http___mc-faustvrancic.com_Faust-Vrancic__1.xml
1.1 2.1 2.2 3.1 4.1 5.1 5.2 6.1 7.1 8.1 9.1
Faust Vrančić Faust Vrančić, born in Šibenik in 1551, was a man of a brilliance that made him a distinguished figure among the greatest minds of the Renaissance. His works are evidence that he was born ahead of the time that would enable his ideas to be turned into reality. His imprint on Croatian as well as global science is indelible. A great scholar and linguist, a resident of many influential courts, a valued secretary of King Rudolph II, a bishop of Csanád and a governor of Hungary and Transilvania, Faust Vrančić had been all that and much more. He was the author of a five-language dictionary called The Dictionary of the Five Noblest Languages of Europe (Dictionarium quinque nobilissimarum Europae linguarum, latinae, italicae, germanicae, dalmaticae et ungaricae), which is not only the first Croatian, but also Hungarian, dictionary. This dictionary has had a major impact on the development of the orthography of both languages. In his work Machinae Novae, which had been devised as a handbook, Vrančić described 56 different contraptions and technical solutions, methodologically arranging them so as to show the development from familiar devices and projects to his own new inventions. The ingenuity of his mind is evident in the images of projects that only could have been carried out a century later following new physical and technical discoveries. Memorial center Faust Vrančić in Prvić Luka is the place where visitors can learn about life and work of this genious and see the collection of his inventions and written works. As he explicitly requested, Faust Vrančić was buried in Prvić Luka in the church of St. Mary of Grace.
1.1 1.2 1.3 2.1 3.1 4.1 4.2 4.3 5.1 5.2 5.3 6.1 6.2 6.3 6.4 7.1 7.2 7.3 7.4 8.1 8.2 9.1 9.2 9.3 10.1 10.2 10.3 10.4 11.1 12.1 13.1 13.2 14.1
Priča o Faustu Vrančiću, i danas, nakon stoljeća istraživanja njegova života, još uvijek nije u potpunosti ispričana. Ovaj svestrani znanstvenik i inovator, autor mnogih leksikografskih, filozofskih i pjesničkih djela, rođen je u Šibeniku 1551. godine gdje je stekao osnovno humanističko obrazovanje. Potječe iz stare Šibenske obitelji čiji ga je najpoznatiji član Antun Vrančić još u ranoj mladosti prigrlio i brinuo o njegovom odgoju i obrazovanju. Djetinjstvo je Faust proveo na otoku Prviću u Šepurini. U to doba, kako piše Mihovil Vrančić svom bratu Antunu, Faust je "dijete živa duha, lijepe i uistinu plemenite vanjštine; nije nerazuman niti djetinjasto zaigran, čini se da ima izgleda za značajniju budućnost...", te ga moli da ga uzme k sebi kako "ne bi ovdje od djetinjstva upijao ove divljačke običaje, nego da od malih nogu dobiva čistiju poduku i uči jezike". Iako Antun Vrančić nije starao samo o Faustu, u njegov odgoj i obrazovanje uložio je najviše ljubavi, truda i novca. Omogućuje mu da studira pravo u Padovi i Venciji. Ovdje mladi Faust uči i napreduje, ali voli zabavu, društvo i prijatelje, te vodi tipični studentski život, pa iz tog razdoblja čitamo ne mali broj pisama u kojem ga Antun grdi zbog rastrošnosti, raskalašenog života i mladenačke usijanosti. Samo nakratko, po završetku studija vraća se u svoj voljeni Šibenik koji je međutim pretijesan za radoznali Faustov duh, pa on odlazi u Ugarsku gdje je stric Antun kraljev namjesnik. Za vrijeme boravka u Šibeniku postaje članom bratovštine Sv. Jeronima s kojom će uvijek održavati bliske veze zbog ljubavi prema domovini