http___lucas-int.hr_hr_clanci-vise_znanost_celijakija-nepodnosljivost-organizma-na-gluten-9_1.xml
1.1 1.2 1.3 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 4.1 4.2 5.1 6.1 7.1
Celiac disease is a condition in which an individual’s immune system reacts to the ingestion of gluten, a protein that is present in wheat, barley, rye, malt, brewer’s yeast, as well as autolyzed yeast or autolyzed yeast extract (unless a gluten-free source is listed in the latter two). This immune response causes damage to the lining of the small intestine, which can result in poor absorption of nutrients and can cause symptoms such as anemia, diarrhea, constipation, abdominal pain, and bloating. Continued poor absorption of nutrients by the damaged intestinal lining can lead to increased prevalence of other medical conditions including poor bone health and anemia. Celiac disease is a genetic disease, and individuals with the disease can inherit it from direct relatives and can also transmit the gene for the disease to their offspring. Virtually all individuals with celiac disease have the genes of HLA DQ2 or HLA DQ8. The gold standard for the diagnosis of celiac disease includes a simple blood test panel and an endoscopy with small bowel biopsy. To get an accurate reading, prior to testing, the individual should be on a diet that contains gluten. Patients with celiac disease need to be on a gluten free diet for life to heal their intestines and prevent further damage to the intestinal lining. Patients with celiac disease should not eat wheat, barley, rye, spelt, semolina, bulgur, couscous, farina, malt, brewer’s yeast or autolyzed yeast or autolyzed yeast extract (unless a gluten-free source is listed in the latter two). Gluten-free grains that patients with celiac disease are permitted to eat include rice, amaranth, buckwheat, rice, corn, flax seed, millet, gluten-free oats, quinoa, sorghum and teff. Grains, flours, and products made from them should be labeled gluten-free. Gluten free oats may be tolerated by some people with celiac disease. Talk to your doctor before adding them into your diet. In addition to being found in obvious foods such as bread, grains, and cereal, hidden sources of gluten can be found in ready-made foods, sauces, dressings, and some medications and supplements, among many other products, including cosmetics. It is important that patients read the ingredient labels carefully. Finally, cross-contamination, which occurs when gluten-free food comes in direct contact with gluten as a result of actions such as placing gluten-free food on toasters or grills that have come in contact with gluten-containing food, or frying gluten-free food in fryers that have come in contact with wheat-based products, can also cause symptoms. To avoid weight gain and increase nutrition while following a gluten-free diet it is important to watch your caloric intake, minimize consumption of processed food, and ensure that you get all the needed vitamins, minerals, protein, fat, healthy carbohydrates, fiber, and water for a well-rounded, healthy diet. For detailed information on celiac disease and the gluten-free diet go to:
1.1 1.2 2.1 2.2 3.1 3.2 3.3 4.1 4.2 4.3 5.1 6.1 6.2 7.1 8.1 9.1 9.2 10.1 11.1 12.1 12.2 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 20.1 21.1 21.2 22.1 23.1 23.2 24.1 25.1 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 30.2 30.3 30.4 30.5 31.1 31.2 32.1 33.1 34.1 35.1 36.1 37.1 38.1 39.1 40.1 41.1 42.1 43.1 43.2 44.1 45.1 46.1 47.1 47.2 47.3 47.4 48.1 49.1 49.2 49.3 49.4 49.5 49.6 50.1 51.1 51.2 52.1 52.2 52.3 53.1 53.2 53.3 54.1 55.1 56.1 57.1 58.1 59.1 60.1 61.1 62.1 63.1 63.2 63.3 64.1 64.2 64.3 65.1 65.2 66.1 67.1
Autorica članka: dr.sc. Lea Pollak, dipl.ing. Jedini lijek za celijakiju je bezglutenska dijeta, koje se oboljeli moraju strogo pridržavati. Novim smjernicama EU zakonodavstva konačno se rješava problem dopuštenih količina glutena u bezglutenskim proizvodima. Celijakija je bolest probavnog sustava. Uzrok oboljenja je trajna nepodnošljivost na protein glutena koji se nalazi u pšenici (pšenični prolamin i glutenin), ječmu (hordein), raži (sekalin) i eventualno zobi (avenin). Istraživanja su pokazala da oboljeli nisu osjetljivi na ostale žitarice, rižu i kukuruz, budući da one ne sadrže toksične prolaminske frakcije. Kada je tolerancija na gluten ograničena, tijelo stvara antitijela – znači stvara svoje molekule, anti-gliadin antitijela, koja napadaju molekule glutena. Na taj način dolazi do oštećenja sluznice tankog crijeva i