http___ljekarna-bm.hr_index.php_component_content_article_12-edukativni-sadrzaji_18-mala-enciklopedija-vitamina_1.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 2.6 2.7 2.8 2.9 2.10 2.11 2.12 2.13 2.14 2.15
The Fat-Soluble Vitamins Fat soluble vitamins are those that need fat in order to be absorbed by the body. Important constituents of this group are the following: Vitamin A (Retinol) is needed for the growth of the skeleton, maintenance of mucous membranes, and keen sight. It is found in green leafy vegetables, yellow fruits and vegetables, cod liver oils, liver, milk, cheese, butter and egg yolk. Deficiency of this vitamin causes night blindness. Vitamin D is needed for the normal growth of bones and teeth, and for calcium and phosphorus absorption from the intestines. Needed amounts are usually obtained from vitamins added to many foods, especially milk and dairy products, and exposure to sunlight. Vitamin D deficiency causes rickets in children and osteomalacia in adults. Vitamin E (Tocopherol) is needed for muscle development, and many other bodily functions. Dietary sources include wheat, soybean, peanut, corn oils, margarine, eggs, butter, liver, sweet potatoes, and the leaves of vegetables. Vitamin E deficiency causes muscle damage, anemia and liver and kidney damage. This vitamin is also associated with the aging process. Vitamin K is needed by the liver for its normal function, and helps the blood to form a clot. It is found in green, leafy vegetables, pork liver, yogurt, egg yolk and fish-liver oils. In the intestines, it is made by the bacteria. A deficiency of this vitamin leads to bleeding disorders.
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 3.4 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 5.1 6.1 6.2 6.3 6.4 7.1 8.1 8.2 8.3 9.1 9.2 9.3 9.4 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 11.7 11.8 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 13.1 14.1 14.2 15.1 15.2 16.1 17.1 18.1 18.2 19.1 19.2 19.3 19.4 20.1 21.1 21.2 21.3 21.4 21.5 22.1 23.1 23.2 24.1 24.2 24.3 25.1 26.1 26.2 27.1 27.2 28.1 29.1 29.2 30.1 31.1 31.2 31.3 32.1 33.1 34.1 35.1 35.2 35.3 35.4 35.5 36.1 37.1 37.2 37.3 37.4 37.5 38.1 38.2 38.3 38.4 38.5 38.6 38.7 38.8 38.9 38.10 38.11 38.12 39.1 39.2 39.3 40.1 40.2 41.1 41.2 41.3 41.4 41.5 41.6 41.7 42.1 42.2 43.1 43.2 43.3 43.4 44.1 44.2 44.3 45.1 46.1 46.2 46.3 46.4 46.5 47.1 47.2 47.3 47.4 48.1 48.2 48.3 49.1 49.2 49.3 49.4 49.5 49.6 49.7 50.1 51.1 51.2 51.3 52.1 52.2 53.1 53.2 53.3 53.4 54.1 55.1 55.2 56.1 56.2 57.1 57.2 58.1 58.2
Mala enciklopedija vitamina VITAMIN A (retinol, akseroftol) Bitan je za normalnu funkciju imunološkog sustava, održavanje normalne kože i sluznica, vid, imunološki sustav te ima ulogu u procesu specijalizacije stanica. Premda je noćno sljepilo poznati nedostatak vitamina A, mnogo je bolesti povezano s njegovim nedostatkom. Vitamin A ima antioksidativna svojstva i kao takav nezamjenjiv je u borbi protiv srčanih i drugih degenerativnih stanja. Potreban nam je za zdravu reprodukciju, hormonsku ravnotežu žena, pravilan rast te za ravnotežu šećera u krvi, a služi i u obrani protiv infekcija. Zajedno s vitaminom C, vitamin A se bori protiv infekcija. Naslov infekcijskog vitamina zaradio je mnogo prije nego što mu je taj naslov oduzeo vitamin C. Uloga vitamina A je pojačavanje imunološkog sustava. Čitav proces se zbiva u sluznici želuca i crijeva. Najbolja kombinacija za suzbijanje prvih znakova infekcije je sinergija vitamina A sa vitaminom C i cinkom. Ista kombinacija je