http___galerijagalzenica.info_en_taxonomy_term_382_1.xml
http___galerijagalzenica.info_taxonomy_term_136_page_1_1.xml
1.1 4.1 5.1 6.1 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 7.7 7.8 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 8.6 11.1 11.2 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 13.1 13.2
space Temporary Encounters Jasmina Cibic, Igor Eskinja, Petra Feriancova, Tina Gverović & Siniša Ilić, Vlatka Horvat, Marko Lulic, Damir Očko , Mladen Stropnik, Marko Tadic , Dino Zrnec & Nick Oberthaler Curator: Branka Benčić In the period between 2014 and 2017, Apoteka - Space for Contemporary Art from Vodanjan conceived a programme around the research of “temporary encounters”. During that period, over ten exhibitions of various formats and dynamics were held. The exhibitions explored the exhibition format and the conditions and possibilities of exhibition practices. Due to the inaccessibility of a larger space for organizing more complex exhibition formats, “Temporary Encounters” were held as an “exhibition throughout time”. Thus, it comes across as a loosely connected unit and form of an intervention, an exhibition which is not understood as a “fixed and complete constellation”, but rather as something that gradually changes over several months, chapter by chapter, during which every stage can be seen individually or as part of a continuity. “Temporary Encounters” deal with the exhibition model and format as means of exhibiting, grammar and the typology of the “solo” and “group” exhibition. Later on, it acquired an additional concept called “This is (not) a museum”. Through it, Apoteka, standing in opposition to the existing institutions, tries to articulate the local context in which it operates, its own position, and its organisational strategy in Istria. The exhibition Temporary Encounters is focused on examining spatial relations and interactions between objects and subjects, conceptualizing procedures, treatments and relations within artworks, the art system and gallery space. It does so by enveloping the artistic positions which deal with the issue of (re)presentation and ‘exhibiting’ practices. The works reveal the tension between space, the observer and the observed. We encounter them as a series of interrelations and fissures which are entangled in a temporary environment. The unseen and hidden are made visible, construction and deconstruction are revealed; we are reminded of the temporary and constructed character of the exhibition. In different ways, Temporary Encounters conceptualize the relations between an art space, an artwork, the art system and the institutional context. Oliver Dorfer, Herbert Egger, Anton S. Kehrer, Beate Rathmayr, "Light_Story_Space_Body" The exhibition Light_Story_Space_Body is the continuation of cooperation between the Austrian artistorganization MAERZ centred in Linz and the Galženica Gallery. Started in 2004, this cooperation functions as an exchange of art and gallery experiences between these two different cultural contexts, Austrian and Croatian. So in April 2005 “Outside sources” exhibition was opened in the MAERZ Gallery in Linz. Kristijan Kožul, Tanja Dabo, Marija Prusina and Lala Raščić participated in the exhibition. During 2005 Ana Kadoić participated in the international exhibition in Linz which was organized by the MAERZ artist organization. And this year Tanja Dabo and Ivana Franke will exhibi ttheir individual works at the MAERZ Gallery. Each of the notions in the title of the exhibition tries to metaphorically represent a work or a part of work by an individual artist. “Light” symbolises the work of Anton S. Kehrer; “Story” is the symbol for Oliver Dorfer’s paintings; “Space” is a metaphorthat signifies photographic and movie works of Beate Rathmayr and “Body” refers to the sponge sculptures of Herbert Egger.
