.1 11.1 12.1 12.2 13.1 13.2 13.3 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 20.1
Friday, August 5, 2011 St. Thomas aka Didymus - No Doubt! While we were on vacation a couple of weeks ago, I found this reproduction of an old statue of St. Thomas and bought it hoping to use it in an assemblage project. The last week or so, I've found several other things that inspired me to put this piece together. I also read up on the account mentioned that Thomas was a twin evidently... Thomas (Aramaic) and Didymus (Greek) both mean twin. But I couldn't find anything written in scripture about Thomas' twin. I love how, at times, things are found that just fit together like they were meant to be! I found an old box that fit the statue, then I found the hand, which I carved more details into, added a scar, and stained it gray and wiped it with a wood stain as well. I have many old bibles that I used the pages of to line the inside of the box with mod podge, added a mirror because I wanted to play on the "didymus" mentioned in scripture, which means twin. Found the stoneware chalice, and old railroad nails, and rummaged through my stash of treasures for a base and a finial for the top, as well as other embellishments, including a wooden heart that I sanded down to a different shape, painted and stained... and VOILA!! It is finished. This assemblage is based on the following scripture from John 20:19-30; 19 On the evening of that first day of the week, when the disciples were together, with the doors locked for fear of the Jewish leaders, Jesus came and stood among them and said, “Peace be with you!” 20 After he said this, he showed them his hands and side. The disciples were overjoyed when they saw the Lord. 21 Again Jesus said, “Peace be with you! As the Father has sent me, I am sending you.” 22 And with that he breathed on them and said, “Receive the Holy Spirit. 23 If you forgive anyone’s sins, their sins are forgiven; if you do not forgive them, they are not forgiven.” 24 Now Thomas (also known as Didymus), one of the Twelve, was not with the disciples when Jesus came. 25 So the other disciples told him, “We have seen the Lord!” But he said to them, “Unless I see the nail marks in his hands and put my finger where the nails were, and put my hand into his side, I will not believe.” 26 A week later his disciples were in the house again, and Thomas was with them. Though the doors were locked, Jesus came and stood among them and said, “Peace be with you!” 27 Then he said to Thomas, “Put your finger here; see my hands. Reach out your hand and put it into my side. Stop doubting and believe.” 28 Thomas said to him, “My Lord and my God!” 29 Then Jesus told him, “Because you have seen me, you have believed; blessed are those who have not seen and yet have believed.” 30 Jesus performed many other signs in the presence of his disciples, which are not recorded in this book. 31 But these are written that you may believe that Jesus is the Messiah, the Son of God, and that by believing you may have life in his name. Posted by Name: Roberta at 2:29 PM No comments: Subscribe to: Post Comments (Atom)
1.1 2.1 2.2 3.1 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 4.8 4.9 4.10 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 6.8 6.9 6.10 6.11 6.12 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 8.1 9.1 9.2 9.3 10.1 11.1 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 13.1 13.2 13.3 14.1 14.2 14.3 14.4 15.1 16.1 16.2 16.3 16.4 16.5 16.6 17.1 17.2
Današnji datum: 17. prosinca 2016. Reče mu Isus: "Budići da si me vidio, povjerovao si. Blaženi koji ne vidješe, a vjeruju!" Čitanje svetog Evanđelja po Ivanu Uvečer toga istog dana, prvog u tjednu, dok su učenici u strahu od Židova bili zatvorili vrata, dođe Isus, stane u sredinu i reče im: "Mir vama!" To rekavši, pokaza im svoje ruke i bok. I obradovaše se učenici vidjevši Gospodina. Isus im stoga ponovno reče: "Mir vama! Kao što mene posla Otac i ja šaljem vas." To rekavši, dahne u njih i kaže im: "Primite Duha Svetoga. Kojima otpustite grijehe, otpuštaju im se; kojima zadržite, zadržani su im." Ali Toma zvani Blizanac, jedan od dvanaestorice, ne bijaše s njima kad dođe Isus. Govorili su mu dakle drugi učenici: "Vidjeli smo Gospodina!" On im odvrati: "Ako ne vidim na njegovim rukama biljeg čavala i ne stavim svoj prst u mjesto čavala, ako