uništenja crijevnih resica, zvanih villi. Posljedica je malapsorpcija, odnosno otežana i smanjena apsorpcija hranjivih tvari. Simptomi celijakije Kliničke manifestacije celijakije vrlo su različite. Razlozi toj raznolikosti su nepoznati, ali mogu ovisiti o dobi i imunološkom statusu pojedinca, količini i vremenskoj izloženosti organizma glutenu, te stanju gastrointestinalnog trakta. Same kliničke manifestacije bolesti mogu se podijeliti u gastrointestinalne (tzv. klasične) i negastrointestinalne. Gastrointestinalne kliničke manifestacije se obično javljaju kod djece od 4 do 24 mjeseca starosti, a negastrointestinalne se javljaju u vidu simptoma kod starije djece i odraslih osoba. Osobe s kliničkim manifestacijama, odnosno sa simptomatskom celijakijom su u manjini u odnosu na ukupni broj oboljelih. Nažalost, većinu čine osobe s „tihom“ celijakijom, koje imaju pozitivne serološke testove i oštećenu sluznicu tankog crijeva, a sve bez nutritivne deficijencije. Pojava prvih simptoma bolesti je različita, i ovisi da li se javlja kod djece ili kod odraslih osoba. Simptomi celijakije kod djece Prvi simptomi javljaju se kod djece nekoliko mjeseci nakon uvođenja žitarica u prehranu dojenčadi. Stanje oboljele djece od celijakije u odnosu na zdravu djecu je u svijetu prosječno 1:100, a kreće se u rasponu od 1:80 do 1:300. Neki od uobičajenih simptoma bolesti su: - kronični proljev, odnosno kašaste, ali ne vodenaste, obilne i svijetle stolice, čiji je rezultat pothranjeno dijete u dobi od 1-2 godine; - bolovi i nadutost u trbuhu; - gubitak apetita; - nerazjašnjena slabokrvnost – zbog nedostatka željeza (tzv. sideropenijska anemija) ili sam nedostatak željeza koji još nije doveo do slabokrvnosti (tzv. sideropenija) koja traje bez obzira na liječenje kapima ili tabletama željeza. Uslijed kontinuiranog gubitka mikroskopskih količina krvi stolicom iz oštećenog crijeva smanjuje se apsorpcija željeza. Anemija se javlja kod 20-40% bolesnika s celijakijom kao posljedica poremećaja apsorpcije željeza i folne kiseline, a ukoliko bolest zahvaća ileum i vitamina B12; - učestalo povraćanje; - slabiji rast – uslijed značajno smanjenog lučenja hormona rasta. Kod djece progresivna, ubrzana malapsorpcija nutrijenata može dovesti do zastoja u rastu, razvitku i do znakova neurološke usporenosti. Simptomi celijakije kod odraslih Međutim, godinama je već poznato da klinička slika celijakije može kod starije djece i odraslih biti potpuno drugačija. Bolest se općenito češće manifestira monosimptomatski ili u blažem obliku. Negastrointestinalne kliničke manifestacije su raznolike i češće su rezultat dugotrajne malapsorpcije koja dovodi do rekurentnih abdominalnih bolova, dispepsije, recidivirajućeg povraćanja, nedostatka željeza (anemije), anoreksije, opstipacije, neplodnosti i osteoporoze ili osteopenije. Svaka od navedenih manifestacija može biti sama za sebe jedini gastrointestinalni simptom celijakije. Većina autora smatra da kod nejasnog povišenja aminotransferaza (kod 10-20% bolesnika) i recidivirajućih pankreatitisa, također treba posumnjati u celijakiju. Tihi oblik celijakije obilježen je nedostatkom ili blagim simptomima i nalazom parcijalne ili subtotalne atrofije sluznice tankog crijeva; otkriva se obično probirom populacije ili aktivnim traženjem bolesti u skupinama pod većim rizikom za razvoj bolesti, npr. kod dijabetičara ili članova obitelji bolesnika. Manjina takvih bolesnika ima gastrointestinalne simptome, a većinom se radi o bolesti manjeg intenziteta, često povezanoj sa smanjenim osjećajem psihofizičkog zdravlja. Dakle, kod odraslih pacijenata, prvi simptomi mogu biti prikriveni s drugim bolestima, odnosno njihovim simptomima, kao na primjer: - bolovi u kostima, krhkost kostiju – čak 40% bolesnika pati od osteopenije (blaži poremećaj gustoće kostiju), a kod 20% javlja se osteoporoza (teži poremećaj); - neurološki oblici bolesti – dolazi do epilepsije, cerebralne ataksije, polineuropatije i teške miastenije; - smetnje reprodukcije – neplodnost ili učestali spontani pobačaji; - kožna celijakija (herpetiformni dermatitis) – javljaju se sitni mjehurići na koži laktova, koljena i bedara; - oštećenje zubne cakline; - zadnjih 20 godina poznato je da bolesnici sa celijakijom češće oboljevaju od nekih malignih bolesti. Tako je npr. maligni limfom crijeva 40 puta učestaliji, a karcinom ždrijela i jednjaka 10-12 puta češći kod neliječenih osoba sa celijakijom. Bezglutenska dijeta Jedini lijek za oboljele od celijakije je bezglutenska dijeta koje se moraju pridržavati cijeli život. Celijakija