1.1 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 6.1 7.1 10.1 11.1 11.2 11.3 12.1 12.2 12.3 15.1 16.1 16.2 17.1 17.2 20.1 21.1 21.2 21.3 22.1 25.1 26.1 26.2 26.3 26.4 29.1 30.1 30.2 30.3 30.4 30.5 31.1 31.2 34.1 35.1 35.2 35.3 35.4 35.5 38.1 39.1 39.2 39.3 40.1 40.2 40.3 40.4 43.1 44.1 44.2 44.3 44.4 45.1 48.1 49.1 49.2 49.3 49.4 50.1
slika Oliver Dorfer, Herbert Egger, Anton S.Kehrer, Beate Rathmayr, "Light_Story_Space_Body" Izložba Light_Story_Space_Body nastavak je suradnje između austrijskog umjetničkog udruženja MAERZ sa sjedištem u Linzu i Galerije Galženica. Započeta 2004., suradnja se odvijala kao razmjena umjetničkih i galerijskih iskustava između dvije različite kulturne sredine, austrijske i hrvatske.U travnju mjesecu 2005. tako je u Galeriji MAERZ u Linzu otvorena izložba "Outside sources" na kojoj su nastupili Kristijan Kožul, Tanja Dabo, Marija Prusina i Lala Raščić.Tijekom 2005. u Linzu je na međunarodnoj izložbi, koju je organiziralo umjetničko udruženje MAERZ, nastupila i Ana Kadoić, a ove godine će se samostalnim izložbama u Galeriji MAERZ predstaviti Tanja Dabo i Ivana Franke. Svaki od pojmova u naslovu izložbe metaforički pokušava reprezentirati rad ili dio rada pojedinog umjetnika. "Light" je oznaka za rad Antona S. Kehrera; "Story" je oznaka za slikarsvo Olivera Dorfera; "Space" metafora koja označava fotografski i filmski rad Beate Rathmayr, a "Body" upućuje na skulpture od spužve Herberta Eggera. [http://www.maerz.at/m3cms/] [http://www.herbert-egger.at/] Zlatan Dumanić, "Radikalna desublimacija" Zlatan Dumanić (1951) splitski je umjetnik, i ovogodišnji predstavnik Hrvatske na 51. venecijanskom bijenalu. Premda ponajviše poznat po svojim neoavangardnim umjetničkim radovima, performansima, akcijama, instalacijama, filmovima i poeziji, Dumanić posljednjih nekoliko godina kontinuirano radi u mediju štafelajnog slikarstva, pa je izložba u Velikoj Gorici svojevrsna slikarska premijera. U svojim slikama Dumanić je ponajprije zaokupljen vlastitom egzistencijom, koja kroz erotske i općenito ljubavne teme i motive, umjesto sveobuhvatnih, cjelovitih, ozbiljnih reprezentacija poprima svakodnevne, obične, upravo dnevničke ili komične oblike. Zlatan Dumanić bivši je zapovjednik broda od 3000 BT i naviše, s najvećim pomorskim kvalifikacijama. Izlaže i djeluje od 1969. godine. Sudjelovao je na velikom broju skupnih izložaba, održao niz multimedijalnih akcija, performansa i programa, te izdao veliki broj autorskih izdanja knjiga, pjesničkih zbirki i libreta. Jagor Bučan, "Afiniteti" Jagor Bučan (1968) izlaže desetak slika velikog formata na kojima u maniri postslikarske apstrakcije istražuje odnose između slikarske pozadine i slikarske strukture, između površine i dekorativnog uzorka, između geste i impersonalnog nanosa boje. U suptilnim permutacijama organičkih motiva crtanih flomasterom i višebojnih površina mehanički nanošenih na pravokutnu površinu štafelajne slike, Bučanovo slikarstvo možemo gledati i kao dio svojevrsnog, postmodernističkog esteticizma. Jagor Bučan završio je Akademiju likovnih umjetnosti u Zagrebu 1992., gdje trenutno radi kao asistent na Odsjeku za restauraciju umjetnina. Izlaže od 1995. u zemlji i inozemstvu. Andrea Robić, "Ah!" Mlada velikogorička slikarica Andrea Robić predstavila se slikama čije se slikarsko polje sa samostalnih štafelajnih slika širi na zidove galerije. Oslikavajući galerijske zidove slijedila je slikovnu strukturu