djelotvorna jer pogoduje ozdravljenju od dišnih i sinusnih infekcija. Uzimanje tableta vitamina A zajedno sa izravnim nanošenjem na kožu usporava pojavu herpesa. Zastupljenost U biljkama se nalazi kao provitamin beta-karoten koji se u organizmu pretvara u vitamin A. Beta-karoten se zato još naziva provitaminom A. Pošto se beta-karoten u organizmu pretvara samo po potrebi u vitamin A i, za razliku od retinola, nije toksičan ni u većim količinama, potrebno je da se u preparatima nalazi u tom obliku a ne u obliku vitamina A. Retinol se nalazi u mliječnim proizvodima, žumancu i jetri. VITAMIN B1 (tiamin, aneurin) To je vitamin koji se otapa u vodi i ima važnu ulogu u metabolizmu ugljikohidrata. Vrlo je važan i za normalno funkcioniranje živčanog sustava, a pomanjkanje tog vitamina uzrokuje bolest poznatu pod nazivom beri-beri. Otkriven je 1911. kada je Funk u ljusci riže pronašao važan aktivni faktor kojim se bolest beri-beri može izliječiti i tako ga nazvao 'vitaminom. Unos tiamina u izravnoj je vezi s unosom ugljikohidrata. Bogati izvori vitamina B1 su neoguljena zrna žitarica, kvasac, mlijeko, meso, voće i povrće, orah i slične sjemenke. Smatra se da su potrebe zdravog odraslog muškaraca 0.9 - 1.5 mg tiamina, a zdrave odrasle žene 0.8 - 1.1 mg jer se otprilike 1 mg tiamina dnevno razgrađuje u organizmu. Veće se količine izlučuju iz tijela. Nedostatkom ovog vitamina dolazi do hipovitaminoze beri-beri. Ona je prije bila poznata na Dalekom Istoku jer su ljudi jeli samo rižu s oljuštenom ljuskom. Ona je danas rijetka, ali u razvijenim zemljama najčešći je uzrok alkoholizam. Teška hipovitaminoza se očituje u poremećajima središnjeg živčanog sustava te klijenuti mišića. Uz beri-beri jedna od hipovitaminoza je i neuritis. Osobu kojoj trebaju dodatne količine vitamina B1 odnosno tiamina nije teško naći. Jedete li kuhanu hranu, mogući deficit je više nego vjerojatan. Više od pola vitamina B1 u sirovoj hrani postaje žrtva kuhanja. A ako u prehrani imate mnogo rafiniranog, obrađenog brašna i žitarica, "pojačanih" ili s nekim dodacima, toplina neće imati bog zna što uništiti. Trudnoća i dojenje povećavaju potrebu tijela za vitaminom B1. Povećana potreba vitamina B1 je u slučaju da konzumiramo šećer i druge rafinirane ugljikohidrate, bavimo se sportom, imamo previše aktivnu štitnjaču i konzumiramo previše alkohola ili čaja. Potreba se također povećava starenjem. Osobe u starijoj životnoj dobi ne metaboliziraju vitamin kao što su nekoć mogle te stoga moraju konzumirati veću količinu te tvari[1]. Beri-beri, zvuči poput egzotične bolesti iz davnih vremena, bolesti nerazvijenog svijeta. Nažalost, ona postoji i danas. Kako obično nastaje u teškom alkoholizmu, liječnici je poznaju kao kardiomiopatiju povezanu s alkoholom. Za vrijeme bolesti srčani mišić gubi svoju sposobnost učinkovitog stezanja. Isto ako treba znati da bolest ne zaobilazi ni živčani sustav, probavni sustav, kao ni druge dijelove naše fiziologije. VITAMIN B2 (timani ili roboflavin) Često ga nazivaju još i faktorom rasta odnosno disanja stanica. Uključen je u metaboličke procese cijeloga tijela te je neophodan u iskorištavanju energije iz hrane. Bogat izvor vitamina B2 su jetra, bubreg, riba, jaja, mlijeko, sir, kvasac, zeleno povrće te neoljuštene žitarice. Do gubitka ovog vitamina može doći izlaganjem na suncu te kuhanjem. Hipovitaminoza nastaje najčešće nedovoljnim unosom hrane pa može doći do problema sa vezivnim tkivom, noktima i vidom. VITAMIN B3 (nikotinska kiselina, niacin, nikotinamid) Glavni izvor ovog vitamina