http___majkaidijete.ba_web-poliklinika_oficijelna-medicina_item_2532-bol-u-uhu-kod-djece_1.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 4.1 4.2 4.3 5.1 5.2 5.3 6.1 7.1 7.2 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 9.2 9.3 10.1 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 12.1 13.1 13.2 13.3 13.4 14.1 15.1 15.2 15.3 15.4 15.5 15.6 15.7 15.8 16.1 16.2 16.3 17.1 18.1 19.1 19.2 19.3 19.4 20.1 21.1 21.2 22.1 22.2 22.3 23.1 23.2 24.1 25.1 26.1 26.2 26.3 26.4 27.1
What is Glue Ear? Glue ear is a condition in which fluid accumulates in the middle ear behind the ear drum. It is the commonest cause of loss of hearing in children, with approximately 25 to 30% of children having glue ear at some stage in their lives. It is most common between the ages of 3 and 7, with a reducing change of suffering glue ear as you progress into adolescence. However adults can also suffer with glue ear too. Why does glue ear happen? The build up of fluid within the middle ear is thought to be due to a problem of blockage of the Eustachian tube, which connects the middle ear to the back of the nose. The Eustachian tube plays an important role in equalising the air pressure between the nose (which represents normal air pressure) and inside the middle ear. When the tube becomes obstructed, the air in the middle ear becomes absorbed and the resulting negative pressure causes fluid build up into the middle ear cavity due to increased production from the mucosal lining of the ear. The fluid can be of different types. Often it is watery thin and this is how it usually starts off, although subsequently it may develop into a thicker, more tenacious mucoid-like consistency, appearances which give rise to the term ‘glue ear’. Because the middle ear is now filled with fluid rather than air, the hearing is muffled as the fluid stops the tiny bones in the middle ear from transmitting sound into the inner ear and brain. How is the nose related to the development of glue ear? Obstruction of the Eustachian tubes may contribute to the development of glue ear as described above. The tubes may become blocked due to repeated bacterial and/or viral upper respiratory tract infections, enlarged adenoids or nasal allergy. It is important to note that in children, the Eustachian tube is more horizontal, smaller and narrower than in adults. This is particularly the case in young children. In addition, younger children are exposed to more nasal and respiratory infections due to nursery attendance. These facts may explain why glue ear tends to be more common in children. As you get older, the Eustachian tube changes in size and shape. In addition you will tend to become less prone to infections as you get older, which results in a reduced change of developing glue ear as children grow. It can, however, take many years, although it usually resolves by the age of 12. What symptoms do glue ear cause? The most common symptoms arising from glue ear is partial deafness. This can lead to educational difficulties if the glue ear persists. There may also be delayed speech development as the child will not be able to hear sounds as well. Many children find it quite frustrating that they cannot hear as well as children around them, sometimes leading to behavioural problems. The fluid in the ear is also prone to getting infected. On occasions, children experience a sense of imbalance or increased clumsiness, although it is important to note that there are other causes of these symptoms which may need to be considered. Does glue ear get better by itself? There is good evidence that glue ear often gets better by itself, without any specific treatment being required. It is thought that up to 90% of cases will have improved within 3 months of diagnosis. This means that if your child is diagnosed with glue ear, there is a good chance that it will get better. If, after this time period, the glue ear persists and your child continues to suffer with hearing loss and/or other related symptoms, you may be referred to an ENT specialist by your GP for consideration of other treatments. What is the treatment for glue ear? There are many medical treatments which have been tried over the years, including antihistamine medication for allergy, steroid nasal sprays and drops, steroid medication by mouth and antibiotics. The vast majority of these have not been shown to