izložene štafelajne slike i tako realizirala osobeni "site specific" rad. Ili kako u predgovoru kataloga ističe Vladimir Gudac: " U ovom slučaju, riječ je o umjetnici koja svojim kolorističkim poljima mekanih snova rasprostire znak "ukočene geste", koji opet želi, pa to i čini, izaći iz polja platna, ukazujući na širinu imaginativnih polja snova, takorekuć sugerirajući činjenicu neizrecivog pomoću jake, čvrste kolorističke jezgre i bolnog loma široke crte (ili više njih) koja bi htjela van, u protor izvan slike i slikarstva, prije svega prema nama, publici-promatračima." Andrea Robić diplomirala je na Akademiji likovnih umjetnosti 1998. godine i ovo joj je četvrta samostalna izložba. Filip Quien Filip Quien (1979) apsolvent je splitske Umjetničke akademije na Odsjeku za slikarstvo. Student je u klasi profesora Gorkog Žuvele U Galeriji Galženica izložio je slike na kojima je u tradiciji enformela zaokupljen slikarskim materijalom i materičnošću slike kao objekta. Ili kako u predgovoru kataloga ističe Vanja Babić: " U svojem dosadašnjem stvaralaštvu mladi se umjetnik podjedanko služio metodama akcionog slikarstva, enformela ili asemblaža, dakle uvijek poetski odrednicama prijemčivim za isticanje materičnosti slikarskih uradaka. U Filipovim slikama moguće je uz nakupine boja pronaći i katran, dijelove limenki, aluminijsku prašinu, slamčice za ispijanje sokova i još mnoštvo kojekakvih gradbenih elemenata, sve u svrhu postizanja apsolutne perceptivne nesputanosti te izbjegavanja prihvaćanja likovnosti po principu zatvorene opažajnosti." Davor Krelja, "Lijepe manire" Davor Krelja (1960) započeo je svoje umjetničko formiranje u vrijeme neo-ekspresionističkog slikarstva, u okviru pojave nazvane "Nova slika", koja je tijekom 80-ih predstavljala hrvatski odgovor na izazove europske transavangarde, odnosno američke postmoderne. U Galeriji Galženica se nakon kratkog rada na području ambijentalnih instalacija, ponovno vratio slikarstvu izloživši dvadesetak naglašeno panoramski komponiranih slika. Dva su se fenomena na izložbi nametnula kao najzanimljivija. S jedne strane, uključivanje književnog diskursa u izložbu posredstvom proširenih naziva slika, koji umjesto tzv. legendi, sada postaju kratki i žanrovski određeni književni oblici. S druge strane, pak, to je osobit nadrealistički naboj koji posjeduju slike. Davor Krelja je diplomirao slikarstvo na ALU u Zagrebu 1985. Izlaže od 1984. u Hrvatskoj i u inozemstvu. Ana Katičić Ana Katičić Barbić jedna je od mladih slikarica, koja je u svijet umjetnosti ušla kao slikarica školovana na zagrebačkoj Akademiji likovnih umjetnosti u klasi profesora Igora Rončevića. Ovo joj je druga samostalna izložba. U svom radu pokazuje sličnost s mlađim kolegama i kolegicama, koji su krajem 90-ih i početkom novog stoljeća započeli s promjenom umjetničke i slikarske paradigme. U osnovi, riječ je o promjeni, do tada u hrvatskoj umjetnosti, dominantne paradigme neo-ekspresionističkog, odnosno geometrijskog slikarstva, i primjeni određenih slikarskih metoda, koje uključuju okretanje prema svijetu svakodnevnice, u onom smislu u kojem o njemu možemo govoriti kao o svakodnevnoj, gotovo ritualnoj kulturnoj praksi (periodična ljetovanja, noćni izlasci, kultura fotografiranja i sl.). Shodno tome, sadržaji slika Ane Katičić Barbić preuzeti su iz osobnog fotografskog albuma, iz kulture dokolice (kafići, disko-klubovi) ili iz masovnih medija. Sonja Briski