http___www.jw.org_hr_izdanja_casopisi_g201301_kako_E2_81_A0-lijepo_E2_81_A0-odgojiti_E2_81_A0-djecu__1.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 6.1 6.2 7.1 8.1 8.2 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 9.6 9.7 10.1 10.2 10.3 10.4 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 13.1 13.2 14.1 15.1 16.1 16.2 16.3 16.4 16.5 16.6 16.7 17.1 17.2 17.3 17.4 17.5 17.6 17.7 17.8 18.1 19.1 19.2 19.3 19.4 19.5 19.6 19.7 19.8 20.1 20.2 20.3 20.4 20.5 21.1 22.1 23.1 24.1 24.2 25.1 25.2 25.3 25.4 25.5 25.6 26.1 26.2 26.3 27.1 27.2 27.3 27.4 27.5 27.6 28.1 29.1 30.1 30.2 30.3 30.4 30.5 30.6 30.7 31.1 31.2 31.3 32.1 32.2 32.3
COVER SUBJECT Raising Considerate Children in a Me-First World EACH day presents people with numerous opportunities to do kind things for others. It may appear, though, that many think only of themselves. You see evidence of that nearly everywhere A me-first mentality also exists in many homes. For example, some spouses divorce simply because one partner feels that he or she “deserves better.” Even some parents may unwittingly sow the seeds of a me-first spirit. How? By indulging their child’s every whim, while hesitating to administer any kind of discipline. By contrast, many other parents are training their children to put others before self, and with great benefits. Children who are considerate are more likely to make friends and to enjoy stable relationships. They are also more likely to be content. Why? Because, as the Bible says, “there is more happiness in giving than there is in receiving.” If you are a parent, how can you help your children to reap the benefits of being kind and to avoid being contaminated by the self-absorbed culture that surrounds them? Consider three traps that could foster a me-first spirit in your children, and see how you can avoid those traps. 1 Overpraising The problem. Researchers have noted a disturbing trend: Many young adults are entering the workforce with a marked sense of entitlement What is behind it. Sometimes a sense of entitlement can be traced back to how a person was raised. For example, some parents have been unduly influenced by the self-esteem movement that has become popular in recent decades. Its tenets seemed plausible: If a little praise is good for kids, a lot of praise is better. On the other hand, the thinking was that showing any type of disapproval will only discourage a child. And in a world on a mission to build self-esteem, that was considered the epitome of irresponsible parenting. Children must never be made to feel bad about themselves Many fathers and mothers thus began lavishing a constant flow of praise upon their children, even when those children did nothing particularly praiseworthy. Each accomplishment, no matter how small, was celebrated; each indiscretion, no matter how large, was overlooked. Those parents believed that the secret to building self-esteem was to ignore the bad and praise everything else. Making children feel good about themselves became more important than teaching them to accomplish things that they could actually feel good about. What the Bible says. The Bible acknowledges that praise is appropriate when it is deserved. (Matthew 25:19-21) But praising children simply to make them feel good may cause them to develop a distorted view of themselves. The Bible aptly states: “If anyone thinks he is something when he is nothing, he is deceiving his own mind.” (Galatians 6:3) For good reason, the Bible tells parents: “Don’t fail to correct your children. You won’t kill them by being firm.” What you can do. Make it your goal to give correction when it is needed and commendation when it is genuinely deserved. Do not dole out praise just to make your children feel good about themselves. Likely, it will not work. “True self-confidence