i rodnom gradu. U Ugarskoj njegovi se interesi usmjeruju k pročavanju tehnike i znanosti. Nažalost, to je i vrijeme kad umire njegov pokrovitelj, stric Antun. Faust biva imenovan upraviteljem biskupskih imanja u Veszpremu gdje se susreće s problemima održavanja i gospodarenja velikom utvrdom. Praktična znanja stečena na vesprimskom imanju, dobro će mu poslužiti za razvoj strojeva kasnije objavljenih u knjizi Machinae Novae. Godine 1578. ženi se Mariom Zarensis s kojom dobiva kćer Alba Rozu i sina koji umire jako mlad. Postaje tajnik na dvoru Rudolf II., rimsko njemačkog cara i hrvatsko-ugarskog kralja koji stoluje u Pragu. Rudolf II, mecena umjetnosti i znanosti, zaljubljenik u astronomiju, astrologiju, pa i alkemiju na hradčanskom dvoru okuplja najveće onodobne umove i upravo će boravak u Pragu biti značajan za daljni rad i napredovanje našeg Fausta. Ovdje prijateljuje s Jacopom de Stradom koji najviše utječe na oblikovanje Faustovih ideja o tehničkim pronalascima. Iz praške prijestolnice odlazi naglo, najvjerojatnije pogođen iznenadnom smrću supruge. Napušta mjesto dvorskog tajnika, na kratko se vraća u svoj Šibenik, pa zatim u Veneciju i zaređuje se. Godine 1598. Rudolf II. ga proglašava titularnim biskupom Csanada, kojeg naslova se Faust odiče 1605. godine i odlazi u Rim gdje pristupa crkvenom redu barnabita. Ponovno se, nakon godina provedenih u diplomaciji i politici, posvećuje svojim starim zanimacijama, proučavajući konstrukcije strojeva i riješavajući arhitektonske probleme. Naime, ne treba smetnuti s uma da su u vrijeme Fautova života tehničke znanosti koje danas poznajemo, fizika, mehanika pa i matematika bile tek u povojima i da su njegova inovatorska rješenja najvećim dijelom nastala intuitivno. Promatranjem i kroz iskustvo koje je stekao kao upravitelj vesprimskog imanja, načinio je nacrte 56 uređaja, koja uključuju inovativna rješenja izrade mlinova na vodeni i na vjetreni pogon, raznih naprava za prenošenje teških konstrukcija, mostova, od kojih je najuzbudljiviji onaj izrađen od bronce, mnogo različitih satova... Ove je izume sakupio u zbirku Machinae Novae koja je izdana pred sam kraj njegova života. Knjiga sadrži 49 bakropisa s komentarima na latinskom, talijanskom, španjolskom, francuskom i njemačkom jeziku. Iako ga svijet danas poznaje kao izumitelja Homo Volansa, letećeg čovjeka, ne treba zaboraviti ni njegova ostala djela, povijesna, filozofska pa i lirska, pisana na latinskom jeziku koja odišu renesansnim duhom. Vrlo značajna ostavština Fausta Vrančića je i njegov petojezični rječnik pod nazivom Rječnik pet najplemenitijih jezika Europe (Dictionarium quinque nobilissimarum Europae linguarum, latinae, italicae, germanicae, dalmaticae et ungaricae) koji je bio, ne samo prvi hrvatski, već i prvi mađarski rječnik. Shrvan bolešću Faust umire u Veneciji 20. siječnja 1617. godine. Naslutivši da se bliži kraj njegova ovozemaljskog puta, u oporuci navodi želju da se njegovo tijelo položi u crkvu Svete Marije od Milosti u Prvić Luci. Tako je veliki čovjek, stanovnik sjajnih europskih dvorova, cijenjeni tajnik cara Rudolfa II., biskup od Csanada i kraljevski namjesnik za Ugarsku i Transilvaniju, genijalni renesansni duh pokopan u skromnoj prvićkoj crkvi, na otoku gdje je proveo najsretnije dane svoga djetinjstva, u hrvatskoj zemlji na koju je bio ponosan i čije je porijeklo stalno isticao potpisujući se: Fausto Verancio Siceno gdje ovim potonjim pridjevom naglašava svoju nacionalnu pripadnost i domoljublje.