http___www.krenizdravo.com_zdravlje_spolne-bolesti-zdravlje_hiv-i-aids-put-prijenosa-uzroci-simptomi-i-lijecenje_1.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 3.2 4.1 5.1 6.1 7.1 7.2 8.1 8.2 9.1 9.2 9.3 10.1 11.1 12.1 13.1 13.2 14.1 14.2 14.3 15.1 16.1 16.2 17.1 17.2 17.3 18.1 19.1 19.2 20.1 21.1 22.1 23.1 23.2 24.1 24.2 25.1 25.2 26.1 26.2 27.1 28.1 29.1 29.2 29.3 29.4 30.1 31.1 32.1
What is HIV? HIV stands for ‘human immunodeficiency virus’. HIV is a virus (of the type called retrovirus) that infects cells of the human immune system (mainly CD4 positive T cells and macrophages—key components of the cellular immune system), and destroys or impairs their function. Infection with this virus results in the progressive deterioration of the immune system, leading to ‘immune deficiency’. The immune system is considered deficient when it can no longer fulfill its role of fighting off infections and diseases. Immunodeficient people are more susceptible to a wide range of infections, most of which are rare among people without immune deficiency. Infections associated with severe immunodeficiency are known as ‘opportunistic infections’, because they take advantage of a weakened immune system. What is AIDS? AIDS stands for ‘acquired immunodeficiency syndrome’ and is a surveillance definition based on signs, symptoms, infections, and cancers associated with the deficiency of the immune system that stems from infection with HIV. What are the symptoms of HIV? Most people infected with HIV do not know that they have become infected, because they do not feel ill immediately after infection. However, some people at the time of seroconversion develop “Acute retroviral syndrome” which is a glandular fever-like illness with fever, rash, joint pains and enlarged lymph nodes. Seroconversion refers to the development of antibodies to HIV and usually takes place between 1 and 6 weeks after HIV infection has happened. Whether or not HIV infection causes initial symptoms, an HIV-infected person is highly infectious during this initial period and can transmit the virus to another person. The only way to determine whether HIV is present in a person’s body is by testing for HIV antibodies or for HIV itself. After HIV has caused progressive deterioration of the immune system, increased susceptibility to infections may lead to symptoms. HIV is staged on the basis of certain signs, symptoms, infections, and cancers grouped by the World Health Organization (WHO). What are the stages of HIV? There are four stages of HIV which is characterised by Primary Infection Stage which is stage one, stage 2 is the Clinically Asymptomatic stage, stage 3, the Symptomatic Infection Stage and the final stage, stage 4- The Progression from HIV to AIDS. STAGE 1 : Primary HIV infection This stage of infection lasts for a few weeks and is often accompanied by a short flu-like illness. In up to about 20% of people the HIV symptoms are serious enough to consult a doctor, but the diagnosis of HIV infection is frequently missed. During this stage there is a large amount of HIV in the peripheral blood and the immune system begins to respond to the virus by producing HIV antibodies and cytotoxic lymphocytes. This process is known as seroconversion. If an HIV antibody test is done before seroconversion is complete then it may not be positive. STAGE 2 : Clinically asymptomatic stage This stage lasts for an average of ten years and, as its name suggests, is free from major symptoms, although there may be swollen glands. The level of HIV in the peripheral blood drops to very low levels but people remain infectious and HIV antibodies are detectable in the blood, so antibody tests will show a positive result. Research has shown that HIV is not dormant during this stage, but is very active in the lymph nodes. A test is available to measure the small amount of HIV that escapes the lymph nodes. This test which measures HIV RNA (HIV genetic material) is referred to as the viral load test, and it has an important role in the treatment of HIV infection. STAGE 