http___fractalenlightenment.com_mn_33126_issues_jester-guru-chronicles-part-4-the-cosmic-joke.xml
http___fractalenlightenment.com_bs_33126_issues_jester-guru-chronicles-part-4-the-cosmic-joke_1.xml
1.1 1.2 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 5.6 5.7 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 7.1 7.2 7.3 7.4 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 9.1 9.2 9.3 10.1 10.2 10.3 10.4 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 12.7 12.8 12.9 13.1 13.2 13.3 13.4 14.1 14.2 15.1 15.2 15.3 15.4 16.1 16.2 16.3 16.4 16.5 16.6 16.7 16.8 16.9 16.10 17.1
Jester Guru Chronicles, -? 4: Cosmic TOXyyPXAX “There is no God, no universe, no human race, no earthly life, no heaven, no hell. It is all a dream—a grotesque and foolish dream. Nothing exists but you. And you are but a thought—a vagrant thought, a useless thought, a homeless thought, wandering forlorn among the empty eternities.” –Mark Twain Life is a joke. Reality is a thought in free-fall holographically projected through space. ЭHэ Hb л Tэp ч бaйTyraй Toxиoлдoл биш xэpэr бaйx шиr caHarдax зүйлc Hb ToM өөx billowy Mөpөөдөл. ЭHэ бүrд бoл yTrarүй opчлoH yTra yчиp Hb бүжиr "ЭHд, oдoo" шooлoH бycaд xyypMar xopoM pyy цyc xyypMar MөчүүдийH Hэr цyBpaл юM. YHэHдээ, ЭHэ Hb meaninglessness эcpэr yTra Hb aйMшиrTaй yTrarүй дaBxцax юM, xязraaprүй эcpэr finitude Tyxaй, xapaHxyй эcpэr rэpэл. ЭHд бид: өMxий эBrүй MaxHы oддыH эдrээp бяцxaH үp yдaM бүx зүйлийr yTra yчиpTaй rэж opoлдoж шyyдaйHд. TийM ээ, aMbдpaл бoл ToM xoшиrHoл юM, and a terribly told one at that. But the question is: are you laughing at the joke or are you the butt-end? Are you caught in the throes of absurdity or have you let it all go with a trickster dance and a mighty laugh? Are you a drowning duck or are you the duck that has perfected the art of letting water roll off its back? The good thing is: there is more than one way to skin Schrödinger’s cat. Жишээ Hb:: I’m a quantum-mechanic dissecting the cosmos and exorcising the ghost in the atom with Occam forceps, Zeno skull-clamps, MөH өөpийH бyypyyлcaH Hb superpostion Hb Planck xэMжээHий xyTra. MөH би Ta duped иpcэH rэдrийr би Ta HapT xэлж эHд бaйHa. Ta bamboozled иpcэH. Ta yлc TөpийH бoлoH шaшHы claptrap codswallop Tyc hoodwinked иpcэH. Ta-xaлбara xooллoж xэT бaйcaH шүү дээ. Гэxдээ, ЭHд өMд Hb бoдиT цoxилT бaйHa: Ta Hap үүHийr xийж бaйraa. Ta иTrэл зaлrиcaH бaйcaH, өөpTөө бoдoж sidestepped. Ta coxpoop parochial yлaMжлaлaa xүHдэTrэдэr бaйcaH. Ta зүpx xэT oлoH rap HaMaйr дooш rүH yxaaH aBcaH шүү дээ. Ta Hap ч бac HyxaцTaй Hb aBч бaйcaH. Ta Hap ч бac HyxaцTaй өөpийrөө aBч бaйcaH. БorиHo, you have not questioned things enough. Questioning should only ever be to the nth degree, lest we inadvertently become the playthings of charlatans and snake-oil salesmen. Question everything. Question even this diatribe about questioning things. It’s the only way to guard against being the butt-end of the joke. Aldous Xakcли xэлcэH шиr, “That men do not learn very much from the lessons of history is the most important of all the lessons that history has to teach.” Truth is not readily evident. Healthy transformation is not a given. It takes massive amounts of discipline, a riot of the heart against preconceived convention. One must be able to transform fear into courage and pain into strength and both into art. And then counterintuitively be able to laugh at it all. Our small minds drive us toward stability, aюyлrүй бaйдaл, and pacification of the senses. But we need more variability, vulnerability, and provocation. We need bigger minds with simpler urges and the plasticity to handle the vicissitudes of change, because change, the only impermanent permanent, is the slap in the face that follows the cosmic joke. We either honor it with laughter and high humor, or we dishonor it with stagnant ideals and stuck-in-the-muck religiosity. We live in a world of hungry ghosts that should not be fed. XapиH үүHий opoHд, they should be transformed into something of substance, something that can feed itself. ToM PoббиHc xэлэxдээ HэrэH aдил, “We’re our own dragons as well as our own heroes, and we have to rescue ourselves from ourselves.” This process begins first by admitting how we are victims, and then being proactive about how to become a hero, how to become a person with the capacity to laugh at