http___metkovic-news.com_news_u-razlicitosti-smo-pronasli-priliku__1.xml
1.1 2.1 2.2 3.1 3.2 3.3 4.1 4.2 4.3
From the mother of a child with Down Syndrome: I hate the thought that there will be fewer people with Down syndrome in the world as a result of advances in prenatal testing. As I’ve written before, it impoverishes us all when we selectively abort babies based upon particular characteristics (gender, for instance, in China and India … disabilities here in America). But I also hate the thought that mothers of children with Down syndrome think they are alone. Yes, some women choose abortion when they see a karyotype with three 21st chromosomes. But many others choose life. ~ Amy Julia Becker “90% of Babies With Down Syndrome Aborted? Really?” Patheos, June 17, 2011
1.1 1.2 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 2.6 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 3.7 4.1 4.2 4.3 4.4 5.1 6.1
Ožujak je mjesec u kojem se obilježava Međunarodni dan osoba s Down sindromom (World Down Syndrome Day). Datum 21. ožujka simbolizira 3 reprodukcije 21. kromosoma što je glavno genetsko obilježje osoba s Down sindromom. U zadnjih deset godina napravljen je pomak u obrazovanju djece s Downovim sindromom. Prije je bila rijetkost naći dijete s Downovim sindromom u redovnoj školi, no danas sve više djece je zahvaljujući ranoj intervenciji dobilo mogućnost učiti sa svojim vršnjacima u redovnom razredu po prilagođenom programu i uz pomoćnika u nastavi. Ovaj oblik školovanja se pokazao i u svijetu daleko najboljim. Dijete s Downovim sindromom dobiva mogućnost učenja, slušanja i napredovanja ne samo u socijalnim vještinama nego i u intelektualnom napretku. Djeca s Downovim sindromom su jako vrijedna, uporna i mogu puno više naučiti, spoznati nego što se mislilo i što se u nekim knjigama i danas može naći. Povećanim brojem djece u redovnim školama bilo kroz potpunu integraciju ili djelomičnu djeca/mladi s Downovim sindromom idu i u srednje škole, najčešće strukovne škole. Što konkretno možete napraviti? Ako želite pomoći onda idemo zajedno mijenjati svijet. Najbolje se svijet mijenja ako su naša djeca integrirana od malih nogu. Ako u vrtiću imate dijete s Downovim sindromom, druga djeca u vrtiću će ga prihvatiti, polako će ga prihvatiti i roditelji te druge djece. Ako imate dijete s Downovim sindromom u redovnoj školi, prihvatit će ga druga djeca u razredu, prihvatit će ga i roditelji te djece. Djeca u razredu će sigurno biti bolja i izrastat će u bolje ljude jer će svaki dan vidjeti što je to upornost, što je to trud, što je to boriti se sa svojim teškoćama, a biti raspoložen, nasmijan, spreman za učenje, za novo. A ta djeca će danas sutra biti ljudi koji će imati svoju djecu, koji će raditi, neki od njih će imati prilike učiti nove naraštaje, možda će netko učiti neko novo dijete s teškoćama, netko će imati prilike predlagati i mijenjati zakone, netko će zapošljavati ili imati prilike poticati zapošljavanje osoba s Downovim sindromom, a netko će se možda odlučiti posvojiti dijete s Downovim sindromom. Važno je da i kroz kampanje i kroz promjene koje smo naveli prvo gledamo da osobe s Downovim sindromom imaju iste potrebe kao i svatko od nas bio dijete, bio mlada ili odrasla osoba. Iste su socijalne i emotivne potrebe, iste su potrebe za punim i ispunjenim životom. Oni žele biti uključeni u zajednicu u kojoj žive i naravno žele biti korisni građani, a na nama je da im to i osiguramo i omogućimo. Granice su puno puta u nama, a ne u njima. Kao jedan od zadataka imamo i osvještavanje javnosti o svim poteškoćama i preprekama s kojima se susreću osobe Down sindromom kako bi mogle ostvariti svoje potencijale-mogućnost redovnog polaska u predškolske i školske ustanove, teškoće kod zapošljavanja, ostvarivanja prava na samostalan život,… Danijela Raič, bacc.occupational th.