3 : Symptomatic HIV infection Over time the immune system becomes severely damaged by HIV. This is thought to happen for three main reasons: - The lymph nodes and tissues become damaged or ‘burnt out’ because of the years of activity; - HIV mutates and becomes more pathogenic, in other words stronger and more varied, leading to more T helper cell destruction; - The body fails to keep up with replacing the T helper cells that are lost. Anti-retroviral treatment is usually started once an individuals CD4 count (the number of T helper cells) drops to a low level, an indication that the immune system is deteriorating. Treatment can stop HIV from damaging the immune system, therefore, HIV-infected individuals on treatment usually remain clinically asymptomatic. However, in HIV-infected individuals not receiving treatment or on treatment that is not working, the immune system fails and symptoms develop. Initially many of the symptoms are mild, but as the immune system deteriorates the symptoms worsen. Symptomatic HIV infection is mainly caused by the emergence of certain opportunistic infections that the immune system would normally prevent. This stage of HIV infection is often characterised by multi-system disease and infections can occur in almost all body systems. Treatment for the specific infection is often carried out, but the underlying cause is the action of HIV as it erodes the immune system. Unless HIV itself can be slowed down the symptoms of immune suppression will continue to worsen. STAGE 4 : Progression from HIV to AIDS As the immune system becomes more and more damaged the individual may develop increasingly severe opportunistic infections and cancers, leading eventually to an AIDS diagnosis. A clinical criteria is used by WHO to diagnose the progression to AIDS, this differs slightly between adults and children under five. In adults and children (aged 5 or over) the progression to AIDS is diagnosed when any condition listed in clinical stage 4 is diagnosed and/or the CD4 count is less than 200 cells/mm3 or a CD4 percentage less than 15. In children younger than five, an AIDS diagnosis is based on having any stage 4 condition and/or a CD4 percentage less than 20 (children aged 12-35 months) and a CD4 percentage less than 25 (children less than 12 months). The criteria for diagnosing AIDS may differ depending on individual country guidelines. Sources: Interim WHO clinical staging of HIV/AIDS and HIV/AIDS case definitions for surveillance (2005): http://www.who.int/hiv/pub/guidelines/clinicalstaging.pdf:2 http://www.avert.org/stages-hiv-aids.htm
1.1 2.1 2.2 2.3 3.1 3.2 4.1 5.1 6.1 7.1 7.2 7.3 8.1 8.2 9.1 9.2 9.3 10.1 11.1 11.2 12.1 13.1 14.1 14.2 15.1 15.2 16.1 17.1 18.1 19.1 20.1 21.1 22.1 23.1 24.1 25.1 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 31.1 32.1 33.1 34.1 35.1 35.2 36.1 36.2 36.3 36.4 37.1 38.1 39.1 39.2 39.3 39.4 39.5 39.6 40.1 41.1 41.2 41.3 41.4 41.5 41.6 41.7 42.1 43.1 43.2 44.1 45.1 46.1 47.1 48.1 49.1 50.1 51.1 52.1 53.1 54.1 54.2 54.3 54.4 55.1 56.1 57.1
HIV I AIDS – prijenos, uzroci, simptomi, tijek infekcije i liječenje HIV (virus stanične imunodeficijencije) je retrovirus koji uzrokuje stečeni sindrom imunodeficijencije – AIDS (eng. acquired immunodeficieny syndrome). Francuski naziv za istu bolest je SIDA, dok se u nas naziva kopnica. Jedan od načina prijenosa je i spolni put, te samim time spada u spolno prenosive bolesti. HIV je klasificiran u lentiviruse – jednu od tri subfamilije retrovirusa. Naziv je dobio od kratice engleskog naziva “Human Immunodeficiency Virus”: - H – Human (ljudski): uzrokuje bolest nakon ulaska u ljudski organizam - I – Immuno-deficiency (imunodeficijencija): virus uzrokuje deficijenciju imunog sustava, tj. slabost i nesposobnost obrambenog sustava organizma koji se bori protiv različitih bolesti - V – Virus: uzročnik bolesti je virus, mikroorganizam kojemu je glavna karakteristika da se ne može samostalno razmnožavati, tj. za razmnožavanje iskorištava materijal i energiju stanice koju napada Karakteristično za lentiviruse