http___livro-ensino-medio.f1cf.com.br_fisica_hr_physics-75.html_1.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 3.4 4.1 4.2 5.1 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 11.2 13.1 14.1
Where is the fire? In Ancient Greece, Heraclitus (500 BC) considered fire as the fundamental substance of the universe. "But it canbe said that the fire loses, in her doctrine, the whole corporeal nature: it is an active, intelligent and creative.' This world, which is the same for all, was not created by any of the gods or men, but it was always, is and will be eternally living fire that lights up with regular order and regular order is extinguished'. The change is, therefore, a fire or an output return to the fire.' All things are exchanged for fire and fireis exchanged for all, as gold is exchanged for goods and goods for gold. (Diels. In: Abbagnano, 1999, p.33) As for Empedocles(490-430 BC), the fire, along with water, air and earth, was one of the four elements that formed the universe. spirit of fire, or phlogiston phlogiston (from the Greek -phlogis ments , which means burning - igneous, fuel), was present in substances and was released when these were heated. The heat was then coupled with the light effect Source: http://www.sxc.hu noticeable that principle of fire.
1.1 2.1 3.1 4.1 5.1 6.1 6.2 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 20.1 21.1 22.1
Gdje je vatra? U antičkoj Grčkoj, Heraklit (500 BC) smatra vatru kao temeljni tvari u svemiru. "No,može se reći da je požar gubi, u svojoj doktrini, cijeli tjelesno prirode: to je aktivan, inteligentan i kreativan. "Ovaj svijet, koji je isti za sve, nije stvorio bilo koji od bogova ili muškarcima, ali to je uvijek bio, jest i bit će vječno živa vatra koja svijetli s redovitim reda i mira redovito gasi". Promjena je, dakle, požara ili izlaz povratak na vatru. "Sve stvari su razmijenjeni za vatru, a vatrase razmjenjuju za sve, kao što se srebro razmijenjeni za robe i zazlatom" (Diels. U: Abbagnano, 1999, str.33). Što se tiče Empedoklu(490-430 BC), vatra, uz vodu, zrak i zemlja, bio je jedan od četiri elementa koji tvore svemir. Aristotel(384-322 BC) prihvatila teoriju četiri elementa, dodavši eter. Za njega, vatra traži svoje prirodno mjesto: nebo i stoga se diže. Smatra jednim od četiri kanonska elemenata, vatra agregirani vruća i suha. Grci su vjerovali da su zapaljive tvari vatra element. Dakle, tijekom izgaranja, taj element je pušten. Dominacija snagom vatre, međutim, bio je također predmet interesa renesanse. Mnogi modeli su predložene na temelju uporabe pare kao izvor mehaničke energije. Problem je ogromna snaga topline za proizvodnju opasni i teško kontrolirati. Primjer je toplinski stroj učinkovitiji onda topova, koje je potrebno debeli zidovi cilindra sadržavati silu proizvodila, nosila je vrlo skupo tvar, barut, a radio namjerno suprotno onome što se moglo očekivati od topline motora: generira moć bila nekontrolirana i destruktivno - barem sa stajališta neprijatelja. Goleme snage od požara već bio poznat i cijenjen, ali je potrebno da se ukrotiti. (Stolovi, 1996, str. 14) Ova "pitoma" vatra, koja se u ovom slučaju može biti preveden od kroćenje toplinu posebno je motiviran problemima u vezi s rudnicima. Raširena uporaba strojeva u to vrijeme izazvalo velike društvene i tehnološkepromjene, tuje, na primjer, zamjena ljudskog i životinjskog vlasti silom tih strojeva.Treba napomenuti, međutim, korištenje topline u procesu. Vratimo se na čin "pripitomljavanja" vatru ili vrućinu. Ideja požara kao jedan od četiri elementa još