http___manitedpc.blogspot.com_2006_04_elca-lutheran-sermons-pastor-don-rose.html.xml
http___garevac.net_tekst_923__2.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 3.7 3.8 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 4.8 4.9 4.10 4.11
ELCA Lutheran Sermons, Pastor Don Rose "A New Season" 2006-04-02 The Holy Gospel according to John, the 12th chapter: Now among those who went up to worship at the festival were some Greeks. 21They came to Philip, who was from Bethsaida in Galilee, and said to him, "Sir, we wish to see Jesus." 22Philip went and told Andrew; then Andrew and Philip went and told Jesus. 23Jesus answered them, "The hour has come for the Son of Man to be glorified. 24Very truly, I tell you, unless a grain of wheat falls into the earth and dies, it remains just a single grain; but if it dies, it bears much fruit. 25Those who love their life lose it, and those who hate their life in this world will keep it for eternal life. 26Whoever serves me must follow me, and where I am, there will my servant be also. Whoever serves me, the Father will honor. 27"Now my soul is troubled. And what should I say—‘Father, save me from this hour'? No, it is for this reason that I have come to this hour. 28Father, glorify your name." Then a voice came from heaven, "I have glorified it, and I will glorify it again." 29The crowd standing there heard it and said that it was thunder. Others said, "An angel has spoken to him." 30Jesus answered, "This voice has come for your sake, not for mine. 31Now is the judgment of this world; now the ruler of this world will be driven out. 32And I, when I am lifted up from the earth, will draw all people to myself." 33He said this to indicate the kind of death he was to die.
1.1 2.1 3.1 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 4.8 4.9 4.10 4.11 4.12 4.13 5.1 5.2 5.3 7.1 7.2 7.3 7.4 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 8.6 8.7 8.8 8.9 8.10 8.11 8.12 8.13 8.14 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 10.1 10.2 10.3
Današnji datum: 10. veljače 2014. "Zaista, zaista kežem vam: ako pšenično zrno, pavši na zemlju, ne umre, ostaje samo; ako li umre, donosi obilat rod." Čitanje svetog Evanđelja po Ivanu U ono vrijeme: Među onima koji su se došli klanjati na blagdan bijahu i neki Grci. Oni pristupe Filipu iz Betsaide galilejske pa ga zamole: "Gospodine, htjeli bismo vidjeti Isusa." Filip ode i kaže to Andriji pa Andrija i Filip odu i kažu Isusu. Isus im odgovori: "Došao je čas da se proslavi Sin Čovječji. Zaista, zaista, kažem vam: ako pšenično zrno, pavši na zemlju, ne umre, ostaje samo; ako li umre, donosi obilat rod. Tko ljubi svoj život, izgubit će ga. A tko mrzi život svoj na ovome svijetu, sačuvat će ga za život vječni. Ako mi tko hoće služiti, neka ide za mnom. I gdje sam ja, ondje će biti i moj služitelj. Ako mi tko hoće služiti, počastit će ga moj Otac. Duša mi je sada potresena i što da kažem? Oče, izbavi me iz ovoga časa? No, zato dođoh u ovaj čas! Oče, proslavi ime svoje!" Uto dođe glas s neba: "Proslavio sam i opet ću proslaviti!" Mnoštvo koje je ondje stajalo i slušalo govoraše: "Zagrmjelo je!" Drugi govorahu: "Anđeo mu je zborio." Isus na to reče: "Ovaj glas nije bio poradi mene, nego poradi vas. Sada je sud ovomu svijetu, sada će knez ovoga svijeta biti izbačen. A ja kad budem uzdignut sa zemlje, sve ću privući k sebi." To reče da označi kakvom će smrću umrijeti (Iv 12,20-33). U ovogodišnjoj pripravi za slavlje Isusove smrti i uskrsnuća Majka Crkva nas iz nedjelje u nedjelju vodi za Isusom na njegovom vazmenom putu. Prošlih korizmenih nedjelja prošli smo s Isusom pustinju, goru Tabor, jeruzalemski hram i upoznali tajnu Kristova križa. Danas, pete nedjelje korizme ili kako je u narodnom govoru nazivamo gluha nedjelja, Isus nas vodi k svome grobu. Isus je poput zrna pao u zemlju, ali je iz njegova groba izrastao plod otkupljenja, novi život odnosno novi svijet. Današnje evanđelje je najdublje vazmeno evanđelje: Isus se uspoređuje sa zrnom koje mora pasti na zemlju i umrijeti da bi donijelo rod. Evanđelje nam želi pokazati smisao Kristova groba: taj je smisao u Božjoj misli posve drugačiji nego u ljudskim mislima, u ljudskom prividu. Isusa su uzdigli na križ, mučilo sramote - ali po Božjem gledanju time su ga zapravo proslavili. Isus je odbačen od Židova - ali će to biti obilno nadoknađeno otkupljenjem mnoštva poganskih naroda. Isus će biti uzdignut, otrgnut sa zemlje - ali će upravo tada sve privući k sebi. Isus će poput zrna mrtav pasti u zemlju - ali će donijeti obilan rod. Istu neusporedivost Božjih namjera s ljudskim namjerama možemo naći u smislu Kristove smrti i groba, kao i smrti i groba svakog čovjeka. Sveto pismo izričito tvrdi da je smrt kazna Božja za čovjekov grijeh. Ona je ušla u svijet po grijehu prvog čovjeka Adama. Čovjek bi tu stao: Adam je sagriješio i zato je kažnjen, čovjek ne vidi ništa dalje. Za Boga, dobrog Oca, najvećeg čovjekovog prijatelja, to nije kraj: Bog i dalje ljubi svoju djecu, ljude. On u smrti gleda ne samo kaznu nego i spasonosni lijek: tko poslušno iz Božje ruke primi smrt kao izraz poslušnosti, smrt mu donosi spasenje. Isusova smrt, ukop i uskrsnuće objava su toga Božjeg plana sa svim ljudima. Zato se Isus i predstavlja kao zrno koje pada u zemlju ali ne da istrune nego da iz njega nikne novi život. I mi moramo s Kristom umrijeti, ako hoćemo da iz našeg groba iznikne novi život u uskrsnuću našega tijela. To umiranje s Kristom nije samo onaj posljednji čas kojim će završiti naš ovozemaljski život. Kršćanin vjernik mora svakodnevno umirati s Kristom. Svaka žrtva koju podnesemo za ljubav Bogu ili bližnjemu je dio te naše smrti, toga našeg umiranja. I ova korizma sa svojim elementima: postom, opraštanjem, molitvom, ljubavlju itd. je naše umiranje s Kristom. Još je jedna stvar presudno važna: ne pratimo samo mi Isusa u njegovoj muci i umiranju. Isus zapravo prati nas u svim našim mukama i u svakodnevnom našem umiranju. U svakoj svetoj misi, svetoj žrtvi Isusove smrti i uskrsnuća Isusovo tijelo u svetoj hostiji pada u zemlju našega tijela da ga sjedini sa sobom za prijelaz kroz smrt i grob u slavu uskrsnuća.