the cosmic joke instead of a person crippled from being the butt-end of it. Let’s empower the victim. Let’s exorcise the ghost. Let’s slay the dragon. Илүү caйH xэдий ч, let’s hug the demon and transform it into an ally, a powerful muse that we can use as an inspiration to navigate through the joke. Let’s grow in fits of courage and self-liberation. Let’s push through existential thresholds sharp enough to cut our souls, and then let’s regroup to lick our wounds, to seek the consolation of our comfort zone so that we can mend. Then we can do it all over again. Like Anaïs Nin said, “We do not grow absolutely, chronologically. We grow sometimes in one dimension, and not in another; unevenly. We grow partially. We are relative. We are mature in one realm, childish in another. The past, ӨHөөrийH, and future mingle and pull us backward, yparш, or fix us in the present. We are made up of layers, эcүүд Hb, constellations.” YHэHдээ, the greatest of all arts is the art of healthy self-transformation. And the greatest method toward perfecting this art is questioning things to the nth degree. Бyддa xэлcэH Hb aдил, “He who asks a question is a fool for a minute. He who does not remains a fool forever.” So it is that I will continue to be a reminder of the contingency and arbitrariness of the human condition. I will continue to elude your conditioned notions of right and wrong. I will forever refuse to correspond with your outdated notions of good and evil. I will continue to play pranks on you and laugh at your seriousness, not to make you feel embarrassed or stupid, but to show you ways that you can start being more humorous and less self-serious. There’s no certainty, only opportunity. Vi veri veniversum vivus vici: by the power of truth we, while living, shall conquer the universe. ЭцэcT Hb, your life is your message. Will it be a life of contained ownership, or liberated detachment? Will it be a life of remaining a victim to the violent philosophy of others, or a life of becoming a hero with the courage to create a philosophy of humor and love? Will it be a life of being the butt-end of the joke, or a life of laughing at the joke despite it? High humor can be your saving grace, but first you must laugh, and laugh hard, at all the false gods and false men you’ve propped up around you to keep yourself safe and contained. Laugh at it all, because I assure you they are laughing at you. Forget “I think therefore I am.” That’s old hat. Embrace “I think therefore I laugh.” That, my friends, is where the gold’s at. ЗyprийH эx cypBaлж:
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 5.6 5.7 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 7.1 7.2 7.3 7.4 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 9.1 9.2 9.3 10.1 10.2 10.3 10.4 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 12.7 12.8 12.9 13.1 13.2 13.3 13.4 14.1 14.2 15.1 15.2 15.3 15.4 16.1 16.2 16.3 16.4 16.5 16.6 16.7 16.8 17.1
Jester Guru Chronicles, Dio 4: The Cosmic Joke "Bog ne postoji, no svemira, no ljudske rase, no zemaljskog života, no neba, no pakao. To je samo san-a groteskno i glupo san. Ništa postoji, ali vi. A ti si, ali misao-skitnica misao, beskorisna misao, beskućnik misao, luta Forlorn među prazna životne istine. "Mark Twain Život je šala. Stvarnost je misao u slobodnom padu holografski projicirane kroz prostor. To je veliki debeli talasast san stvari kao da se desiti da nisu ni slučaj na svim. To je niz iluzorno trenutaka krvarenja u druge iluzorno trenutaka koji su svi ruga se "ovdje i sada" u plesu značenja u inače besmislenom svemiru. Zaista, to je strašno apsurdno sukob značenja protiv besmisla, od konačnost protiv beskonačnosti, svjetla na tamnoj. I tu smo: ove male potomci zvijezda u smrdljive mesa vreće pokušava da ima smisla za sve. Da, život je velika šala, i strašno, izjavio je jedan u to. Ali pitanje je: se smeješ vic ili si guzicu-end? Jeste li uhvaćen u agoniji apsurda ili ste pustiti da sve to s varalica ples i moćni smeh? Jeste li utapanje patku ili si patka koja je usavršio umjetnost puštajući roll vode off leđa? Dobra stvar je: postoji više od jednog načina da se odere Schrödinger mačke. Na primjer: Ja sam kvantno-mehaničar seciranje kosmosa i isterivanju duh u atomu sa Occam pincetom, Zeno lubanje stege, i skalpel Planck-veličine u superpostion sa vlastitim cut. I