http___ljekovite-biljke.blogspot.com_2008_03_urini-artritis-ili-giht.html_1.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 3.4 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 5.6 5.7 6.1 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 8.1 9.1 9.2 9.3 10.1 11.1 11.2 11.3 11.4 12.1 13.1 13.2 14.1 15.1 15.2 15.3 15.4 16.1 17.1 17.2 17.3 17.4 17.5 18.1 19.1 19.2 19.3 20.1 21.1 21.2 21.3
Causes, Symptoms, and Treatments of Gout What Is Gout? Gout is a kind of arthritis caused by a build-up of uric acid crystals in the joints. Uric acid is a breakdown product of purines that are part of many foods we eat. An abnormality in handling uric acid and crystallization of these compounds in joints can cause attacks of painful arthritis, kidney stones, and blockage of the kidney filtering tubules with uric acid crystals, leading to kidney failure. Gout has the unique distinction of being one of the most frequently recorded medical illnesses throughout history. Symptoms of Gout Acute gout attacks are characterized by a rapid onset of pain in the affected joint followed by warmth, swelling, reddish discoloration, and marked tenderness. The small joint at the base of the big toe is the most common site for an attack. Other joints that can be affected include the ankles, knees, wrists, fingers, and elbows. In some people, the acute pain is so intense that even a bed sheet touching the toe causes severe pain. These painful attacks usually subside in hours to days, with or without medication. In rare instances, an attack can last for weeks. Most people with gout will experience repeated bouts over the years. Who’s Affected by Gout? Gout is more common in men than in women and more prevalent in African-American men than white men. The chances of having gout rises with age, with a peak age of 75. In women, gout attacks usually occur after menopause. Among the U.S. population, about 21% have elevated blood uric acid levels, a condition known as hyperuricemia. However, only a small portion of those with hyperuricemia will actually develop gout. If your parents have gout, then you have a 20% chance of developing it. Risk Factors for Gout Obesity, excessive weight gain, especially in youth, moderate to heavy alcohol intake, high blood pressure, and abnormal kidney function are among the risk factors for developing gout. Certain drugs and diseases can also cause elevated levels of uric acid. Also, there is an increased prevalence of abnormally low thyroid hormone levels (hypothyroidism) in patients with gout. Diagnosing Gouty Arthritis Gout is considered when a patient reports a history of repeated attacks of painful arthritis, especially at the base of the toes or in the ankles and knees. The most reliable test for gout is detecting uric acid crystals in the joint fluid obtained by joint aspiration. This common office procedure is performed with topical local anesthesia. Using sterile technique, fluid is withdrawn (aspirated) from the inflamed joint with a syringe and needle. Diagnosing Gout: Joint Fluid Analysis Once joint fluid is obtained, it is analysed for uric acid crystals and infection. Your doctor may also do a blood test to measure the amount of uric acid in your blood. How Are Gout Attacks Prevented? Maintaining adequate fluid intake helps prevent acute gout attacks and decreases the risk of kidney stone formation in people with gout. Alcohol is known to have diuretic effects that can contribute to dehydration and precipitate acute gout attacks. Alcohol can also affect uric acid metabolism and cause hyperuricemia. It causes gout by slowing down the excretion of uric acid from the kidneys as well as by causing dehydration, which precipitates the crystals in the joints. More Prevention Techniques Dietary changes can help reduce uric acid levels in the blood. Since purine chemicals are converted by the body into uric acid, purine-rich foods should be avoided. Foods rich in purines include shellfish and organ meats, such as liver, brains, and kidneys. Researchers have reported that meat or seafood consumption increases the risk of gout attacks, while dairy consumption seemed to reduce this risk. Weight reduction can be helpful in lowering the risk of recurrent attacks of gout. Treating Gout with Medications Certain medications reduce the pain and inflammation of gout attacks, such as anti-inflammatory drugs (ibuprofen and others), colchicine, and corticosteroids. Other medications decrease the level of uric acid in the blood and prevent the deposit of uric acid in joints (gouty arthritis), the kidneys (stones), and in tissue (tophi), helping to prevent further attacks and complications. These drugs include allopurinol, febuxostat, lesinurad, and probenicid. What Does the Future Hold for Gout? Active research is ongoing in a variety of fields related to gout and hyperuricemia. Scientists have found that high animal protein slightly increased the risk for gout. New drugs are being developed that may be more versatile and safe in treating the elevated uric acid levels in patients with chronic gout.