comes from honing your talents and learning things,” says the book Generation Me, “not from being told you’re great just because you exist.” “Do not think of yourself more highly than you should. Instead, be modest.” —Romans 12:3, Good News Translation 2 Overprotecting The problem. Many young adults entering the workforce seem ill-prepared to cope with adversity. Some are devastated by the slightest criticism. Others are finicky and will accept only work that meets their highest expectations. For example, in the book Escaping the Endless Adolescence, Dr. Joseph Allen tells of a young man who said to him during a job interview: “I get the sense that sometimes parts of the work can be a little boring, and I don’t want to be bored.” Dr. Allen writes: “He didn’t seem to understand that all jobs have some boring elements. How did one make it to age twenty-three without knowing that?” What is behind it. In recent decades, many parents have felt compelled to protect their children from any type of adversity. Your daughter failed a test? Intervene and demand that the teacher raise the grade. Your son received a traffic ticket? Pay the fine for him. A failed romance? Lay all the blame on the other person. While it is natural to want to protect your children, overprotecting them can send the wrong message What the Bible says. Adversity is a part of life. In fact, the Bible says: “Bad things happen to everyone!” (Ecclesiastes 9:11, Easy-to-Read Version) That includes good people. The Christian apostle Paul, for example, endured all manner of hardship during the course of his ministry. Yet, facing up to adversity benefited him! He wrote: “I have learned, in whatever circumstances I am, to be self-sufficient. I have learned the secret of both how to be full and how to hunger, both how to have an abundance and how to suffer want.” What you can do. Taking into account the maturity level of your children, strive to follow the Bible principle: “We each must carry our own load.” (Galatians 6:5, CEV) If your son receives a traffic ticket, it might be best to let him pay the fine out of his allowance or salary. If your daughter fails a test, perhaps that should be a wake-up call to her so that next time she will be better prepared. If your son experiences the breakup of a romance, comfort him “Let each one prove what his own work is, and then he will have cause for exultation.” —Galatians 6:4 3 Overproviding The problem. In a survey of young adults, 81 percent said that the most important goal of their generation is ‘to become rich’ What is behind it. In some cases, children are being raised in materialistic families. “Parents want to make their children happy, and children want stuff,” says the book The Narcissism Epidemic. “Thus parents buy them stuff. And children are happy, but only for a short period of time. Then they want even more stuff.” Of course, the advertising industry has been all too eager to exploit this hungry consumer market. It promotes such ideas as ‘You deserve the best’ and ‘Because you’re worth it.’ Many young adults have devoured the message and are now in debt, unable to pay for the things they “deserve.” What the Bible says. The Bible acknowledges the need for money. (Ecclesiastes 7:12) At the same time, it warns that “the love of money is a root of all sorts of injurious things.” It adds: “By reaching out for this love some . have stabbed themselves all over with many pains.” (1 Timothy 6:10) The Bible encourages us, not to pursue material riches, but to be content with the basic necessities of life. “Those who are determined to be rich fall into temptation and a snare and many senseless and hurtful desires.” —1 Timothy 6:9 What you can do. As a parent, examine your own attitude toward money and the things it can buy. Keep your priorities straight, and help your children to do the same. The Narcissism Epidemic, quoted earlier, suggests: “Parents and children can start discussions on such topics as ‘When is buying things on sale a good idea? When is it a bad idea?’ ‘What’s an interest rate?’ ‘When have you bought something because someone else thought you should?’” Be careful not to use “stuff” as a drug to cover over family issues that need to be addressed. “Throwing material goods at problems is a notoriously unsuccessful solution,” says the book The Price of Privilege. “Problems need to be addressed with thought, insight, and empathy, not shoes and purses.” ^ par. 11 The Bible does not advocate physical or emotional abuse of children. (Ephesians 4:29, 31; 6:4) The goal of correction is to teach, not to provide an outlet for a parent’s anger.
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 5.1 5.2 5.3 5.4 6.1 6.2 6.3 7.1 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 9.6 9.7 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 13.1 14.1 15.1 15.2 15.3 15.4 15.5 15.6 15.7 15.8 15.9 16.1 16.2 16.3 16.4 17.1 17.2 17.3 18.1 18.2 18.3 18.4 18.5 18.6 18.7 19.1 19.2 19.3 19.4 19.5 19.6 19.7 20.1 21.1 22.1 22.2 22.3 22.4 22.5 22.6 23.1 23.2 23.3 23.4 23.5 24.1 24.2 25.1 25.2 25.3 25.4 25.5 25.6 26.1 26.2 27.1 27.2 27.3 27.4 27.5 27.6 28.1 28.2 28.3 29.1 29.2
TEMA S NASLOVNICE Kako lijepo odgojiti djecu u ovom sebičnom svijetu? SVAKI dan imamo puno prilika učiniti nešto lijepo za druge. No u današnje vrijeme mnogi ljudi, nažalost, misle samo na sebe. To možemo vidjeti na svakom koraku — ljudi besramno varaju svoje bližnje, istresaju se na njih i “časte” ih kojekakvim ružnim riječima, a u prometu se ponašaju kao pravi divljaci. Sebičnost i ružno ponašanje dolazi do izražaja i u obiteljskom životu. Naprimjer, neki se ljudi razvode samo zato što smatraju da zavređuju boljeg bračnog partnera. Neki roditelji čak nesvjesno uče svoju djecu da budu sebična. Kako to čine? Tako što udovoljavaju svakom djetetovom hiru i ustručavaju se prekoriti ili kazniti dijete kad ono učini nešto loše. No mnogi drugi roditelji uče svoju djecu da budu nesebična, a to se itekako isplati. Naime, djeca koja su dobra i obzirna obično lakše sklapaju prijateljstva, bolje se slažu s drugima te su općenito sretnija i zadovoljnija. Zašto je to tako? Zato što “više usrećuje davati nego primati”, kao što to Biblija kaže u Djelima apostolskim 20:35. Ako ste roditelj, kako možete pomoći svojoj djeci da budu dobra i obzirna prema drugima te da ne potpadnu pod utjecaj sebičnog svijeta u kojem žive? U nastavku ćemo razmotriti tri zamke u koje upadaju mnogi roditelji. Saznajte što možete učiniti da se to ne bi i vama dogodilo. Nemojte previše hvaliti dijete Zašto to nije dobro? Istraživači su došli do zabrinjavajućeg otkrića: Mnogi mladi ljudi koji tek počinju raditi imaju jako visoko mišljenje o sebi te očekuju da će bez imalo truda uspjeti u poslu. Neki jednostavno misle da će brzo dobiti promaknuće čak i ako ne nauče dobro raditi svoj posao. Drugi su pak uvjereni da su po nečemu posebni te da se njihovi nadređeni i drugi zaposlenici trebaju shodno tome i odnositi prema njima, pa im jako teško padne kad shvate da ostali ne dijele njihovo mišljenje. Uzroci problema: Razlog zbog kojeg osoba ima previsoko mišljenje o sebi može imati veze s načinom na koji je bila odgajana. Naprimjer, na neke su roditelje prekomjerno utjecale ideje nekih psihologa i pedagoga koji ističu važnost djetetovog samopoštovanja. U posljednjih nekoliko desetljeća te su ideje stekle velik broj pobornika. Temeljne postavke na kojima se zasniva ta popularna psihologija na prvi pogled djeluju sasvim logično: Ako pokoja pohvala dobro utječe na dijete, onda obilje pohvala utječe još bolje! S druge strane, mislilo se da bilo kakva kritika ili pokuda može samo obeshrabriti