je neizlječiva bolest, čiji se simptomi mogu povući samo uz dosljedno provođenje bezglutenske dijete. Oboljeli mogu konzumirati dozvoljene namirnice u koje ulaze prirodno bezglutenske namirnice i specijalne bezglutenske dijetetske namirnice namijenjene upravo ovoj populaciji. Uvjetno prikladne namirnice su jednostavne industrijske prerađevine bez dodataka, namirnice za široku potrošnju s oznakom „ne sadrži gluten“, te analizirane namirnice. Budući da deklariranje glutena na proizvodima nije zakonom propisano, konkretna pomoć oboljelim od celijakije je analiziranje količine glutena u namirnicama ili grupama namirnica. Prvi i najveći problem predstavljaju sami bezglutenski proizvodi. Zahvaljujući zdravoj konkurenciji, na tržištu je sve više notificiranih (odobrenih od Ministarstva zdravstva) bezglutenskih proizvoda čija se količina glutena periodički provjerava, a i sve je više domaćih proizvođača. Samom pojavom veće količine proizvoda i njihovom raznovrsnošću, cijene se uravnotežuju i proizvodi postaju dostupniji oboljelima. Čak i kod bezglutenskih proizvoda može doći do kontaminacije glutenom, a neki oboljeli pogrešno smatraju kako bezglutenski proizvodi uopće ne sadrže gluten. Time se dolazi do problema legislative, edukacije i krajnje informiranosti pacijenta. Prema istraživanjima Zakardasa i suradnika, prehrambeni status oboljelih od celijakije ovisi o više čimbenika kao što su: utjecaj bezglutenske dijete na svakog oboljelog pojedinačno, kvaliteta informiranja o bezglutenskoj dijeti, kvaliteta življenja, osjetljivost na gluten. Zakonodavstvo Hrana bez glutena namijenjena je prehrani osoba s intolerancijom na gluten, odnosno celijakijom. Definirano je da se radi o vrsti hrane proizvedenoj od žitarica i njihovih mješavina koje prirodno ne sadrže gluten ili od žitarica kao što su pšenica, raž, ječam i zob, iz kojih je gluten odstranjen tehnološkim postupkom. Dugi niz godina trajala su usuglašavanja oko pojma glutena, usavršavanja analitičkih metoda određivanja te pokušaji rješavanja problema oko deklariranja. Brojne radne skupine pri Codex Alimenariusu radile su još od 1981. godine i konačno 2008. godine usuglasile svoja stajališta. Zahvaljujući tome, Europska Komisija je izglasala Uredbu broj 41/2009 o sastavu i označavanju namirnica namijenjenih oboljelima od celijakije. No, dok Uredba konačno nije izglasana, industrija je koristila vrijeme za proizvodnju „bezglutenskih“ i njima sličnih proizvoda, a svaka je zemlja članica imala svoj sistem notifikacije i provjere količina glutena. Potrošač je bio sve zbunjeniji, jer se čak i na proizvodima koji po svom sastavu ne mogu sadržavati gluten nalazio navod „bez glutena“. Time se trebalo vjerovati proizvođačkoj specifikaciji, jedinom dokumentu koji ima navedenu količinu glutena, a u koju potrošač, odnosno oboljeli od celijakije nije imao uvida. Novom Uredbom 41/2009 regulirane su količine glutena ovisno o porijeklu i vrsti pojedinih bezglutenskih namirnica, te deklariranje glutena. Konačno su se navodi o količini glutena promijenili i sada glase: Gluten free (bez glutena) - količina glutena ne smije biti veća od 20 mg u kilogramu originalnog pakiranja proizvoda koji se prodaje. Very low gluten (s niskom količinom glutena) - količina glutena ne smije biti veća od 100 mg u kilogramu originalnog pakiranja proizvoda koji se prodaje. To su jedini navodi koji se smiju navoditi. Nažalost, smatra se da će nova terminologija označavanja hrane namijenjene oboljelima od celijakije dovesti do nerazumijevanja i nepovjerenja kod te specifične skupine. Ostaje nam vidjeti i nadati se da će navođenje podataka o količini glutena u bezglutenskim proizvodima biti odgovarajuće, a ne neki marketinški trik, jer je i sama Europa uvidjela da kontrola količina glutena u hrani treba biti češća i ozbiljnija, budući da je hrana doista jedini lijek oboljelima od celijakije. Literatura: COMMISSION REGULATION (EC) No 41/2009 of 20 January 2009 concerning the composition and labelling of foodstuffs suitable for people intolerant to gluten FARRELL RJ. KELLY CP. Celiac sprue. CATASSI C i sur. A prospective, double-blind, placebo-controlled trial to establish a safe gluten threshold for patients with celiac disease. American Journal of Clinical Nutrition 2007;85 (1): 160-6. ZARKADAS M i sur. The impact of a gluten-free diet on adults with Coeliac disease: results of a national survey, J Hum Nutr Dietet 2006; 19: 41–9. Izvor: Stručni časopis "inPharma", BR.3, GOD. Copyright 2011Lucas Intertrade d.o.o.Site mapIzrada web stranica Virtus Dizajn