1.1 1.2 1.3 2.1 3.1 3.2 3.3 3.4 4.1 4.2 5.1 6.1 6.2 6.3 6.4 7.1 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 8.6 8.7 8.8 9.1 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 11.1 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 13.1 13.2 13.3 13.4 14.1 14.2 14.3 14.4 15.1 15.2 15.3 15.4 15.5 15.6 16.1 17.1 18.1 18.2 18.3 18.4 19.1 19.2 19.3 20.1
Urični artritis ili giht je reumatska bolest uzrokovana poremećajem prometa mokraćne kiseline u tijelu. Bolest karakterizira povećana količina mokraćne kiseline te njezino smanjeno izlučivanje iz tijela, a zbog čega dolazi do zadržavanja mokraćne kiseline u krvi te taloženja u obliku soli na različitim mjestima u tijelu. Urični artritis je najčešće nasljedna bolest, a nasljeđuje se sklonost prema stvaranju povećane količine mokraćne kiseline te njezinom smanjenom izlučivanju iz tijela. Recepte za liječenje gihta možete pronaći u Magazinu Ljekovite biljke Povremeno povećana količina mokraćne kiseline u krvi ne znači istovremeno i bolest. Mala i prolazna povećanja količine mokraćne kiseline u krvi najčešće su uzrokovana neprimjerenom hranom ili uzimanjem nekih lijekova, a tek u oko 5% slučajeva dolazi do razvoja bolesti. Osim toga, nalaz povećane količine mokraćne kiseline u krvi tijekom djetinjstva ne mora istovremeno značiti da će kasnije doći do razvoja bolesti. Jer, osim nasljednih sklonosti te nekih drugih bolesti zbog kojih je došlo do oštećenja funkcije bubrega, način prehrane i života uopće povezan je također s nastankom i razvojem uričnog artritisa. Često se urični artritis kao bolest dugo vremena ne zamjećuje, iako već postoji povećano stvaranje mokraćne kiseline i njezino zadržavanje u tijelu. Najčešće se prvi znakovi uričnog artritisa javljaju tek nakon četrdesete godine života, a bolest se vrlo rijetko javlja kod djece i prije 25. godine života. Mokraćna kiselina Mokraćna kiselina je organski sastojak mokraće te konačan proizvod razgradnje purinskih tvari, a koje su sastavni dio bjelančevine u jezgri ljudskih i životinjskih stanica. Najveći dio mokraćne kiseline izlučuje se u bubrege te putem bubrega u mokraću, a manji dio se izlučuje putem crijeva, lako je mokraćna kiselina otpadni proizvod, normalno se u krvi nalazi 34 mg mokraćne kiseline. Kad dođe do poremećaja razgradnje purinskih tvari vlastitih stanica ili onih hranom unesenih u organizam, povećava se količina mokraćne kiseline. Kako se zbog bolesti mokraćna kiselina ne izlučuje u normalnoj količini iz organizma, dolazi do njezinog zadržavanja u krvi. Taloženje kristala mokraćne kiseline u bubrezima Mokraćom se izlučuje najveći dio mokraćne kiseline, a normalno se dnevno izlučuje oko 0,51 g mokraćne kiseline. Kod povećane količine mokraćne kiseline u tijelu, bubrezi u početku pojačano izlučuju mokraćnu kiselinu. Zbog toga u početku bolesti najčešće ne dolazi odmah i do znakova bolesti, iako ona već postoji. Ali, kako je mokraćna kiselina teško topiva, dolazi do taloženja njezinih soli u obliku kristala. Ako se kristali mokraćne kiseline počnu taložiti u bubrezima, njihovo taloženje uzrokuje oštećenje bubrega. Oštećeni bubrezi više ne mogu održavati ravnotežu između povećanog stvaranja mokraćne kiseline i njezinog izlučivanja, a što uzrokuje daljnje taloženje kristala mokraćne kiseline te nastanak bubrežnog pijeska i kamenaca. Kad je količina mokraćne kiseline u bubrezima jako povećana, a bubrezi već oštećeni, bubrežni kamenci se brže razvijaju. Bolesnici često izmokre pijesak i malene kamence koji su nastali od mokraćne kiseline, a stoje najčešće jedan od prvih znakova uričnog artritisa ili gihta. Taloženje kristala mokraćne kiseline na zglobovima Kod više od 50% oboljelih, a kod kojih još uvijek ne postoje nikakvi znakovi bolesti, kristali mokraćne kiseline već se talože na nekim dijelovima tijela. Osim u bubrezima, kristali mokraćne kiseline talože se pod kožom te na zglobovima na različitim mjestima u tijelu. Kako