http___meloto.com__1.xml
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 2.1 3.1 3.2
The past ten years have been marked by a dramatic development of olive growing in the Istrian peninsula, largely owing to the rediscovery of this plant, once grown almost along the entire coastline as a part of social and cultural life of its inhabitants. Various factors have caused a great loss of interest for olive over the past decades such as introduction of plants requiring simple cultivation and producing faster yield, disappearance of habits and lifestyle related to traditional culture associated with a progressive migration of rural inhabitants to other sectors of production, urbanization of agricultural areas, etc. These phenomena have considerably marked the development of a large number of industrialized countries in the aftermath of the Second World War, and yet, in Istria, a region that had always nourished firm bonds with its roots and traditions, people have never completely eradicated their interest in genuine and authentic tastes for fruits of the land - a combination of continental, Balkan, and Mediterranean tastes. Furthermore, some forms of far-sighted state incentives have also contributed to a true renaissance in the field of olive growing where the old methods are combined with new understanding and new techniques. For instance, rediscovery and newly planted autochthonous varieties of ancient origin is combined with earlier harvest which, as we are well aware, considerably affects the quality of oil at the expense of quantity. Consequently, today in Istria we have high quality extra virgin olive oil; a fact confirmed by countless awards at the most renowned international competitions and by success of these oils both regionally and internationally. Based on some rough estimates, the initial need requiring a serious and well-planned campaign geared at renovation of olive groves has resulted in the overly ambitious import of thousands of plants of non-autochthonous varieties (leccino, frantoio, etc.) that guaranteed instant success; constant and certain quantities and oils without too pronounced characteristics. On the other hand, recent attention has been focused on the return to valorisation of autochthonous varieties (buža, žižolera, rosulja), not only in terms of genetic research, plantation of new trees and similar, but also with respect to regenerating centennial trees that had been neglected for decades.
1.1 2.1 3.1 4.1 5.1
Posljednjih desetak godina svjedoci smo naglog razvoja maslinarstva na istarskom poluotoku zahvaljujući ponovnom otkriću ove kulture, koja se nekada uzgajala gotovo duž cijelog priobalnog područja i bila ukorijenjena u socijalni i kulturni kontekst stanovništva, a za kojom je posljednjih desetljeća zabilježen veliki pad interesa uslijed djelovanja raznih faktora, između kojih možemo spomenuti uvođenje kultura jednostavnije obrade i bržeg prinosa, gubitak navika i stila života vezanih uz tradicionalnu kulturu, što je bilo popraćeno progresivnom migracijom ruralnog stanovništva u druge proizvodne sektore, urbanizaciju poljoprivrednih područja, itd. Fenomeni su to koji su bitno obilježili razvoj velikog broja industrijaliziranih zemalja nakon drugog svjetskog rata, ali koji na istarskom tlu, koje je uvijek bilo jako povezano sa svojim korijenima i čvrsto vezano uz svoju tradiciju, nisu nikada u potpunosti uništili interes prema pravim i autentičnim okusima plodova zemlje, svojevrsnoj mješavini kontinentalnih, balkanskih i mediteranskih okusa. Zahvaljujući i nekim oblicima dalekovidnih državnih poticaja, već nekoliko godina smo svjedoci istinske renesanse maslinarstva, gdje se nekadašnjim metodama pridružuju nova znanja i nove tehnike: ponovnom otkriću i novim nasadima autohtonih sorti drevnog porijekla pridružuje se na primjer ranija berba koja, kako je poznato, utječe znatno na kvalitetu ulja, na uštrb kolićine. Rezultat toga je taj da danas u Istri imamo visoko kvalitetna ekstra djevičanska maslinova ulja što uostalom potvrđuju i brojne nagrade osvojene na najcjenjenijim međunarodnim natječajima i uspjeh koji ova ulja postižu kako izvan svoje regije tako i na međunarodnom planu. Početna potreba koja je zahtijevala ozbiljnu kampanju obnove maslinika je prema određenim grubim procjenama dovela do uvoza tisuće sadnica sorti koje nisu autohtone (leccino, frantoio, itd.), ali koje su jamčile brz uspjeh, konstante i sigurne količine te ulja koja nemaju previše naglašene karakteristike, dok je u skorije vrijeme pažnja usmjerena k ponovnom otkriću i valorizaciji autohtonih sorti (buža, žižolera, rosulja), ne samo temeljem genetskih istraživanja, sadnjom novih stabala, itd. već i pomlađivanjem stoljetnih stabala, iako su ista već desetljećima bila zapuštena.