https___be-strong-and-courageous.com_2016_10_05_dont-you-know-me-philip_.xml
http___garevac.net_tekst_1292__1.xml
1.1 2.1 2.2 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 3.7 3.8 3.9 3.10 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 5.6 5.7 5.8 5.9 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 7.1 7.2
“I believe in a Divine Creator, but not in Christianity or any of the other religions of the world.” A friend recently typed this sentiment. It’s heart-breaking. Evidence of God’s creation is certainly easy to see. All around us. Nature. Our children being born. The goodness we share with each other. The love that overcomes evil. We’re surrounded, and filled, with evidence of (and from) God. Yet many are still blinded of that sight by the hardness of their hearts. “They know nothing. They understand nothing; their eyes are plastered over so they cannot see, and their minds closed so they cannot understand.” It is important to see and understand this fact: One cannot know God and reject Jesus. John 14 sheds light on this fact. Jesus says, “You believe in God, believe also in me.” The Lord was with his apostles in the upper room, just prior to his crucifixion. He had just told his apostles that he would be going away. Thomas’ response to these words mirrors what many of us may have said today: “’Lord, we don’t know where you are going, so how can we know the way?’ Jesus answered, ‘I am the way and the truth and the life. No one comes to the Father except through me. If you really know me, you will know my Father as well. From now on, you do know him and have seen him.’” Philip still has a question. After these words – after years of signs, miracles, and works – the apostles still are not fully seeing and understanding the Lord’s sentiments. Philip’s question would be asked still today: “’Lord, show us the Father and that will be enough for us.’ Jesus answered: ‘Don’t you know me, Philip, even after I have been among you such a long time? Anyone who has seen me has seen the Father. How can you say, ‘Show us the Father?’ Don’t you believe that I am in the Father, and that the Father is in me?’” One cannot know God and not know Jesus. One cannot come to God except through Jesus.
1.1 2.1 2.2 3.1 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 5.6 5.7 5.8 5.9 6.1 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 9.1 9.2 10.1 10.2 11.1 11.2 11.3 12.1 12.2 12.3 13.1 13.2 13.3 13.4 13.5 13.6 13.7 14.1 14.2 15.1 15.2 15.3
Današnji datum: 23. siječnja 2018. Ja sam put i istina i zivot: nitko ne dolazi Ocu osim po meni. Da ste upoznali mene, i Oca biste moga upoznali. Čitanje svetog Evanđelja po Ivanu U ono vrijeme: Reče Isus svojim učenicima: "Neka se ne uznemiruje srce vaše! Vjerujte u Boga i u mene vjerujte! U domu Oca mojega ima mnogo stanova. Da nema, bih vam rekao: 'idem pripraviti vam mjesto'? Kad odem i pripravim vam mjesto, ponovno ću doći i uzeti vas k sebi da i vi budete gdje sam ja. A kamo ja odlazim, znate put." Reče mu Toma: "Gospodine, ne znamo kamo odlaziš. Kako onda možemo put znati?" Odgovori mu Isus: "Ja sam put i istina i život: nitko ne dolazi Ocu osim po meni. Da ste upoznali mene, i Oca biste moga upoznali. Od sada ga i poznajete i vidjeli ste ga." Kaže mu Filip: "Gospodine, pokaži nam Oca i dosta nam je!" Nato će mu Isus: "Filipe, toliko sam vremena s vama i još me ne poznaš?" "Tko je vidio mene, vidio je i Oca. Kako ti onda kažeš: 'Pokaži nam Oca'? Ne vjeruješ li da sam ja u Ocu i Otac u meni? Riječ koje vam govorim, od sebe ne govorim: Otac koji prebiva u meni čini djela svoja. Vjerujte mi: ja sam u Ocu i Otac u meni. Ako ne inače, zbog samih djela vjerujte. Zaista, zaista, kažem vam: Tko vjeruje u mene, činit će djela koja ja činim; i veća će od njih činiti jer ja odlazim Ocu" (Iv 14,1-12). Na Posljednjoj večeri je bilo svečano. Isus je bio razgovorljiv, kao rijetko kada. Apostoli su ga slušali otvorenih ustiju. Kad im je tumačio svoje odnose prema Ocu, Fillip se ohrabrio i prekinuo ga. Iz dubine duše izašla mu je molba: Gospodine, pokaži nam Oca. Molba, koja nije samo Filipova. Prije njega i poslije njega tu je molbu osjećalo toliko ljudskih srdaca i izgovaralo ju je toliko ustiju. U pomalo grubim oblicima još je i dan-danas mnogo puta čujemo među jednostavnim ljudima, kada u raspravama o vjeri netko samosvjesno i pobjedonosno odsiječe: Ja vjerujem samo u ono što vidim. Pokaži mi Boga, pa ću ga priznati. U nezdravom pobožnom obliku javlja se tamo, gdje bi vjernici na svaki način hjeli vidjeti čudo, ili barem one koji su vidjeli čudo, ili barem mjjesto, gdje se to čudo događalo, ili bilo što, samo da bude čudesno. Ne žali ni vremena, ni novca. Spremni su u neku ruku zanemariti čak obiteljske dužnosti, a pred uputama Crkve zatvoriti uši… Isus ima drugačije mišljenje. Oca vidi, tko mene vidi, kratko odgovara Filipu. I nama. A gdje vidimo Isusa? U Evanđelju. Od prvih kršćanskih vremena do danas vjernici su ga u njemu tražili i našli. Sveci, mučenici, crkveni učitelji, svi koji su o Bogu nešto lijepo govorili ili za nj na bilo koji način svjedočili, crpili su to iz Evanđelja. Crkva je doživljavala velika razdoblja onda, kada je rasla iz Evanđelja. Teška vremena za Crkvu nastupala su onda, kada su se ljudi zadovoljavali s nadomjestkom za Evanđelje. Toliko će Crkva u sebi biti zdrava i toliko će zdravlja donašati čovječanstvu, koliko će biti vjerna Evanđelju. Ne znamo, da li je Filip s Isusovim razgovorom bio zadovoljan. Kako bilo, da bilo, prihvatio ga je, pokušao ga rzumjeti i ravnati se po njemu. Možda ni mi s Isusovim odgovorom nismo zadovoljni. Ako ćemo zahtijevati nešto drugačiji odgovor, moglo bi nam se dogoditi, da ostanemo bez ikakva odgovora. – Amen.