be effective in the long term treatment of glue ear. One of the few non-surgical treatments which have been shown to be helpful in selected cases is a balloon inflation device such as the OtoventTM balloon. This is used by placing one end of the device into one of the nostrils and inflating the balloon. This sends a jet of air into the nose, which in turn opens up the Eustachian tube and allows better ventilation of the middle ear. Once air reaches the middle ear, this encourages displacement of the glue ear out of the middle ear. The procedure needs to be repeated often several times a day for many days or even weeks. It is suitable for both children and adults and many patients find this effective. Another option is for your child to be fitted with a hearing aid. Although this does not cure the underlying glue ear, it does allow your child to hear normally without the need for any other treatments or surgery. This then allow sufficient time for the glue ear to disappear by itself. However the gold standard method of treating persistent glue ear is to insert a grommet into the ear drum. What is a grommet? A grommet is a small plastic tube with a tiny hole through the middle. It sits in the ear drum itself, and works by allowing air into the middle ear. In so doing, it is performing the function of the Eustachian tube, which means that as air can pass into the middle ear, the fluid can be displaced out. Air in the middle ear means that the tiny bones of hearing (the ossicles) can then transmit sounds efficiently into the inner ear and brain, allowing the person to hear again. Why might my child need to have grommets? If your child has glue ear and the condition has persisted for at least 3 months, grommets may be recommended by your specialist. The decision as to whether to insert grommets does depend on many other factors, including the degree of speech delay, behavioural issues and whether there are recurrent middle ear infections. Also, if the eardrum is particularly thin or scarred (such as from recurrent infections or previous grommet insertions), it may be difficult or impossible to insert a grommet into the eardrum. Young children with poor language development, pain or recurrent ear infections should have grommets inserted as soon as possible. In older children, in whom there are fewer symptoms, grommets do not need to be inserted quite so urgently and such children can be treated conservatively with regular follow-up visits in the outpatient clinic in order to monitor their hearing and the appearance of the ear drum. Once inserted, grommets do not stay in the eardrum forever. They usually stay in place for between six and 12 months after which time they tend to fall out as the healing eardrum pushes the grommet out into the ear canal. The operation to insert a grommet is usually performed as day-case surgery under general anaesthesia and it is the most common ear nose and throat procedure. Can anything go wrong after grommets? The main complication associated with grommets is infection which can be treated with oral antibiotics or ear drops. Children with grommets are therefore usually advised to keep their ears scrupulously dry by the use of ear plugs and a bathing cap when going swimming or having a bath/shower at home, and also to avoid diving, although opinions among surgeons do vary. Many surgeons prefer the child not to swim for a few weeks after the surgery, others do not mind so much. Avoiding water contact is particularly important in children with sinusitis or rhinitis. Please refer to the separate information sheet on Grommet surgery for further advice about this treatment.
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 3.1 4.1 4.2 5.1 5.2 5.3 6.1 7.1 8.1 9.1 9.2 9.3 10.1 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 12.1 13.1 14.1 14.2 14.3 14.4 14.5 14.6 14.7 15.1 16.1 16.2 16.3 16.4 16.5 17.1 18.1 18.2 18.3 18.4 18.5 18.6 18.7 19.1 19.2 19.3 19.4 19.5 19.6 19.7 19.8 20.1 20.2 21.1 21.2 22.1 23.1 23.2 23.3 23.4 23.5 24.1 24.2 24.3 24.4 24.5 24.6 24.7 25.1 26.1 26.2 26.3 26.4 26.5 26.6 27.1 27.2 27.3 28.1 29.1 29.2 29.3 29.4 29.5 29.6 29.7 29.8 30.1 30.2 30.3 30.4 31.1 31.2 32.1 33.1 34.1 35.1 36.1 37.1 38.1 39.1 40.1 40.2 41.1