ne stavim svoju ruku u njegov bok, neću vjerovati." I nakon osam dana bijahu njegovi učenici opet unutra, a s njima i Toma. Vrata bijahu zatvorena, a Isus dođe, stade u sredinu i reče: "Mir vama!" Zatim će Tomi: "Prinesi prst ovamo i pogledaj mi ruke! Prinesi ruku i stavi je u moj bok i ne budi nevjeran nego vjeran." Odgovori mu Toma: "Gospodin moj i Bog moj!" Reče mu Isus: "Budući da si me vidio, povjerovao si. Blaženi koji ne vidješe, a vjeruju!" Isus je pred svojim učenicima učinio i mnoga druga znamenja koja nisu zapisana u ovoj knjizi. A ova su zapisana da vjerujete: Isus je Krist, Sin Božji, i da vjerujući imate život u imenu njegovu (Iv 20,19-31). Neka četrnaestogodišnjakinja piše: "Najveći poklon u životu bilo bi mi naći Boga. Ali to je tako teško. Mnogo je toga, naime teško, a ponešto mi izgleda i besmisleno. Iz dana u dan idem u školu, učim, a zašto? Je li to uopće neka vrijednost što sam na svijetu? Moj život je uglavnom besmislen. Pokušavala sam često pomagati. Bilo gdje, bilo kome. U tom vidim jedini smisao... Vjerujem, zaista postoje ljudi koji su našli svoj životni smisao. Oni vjeruju u Božju opstojnost. Zašto ne i ja?" Mnogi ljudi čeznu za tim da nađu životni smisao i uvjere se u Božju opstojnost. I oni traže i pitaju: zašto i čemu, odakle i kamo smjera svijet i njihov vlastiti život. Već dvije tisuće godina nudi kršćanstvo odgovor na to, odgovor nenadmašan, po kršćanskom uvjerenju, ali i konačan: Isus Krist je spas svijeta. U uskrsnuću Isusa od mrtvih priznao je Bog da se u njemu može zaista naći put, istina i život. Već dvije tisuće godina kruže po svijetu ove riječi, ali uvijek i komentar dr. Fausta: "Poruku slušam zacijelo, samo mi nedostaje vjera!" To je već u osnovi bila Tomina situacija: Drugi su mu prenijeli vijest: "Gospodin živi", ali ga nije uvjerila ova sama vijest. Htio je osobno susresti Uskrsnuloga i uvjeriti se u njegovu stvarnost. Riječi mogu samo pripremiti vjeru, tek vlastito životno iskustvo može oživjeti poruku i dovesti do ispovijesti. Kako bi se inače dogodilo da mladi ljudi koje se možda preko tisuću sati poučava o Bogu i njegovu djelu, a da se ipak ne probiju do Tomine ispovijesti: "Gospodin moj i Bog moj!" Visoko poučavanje i kršćansko naviještenje mogu otvoriti prilaze za dodire sa živim Kristom samo u iskustvu vlastitog života i zajednici drugih vjernika. Iskusiti Boga u iskustvu života! I ovo je poklon, koji se ne može po želji ostvariti, planirati. S pravom je rekla četrnaestogodišnjakinja: "Najveći poklon u životu bilo bi mi naći Boga!" Što mi možemo učiniti jest ovo: osluškivati život iznutra, ne ostajati na površini svakidašnjice, ne zadovoljiti se postojećim. "Mora u životu biti nešto više od "svega", rekao je neki suvremenik. Ako se izgubimo u "svemu": u posjedu, radu, blagostanju, ili u brigama, u tjeskobi i patnji, onda ćemo upropastiti osjećaj za "više, nego sve". Samo ako ostanemo otvoreni za "više" moći ćemo ostati dionici iskustva Boga. Može li se kod nas osjetiti: Bog živi? Imamo li hrabrosti jedan drugome priznati tu vjeru? Ili ostati u dosadnoj rezerviranosti i nezainteresiranoj udaljenosti? Može li se naslutiti iz naših služba Božjih to: koliko Kristovo uskrsnuće prouzrokuje u nama radost? Daje li uslužno obraćanje siromašnim, patnicima, usamljenim i izdvojenim mogućnost spoznaje da smo voljni provoditi Kristov nalog? Mogu li djeca koja ovog tjedna idu na prvu pričest na nama pročitati da nam vjera nešto znači, da nam znači sve? Mogu li potvrditi odgovor što ga je nekoć dao Klement Aleksandrijski kad su ga pitali: "Što činiš ako želiš pridobiti nekog čovjeka za Krista?" On je rekao: "Pustit ću ga da godinu dana stanuje u mojoj kući." Možda je to ovo po čemu je Toma simpatičan: On jednostavno ne vjeruje riječima drugih. Osobno želi iskusiti Krista kao uskrsloga. Susresti ga, smjeti staviti vlastitu ruku na njegov bok, dotaknuti ga se, iskusiti živoga Boga, to je najveća čežnja našega života. Kod Tome se ispunila ta čežnja. Ona je kod njega prouzrokovala divno i zahvalno priznanje: "Gospodin moj i Bog moj"! Za nas vrijedi blaženstvo Uskrsnuloga: "Blaženi koji ne vide a vjeruju!" Naš susret s Bogom nije manje ozbiljan: Krist nas susreće pod prilikom kruha, i njegovo preobraženo tijelo daje nam se kao jelo, o nama ovisi, hoćemo li ovaj susret u vjeri prihvatiti i zbog toga biti sretni kao što je nekoć bio Toma. – Amen.