je da su to spori virusi, što znači da se dugo zadržavaju u domaćinu i dovode do spore progresije u smrt. Virus ima sferni oblik i sadrži dvostruki RNK genom. Kada uđe u stanicu domaćina virus koristi enzim reverznu transkriptazu da svoj RNK genom izmijeni u DNK, koji sa zatim inkorporira u genom domaćina. HIV nakon ulaska u ljudski organizam napada specifičnu vrstu bijelih krvnih stanica, T-limfocite, u njima se množi, uništava ih i postupno dovodi do slabljenja imuniteta. Prema specifičnim molekulama koje se nalaze na površini tih stanica, one se još nazivaju i CD4 stanice. Postoje dvije vrste (serotipa) HIV virusa – HIV1 i HIV2. HIV1 virus je više virulentan. Virusi slični HIV virusu su do sada pronađeni kod mnogih primata, što je dovelo do hipoteze da su isti prirodni rezervoar virusa. Epidemiologija HIV-a Prvi zabilježeni slučaj HIV-infekcije u svijetu je otkriven u Los Angelesu, SAD 1981. godine. U literaturi se taj pacijent navodi kao „pacijent nula“ – termin koji označava prvu zabilježenu osobu koja ima simptome bolesti. Kako su te infekcije primijećene najprije u muškaraca homoseksualne spolne orijentacije, nazvane su GRID (Gay Related Immune Defficiency), međutim kako je rastao broj prijavljivanih infekcija, rastao je i broj zaraženih heteroseksualnih osoba. 1982. godine službeno je u SAD-u objavljena epidemija AIDS-a i sve je ukazivalo na spolni put prijenosa. Smatra se da trenutno u svijetu ima preko 34 milijuna osoba inficiranih HIV-om, i to preko 97% u manje razvijenim zemljama (subsaharska Afrika). Prema podacima Registra za HIV Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo, od prvog zabilježenog slučaja u Hrvatskoj 1985. godine pa do sredine 2013., registrirano je 1102 osobe kojima je dijagnosticirana HIV-infekcija, od čega 420 oboljelih od AIDS-a. U istom je razdoblju 176 osoba umrlo od AIDS-a. U posljednjih desetak godina u RH se godišnje prosječno registrira 60 osoba inficiranih HIV-om. Godišnja učestalost HIV-infekcije kreće se u vrijednostima 12-17/ 1 000 000 stanovnika, što nas svrstava u zemlje niske učestalosti. Put prijenosa i rizične skupine HIV se prenosi na više načina: - Spolnim putem – visoki rizik imaju osobe promiskuitetnog ponašanja (heteroseksualne i homoseksualne) koji često mijenjaju spolne partnere i prakticiraju nezaštićeni spolni odnos, te osobe koje se upuštaju u odnos sa rizičnim osobama - Putem krv i krvnih derivata – višekratno primanje transfuzije krvi i drugih krvnih pripravaka (danas rijetko zbog uvođenja obveznog testiranja krvnih pripravaka) - Putem pribora intravenskih ovisnika – visoki rizik imaju osobe koje dijele drogu i pribor za ubrizgavanje sa drugim osobama - Preko zaražene majke na dijete – tijekom trudnoće, poroda i dojenja (prema novim podacima smatra se da se HIV ne prenosi putem majčina mlijeka) Putevi kojima se HIV NE prenosi : - uobičajeni kontakti – rukovanje, grljenje, poljubac u obraz… - intimni kontakt bez spolnog odnosa – ljubljenje, milovanje - kontakt s predmetima – u autobusu, vlaku, školi… - uporaba javnih zahoda, sauna, bazena, tuševa - kašljanje, kihanje, kontakt kože sa suzama ili slinom - liječenje u bolnicama, medicinskim i stomatološkim ambulantama, ukoliko su provedene standardne higijenske mjere - pružanje prve pomoći, ukoliko se primjenjuju standardne higijenske mjere - masaže, fizioterapija, bušenje ušiju, piercing, ukoliko se primjenjuju standardne higijenske mjere - ogrebotine i ugrizi domaćih životinja (pas, mačka) - ubodi insekata - skrb za zaražene HIV-om i oboljele od AIDS-a, ukoliko se primjenjuju standardne higijenske mjere Tijek HIV infekcije HIV-infekcija je kronična infekcija virusom HIV-a koja započinje ulaskom virusa u krvotok i traje doživotno. Prodire u tijelo putem oštećene kože, kroz sluznice ili izravnim unošenjem i napada specifičnu stanicu imunološkog sustava – T limfocit. Kada unutar T-limfocita nastane veliki broj novih virusa, on prsne, oslobađa mnoštvo virusa u krvotok, te propada. Virusi ulaze u nove T-limfocite i proces se ponavlja. Time HIV postupno uništava sve veći broj