http___matrixworld-hr.com_2011_11_01_antarktika-ove-godine-ozonska-peta-po-velicini__1.xml
1.1 1.2 2.1 2.2 3.1 3.2 4.1 5.1 5.2 6.1 6.2 6.3 8.1 8.2 9.1
(NaturalNews) The ozone layer now has a hole larger than the continent of North America, according to U.S. government scientists announcing new ozone findings last week. The ozone in the upper atmosphere protects life on Earth by blocking the sun's ultraviolet rays. According to scientists, human-produced gases such as bromine and chlorine damage the ozone layer, which in turn has caused the hole and allowed it to increase in size over time. This is a major reason why many compounds -- such as components of spray-can propellants -- have been banned in recent years. "From September 21 to 30, the average area of the ozone hole was the largest ever observed, at 10.6 million square miles," said Paul Newman, atmospheric scientist at NASA's Goddard Space Flight Center in Greenbelt, Maryland. That means the area of the hole is larger than North America. David Hoffman, director of the Global Monitoring Division of the National Oceanic and Atmospheric Administration's Earth System Research Laboratory, stated that "These numbers mean the ozone is virtually gone in this layer of the atmosphere." Hoffman added that "The depleted layer has an unusual vertical extent this year, so it appears that the 2006 ozone hole will go down as a record-setter." However, the size and thickness of the ozone hole varies from year to year, becoming larger when temperatures are lower. Due to international agreements banning ozone-depleting substances, researchers calculated that ozone-depleting chemicals peaked in Antarctica in 2001 and have been declining since. However, many of them have extremely long lifetimes once released into the air. While there are year-to-year variations, scientists expect a slow recovery of the ozone layer until the year 2065, anticipating declines in the use of damaging chemicals from this point forward. Have comments on this article? Post them here: people have commented on this article.
1.1 1.2 1.3 1.4 2.1 2.2 2.3 3.1 3.2 3.3 4.1 5.1 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2
Ozonska rupa iznad Antarktika dostigla je svoj maksimum za ovu godinu, otkrivajući rupu koja konkurira veličini sjeverne Amerike, otkrivaju znanstvenici. Pokrivajući oko 25 milijuna kvadratnih kilometara, dostigla je svoj godišnji maksimum 14. 09.2011. te je ove godine dosegla veličinu pete najveće ozonske rupe ikada zabilježene. Najveća veličina ozonske rupe bila je zabilježena 2006. godine, pokrivajući 25,7 milijuna kvadratnih kilometara. To je dokumentirano NASA-inim satelitom Aura. Ozonska rupa prvi put je otkrivena krajem 70. godina prošlog vijeka, prvom misijom satelita koji je mogao mjeriti količinu ozona u atmosferi, svemirskim vozilom nazvan POES, kojeg je osmislila NOAA - National Oceanic and Atmospheric Administration ili Nacionalna Agencija za Oceanografiju i Atmosferu. Rupa je kontinuirano rasla tokom 80. i 90. prošlog vijeka, iako se početkom 2000. rast usporio. Usprkos tome znastvenici su uočili velike razlike u rastu iz godine do godine. Na zemljinoj površini ozon je zagađivač, ali u stratosferi on formira zaštitni omotač koji reflektira ultravioletna zračenja natrag u svemir, štiteći nas od tih štetnih UV zračenja. Međunarodna zabrana korištenja oksidirajućih kemikalija kao CFC (klorofluorougljik) pomogla je u gubitku ozonskog omotača. Usprkos tome, spojevi koji uništavaju ozon su još uvijek u stratosferi, gdje se polako razgrađuju. Kao takve, godine s velikom ozonskom rupom povezuju se sa sve hladnijim zimama na Antarktiku i polarnim vjetrovima koji sprečavaju miješanje ozonom bogatog zraka izvan polarne cirkulacije s ozonom osiromašenog zraka unutar anomalije, navode znanstvenici. Ozonska rupa nije kompletno nestajanje ozona kroz cijelu atmosferu već djelomično nestajanje ozona od 14-22. kilometra iznad zemljine površine. Ove godine, po prvi puta, znanstvenici su otkrili trošenje ozona iznad Arktika. Po prvi puta primjećen je značajan gubitak ozona da bi se mogao zabilježiti kao “Arktička ozonska rupa”. Znastvenici su ovo objavili o2.10.2011. godine u časopisu Nature. 27.10.2011. godine, NASA-in NPP satelit je lansiran noseći OMPS (Ozone Mapper Profiler Suite). Od naprednih senzora na OMPS-u očekuje se točnija mjerenja cijele površine ozonske rupe dok istovremeno mjeri kako se koncentracija ozona širi okomito kroz atmosferu.