se kristali mokraćne kiseline vrlo sporo talože na jednom mjestu, naslage polako rastu i često postaju vidljive i bolne tek nakon 10 i više godina. Koliko je proces taloženja kristala mokraćne kiseline spor vidi se po tome što ukupna količina tih kristala, koji se talože godinama, najčešće ne iznosi više od 35 g. Samo kod jako povećane količine mokraćne kiseline u krvi, a koja je već uzrokovala i oštećenje bubrega, naslage kristala na zglobovima stvaraju se brže. Upala zglobova Najčešće mjesto taloženja kristala mokraćne kiseline su hrskavice zglobova. Naslage kristala mogu se nalaziti na zglobovima, a da ne uzrokuju gotovo nikakve smetnje. Tek kad se naslaga kristala poveća i ošteti stanice sinovijske membrane, koja se nalazi između hrskavica zglobnih kostiju, dolazi do upale zglobova. Prvi znak upale najčešće je iznenadna, jaka bol u jednom zglobu, a obično se to događa noću ili ujutro, odmah nakon ustajanja. Zglob vrlo brzo i jako otekne, vrlo je bolan, crven i topao, a bolesnik često ima povišenu temperaturu. Kod prvog napadaja gihta, koji se najčešće javlja poslije četrdesete godine života, uvijek boli samo jedan zglob. Gotovo uvijek je to zglob korijena nožnog palca, a vrlo rijetko su mjesto prvog napadaja zglobovi stopala, gležnjevi ili pete. Poslije može upalom biti zahvaćen svaki zglob: zglob koljena ili lakta, ili zglobovi prstiju na rukama. Važno je znati da ne postoji neka druga upala zglobova kod koje je početak bolesti tako iznenadan i jak kao kod gihta. Prvi napadaj uričkog artritisa ili gihta najčešće prolazi, čak i ako se ne liječi, za desetak dana, iako otekline i osjetljivost mogu još potrajati. Kad se upala smiri, bolesnik se opet osjeća potpuno zdrav, oboljeli zglob je bezbolan i potpuno pokretljiv, sve do novog napadaja. Često se sljedeći napadaj javlja tek nakon nekoliko mjeseci, ili čak nakon nekoliko godina, ali kasnije se napadaji javljaju sve češće. Vrlo rijetki su slučajevi da više nikada ne dolazi do napadaja, već trajanjem bolesti oni postaju sve učestaliji. Kod sljedećeg napadaja može boljeti isti zglob, ili neki drugi, ali istovremeno i više zglobova. Upala najčešće zahvaća neki drugi zglob, a svaki novi napadaj sve je teži i bolniji, i traje dulje vremena. Osim toga, svaka sljedeća upala sve više oštećuje zglobove. Malopomalo dolazi do teškog gihta: otečenih, ukočenih i izobličenih zglobova. Zbog stvorenih naslaga kristala mokraćne kiseline, zglobovi su trajno zadebljani, a zadebljanja su vidljiva kao čvrste potkožne, manje ili veće kvrge. Takve kvrge na zglobovima nazivamo tofima, a najčešće se javljaju na zglobovima prstiju ruku, petama, koljenima i laktovima. Nakon 10 i više godina učestalih napadaja artritisa razvija se kronični urični artritis, a koji karakterizira nepostojanje razdoblja bez bolova. Liječenje uričnog artritisa ili gihta Budući da je urični artritis ili giht najčešće nasljedna bolest, on se ne može izliječiti. Urični artritis može se samo liječiti kako bi se usporilo ili spriječilo napredovanje bolesti te ublažile njezine popratne tegobe. Li ječenje uričnog artritisa sastoji se ponajprije u smirivanju upalnog procesa u zglobovima te ublažavanju boli. Osim toga, liječenjem se smanjuje proizvodnja mokraćne kiseline, sprječeva taloženje njezinih soli u obliku kristala te pospješuje izlučivanje u bubrege, a kako bi se količina mokraćne kiseline u krvi zadržala u granicama normale. lako se kod uričnog artritisa preporuča dijetalna prehrana s malo purina, mnogo djelotvornije je smanjiti uzimanje ili uopće ne uzimati hranu koja sadrži veće količine purina, masti i kolesterola. Ne preporuča se uzimanje mesne hrane, jer purinske tvari su sastavni dio bjelančevine u jezgri životinjskih stanica, a njihovom razgradnjom nastaje mokraćna kiselina. Osim što se ne preporuča uzimanje alkohola, ne preporuča se uzimanje kave, kakaoa i čokolade. Recepte za liječenje gihta možete pronaći u Magazinu Ljekovite biljke