čine namirnice kao npr. meso, jetra, jaja, mlijeko, riba, krumpir, zeleno povrće te kvasac. Ovaj vitamin pomaže u održavanju probavnog sustava i ublažava želučano-crijevne poremećaje te daje koži zdraviji izgled. Nedostatak nikotinske kiseline dovodi do bolesti poznate pod imenom pelagra. Tada dolazi do promjena na koži koja je izloženija svjetlu (ljuštenje, svrbež), na mukoznoj sluznici, u probavnom traktu (dijareja) te u središnjem živčanom sustavu (demencija). Pelagra se često naziva 3D bolešću jer je obilježavaju dermatitis, dijareja i demencija. Javlja se često u osoba čija je prehrana siromašna proteinima, a to je najčešće u kroničnih alkoholičara. VITAMIN B5 (pantotenska kiselina) Pri normalnoj prehrani kod čovjeka nije poznata hipovitaminoza jer je taj vitamin vrlo rasprostranjen u prirodi. Sastavni je dio koenzima A koji ima važnu ulogu u metabolizmu ugljikohidrata, masti i proteina. Pri normalnoj prehrani kod čovjeka nije poznata hipovitaminoza jer je taj vitamin vrlo rasprostranjen u prirodi. Sastavni je dio koenzima A koji ima važnu ulogu u metabolizmu ugljikohidrata, masti i proteina. Tako je ona vrlo bitan čimbenik u izmjeni tvari i održanju tjelesne težine. VITAMIN B6 (piridoksin) Piridoksina ima u biljnom i životinjskom tkivu, osobito u jetri i bubrezima, zatim u kvascu, ribi, soji,jajima, mlijeku te voću (osobito suho voće, banane, avokado) i povrću (špinat, pšenične klice) . Može se reći da ga ima posvuda. Nedostatak vitamina B6 je vrlo rijedak. Javlja se kod primjene nekih lijekova ili je vezan za nedostatak nekih drugih vitamina B-kompleksa. Simptomi nedostatka se očituju na koži i u središnjem živčanom sustavu. VITAMIN B9 (Folna kiselina) Važna je za sintezu DNK i konverziju nekih aminokiselina. Nedostatak može dovesti do anemije. Folna kiselina jedan je od najvažnijih vitamina u prva tri mjeseca trudnoće. Postoji mogućnost nepravilnog razvoja središnjeg živčanog sustava fetusa kod nedostatka folne kiseline. VITAMIN B12 Naziv "vitamin B12" općenito se koristi za skupinu sličnih spojeva koji sadrže kobalt. Nedostatak može dovesti do megaloblastične anemije i nekihneuroloških oštećenja. Glavni "proizvođač" ovog vitamina su mikroorganizmi često u simbiotskom životu sa većim organizmom. Bogati i najlakše dostupan izvor vitamina B12 su obično morski plodovi ili namirnice bogate mikroorganizmima: riba, mlijeko, fermentirani sirevi, jetra... Meso je često presiromašan izvor tog vitamina za ljudske potrebe jer se teško apsorbira. Povrće ga sadrži u maloj količini. Modrozelene alge, poput Spiruline ili AFA alga sadrže veće količine lako apsorbivog vitamina B12, pa se koristi za nadomjestanje većeg nedostatka ili kao dodatak prehrani vegana. BIOTIN (vitamin H) Pivski kvasac, iznutrice, piletina, kruh, riba, žumanjak, banane, gljive te neke vrste povrća kao što su cvjetača i mrkva predstavljaju dobar izvor biotina. Nije poznata avitaminoza zbog slabe prehrane jer se biotin stvara u crijevima pod utjecajem crijevne flore. Samo u slučajevima teškog oštećenja crijevne flore ili konzumacije sirovog bjelanjka (koji sadrži antimetabolit biotina - avidin) može doći do razvoja nedostatka biotina. On se očituje kroz dermatitis, atrofični glositis, bolove u mišićima, anoreksiju, blagu anemiju i promjene u EEG-u. Biotin može pomoći u slučajevima gastrektomije, seboroičnog dermatitisa kod male djece i primjene avidina. Nije uputno pokušavati liječiti akne, seboreični ekcem i alopeciju uzimanjem pripravaka na bazi biotina. VITAMIN C (askorbinska kiselina) On je jedan od