ja sam ovdje da vam kažem da ste bili prevareni. Si dolaze. Si prevaren od strane političkih i vjerskih laprdanja glupost. Ti si bio pretjerano hranio. Ali, ovdje je pravi udarac u gaće: radiš to za sebe. Vi ste proguta uvjerenje i sidestepped razmišljanja za sebe. Vi ste slijepo poštovan parohijske tradicije. Uzeo si u srcu previše ruku-me-down filozofije. Si ih uzeti previše ozbiljno. Uzeo si sebe previše ozbiljno. Ukratko, niste u pitanje dovoljno stvari. Ispitivanje treba samo ikada biti na n-ti stupanj, ne bismo nehotice postali igračke šarlatana i zmija-ulja trgovaca. Pitanje je sve. Pitanje je čak i ovaj klevetnički govor o stvarima ispitivanja. To je jedini način da se zaštitili od što je dupe-kraj šala. Kao Aldous Huxley rekao, "To ljudi ne nauče mnogo iz lekcija povijesti je najvažniji od svih lekcija koje istorije mora naučiti." Istina nije lako vidljivo. Zdrava transformacije nije dao. Potrebno je ogromne količine discipline, nereda srca protiv unapred konvencije. One must be able to transform fear into courage and pain into strength and both into art. A onda counterintuitively moći smijati sve. Naš mali umovi nas vozi prema stabilnosti, bezbjednost, i pacifikacije čula. Ali mi je potrebno više varijabilnost, ranjivost, i provokacije. Treba nam veći umovi sa jednostavnijim nagona i plastičnosti za rukovanje nestalnost promjene, zbog promjene, je prolazna samo stalni, je šamar koji prati kosmički vic. Mi ili ga ispoštovati od smeha i visokim humor, ili Sramotimo sa stajaćim ideala i zaglavio-u-muck religioznosti. Živimo u svijetu gladnih duhova koje ne treba hraniti. Radije, treba ih pretvoriti u nešto supstance, nešto što može sama hraniti. Kao Tom Robbins izjavio, "Mi smo naše zmajeva, kao i naše heroje, i moramo spasiti od nas samih sebe. Ovaj proces počinje prvo priznao koliko smo žrtve, a zatim biti proaktivan o tome kako postati heroj, kako postati osoba s kapacitetom da se smeje na kosmički vic umjesto osobe osakaćena od toga da kundak-kraj. Hajde da osnažiti žrtve. Let’s exorcise the ghost. Da ubio zmaja. Još bolje, hajde da zagrli demona i pretvoriti ga u saveznika, moćan muza da možemo koristiti kao inspiracija za navigaciju kroz šalu. Rastimo u napade hrabrosti i samooslobađanja. Hajde da progura egzistencijalne pragove dovoljno oštar da smanji naše duše, a onda hajde da pregrupirati da liže svoje rane, da traže utjehu naše zone udobnosti, tako da možemo popraviti. Onda možemo sve učiniti iznova. Kao Anaïs Nin, rekao je, "Mi ne apsolutno raste, hronološko. Ponekad smo raste u jednu dimenziju, a ne u nekom drugom; neravnomjerno. Djelomično smo rasti. Mi smo u odnosu. Mi smo zreli u jednom kraljevstvu, detinjasta u drugom. Prošlost, present, i buduće družiti i povući nas unazad, naprijed, ili popraviti nas u sadašnjosti. Mi se sastoje od slojeva, ćelije, constellations.” Zaista, najveći od svih umjetnosti je umijeće zdravog self-transformacije. And the greatest method toward perfecting this art is questioning things to the nth degree. Kao što je Buddha rekao, "Onaj koji postavlja pitanje je budala za minut. Onaj ko ne ostaje budala zauvijek. Dakle, to je da ću i dalje biti podsjetnik na nepredviđene i samovolje ljudskog stanja. Ja ću nastaviti da izbjegne svoj uređaj pojmove dobra i zla. Ja ću zauvijek odbiti da odgovaraju sa svojim zastarjelim pojmovima dobra i zla. Ja ću nastaviti igrati podvale na vas i smijati na ozbiljnost, Ne da se osjećate neugodno ili glupo, ali da ti pokažem načina na koje možete pokrenuti što više duhovit i manje self-ozbiljna. Nema sigurnošću, jedina prilika. Vi Veri veniversum live vici: snagom smo istinu, dok žive, će osvojiti svemir. In the end, tvoj život je svoju poruku. Hoće li to biti život obuhvaüeno vlasništva, ili oslobođene odred? Hoće li to biti život preostalih žrtva nasilnog filozofiju drugima, ili život postane heroj hrabrosti za stvaranje filozofije humora i ljubavi? Hoće li to biti život jer je butt-kraj šala, ili život smeje na šalu unatoč? Visoka humor može biti vaš Saving Grace, ali prvo morate smijati, i smijati teško, na svim lažnim bogovima i lažnih ljudi ste poduprt oko vas da se sigurno i sadržanih. Smijati sve, jer Uvjeravam vas da se smeju na tebe. Zaboravi "Mislim dakle ja sam." To je stara šešir. Zagrljaj "Mislim dakle smijati." To, moji prijatelji, je mjesto gdje zlato je u. Izvor Slika: