http___www.jw.org_hr_vijesti_pravna-pitanja_iz-raznih-zemalja_turska_krsenje-ljudskih-prava-prigovor-savjesti__1.xml
2.1 3.1 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 6.1 7.1 7.2 7.3 8.1 8.2 8.3 9.1 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 11.1 11.2 11.3 11.4 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 13.1 14.1 14.2 14.3 15.1 15.2 15.3 15.4 16.1 17.1 17.2 17.3 18.1 18.2 19.1 19.2 19.3 20.1 20.2 20.3 21.1 21.2 21.3 22.1 22.2
TURKEY Turkey Refuses to Conform to European Standards in the Matter of Conscientious Objection Download “Every Turk is born a soldier.” That saying is taught to schoolchildren, declared in political speeches, and drilled into men called up for military service. Military service is mandatory for all male Turkish citizens and induction is a cause for celebration. It may come as no surprise, then, that the government of Turkey refuses to recognize the fundamental right of conscientious objection to military service. Turkey is one of the few countries in the Council of Europe that does not recognize the right to conscientious objection Yet, as a member State of the Council of Europe, and having adopted the European Convention on Human Rights as part of its national law, Turkey has committed itself to abide by European standards. Since the decision by the Grand Chamber of the European Court of Human Rights (ECHR) in Bayatyan v. Armenia, Turkey has a formal obligation to the Council of Europe to recognize the right to conscientious objection. Because it has refused to do so, conscientious objectors in Turkey suffer the consequences. Over the past 10 years, 55 men who are Jehovah’s Witnesses have petitioned the Turkish government to recognize their right to conscientious objection. Because their petitions have been denied, they have faced numerous prosecutions, burdensome fines, and in the case of some, years in prison. Currently, 15 young Witness men in Turkey are facing repeated prosecution for their refusal to serve in the military. ‘I Must Follow the Dictates of My Conscience’ “I do not believe that a powerful State should be able to force me to act against my Bible-trained conscience and the God-inspired words of Isaiah 2:4, [which] I believe I must obey.” That well-known verse, inscribed in stone in front of the headquarters of the United Nations in New York City, states that people opposed to war would ‘beat swords into plowshares and not learn war anymore.’ With these words Feti Demirtaş, a citizen of Turkey then 25 years old, explained why he was willing to give up his freedom and go to prison rather than serve in the military. As one of Jehovah’s Witnesses, Feti believes strongly in following the dictates of his Bible-trained conscience. For that reason, Feti has been prosecuted ten times and has served in prison for more than a year and a half. When first arrested, a sergeant ordered him to put on a military uniform but Feti refused—he chose to obey his Bible-trained conscience. The base commander then had him brought in front of 400 men and ordered Feti to put on the military uniform. Again he refused. During this first imprisonment, he was verbally abused, kicked in the head, shoulders, and legs, and slapped in the face by prison guards. Upon his fifth arrest and imprisonment in April 2006, guards forced Feti to strip to his underwear so that he might put on the uniform. When he would not put on the uniform, guards put him in the disciplinary barracks for four days. In an effort to break his will, they handcuffed him to an iron bar of his bed at night and to prison bars during the day. Feti said, “I was fearful during the day and could not sleep at night due to my real and ever present fear of the type of mistreatment I might experience next. Although I was emotionally drained due to my treatment, I remained determined to live by my conscience.” The European Court of Human Rights Weighs in on Conscientious Objection In 2007 Feti Demirtaş submitted his case to the ECHR, arguing that the Turkish government violated his rights when sentencing him to prison as a conscientious objector. On January 17, 2012, the ECHR issued a judgment in his favor, confirming that Feti had been subjected to inhuman and degrading treatment, causing severe pain and suffering. Further, the Court confirmed that the right of conscientious objection based on deeply held religious beliefs is a right protected by the European Convention on Human Rights. Following the Court’s clear expression on the issue of conscientious objection, Feti expected that Turkish authorities would put an end to the ongoing prosecutions against him. In fact, the Turkish government paid him 20,000 euros in damages, costs, and expenses as ordered by the ECHR. However, just four months after the ECHR judgment in Feti Demirtaş v. Turkey, Turkey’s Military Court again sentenced him to prison for two and a half months for refusing military service. Feti filed an appeal that is currently pending with the Military Court. The UN Human Rights Committee Also Supports the Right to Conscientious Objection Turkey has also disregarded recent directives from the UN Human Rights Committee. In 2008 two Witnesses, Cenk Atasoy and Arda Sarkut, filed complaints with that UN body, alleging that Turkish authorities violated their rights by subjecting them to repeated prosecution for their refusal to perform military service. In its Views adopted on March 29, 2012, the UN Human Rights Committee stated that the men’s “refusal to be drafted for compulsory military service derives from their religious beliefs” and their “subsequent prosecution and sentences amount to an infringement of their freedom of conscience, in breach of article 18, paragraph 1, of the [International Covenant on Civil and Political Rights].” How have Turkish authorities responded to these clear directives? They still expect these two conscientious objectors to report for military call-up every four months * or face prosecution and burdensome fines. Jehovah’s Witnesses in Turkey are determined to live by the Biblical command to love their fellowman. At the time of call-up for military service by Turkish authorities, each individual Witness must personally decide how he will respond. Feti Demirtaş and other Witnesses have determined for themselves that bearing arms is a violation of the Bible’s command and their conscience. These young men look to their government to honor its legal commitments. The ECHR and the UN Human Rights Committee expect that Turkey will comply with the judgments and findings of their bodies, leading the authorities in Turkey to recognize the right of conscientious objection to military service. Until it does so, Turkey stands outside the Council of Europe in honoring this fundamental human right. ^ par. 10 This was not the first ruling by the ECHR against Turkey on the issue of conscientious objection. In November 2011 the Court rendered a judgment in favor of another Turkish Witness, Yunus Erçep, who had been indicted 41 times over a period of 14 years for his refusal to serve in Turkey’s military. ^ par. 14 The government recently adjusted military call-ups to every three months.
1.1 1.2 2.1 3.1 3.2 3.3 4.1 5.1 5.2 5.3 6.1 6.2 6.3 7.1 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 9.1 9.2 9.3 9.4 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 10.6 11.1 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 13.1 13.2 13.3 13.4 14.1 15.1 15.2 15.3 15.4 16.1 16.2 16.3 17.1 17.2 17.3 18.1 18.2 18.3 19.1 19.2 20.1
OŽUJKA 2014. | TURSKA Turska odbija prihvatiti europske propise o pravu na prigovor savjesti “Svaki je Turčin rođeni vojnik.” Tu krilaticu uče djeca u školi, a često se koristi u političkim govorima te tijekom vojne obuke. Služenje vojnog roka obavezno je za sve muškarce koji su državljani Turske, a odlazak u vojsku razlog je za veliko slavlje u svakoj obitelji. Turske vlasti još uvijek ne priznaju pravo na odbijanje vojske zbog prigovora savjesti, što je jedno od temeljnih ljudskih prava. Turska je jedna od rijetkih zemalja članica Vijeća Europe koje ne priznaju pravo na prigovor savjesti No kao članica Vijeća Europe, Turska je usvojila Europsku konvenciju o ljudskim pravima i uvrstila je u svoj državni zakon, pa je stoga obavezna uvažavati europske propise. Odluka Velikog vijeća Europskog suda za ljudska prava u slučaju Bajatjan protiv Armenije obavezuje i Tursku da poštuje pravo na prigovor savjesti. Budući da to odbija učiniti, njeni državljani koji ulažu prigovor savjesti doživljavaju velike probleme. Tijekom posljednjih 10 godina 55 Jehovinih svjedoka uputilo je molbe turskim vlastima da priznaju njihovo pravo na prigovor savjesti. No molbe su im bile odbijene, pa su više puta završili na sudu, morali su platiti velike kazne, a neki od njih proveli su niz godina u zatvoru. U Turskoj se trenutno vode sudski procesi protiv 15 mladih Jehovinih svjedoka koji odbijaju služiti vojsku. “Moram slušati svoju savjest” Kad je turski državljanin Feti Demirtaş u dobi od 25 godina objašnjavao zašto je spreman odreći se slobode i otići u zatvor umjesto u vojsku, kazao je: “Ne vjerujem da bi me ijedna država, unatoč svojoj moći, mogla prisiliti da pogazim svoju savjest koju sam oblikovao u skladu s Biblijom i postupim suprotno nadahnutim riječima iz Izaije 2:4. Smatram da moram slušati svoju savjest i Bibliju.” Poznati biblijski redak iz Izaije 2:4 uklesan je u spomenik ispred zgrade Ujedinjenih naroda u New Yorku. On govori o tome da će ljudi koji se protive ratu “prekovati mačeve svoje u raonike i koplja svoja u srpove” i da se više neće “učiti ratu”. Feti Demirtaş je Jehovin svjedok, te je čvrsto uvjeren da treba slušati glas svoje biblijski oblikovane savjesti. Iz tog razloga već je deset puta završio na sudu i proveo je preko godinu i pol u zatvoru. Kad je prvi put bio uhićen, jedan mu je narednik zapovjedio da obuče vojnu uniformu, ali Feti je to odbio jer je želio poslušati svoju savjest koju je oblikovao u skladu s biblijskim načelima. Nakon toga zapovjednik vojne baze naredio je da ga se odvede pred 400 vojnika i onda mu zapovjedio da obuče uniformu. Feti je to ponovno odbio i završio je u zatvoru. Zatvorski čuvari verbalno su ga zlostavljali, udarali po glavi, ramenima i nogama te šamarali. U travnju 2006. bio je peti put uhićen. Tom su ga prilikom stražari natjerali da se skine u donje rublje kako bi obukao uniformu. On je nije želio obući, pa je proživio četiri strašna dana zatvoren u jednoj baraci u sklopu vojne baze. Da bi slomili njegov duh, noću su ga lisicama vezivali za željeznu prečku na krevetu, a danju za zatvorske rešetke. Feti je rekao: “Živio sam u strahu, a noću ne bih oka sklopio jer sam se s pravom pribojavao što će mi stražari sljedeće prirediti. Iako sam zbog zlostavljanja bio emocionalno dotučen, čvrsto sam odlučio da neću pogaziti svoju savjest.” Europski sud za ljudska prava štiti pravo na prigovor savjesti Godine 2007. Feti Demirtaş podnio je žalbu Europskom sudu za ljudska prava. U žalbi je objasnio da su turske vlasti prekršile njegova prava kad su ga osudile na zatvor zbog prigovora savjesti. Dana 17. siječnja 2012. Sud je presudio u njegovu korist, potvrdivši da je bio izložen nehumanom i ponižavajućem postupanju, što mu je uzrokovalo veliku bol i patnju. Osim toga, Sud je potvrdio da Europska konvencija o ljudskim pravima jamči pravo na prigovor savjesti ako se on temelji na čvrsto ukorijenjenim vjerskim uvjerenjima. Nakon što je Sud jasno izrekao kako gleda na prigovor savjesti, Feti je očekivao da će ga turske vlasti konačno prestati sudski goniti. Činilo se da će tako doista i biti jer mu je država platila 20 000 eura odštete po nalogu Europskog suda za ljudska prava. Međutim, samo četiri mjeseca nakon što je Sud donio presudu u slučaju Feti Demirtaş protiv Turske, turski Vojni sud ponovno ga je osudio zato što odbija ići u vojsku te mu odredio zatvorsku kaznu, ovaj put od dva i pol mjeseca. Feti je uložio žalbu, koju taj sud još uvijek razmatra. I UN-ov Odbor za ljudska prava podržava pravo na prigovor savjesti Turska se oglušila i na odluke koje je UN-ov Odbor za ljudska prava donio prije nekoliko godina. Naime, 2008. dvojica Jehovinih svjedoka, Cenk Atasoy i Arda Sarkut, uložila su žalbe tom odboru uz obrazloženje da su turske vlasti prekršile njihova prava jer su protiv njih više puta podizale optužnice zbog odbijanja služenja vojske. Gledišta koja je UN-ov Odbor za ljudska prava usvojio 29. ožujka 2012. jasno otkrivaju kako to tijelo gleda na prigovor savjesti. U presudi je stajalo da ta dva Jehovina svjedoka “odbijaju služiti obvezni vojni rok zbog svojih vjerskih uvjerenja” i da njihovo “buduće sudsko gonjenje i kažnjavanje predstavlja kršenje slobode vjeroispovijedi i povredu članka 18, odlomka 1, [Međunarodnog pakta o građanskim i političkim pravima]”. Kako turske vlasti reagiraju na te jasne odredbe? One i dalje očekuju da se ta dvojica Jehovinih svjedoka, koji su uložili prigovor savjesti, svaka četiri mjeseca * jave u ured za obranu. Ne budu li to činili, završit će na sudu i morat će platiti velike kazne. Jehovini svjedoci u Turskoj odlučni su živjeti po biblijskoj zapovijedi da ljube svoje bližnje. Kad dobije poziv za vojsku, svaki Jehovin svjedok sam mora odlučiti kako će postupiti. Feti Demirtaş i drugi Jehovini svjedoci zaključili su da bi prekršili biblijsku zapovijed da ljube bližnje i pogazili svoju kršćansku savjest ako bi uzeli oružje u ruke. Ti se mladići nadaju da će vlasti poštovati propise koje su zakonski dužne držati. Europski sud za ljudska prava i UN-ov Odbor za ljudska prava očekuju od Turske da uvaži njihove odluke te prizna pravo na odbijanje vojske zbog prigovora savjesti. Dok ne ispuni te uvjete, Turska iskače iz pravnih okvira Vijeća Europe jer ne poštuje temeljno ljudsko pravo na prigovor savjesti. ^ odl. 10 To nije prvi put da je Europski sud za ljudska prava osudio Tursku zbog kršenja prava na prigovor savjesti. U studenome 2011. taj je sud presudio u korist Yunusa Erçepa, Jehovinog svjedoka iz Turske, koji je tijekom 14 godina 41 put bio proglašen krivim zbog odbijanja služenja vojske. ^ odl. 14 Vlasti su nedavno donijele odluku da se poziv za vojsku šalje svaka tri mjeseca.