Autor: Lea Homolak Kušter, spec. otorinolaringolog Otitis media je najčešća dijagnoza s kojom u ranom djetinjstvu djeca i roditelji napuštaju liječničku ordinaciju. Jedna trećina sve djece prema svjetskim statističkim podacima ima prosječno tri upale uha tijekom prve tri godine života. 60% njih ubrzo budu izliječeni, a u oko 40% oboljelih bolest prijeđe u sekretorni otitis. Učestalost otitisa se više nego udvostručila u posljednjem desetljeću. To rezultira, osim boli i nelagode našim mališanima, i mnogim posjetama liječniku, velikoj godišnjoj potrošnji antibiotika sa svim njihovim neželjenim posljedicama. Također tu su veliki gubici radi odsustva roditelja s posla zbog bolovanja. Otitis media – što je to ? Ot- znači uho, itis- upalu, a media- srednje. Dakle, otitis media je upala srednjeg uha. Upala je rezultat infekcije. Osnovni znaci upale su bol u uhu, crvenilo bubnjića, povišena tjelesna temperatura, izbočenje bubnjića i djelomičan gubitak funkcije (oslabljen sluh). Može se javiti u jednom ili u obadva uha. Ako dijagnoza glasi Otitis media acuta radi se o infekciji srednjeg uha sa simptomima upale iznenadne pojave i kratkog trajanja. Kada se takva bolest javi ponovo za manje od mjesec dana, govorimo o rekurentnom otitisu. Supurativni otitis media je kronična bolest s perforacijom – puknućem bubnjića kroz koju se cijedi sluzavo-gnojni sadržaj. OME-otitis media s efuzijim ili sekretorni otitis je u djece relativno često stanje koje traje dulje od dva mjeseca, a karakterizira ga nazočnost sekreta iza neperforiranog bubnjića. Iako su najčešće u djece, upale uha javljaju se u oko 5 % u odraslih. Pretežno se javljaju zimi i u rano proljeće, a često im predhode respiratorne infekcije. Je li upala uha ozbiljna bolest? Posljedica upale uha mogu biti ozbiljne kao što je gubitak sluha, prolazni ili trajni pa čak i takav da utječe na razvoj govora. Bol može biti jaka, naročito ako upala zahvati okolne strukture kao što je mastoid. Po život je opasno širenje infekcije na strukture mozga, moždane ovojnice, venske sinuse. I vrlo neugodne ako zahvate npr. lični živac (facijalis) ili labirint. Najčešće otitis media, ukoliko je tretiran brzo i efikasno, prođe bez posljedica i s kompletnim oporavkom sluha. Stoga je značajno prepoznati simptome upale uha na samom početku, pratiti ih i liječiti od početka. Kako je građeno uho? Srednje uho je šupljina veličine graha, ispunjena zrakom i tankom pregradom – bubnjićem odvojena od vanjskog uha. Na bubnjić se naslanja lanac slušnih koščica. Kada zvučni val udari u bubnjić, on vibrira i pokrene koščice. Vibracije se tim putem prenesu u unutarnje uho koje generira nervni impuls koji se šalje u mozak. Zdravo srednje uho sadrži zrak istog atmosferskog tlaka kao i izvan uha tako da spomenute strukture slobodno vibriraju. Zrak ulazi u srednje uho kroz tanku cijevčicu Eustahijevu tubu, koja se proteže od stražnjeg dijela nosne šupljine do uha. Kada gutate ili žvačete i začujete klik, to znači da je kroz Eustahijevu tubu upravo poslan mjehurić zraka, koji je izjednačio tlak zraka u uhu s atmosferskim. To se događa automatski dnevno i do 1000 puta. Što uzrokuje upalu uha? Akutni otitis media uzrokovan je bakterijama ili virusima koji iz nosa ili grla uzlazno kroz Eustahijevu tubu dospiju u uho. To se događa kada tuba ne funckionira uredno, najčešće radi prehlade, upale grla ili sinusa ili alergije. Najčešći bakterijski uzročnici su Streptococcus pneuminiae i Haemophilus influenzae. Nažalost sve više njih je neosjetljivih (rezistentnih) na najprepisivanije antibiotike. Anatomske anomalije u području uha, grla i nosa pogoduju nastanku upala uha. Kako prepoznati upalu uha? Infekcija srednjeg uha prezentira se s boli, crvenilom bubnjića, nakupljanjem sekreta iza bubnjića i prolazni gubitak sluha. Kod beba usljed plača pri pregledu bubnjić može biti crven. To nije nužno znak upale. Začepljenost Eustahijeve tube dovodi do negativnog tlaka u srednjem uhu što može izazvati bol. Prema tome niti sama bol u uhu nije nužno upala uha. Ponekad upala uha bude bez ikakvih simptoma i slučajno kod nalaza sekreta u srednjem uhu se kasnije anamnestički rekonstruira preboljela upala uha. Mala djeca ponekad kao jedini simptom kod upale uha razviju toksični sindrom: gubitak teka, povraćanje, proljev, malaksalost... Najčešći simptom akutne upale je bol uz osjećaj punoće i začepljenosti uha. Dijete koje ne može opisati bol, često se povlači za uho ili ga trlja. Povišena tjelesna temperatura često prati akutni otitis media. Sluh je često oslabljen. To se događa jer