http___metkovic-news.com_news_u-razlicitosti-smo-pronasli-priliku__1.xml
1.1 1.2 1.3 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 3.2 3.3 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 5.1 5.2 5.3 5.4
Luke is lucky to have a loving older brother that adores him as much as Luke adores his brother. In fact, 88% of siblings report feeling they are better people by having a brother or sister with Down syndrome. Even Kaden’s friends shower Luke with attention and include him into their activities, even though they are 6-8 years old and Luke is only 21 months. The other day, Luke crawled into the room where they were all playing quite roughly in the bouncy house. They all stopped and asked if Luke wanted to come in. So Luke climbed in and they played with him, giving him balls and helping him up and down the slide. It was very sweet to see. Then the past weekend, Luke crawled into the playroom when Kaden had a friend over and they were eating lunch. So he grabbed a play arrow and started to pretend sword fight with Kaden and his friend. Then afterwards, he sat in a chair and ate pizza and drank apple juice from a pouch just like one of the boys! I have heard of others who have a sibling with Down syndrome who ended up adopting a child with Down syndrome. So people who are concerned that their sibling would be a burden, would probably wonder why they would do such a thing. Why double the burden on yourself they might ask? But they spoke of such love for their sibling and knowing just how wonderful and capable people with Down syndrome are. And that is a gift that parents and siblings have, as well as close relatives and friends. They know how caring, fun, capable and smart (yes smart!) people with Down syndrome can be. They see them for who they really are and not everyone sees that, especially at first glance. They know this wonderful secret that not everyone is privy too, that people with Down syndrome are so much more than most people give them credit for. It gives these siblings great perspective as well as the desire to share that knowledge with others, and are often times great advocates for people with Down syndrome (take Dr. Brian Skoto for example who has a sister with Down syndrome). Maybe one day, the majority of people will see what they (and us parents see). That most people will see our children for who they really are and not just the diagnosis.
1.1 1.2 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 2.6 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 3.7 4.1 4.2 4.3 4.4 5.1 6.1
Ožujak je mjesec u kojem se obilježava Međunarodni dan osoba s Down sindromom (World Down Syndrome Day). Datum 21. ožujka simbolizira 3 reprodukcije 21. kromosoma što je glavno genetsko obilježje osoba s Down sindromom. U zadnjih deset godina napravljen je pomak u obrazovanju djece s Downovim sindromom. Prije je bila rijetkost naći dijete s Downovim sindromom u redovnoj školi, no danas sve više djece je zahvaljujući ranoj intervenciji dobilo mogućnost učiti sa svojim vršnjacima u redovnom razredu po prilagođenom programu i uz pomoćnika u nastavi. Ovaj oblik školovanja se pokazao i u svijetu daleko najboljim. Dijete s Downovim sindromom dobiva mogućnost učenja, slušanja i napredovanja ne samo u socijalnim vještinama nego i u intelektualnom napretku. Djeca s Downovim sindromom su jako vrijedna, uporna i mogu puno više naučiti, spoznati nego što se mislilo i što se u nekim knjigama i danas može naći. Povećanim brojem djece u redovnim školama bilo kroz potpunu integraciju ili djelomičnu djeca/mladi s Downovim sindromom idu i u srednje škole, najčešće strukovne škole. Što konkretno možete napraviti? Ako želite pomoći onda idemo zajedno mijenjati svijet. Najbolje se svijet mijenja ako su naša djeca integrirana od malih nogu. Ako u vrtiću imate dijete s Downovim sindromom, druga djeca u vrtiću će ga prihvatiti, polako će ga prihvatiti i roditelji te druge djece. Ako imate dijete s Downovim sindromom u redovnoj školi, prihvatit će ga druga djeca u razredu, prihvatit će ga i roditelji te djece. Djeca u razredu će sigurno biti bolja i izrastat će u bolje ljude jer će svaki dan vidjeti što je to upornost, što je to trud, što je to boriti se sa svojim teškoćama, a biti raspoložen, nasmijan, spreman za učenje, za novo. A ta djeca će danas sutra biti ljudi koji će imati svoju djecu, koji će raditi, neki od njih će imati prilike učiti nove naraštaje, možda će netko učiti neko novo dijete s teškoćama, netko će imati prilike predlagati i mijenjati zakone, netko će zapošljavati ili imati prilike poticati zapošljavanje osoba s Downovim sindromom, a netko će se možda odlučiti posvojiti dijete s Downovim sindromom. Važno je da i kroz kampanje i kroz promjene koje smo naveli prvo gledamo da osobe s Downovim sindromom imaju iste potrebe kao i svatko od nas bio dijete, bio mlada ili odrasla osoba. Iste su socijalne i emotivne potrebe, iste su potrebe za punim i ispunjenim životom. Oni žele biti uključeni u zajednicu u kojoj žive i naravno žele biti korisni građani, a na nama je da im to i osiguramo i omogućimo. Granice su puno puta u nama, a ne u njima. Kao jedan od zadataka imamo i osvještavanje javnosti o svim poteškoćama i preprekama s kojima se susreću osobe Down sindromom kako bi mogle ostvariti svoje potencijale-mogućnost redovnog polaska u predškolske i školske ustanove, teškoće kod zapošljavanja, ostvarivanja prava na samostalan život,… Danijela Raič, bacc.occupational th.