http___livro-ensino-medio.f1cf.com.br_filosofia_hr_philosophy-286.html_1.xml
1.1 3.1 4.1 6.1 8.1 10.1 12.1 13.1 14.1 15.1 17.1 18.1 19.1
It seems that the arts, in their general rules, that is, in its own specific characteristics and that differentiate them from other human activities, such as science, for example, point to "... common feelings of human nature ..." ie, that any human being could feel on that object. Still, Hume says "... we should not assume that, in all cases, men feel so under these rules" Hume, however, recognizes that human beings have a common trend, overall, subtlety, delicacy and finesse: "... the delicacy of taste for the beauty and spirit will always be a desirable quality, because it is the source of all the most thin and innocent pleasures that are susceptible to human nature We can experience this general trend, according to Hume, in the order of fantasy and imagination in special situations "... perfect equanimity, concentration of thought, a due attention to the object ..." We also improve the taste, refine them by "... a practice of arts and frequent examination and contemplation of a particular species of beauty." Also, the comparison exercise between the degrees of excellence a work, to get rid of prejudices and common sense, can guide us to an enhancement of the perception of beauty. Will, that way, we can find a way out so that you can judge the beauty universally? However, even that fit the speeches and generalizations about certain works, characterizing them as beautiful, we will always be far from any standardization of taste, according to Hume. He states that "... though the principles of taste are universal, and nearly, if not entirely, the same in all men, yet few are able to judge any work of art, or to impose their own sense of beauty as standard . The standardization of taste is limited by the lack of delicacy, prejudice, lack of knowledge, practice and experience with works of art, the lack of common sense, and even, by the imperfection of the organs the internal sense (the judgments), because they are addicts or disturbed in such a way that they can not produce a corresponding feeling to general principles of taste. Moreover, Hume points out the differences in temperament between people and the variety of customs of times and places as aggravating to become more confused the exact measurement of a judgment standard beauty, or with any object, and even in relation to works of art. For Hume, there is no standardized tastes and this task is doomed to failure: "Seek to establish a real beauty, or real deformity, is as fruitless as an investigation seeking to determine a real sweetness or bitterness real."
1.1 2.1 3.1 4.1 6.1 8.1 10.1 11.1 12.1 13.1 14.1 15.1 17.1 18.1 19.1
Čini se da su umjetnosti, u svojim općim pravilima, koja je, u svojim specifičnostima te da bi se razlikovali od drugih ljudskih aktivnosti, kao što su znanost, primjerice, ukazuju na "... zajednički osjećaja ljudske prirode ..." ( IDEM, str. 60), odnosno, da je bilo koje ljudsko biće može osjetiti na tom objektu. Ipak, Hume kaže: "... ne smijemo pretpostaviti da je, u svim slučajevima, muškarci osjećaju kako pod tim pravilima" Hume, međutim, priznaje da su ljudska bića imaju zajednički trend, sveukupno, suptilnost, poslastica i finoća: "... delicijom ukusa za ljepotu i duh će uvijek biti poželjna kvaliteta, jer je to izvor svih najvažnijih tanke i nevini užitaka koji su osjetljivi na ljudske prirode Možemo doživjeti taj opći trend, prema Hume, u poretku fantazije i mašte u posebnim situacijama "... savršen smirenošću, koncentraciju misli, zbog pozornost na objekt ..." Također smo poboljšati okus, oplemenili ih je "... praksa za umjetnost i čestih pregleda i kontemplacije određene vrste ljepote." (Ibid., str. 64) Također, usporedba vježba između stupnjeva izvrsnosti rad, kako bi dobili osloboditi od predrasuda i zdravom razumu, može nas voditi do poboljšanja percepcije ljepote. Hoće li, da je način, možemo naći izlaz, tako da možete suditi ljepotu općenito? Međutim, čak i da stane govore i generalizacije o pojedinim djelima, opisujući ih kao lijepe, uvijek ćemo biti daleko od bilo kakve standardizacije okusa, prema Hume. On navodi da je "... iako su principi su univerzalne ukusa, i gotovo, ako ne u cijelosti, isti u svim ljudima, ali malo su u stanju suditi bilo umjetničko djelo, ili da nametne svoj smisao za ljepotom kao standard . standardizacija okus je ograničen zbog nedostatka delikatesa, predrasuda, nedostatak znanja, prakse i iskustva s umjetničkim djelima, nedostatak zdravog razuma, pa čak i, prema nesavršenost organa unutarnja razum (presude), jer su ovisnici ili poremećena na takav način da se ne može proizvesti osjećaj odgovarajući na općim načelima ukusa. Štoviše, Hume ističe razlika u temperamentu između ljudi i raznih običaja iz vremena i mjesta kao otegotna okolnost da se više miješati točno mjerenje presude standardne ljepote, ili s bilo kojim predmetom, pa čak iu odnosu na umjetnička djela. Za Hume, ne postoji standardizirana okusi i taj posao je osuđen na neuspjeh: "Tražite uspostaviti pravu ljepotu, ili pravi deformacija, što je urodila plodom kao traži istragu kako bi se utvrdilo pravi slast ili gorčina Real."