najispitanijih i najviše opisanih vitamina i prvi sintetski dobiveni vitamin. Sudjeluje kao reducens u brojnim biološkim procesima. Važan je za sintezu kolagana i karnitina. Najjači je antioksidans među vitaminima topljivim u vodi. Inače je vitamin C poznat po skorbutu, bolesti koja nastaje, zbog njegovog nedostatka. Najbogatiji izvor vitamina C su raznoliko voće i povrće. To su prije svega agrumi (naranče,mandarine, limun), šipak, višnja, crni ribiz, lisnato povrće, kupus, krumpir, paprika i dr. U mlijeku i životinjskim tkivima se nalazi malo vitamina C. Preporučene dnevne količine (RDA) za odraslu zdravu osobu iznosi 75-90 mg dok se u terapiji koriste i znatno veće doze. Prije je preporučena doza vitamina C iznosila 60 mg, međutim danas je 75-90 mg ovisno o tome dali se radi o muškarcu ili ženi. U znanstvenim krugovima se ozbiljno razmišlja pomak preporučene doze na 100-200 mg. Od vremena kada je prvi puta određivana optimalna doza vitamina C znanost je naučila mnogo toga. Za prevenciju bolesti potreban je pun gram odnosno 1000 mg, što je 13 puta više od preporučene doze. 60 mg vitamina C je sasvim dovoljno za spriječavanje pojave skorbuta i krvarenja desni. U prošlosti je koncenzus od maksimalnih 300 mg vitamina C postignut prema pretpostavci da toksična doza mora biti u nekom omjeru s najmanjom potrebnom količinom askorbinske kiseline. Posljedica takvog zaključka je nosila za sobom rijetko ispitivanje utjecaja većih doza. Međutim u posljednja dva desetljeća stvari su se promijenile, pa je i 1000 mg politički ispravno. A stvarna doza vitamina C je mnogo veća od službeno određene količine. Ljudi, primati, zamorci i nekoliko drugih vrsta životinja ne mogu sintetizirati C vitamin u organizmu. Životinje koje to mogu u prosjeku stvaraju 30 mg po kilogramu tjelesne težine, za osobu tešku 70 kg to znači 2 g vitamina C dnevno. Pod stresom, miševi, štakori i kunići stvaraju sedmerostruko veću količinu askorbinske kiseline. Ima veliku ulogu u stvaranju kolagena značajnog za razvoj i regeneraciju tkiva, krvnih žila, kostiju i zuba. Vrlo je važno znati da povećava otpornost organizma prema virusnim i bakterijskim infekcijama uključujući i alergije, učinkovita je kod bolesti dišnih putova i još niz drugih bolesti. Nedovoljan unos vitamina C može dovesti do avitaminoze. On se najčešće događa kod djece, alkoholičara i starijih osaba. Izraziti nedostatak tog vitamina dovodi do bolesti, koja se zove skorbut. Patogenetska podloga skorbuta obuhvaća nemogućnost stvaranja kolagena. Najznačajnije se promjene zbivaju na kostima i u krvnim kapilarama (kosti postaju lomljive, zglobovi otiču). Zubi postaju klimavi, a zubno meso je otečeno i krvari. Česta popratna pojava skorbuta je hipokromna anemija. Mnogi znanstvenici preporučuju uprabu velikih doza askorbinske kiseline čak preventivno za zdraviji život. Ali ne treba pretjerivati, jer prevelike doze mogu dovesti do stvaranja bubrežnih kamenaca. Vitamin C postaje kemijski nestabilan pod određenim uvjetima koji mogu, ali i ne moraju biti ispunjeni termičkom obradom hrane. Kuhanjem hrane postižemo temperaturu od 100 °C što ne uzrokuje veći raspad vitamina C. Vitamin C se raspada na 190 °C. Međutim prženjem hrane postižemo temperaturu raspadanja vitamina C, isti efekt dobijemo dužim kuhanjem hrane, tako što izlažemo askorbat duže vremena temperaturi od 100 °C. Još jedan razlog nestanka vitamina C iz namirnica je ispiranje namirnica vodom zbog njegove topivosti, vitamin izlazi iz namirnice u vodu u kojoj se ta namirnica kuha. Isto tako je