dijete. Tako je stvoreno ozračje u kojem se svakoga tko bi se usudio prekoriti svoje dijete smatralo lošim roditeljem. Mamama i tatama govorilo se da ni pod koju cijenu ne smiju narušavati djetetovo samopouzdanje. Stoga su mnogi roditelji počeli obasipati djecu pohvalama, čak i kad njihovi mališani ne bi učinili ništa posebno što zaslužuje pohvalu. Kad god bi dijete učinilo nešto dobro, pa makar to bila i beznačajna sitnica, prštale bi pohvale. A kad bi dijete učinilo nešto što ne valja, ma koliko to bilo loše, roditelji bi mu progledali kroz prste. Smatrali su da trebaju zatvarati oči pred djetetovim pogreškama i hvaliti ga za svaku sitnicu ako žele izgraditi njegovo samopoštovanje. Postalo je važnije pomagati djetetu da ima dobro mišljenje o sebi nego učiti ga da radi nešto zbog čega će imati razloga dobro misliti o sebi. Što kaže Biblija? Ona kaže da je na mjestu pohvaliti čovjeka kad on to zasluži (Matej 25:19-21). No ako hvalite djecu samo zato da bi se dobro osjećala, ona bi mogla steći iskrivljeno mišljenje o sebi. Biblija je u pravu kad kaže: “Ako tko misli da je nešto, a nije ništa, sam sebe zavarava” (Galaćanima 6:3). Božja Riječ s valjanim razlogom kaže roditeljima: “Ne uskraćuj opomene svojoj djeci. Prekoriš li ih strogo, neće umrijeti” * (Mudre izreke 23:13, Contemporary English Version). Što možete učiniti? Budite spremni prekoriti djecu kad je to potrebno i pohvaliti ih kad to doista zaslužuju. Nemojte ih hvaliti samo zato da bi se ona dobro osjećala. To najvjerojatnije neće izaći na dobro. “Istinsko samopouzdanje čovjek stječe kad usavršava svoje talente i uči o svijetu oko sebe, a ne kad mu se govori da je izvanredan samo zato što postoji”, kaže psihologinja Jean Twenge u svojoj knjizi Generation Me (Naraštaj “prvo ja”). “Nemojte se smatrati boljima nego što jeste” (Rimljanima 12:3, Novi zavjet — suvremeni prijevod) Nemojte se ponašati previše zaštitnički Zašto to nije dobro? Mnogi mladi ljudi koji traže posao ili su tek počeli raditi očito se ne znaju nositi s problemima koji ih snalaze. Neki su toliko osjetljivi da ne mogu podnijeti ni najblažu kritiku. Drugi su pak jako izbirljivi i spremni su raditi samo onaj posao koji ispunjava sva njihova očekivanja. O tome svjedoči i jedno zanimljivo iskustvo psihologa dr. Josepha Allena. Neki mladi čovjek koji je došao k njemu na razgovor za posao kazao mu je: “Imam osjećaj da taj posao ponekad može biti dosadan, a ja ne želim raditi nešto dosadno.” Komentirajući njegovu izjavu dr. Allen je napisao: “Tom mladiću nije bilo jasno da u svakom poslu ima nešto dosadno. Kako je moguće da do svoje 23. godine to još nije shvatio?” Uzroci problema: U današnje vrijeme mnogi roditelji smatraju da trebaju štititi svoju djecu od svih nevolja i problema. Kad im kći dobije jedinicu u školi, otići će k profesoru i tražiti da joj da bolju ocjenu. Kad sin napravi prometni prekršaj, platit će kaznu umjesto njega. Kad im kći doživi ljubavni brodolom, mama i tata svu će krivicu svaliti na dečka s kojim je hodala. Naravno, sasvim je prirodno da roditelji žele zaštititi svoju djecu od nevolja i problema. No ako se ponašaju previše zaštitnički i stalno strepe nad njima, mogli bi ih navesti na pogrešan zaključak — naime, da ne trebaju snositi odgovornost za ono što rade. “Umjesto da se nauče nositi s boli i razočaranjem, pa čak i izvuku pouku iz gorkih životnih iskustava, djeca postaju krajnje sebična, uvjerena da njihovi roditelji i čitav svijet moraju ugađati njihovim željama”, stoji u knjizi Positive Discipline for Teenagers (Pozitivna stega u odgoju tinejdžera). Što kaže Biblija? Problemi su sastavni dio života. Ustvari, Biblija kaže: “Nevolje i nepredviđeni događaji snalaze svakoga” (Propovjednik 9:11). To se događa i dobrim ljudima. Naprimjer, apostola Pavla snalazile su najrazličitije nevolje dok je propovijedao dobru vijest. No to što se s njima uhvatio u koštac zapravo mu je bilo na korist! On je napisao: “Naučio sam kako biti zadovoljan u svemu, u svakoj prilici — i kad je čovjek sit i kad je gladan, i kad ima obilje i kad oskudijeva” (Filipljanima 4:11, 12). Što možete učiniti? Imajući na umu uzrast i stupanj zrelosti svoje djece, nastojte primjenjivati biblijsko načelo da svatko treba “nositi svoj teret” (Galaćanima 6:5). Ako vaš sin dobije kaznu za neki prometni prekršaj, možda bi bilo najbolje pustiti ga da je sam plati od svog džeparca, ili plaće ukoliko je već počeo raditi. Ako vaša kći dobije jedinicu u školi ili padne na ispitu, možda bi joj to trebala biti pouka da idući put zagrije stolicu i bolje nauči gradivo. Ako doživi ljubavni brodolom, utješite je, no kasnije ju potaknite da razmisli o tome što se dogodilo i upita se: Mogu li iz tog iskustva nešto naučiti? Trebam li se možda u nečemu popraviti? Djeca i mladi koji se hvataju u koštac s problemima koji ih snalaze s vremenom očvrsnu i steknu samopouzdanje, što vjerojatno ne bi mogli ako bi ih netko uvijek izbavljao kad upadnu u nevolju. “Neka svatko ispita svoje djelo, pa će razlog za zadovoljstvo imati u samome sebi” (Galaćanima 6:4) Nemojte pretjerivati s poklonima Zašto to nije dobro? Jedna je anketa pokazala da 81 posto mladih ljudi smatra kako je u životu najvažnije steći bogatstvo. Ispitanici su rekli da im je to daleko važnije nego pomagati drugima. No težnja za zgrtanjem bogatstva ne može nam donijeti pravu sreću i zadovoljstvo. Ustvari, mnoga istraživanja pokazuju da su ljudi kojima je jako stalo do materijalnih stvari manje zadovoljni svojim životom i da češće pate od depresije. Oni su ujedno slabijeg zdravlja i imaju više psihičkih smetnji. Uzroci problema: Neka djeca odrastaju u obiteljima u kojima se ljubav kupuje novcem i materijalnim stvarima. “Roditelji žele da im djeca budu sretna, a djeca žele poklone”, stoji u knjizi The Narcissism Epidemic (Pošast narcisoidnosti). “Zato im roditelji stalno nešto kupuju. Kad dobiju poklon, djeca su sretna, ali ne zadugo. Ubrzo požele nešto novo.” Naravno, reklamna industrija debelo iskorištava čovjekovu glad za materijalnim stvarima i užicima. Reklame potiču ljude da kupuju skupe i luksuzne stvari poručujući im: “Vi to zaslužujete!” Mnogi su se mladi ljudi upecali na taj mamac, pa sada grcaju u dugovima jer ne mogu otplatiti ono što “zaslužuju” imati. Što kaže Biblija? Ona priznaje da je svima nama potreban novac (Propovjednik 7:12). No istovremeno nas upozorava: “Ljubav prema novcu korijen je svakoga zla i zbog nje su neki (...) nanijeli sebi mnoge patnje” (1. Timoteju 6:10). Biblija nas potiče da ne težimo za zgrtanjem bogatstva, nego da budemo zadovoljni ako imamo ono što nam je nužno za život (1. Timoteju 6:7, 8). “Oni koji su odlučili obogatiti se upadaju u iskušenje i zamku i mnoge nerazumne i štetne želje” (1. Timoteju 6:9) Što možete učiniti? Razmislite o tome kako gledate na novac i materijalne stvari. Ispravno postavite prioritete u životu te pomozite i svojoj djeci da to učine. U knjizi Pošast narcisoidnosti daje se sljedeći savjet: “Roditelji i djeca mogli bi porazgovarati o pitanjima kao što su: Kada je pametno kupovati na rasprodaji, a kada baš i nije? Što su to kamate? Je li dobro kupiti nešto samo zato što te netko nagovara na to?” Nemojte se zavaravati misleći da se obiteljski problemi kojima biste se trebali ozbiljno pozabaviti mogu riješiti kupovanjem poklona. “To nikad ne pali”, stoji u knjizi The Price of Privilege (Cijena bogatstva i povlaštenosti). “Probleme treba rješavati promišljanjem i suosjećanjem, a ne poklanjanjem cipela i torbi.” ^ odl. 11 Biblija ne odobrava fizičko ni emocionalno zlostavljanje djece (Efežanima 4:29, 31; 6:4). Kad roditelj prekorava dijete, cilj mu treba biti pružiti pouku, a ne dati oduška svom gnjevu.