T-limfocita, što dovodi do slabljenja imuniteta i rezultira pojavom oportunističkih infekcija i određenih malignih bolesti. Iako HIV primarno napada specifične stanice imunološkog sustava, T-limfocite, on može izravno oštetiti i neke druge stanice u tijelu (živčane stanice, stanice sluznice probavnog sustava…). Progresija HIV- infekcije se dijeli u 3 stadija: Akutna HIV-infekcija Razvija se nekoliko tjedana nakon infekcije. Najčešće se očituje kao blaga virusna bolest (vrućica, glavobolja, malaksalost, povećani limfni čvorovi) i prolazi nezapaženo. Uobičajeno traje 2 do 3 tjedna. Tijekom ove faze velika količina virusa kruži krvotokom i osoba je vrlo zarazna. HIV je u velikim količinama prisutan u spolnim izlučevinama. Virus se aktivno umnaža, napada i ubija stanice imunosnog sustava što se najbolje može vidjeti po opadanju broja CD4 limfocita. Asimptomatska HIV-infekcija Veoma često osobe koje su HIV+ nemaju nikakve simptome oštećenja imunosnog sustava, što je poznato kao ”asimptomatska” infekcija ili infekcija bez simptoma. To nije indikator da je imunosni sustav neoštećen. Nivo virusa u krvi može pasti veoma nisko, ali osoba je i dalje inficirana i antitijela se mogu otkriti u krvi. Nedavna istraživanja pokazala su da HIV u ovoj fazi ne miruje nego je veoma aktivan u limfnim čvorovima. Veliki je broj CD4-stanica inficiran i umire, te se proizvodi velika količina virusa. Ovi faktori mogu se potvrditi mjerenjem nivoa CD4-stanica i količine virusa u krvi. Traje 7 do 10 godina. Simptomatska HIV-bolest (AIDS): a) rana – broj CD4 limfocita drastično pada sve dok ne dosegne 200 kada prelazi u drugu fazu. Očituje se općim simptomima kao što su vrućica, gubitak apetita, gubitak tjelesne težine, malaksalost, proljev b) uznapredovala – broj CD4 limfocita je manji od 200, dolazi do razvoja i održavanja navedenih općih simptoma uz razvoj karakterističnih oportunističnih infekcija, bolesti, tumora, sindroma propadanja i demencije c) kasna – broj CD4 limfocita je manji od 50/ml, javljaju se za ovaj stupanj karakteristične životno ugrožavajuće bolesti, što u neliječenih bolesnika može dovesti do smrtnog ishoda Važno je zapamtiti da se virus HIV-a može prenijeti sa zaražene osobe na nezaraženu u bilo kojoj fazi infekcije. Sindrom stečene imunodeficijencije (AIDS) AIDS je kratica od engleskog naziva “Acquired Immunodeficiency Syndrome”, koji u prijevodu znači sindrom stečene imunodeficijencije. - A – Acquired (stečeno): stanje koje netko stječe nakon infekcije (zaražavanja) HIV-om; nije stanje koje je nasljedno, odnosno koje se genetski prenosi - I – Immune: utječe na imunološki sustav, tj. na specijalizirane stanice koje se nalaze u krvi i koje se bore protiv različitih stranih tijela i mikroorganizama (bakterija, gljivica, virusa) - D – Deficiency (deficijencija): nastaje slabost imunološkog sustava i obrambene snage više nemaju sposobnost učinkovite borbe protiv različitih stranih tijela i mikroorganizama - S – Syndrome: označava skup stanja i znakova bolesti koji su karakteristični za određenu bolest; netko tko ima AIDS može bolovati od širokog spektra različitih bolesti i oportunističkih infekcija Francuska kratica za ovu bolest je SIDA (syndrome d ’imunodéficiencience acquise), a u prijevodu znači isto. Predstavlja krajnji i najteži stadij HIV infekcije uzrokovan teškim oštećenjem imunog sustava. AIDS je zapravo naziv za skupinu bolesti koje se pojavljuju kao posljedica slabljenja imuniteta čovjeka koji je inficiran HIV-om. Brojni mikroorganizmi s kojima se čovjek svakodnevno suočava i uspješno ih svladava, u bolesnika s AIDS-om dovode do nastanka širokog spektra upalnih bolesti te bolesnik na koncu umre od infekcije uzrokovane mikroorganizmom (bakterije, virusi, gljivice, rikecije..) koja za zdrave ljude ne predstavlja znatnu opasnost. HIV također izravno oštećuje stanice živčanog sustava čime uzrokuje teške neurološke bolesti (HIV encefalopatija). Osoba koja je inficirana HIV-om, ne mora imati i AIDS. Nastavite čitati: Dijagnoza, prevencija i liječenje HIV infekcije i AIDS-a Ovaj članak ima više stranica: