http___www.ktabkbih.net_info.asp_id_86230_1.xml
1.1 2.1 2.2 3.1 3.2 4.1 5.1 6.1 6.2 7.1 7.2 7.3 7.4 8.1 8.2 8.3 9.1 10.1 11.1 12.1 13.1 13.2 14.1 14.2 15.1 15.2 16.1 17.1
The Pope writes that these words “express a profound truth that faith impresses above all on the hearts of the poor, restoring lost hope in the face of injustice, sufferings and the uncertainties of life.” Pope Francis points out that down through the centuries there have always been rich and poor. Today too, he adds, “we must acknowledge many new forms of bondage that enslave millions of men, women, young people and children.” In the message the Pontiff says that, on a daily basis there are families forced to leave their homeland to seek a living elsewhere; orphans who have lost their parents or were violently torn from them by brutal means of exploitation; young people seeking professional fulfilment but prevented from employment by shortsighted economic policies; victims of different kinds of violence; millions of immigrants who fall victim to any number of concealed interests. “And all the homeless and ostracized persons who roam the streets of our cities.” “How many times do we see poor people rummaging through garbage bins to retrieve what others have discarded as superfluous, in the hope of finding something to live on or to wear”, underlines the Pope. “They themselves become part of a human garbage bin; they are treated as refuse, without the slightest sense of guilt on the part of those who are complicit in this scandal.” Turning his attention to Scripture, Pope Francis emphasizes how God is constantly acting in the interests of the poor. “We can never elude the urgent appeal that Scripture makes on behalf of the poor”, he says. The Pope comments that, “the situation of the poor obliges us not to keep our distance from the body of the Lord, who suffers in them.” He continues by saying that, “instead, we are called to touch his flesh and to be personally committed in offering a service that is an authentic form of evangelization. Commitment to the promotion of the poor, including their social promotion, is not foreign to the proclamation of the Gospel. On the contrary, it manifests the realism of Christian faith and its historical validity.” In this World Day of the Poor message, the Pope mentions two people, who in their lives worked tirelessly for the disadvantaged. Quoting Italian priest Father Primo Mazzolari, he says, “the poor are a constant protest against our injustices; the poor are a powder keg. If it is set on fire, the world will explode”. He also recalls the late Jean Vanier saying that, “thanks to his enthusiasm, he gathered around himself great numbers of young people, men and women, who worked daily to give love and restore a smile to many vulnerable persons, offering them a true “ark” of salvation from marginalization and solitude.” The Pope stresses that, “the option for those who are least, those whom society discards, is a priority that Christ’s followers are called to pursue, so as not to impugn the Church’s credibility but to give real hope to many of our vulnerable brothers and sisters.” Pope Francis notes that, “it is not easy to be witnesses of Christian hope in the context of a consumerist culture, a culture of waste concerned only for the spread of a shallow and ephemeral wellbeing. What is needed, he says, is a “change of mentality… in order to rediscover what is essential and to give substance and verve to the preaching of the kingdom of God.” The Pope remarks that, although the poor are in need of things like clothing and a warm meal, what they need most of all is love. “In the heart of the pilgrim People of God there beats that saving power which excludes no one and involves everyone in a real journey pilgrimage of conversion, to recognize the poor and to love them.” “God chose what is weak in the world to shame the strong”, underlines Pope Francis. “The poor save us because they enable us to encounter the face of Jesus Christ.” The Pope concludes by saying that, “if the disciples of the Lord Jesus wish to be genuine evangelizers, they must sow tangible seeds of hope. He then asks all Christian communities, and all those who feel impelled to offer hope and consolation to the poor, “to help ensure that this World Day of the Poor will encourage more and more people to cooperate effectively so that no one will feel deprived of closeness and solidarity.” ENDS Source: Vatican News
1.1 1.2 1.3 1.4 1.5 2.1 2.2 3.1 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 5.1 5.2 5.3 5.4 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 7.3 7.4 8.1 8.2 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 10.1 10.2 10.3 10.4