Uzelac, "Prozor-prizor" Izložba Sonje Briski Uzelac, na neki način, hibridna je izložba: ona je ujedno i izložba slika i ambijentalna izložba, "site specific" intervencija. Ako je gledamo kao izložbu slika, onda moramo reći da je izloženo 30 slika iz serije "Kvadrati" i "Pravokutnici", slika "Viatorovska perspektiva" i dvije male slike koje podsjećaju na Maljevičeve kvadrate. Ako je gledamo kao ambijentalnu izložbu, prilagođenu specifičnom karakteru galerijskog prostora, onda moramo konstatirati da je riječ o postavu 30 pravokutnih i kvadratnih monokromno plavih slika u prostoru, tako da njihov postav sugerira perspektivna skraćenja, na način poznat iz tradicije renesansne umjetnosti.U tom smislu, "Viatorovska perspektiva" kao slika jasna je referenca na renesansnu matematičku konstrukciju prostora na dvodimenzionalnoj površini, a dvije male slike, plavi i crni kvadrat, referenca na drugi pol tradicije zapadnog slikarstva: na koncept bespredmetene umjetnosti Kazimira Maljeviča. Sonja Briski Uzelac, "učena slikarica", kako je naziva Miško Šuvaković, profesorica je i teoretičarka umjetnosti, te slikarica koja je 1976. završila Fakultet likovnih umjetnosti u Beogradu. Doktorirala je 1984. na beogradskom sveučilištu. Predavala je na Fakultetu likovnih umetnosti u Beogradu, a trenutno predaje na Učiteljskoj akademiji u Zagrebu i na Akademiji primijenjene umjetnosti u Rijeci. Na 26. salonu mladih u Zagrebu 2001. nagrađena je za teorijska ostvarenja. Paulina Jazvić, Sandra Juranić Dvije mlade zagrebačke umjetnice predstavile su se slikama-objektima (Juranić), odnosno prostornom instalacijom (Jazvić). Paulina Jazvić, na frontalni i vizualno najsnažniji zid galerije, postavila je instalaciju koja se sastoji od prozirnih najlonskih vreća napunjenih vodom u koju su potopljene osobne stvari iz autoričinog svakodnevnog života (djetetove igračke, vrpce za kosu, termometar, cipele i sl.). Sandra Juranić je na gornjoj etaži galerije izložila slike-objekte, odnosno kolaže sastavljene od različitih predmeta, kombiniranih s različitim tehnikama crtanja, odnosno slikanja. U oba slučaja, riječ je o pokušaju da se različitim metodama reprezentira emotivna i društvena svakodnevica. Obje su autorice diplomirale na Akademiji likovne umjetnosti u Zagrebu u klasi profesora Miroslava Šuteja. Saša Martinović Kunović Komponirajući svoje slike kao diptihe i triptihe, Saša je tradicionalnu metodu slikanja po motivu, kao tradicionalnu slikarsku metaforu i doslovno realizirala. Naime, služeći se različitim tehnikama (grafitna i kemijska olovka, akrilik) slikala je slijedeći unaprijed određenu dekorativnu strukturu ornamenta i reljefnu teksturu platna. Slikanje po strogo određenom predlošku, čije je porijeklo uvijek povijesno i visoko-umjetničko, a funkcija suvremena, praktična i široko popularna, sigurno je najprepoznatljivije obilježje njezinog slikarskog rada. Bilo da se radi o Halsovim "Nadstojnicama staračkog doma" slikanih u matisovskoj maniri, preslikavanim mrtvim prirodama iz fotografski ilustriranih kuharica, ili slobodno repliciranih kontura ženskih aktova iz povijesti slikarstva, Saši Martinović Kunović područje je - na kojem se slijedom povijesnih promjena potiru razlike između vrijednog i banalnog, jedinstvenog i masovnog, estetskog i kičastog, umjetničkog i dekorativnog - posebno zanimljivo. Saša Martinović Kunović diplomirala je na Višoj školi za tekstil i obuću i na Akademiji likovnih umjetnosti u Zagrebu.