dokazano da vitamin C ne izlazi iz svih namirnica podjednakom brzinom, pa na primjer brokula najdulje zadržava vitamin C od bilo kojeg drugog voća i/ili povrća . Istraživanja su pokazala da svježe ubrane namirnice koje stoje u hladnjaku nekoliko dana ne gube značajne količine vitamina C, suprotno tvrdnjama nekih znanstvenika. VITAMIN D (kalciferol) To je antirahitični vitamin, a često ga nazivaju i vitaminom sunca. Iz povijesnih se razloga svrstava među vitamine iako se po većini obilježja radi o hormonu (steroidna struktura).Zajedno sa paratireoidnim hormonom regulira koncentraciju kalcijevih iona u plazmi. Prije njegova otkrića mnogi ljudi su bolovali od rahitisa, a posebno djeca. Zato su mu u prošlosti posvetili posebnu pažnju. Danas se zna da taj vitamin može spriječiti i liječiti rahitis. Vitamin D se u tijelu može sintetizirati u koži pod utjecajem ultraljubičastih zraka iz provitamina. Ali se može unositi i hranom. Najviše ga ima u ribljem ulju i mesu, mlijeku i mliječnim prozvodima i žumanjku, te gljivama. Dnevni zahtjevi za vitaminom D relativno su mali i odrasli ga nadoknađuju izlaganjem suncu ili hranom. Primarna je uloga vitamina D održavanje homeostaze i konstantne koncentracije kalcija i fosfata u plazmi. Potiče njihovu apsorpciju iz probavnog trakta. Pridonosi jačim kostima i zdravim zubima te je vrlo učinkovit u razvoju djece. Nedostatak vitamina D očituje se klinički hipokalcijemijom, hipofosfatemijom ili općom demineralizacijom kosti, bolovima u kostima, spontanim prijelomima i slabošću mišića. To je uzrokovano nedovoljnom resorpcijom kalcija i fosfata. Tako može doći i do bolesti koja se zove rahitis. To je metabolička bolest kostiju. Kosti postaju mekane i naginju deformacijama dok zubi postaju defektni. Najčešća je kod djece pa je njima vitamina D najviše potreban. U odraslih se javlja rijetko. VITAMIN E (tokoferol) U organizmu djeluje kao jako dobar antioksidans. Nedostatak vitamina E vrlo je rijedak jer je taj vitamin vrlo široko zastupljen u hrani. Nalazi se u svim tkivima u organizmu, a najviše ga je u jetri, masnom tkivu imišićima.Vitamin E nije dobro držati uz plastiku jer se veže za nju što bi izazvalo razne probleme. Tokoferoli su u pravilu vrlo rasprostranjeni u hrani. Bogati izvor vitamina E su biljna ulja posebno suncokretovo, sjemenke, bademi,kikiriki, jaja i dr. Nedostatak ovog vitamina je vrlo rijedak, a može se pojaviti jedino nakon iscrpljenosti i neadekvatne prehrane koja traje mjesecima. Pošto djeluje na krvotok i prokrvljenost tkiva, uvriježeno je mišljenje da vitamin E djeluje kao prirodni afrodizijak. Kod dugotrajnog uzimanja većih količina mogu nastupiti poteškoće sa vidom. Međutim, najnovije znanstvene studije su dokazale da vitamin E povećava rizik od raka prostate u muškaraca. VITAMIN K Poznat je kao koagulacijski (K u nazivu), odnosno antihemoragični vitamin, jer ima važnu ulogu u zgrušavanjukrvi. Nedostatak ovog vitamina može rezultirati raznim hemoragičnim bolestima. Dnevne količine vitamina K su jako male. Zdrava ga osoba može dovoljno nabaviti putem hrane ili sintezom pomoćubakterija koje se nalaze u crijevima. Vitamin K je prijeko potreban za sintezu bjelančevina koje sudjeluju u procesu koagulacije krvi. Sinteza tih bjelančevina odvija se ujetri. Hipovitaminoza je kod ovog vitamina rijetka jer je prisutan u različitim vrstama hrane, a ako ona postoji, potrebno je uzimati veće količine vitamina K zbog raznih hemoragija. Može doći čak i do hipoprotrombinemije (kad oštećene jetrene stanice ne mogu iskoristiti vitamin K).