sekret sprječava normalne vibracije bubnjića i prijenos slušnim koščicama. Uz odgovarajuću njegu i terapiju taj gubitak sluha je privremen. Kada sekreta više nema, sluh se vrati na normalu. Bez pravilnog tretmana gubitak sluha može postati dugotrajan ili trajan. Ponekad bubnjić pukne, gnoj se izlije iz uha. Češće gnoj i sekret ostaju u uhu jer se prirodnim putem ne mogu izliti kroz Eustahijevu tubu i biti progutani. Tako nastaje kronični sekretorni otitis media koji traje tjednima, mjesecima pa i godinama nakon akutne bolne faze. Zaostali sekret često ponovno dovede do akutne upale srednjeg uha. Što se očekuje od pregleda liječnika? Nakon razgovora s roditeljem o tijeku bolesti, slijedi klinički pregled uha, nosa i grla. Tijekom pregleda liječnik će pogledati u uho djeteta najčešće instrumentom koji se zove otoskop. Na taj način vidjet će crvenilo bubnjića, tekućinu iza bubnjića i procijeniti pokretljivost bubnjića (pneumootoskopom). U poliklinici ECHO preglede uha kod djece radimo endoskopom čime pregled dobiva na kvaliteti i sigurnosti. Ta metoda nam omogućava video snimanje te sudjelovanje roditelja u odluci o terapiji i praćenju bolesti njihovog djeteta. Još dva testa moguće je učiniti da liječniku daju potpuniju informaciju o stanju u srednjem uhu i kvaliteti sluha malih pacijenata. Timpanometrija koja mjeri tlak u srednjem uhu i pomičnost bubnjića. Ona indirektno pokazuje kako Eustahijeva tuba funckionira. Kod djece starije od tri-četiri godine i audiogram koji pokazuje koliko je oštećen sluh. Nakon toga se odredi težina bolesti i odluči o načinu liječenja. Roditelji mogu pomoći djetetu da tijekom pregleda budu mirni i tihi. Praćenje djeteta i kontrole osiguravaju potpuno izliječenje. Kako liječiti upalu srednjeg uha? Liječnik je ponekad prisiljen prepisati i neke lijekove. Jedan od njih može biti antibiotik, ako se radi o bakterijskog upali. Iako antibiotik može dovesti do brzog poboljšanja simptoma, potpuno izliječenje vašeg djeteta zatijeva više vremena. Budite sigurni da je vaše dijete uzelo potrebnu punu dozu lijeka obično tijekom 10-13 dana. Uvijek pročitajte upute o lijeku i pažljivo ih se pridržavajte. Liječnik može prepisati i antihistaminik, kortikosterod i dekongestiv ili kombinaciju lijekova ako je alergija ili prehlada nazočna. Liječnik također preporuča često i lijekove koji snizuju temperaturu i uklanjaju bol –analgetike antipiretike u obliku sirupa ili čepića. Posavjetujete se s liječnikom ako vam je nešto nejasno ili simptomi nisu prošli u potpunosti. Toaleta nosa i vježbe izjednačavanja tlaka (Valsalvin pokus) daju značajan terapijski doprinos. Što može biti neophodno? U većini slučajeva kućnim liječenjem upala uha u potpunosti se izliječi. Ipak mnoge upale uha zahtijevaju dodatno liječenje. Primjerice postavljanje ventilacijskih cijevčica u bubnjić ili otvaranje (incizija) male rupice na bubnjiću kroz koji se odstrani gnoj i sluz. To dovodi do brzog prestanka boli, a rupica zacijeli za par dana praktički bez ožiljka. Kako bi se odgodilo cijeljenje i bilo više vremena da se srednje uho i Eustahijeva tuba u potpunosti oporave i sekret ponovo ne nakupi, ponekad je potrebno postaviti tanku plastičnu cjevčicu u rupicu na bubnjiću. Ta cjevčica pomaže izjednačavanju tlaka u srednjem uhu i bržem oporavku sluha. Otorinolaringolog će ocijeniti je li za to potrebno par tjedana ili par mjeseci. Kroz to vrijeme treba uho zaštititi od ulaska vode tijekom kupanja. Otitis media se može s vremena na vrijeme ponavljati i radi kronične upale adenoida i tonzila. Ako je to slučaj kod vašeg djeteta, tada tonzile i adenoide treba odstraniti u općoj anesteziji. Više od 60% djece s upalom uha ima patološke promjene i u nosu i sinusima. Polovica zaostalih sekreta iz srednjeg uha spontano nestaje tijekom tri mjeseca. Sekret u srednjem uhu je znak prošle, sadašnje ili buduće upale uha. Popratne alergije također zahtijevaju poseban tretman. Kako pokušati spriječiti upalu uha? Dojenje je najbolja prevencija upala uha kod beba. Spriječiti rizične faktore: - bočica u krevetu - pasivno pušenje - jaslice/vrtić Dijagnosticirati rano i pouzdano Liječiti brzo i efikasno Zapamtite: Otitis media općenito nije opasan ako se ispravno i brzo liječi. Uz pomoć vašeg liječnika možete pomoći svom djetetu da se osjeća bolje i bolje čuje vrlo brzo. Izvor: Bebe, mjesečnik za trudnice i roditelje, broj 131, Zagreb, ožujak 2003, str. 18-20.