http___www.irb.hr_O-IRB-u_Emeritusi_Dr.-sc.-Svetozar-Music_1.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 4.1
The international symposium Ruđer Josip Bošković – Physicist and Astronomer was organized by the Ruđer Bošković Institute in collaboration with the UniversityofZagreb, under the auspices of the Croatian Academy of Sciences and Arts. The symposium was held at the Chemistry Department, Faculty of Science, University of Zagreb, on Friday, May 20, 2011. During the symposium, Jean-Marie Lehn, a 1987 Nobel laureate in chemistry, delivered the first of the Ruđer Josip Bošković Lectures. On this occasion, he was presented with a plaque from the Ruđer Bošković Institute for contributions in the field of supramolecular chemistry. Program
1.1 1.2 1.3 2.1 3.1 3.2 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 4.8 4.9 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 7.1 7.2 7.3 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 9.2 9.3 10.1 10.2
Svoju istraživačku karijeru započeo je nakon diplome kod prof. Mirka Mirnika u Laboratoriju za radiokemiju Instituta Ruđer Bošković i nakon dvije godine je magistrirao na Sveučilištu u Zagrebu. Doktorirao je 1978. na Prirodoslovno-matematičkom fakultetu Sveučilišta u Zagrebu. Dosad je objavio u koautorstvu sa suradnicima oko 250 primarnih znanstvenih radova iz kemije i fizike metalnih oksida i oksidnih stakala u časopisima koje citira Current Contents, a koji su polučili više od 3000 neovisnih citata. U početku svog znanstvenog rada studirao je adsorpcijsko/desorpcijske ravnoteže na različitim adsorbensima te istraživao i karakterizirao različite koloide i kompleksne spojeve obilježene s kratkoživućim radioizotopima za primjenu u nuklearnoj medicini. Na tadašnjem ciklotronu u Institutu Ruđer Bošković proizveo je kratkoživući radioizotop Ru-97 u dovoljnom prinosu (EOB) za primjenu u nuklearnoj medicini te razradio originalne kemijske reakcije za separaciju ovog radioizotopa iz ciklotronske mete i prevođenje u pogodan kemijski oblik u medicini. Tijekom 1976/1977. boravio je u Institutu za fizikalnu kemiju i radiologiju Sveučilišta Loránd-Eötvös, zahvaljujući stipendiji NR Mađarske. U periodu 1980.-1982. bio je gostujući znanstvenik na Lehigh University, Bethlehem, Pennsylvania, zahvaljujući stipendiji koju mu je dodijelio Office of Naval Research, Washington D.C. i pozivu Prof. Henry Leidheisera. Kao rezultat istraživanja korištenjem Mössbauerove spektroskopije na Lehigh University, objavio je osam znanstvenih radova (Nature, J. Coll. Interface Sci. te po dva rada u J. Electrochem. Soc., Corrosion Sci. i Radiochem. Radioanal. Otvorio je nova područja istraživanja u kemiji metalnih oksida, oksidnih stakala i staklokeramika s posebnim naglaskom na primjeni različitih spektroskopskih tehnika zbog fazne naravi ovih materijala. Zadnjih petnaest godina Svetozar Musić i njegovi suradnici usmjeravaju svoj znanstveni interes na istraživanje utjecaja metode kemijske sinteze na kemijska, mikrostrukturna i fizikalna svojstva čestica metalnih oksida. Opsežno su izučavane sinteze i svojstva nanometarskih čestica Fe2O3, Fe3O4, Mn3O4, ZrO2, HfO2, Al2O3, Ga2O3, ZnO, TiO2, RuO2, IrO2 i Nb2O5 te mehanizmi i kinetike taloženja tih spojeva. Svetozar Musić i suradnici sintetizirali su nanočestice TiO2 i prvi predložili određivanje distribucije veličine nanočestica izvan staklene matrice metodom niskofrekvencijskog Ramanovog raspršenja. U novije vrijeme njegov znanstveni interes obuhvaća i studij strukturnih, mikrostrukturnih i fizikalnih svojstava različitih filmova. Nedavno je, zajedno s dr. sc. Mirom Ristić i dr. sc. Stjepkom Krehulom, objavio poglavlje "57-Fe Mössbauer spectroscopy in the investigation of the precipitation of iron oxides" u knjizi "Mossbauer Spectroscopy: Application in Chemistry, Biology, Industry and Nanotechnology" (Urednici: V. Sharma, G. Klingelhofer, T. Nishida), John Wiley & Sons, 2013, str. 470-504. Bio je predsjedavajući dva međunarodna znanstvena skupa, XXIXth European Congress on Molecular Spectroscopy, Opatija, 31. 08. – 05. 09. 2008. i International Conference on the Applications of the Mössbauer Effect, Opatija, 1.09. Svetozar Musić drži kolegij na Prirodoslovno-matematičkom fakultetu zajedno s profesorima Nikolom Kallayem i Tajanom Preočanin "Odabrana poglavlja površinske i koloidne kemije", dok je na Fakultetu kemijskog inženjerstva i tehnologije zajedno s dr sc. Mirom Ristić držao kolegij "Spektroskopske metode u istraživanju materijala". Odgojio je 15 magistara i doktora znanosti. U Zavodu za kemiju materijala uveo je tehnike za strukturna, elektronsko-mikroskopska i spektroskopska istraživanja metalnih oksida i oksidnih stakala. Između ostalog, postavio je Mössbauerove spektrometre koji su jedini instrumenti te vrste u Hrvatskoj. Pored obimnog znanstvenog rada Svetozar Musić obavljao je niz vrlo značajnih funkcija u Institutu Ruđer Bošković. Bio je prvi voditelj Laboratorija za sintezu novih materijala i direktor znanstveno-istraživačkog programa "Znanost i tehnologija materijala" te je na temelju tog programa osnovao Zavod za kemiju materijala čiji je predstojnik od 1996. do odlaska u mirovinu 2012. Bio je član Izbornog tijela područja kemije od 1983. do 2011. te kraće vrijeme i pomoćnik ravnatelja Instituta Ruđer Bošković. Bio je koordinator programa "Novi funkcionalni materijali", kao jednog od najvećih znanstveno-istraživačkih programa u Hrvatskoj, a na kojem su učestvovali brojni istraživači Instituta Ruđer Bošković, Fakulteta elektrotehnike i računarstva te Fakulteta kemijskog inženjerstva i tehnologije. Također, bio je član Vijeća za nuklearnu sigurnost Sabora Republike Hrvatske. Dobitnik je nagrade Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti za cjelokupni znanstveni rad (2006.). Izabran je za člana suradnika u II. razredu za matematiku, fiziku i kemiju Hrvatske akademije znanosti i umjetnosti (2010.) te u počasno zvanje zaslužnog znanstvenika Instituta Ruđer Bošković 2012.