http___matrixworldhr.com_2014_10_24_bijeli-sismisi__1.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 3.4 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 4.8 4.9 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 5.6 5.7 5.8 6.1
Honduran white bat (Ectophylla alba) Honduran white bat just bought Christmas with The VALiens on Amazon.com, do like it, click HERE and get yourself one now! The Honduran white bat (Ectophylla alba) has snow white fur and a yellow nose and ears. It is tiny, only 3.7-4.7cm long. The only member of the genus Ectophylla, it is found in Honduras, Nicaragua, Costa Rica and western Panama at elevations from sea level to 700 m. It feeds at least in part on fruit. The Honduran white bat cuts the side veins extending out from the midrib of the large leave of the Heliconia plant causing them to fold down to form a ‘tent’. They cling to the roof of this tent in small colonies of up to half a dozen individuals, consisting of one male and a harem of females. The tent protects them from rain and predators. Most tent-making bats take flight at even slight disturbances, but researchers in Costa Rica have reported that Honduran white bats take flight only when the main stem of their tent is disturbed, possibly because they are well camouflaged. Although their tents are typically low to the ground (about six feet), sunlight filters through the leaf which gives their white fur a greenish cast. This almost completely conceals them if they remain still. It has been suggested a colony may have a number of tents scattered within the forest. It is one of 15 species of Latin American bats that roost in tents. In the Old World, 3 species of bat from India and Southeast Asia are known to roost in tents. The Honduran White Bat (Ectophylla alba) is a bat that has – like its name suggests – snow white to grayish fur, along with an amber or yellow nose and ears. They are a near-threatened species of bat and are up for re-evaluation in the near future under the new standards of the IUCN. This bat, along with the “ghost bat” is one of the only two currently known species of bat that is white. Most others are a variant of brown, tan, or might have white markings in the case of the recently discovered Stripe-Faced Fruit Bat. The bats are rather small in size, measuring at just 1-2 inches (3-5 cm) in length and the weight is less than an ounce at .2 (6 grams). It lives in Central America in dense thickets of the rainforests or abandoned banana fields (called groves). They are also known to roost inside abandoned buildings and hollow trees on occasion. They feed mostly on fruit, and they give birth in the spring to just one offspring. — article from wikipedia —
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 3.4 4.1 5.1 5.2 6.1 6.2 7.1 7.2 8.1 9.1 9.2 10.1 10.2 11.1 11.2 12.1 12.2 12.3 13.1 14.1 15.1
Autor: Tomislav Pavlović Matrix World Kad netko vidi bijele miševe, obično je jako umoran ili pod stresom ili je pretjerao s različitim opijatima (ili sve troje). No, što kad netko vidi bijele šišmiše? Je li i ta osoba pod utjecajem nečega ili se radi o običnoj fotomontaži? Na iznenađenje čak i brojnih biologa, trenutno postoje dvije vrste bijelih šišmiša, a njihova boja nije jedino obilježje po kojem su specifični. Honduraški bijeli šišmiš (Ectophylla alba) naziv je za vrstu sićušnih šišmiša koji žive u mlađim šumama Kostarike, Hondurasa, Nikaragve i Paname. Obilježavaju ih žute uši, nos i gornji udovi, koji su smješteni na čupavom bijelom tijelu na kojem se ističu crne oči, zbog čega ih se često uspoređuje s različitim plišanim igračkama. No, pripadnici ove vrste manji su od većine igračaka – tijelo odrasle jedinke veličine je prosječne trešnje, a uglavnom se hrane voćem i biljem. Druga važna posebnost ove vrste šišmiša je sposobnost pravljenje skloništa. Dok većina vrsta šišmiša spava u pećinama te pritom ne ulaže nikakav trud u njihovu dekoraciju, honduraški bijeli šišmiši sami sebi prave nastambe od lišća. Pritom nije svejedno na kojem će stabalcu izgraditi nastambu – šišmiši biraju mlada stabalca Heliconije, čije lišće mogu izgristi kako bi dobili željeni oblik nastambe, ali važno je i da ono ne bude više od 2 m te da ispod lista ne bude puno drugog bilja koje bi omogućilo predatorima da se prikradu. Nakon što je naprava završena, 4-8 šišmiša smjesti se u nju te tamo mirno provode dan. Bijela boja im omogućuje zaštitu od predatora – naime, kada zrake svjetla obasjaju nastambu, zeleni list “oboji” šišmiše, zbog čega ih je teže primijetiti. No, ova bijela stvorenja možda čeka crna budućnost. Naime, zabilježen je pad u brojnosti njihove populacije, čijim se uzročnikom smatraju rušenje šuma, svjetlosno zagađenje, klimatske promjene i nedostatak hrane, kao i krivolov, posebice s ciljem prodaje bijelih šišmiša kao kućnih ljubimaca. Sjeverni bijeli šišmiš (Diclidurus albus) rođak je honduraškog bijelog šišmiša za kojeg se smatra da je najrjeđa vrsta šišmiša koja trenutno nastanjuje Zemlju. Za razliku od honduraškog, sjeverni bijeli šišmiš nastanjuje šire područje Južne i Srednje Amerike, a žive pojedinačno u priobalnim i tropskim kišnim šumama, no ponekad ih moguće zamijetiti i na čistinama ili plantažama, ili čak blizu sela. Stari napušteni rudnici, procjepi u stijenama i pećine mjesta su gdje se ovi šišmiši kukcojedi okupljaju, većinom u skupinama do 100 jedinki. Ipak, kao što je već navedeno, češće ih je moguće vidjeti kako zasebno vise s palminih grana. Dakle, i bijeli šišmiši postoje. Iako nijedna od vrsta ne siše krv niti čini direktnu štetu ljudima, ljudi i dalje ruše šume čime postupno nestaje njihovo prirodno stanište. Uz ostale faktore koji ne idu u korist bijelih šišmiša, ako se ništa ne promjeni, teško da će doživjeti svijetlu budućnost. Izvor: Honduran White and Northern White Bat Kategorije:VJEROVALI ILI NE