„Ufanje ubogih neće biti zaludu dovijeka“ (Sal 9, 19). Te riječi iz 19. psalma naslov su poruke pape Franje za treći Svjetski dan siromaha koji se obilježava 17. studenog, a koji je Sveti Otac ustanovio na kraju Jubileja milosrđa. U središtu su obilježavanja toga dana muškarci, žene, mladi, djeca – žrtve novih ropstava zbog kojih oni postaju migranti, siročad, beskućnici i marginalizirani. Siromasi su sve brojniji plod društva u kojemu vlada velika socijalna neuravnoteženost koja podiže zidove i priječi ulaze, i koje bi ih se htjelo riješiti. Međutim, oni su također ljudi koji se pouzdaju u Gospodina, a Crkva je, kao i svaki kršćanin, pozvana na posebno zauzimanje za njih. Nit vodilja Papine poruke jest spomenuti psalam čije riječi očituju iznad svega „nevjerojatnu aktualnost“ – objasnio je Papa. Danas je, naime, kao i u vrijeme kada je sastavljen taj psalam, snažni gospodarski razvoj prouzročio takav nerazmjer da su se neke skupine ljudi obogatile na štetu mnoštva koje je sve siromašnije; odnosno, imamo siromahe kojima nedostaje najosnovnije, i one povlaštene koji – kako je istaknuo Papa – bez ikakvoga smisla za Boga, traže siromašne kako bi sebi prisvojili i ono malo što posjeduju, te ih tako sveli na ropstvo. Među „novim robovima“ Papa je spomenuo obitelji primorane emigrirati kako bi preživjele, iskorištavanu siročad, mlade nezaposlene zbog „kratkovidnih politika“, imigrante koji su žrtve interesā i instrumentalizacije, prostitutke, ovisnike o drogi, te brojne beskućnike i marginalizirane osobe koje kruže našim gradovima. Koliko puta vidimo siromahe koji u smeću traže odbačeno i suvišno, kako bi pronašli nešto čime se mogu nahraniti ili obući! – istaknuo je Papa te dodao da se prema njima odnosimo kao prema otpadu, i to tako da osjećaj krivnje ne dotiče one koji su sukrivci toga skandala. Siromašnima se ne oprašta ni njihovo siromaštvo. Sud je uvijek spreman. Ne mogu si dopustiti da budu stidljivi ili obeshrabreni; smatra ih se prijetećima ili nesposobnima samo zato što su siromašni. U spomenutomu je psalmu izražena žalost zbog nepravde, trpljenje i ogorčenost koji pogađaju siromašne. Ali, unatoč tomu, psalam daje i lijepi opis siromaha koji je također osoba koja se pouzdaje u Gospodina. Siromah je siguran da neće nikada biti napušten, te stoga uvijek živi u prisutnosti Boga koji misli na njega. Bog je onaj koji sudi po pravdi i ne zaboravlja. Crkva je narod – napomenuo je Papa – i to pozvan ne dopustiti da se itko osjeti strancem ili isključenim. Svi smo pozvani doticati Kristovo tijelo kako bismo se osobno izložili u služenju koje je istinska evangelizacija. Društveno promicanje siromašnih nije neka obveza nepovezana s evanđeljem; naprotiv, ono očituje realizam kršćanske vjere i njezinu povijesnu vrijednost. Nije lako biti svjedok kršćanske nade u kontekstu kulture konsumizma i odbacivanja, koja stalno teži povećanju površnoga i prolaznoga blagostanja. Potrebna je – prema Papinim riječima – promjena mentaliteta kako bismo otkrili bitno i istaknuli navještaj Božjega kraljevstva. Nada se prenosi i utjehom koja se ostvaruje pomažući siromašnima, ali ne samo u nekom trenutku punom zanosa, nego dugotrajnom obvezom. Siromasi ne stječu istinsku nadu kada nas vide zadovoljne zbog toga što smo im posvetili malo svojega vremena, – istaknuo je Papa – nego kada u našoj žrtvi prepoznaju čin besplatne ljubavi koja ne traži nagradu. Posebnim se apelom potom Papa obratio volonterima koji su – kako je napisao – prvi naslutili koliko je važna pozornost prema siromasima, te zatražio od njih korak više u predanosti, u traženju onoga što je svakom siromahu doista potrebno, odnosno dobrota njihova srca bez obzira na kulturu i načine izražavanja. To, međutim, zahtijeva da se stave na stranu podjele koje proizlaze iz ideoloških ili političkih viđenja. Siromašnima je prije svega potreban Bog, njegova ljubav vidljiva u svetim osobama koje žive kraj njih i koje u jednostavnosti svojega života izražavaju i ističu snagu kršćanske ljubavi. Bog se služi brojnim putevima i beskonačnim sredstvima kako bi došao do srca ljudi. (…) Ono što je siromasima potrebno ide dalje od toploga obroka ili sendviča koji nudimo. Siromasima trebaju naše ruke kako bi se podigli, naša srca kako bi ponovno osjetili toplinu ljubavi, naša prisutnost kako bi nadvladali samoću. Jednostavno, potrebna im je ljubav – istaknuo je Papa. Katkada je za vraćanje nade potrebno malo; dostatno je zaustaviti se, osmjehnuti, poslušati. Zaboravimo na jedan dan statistike; siromasi nisu brojevi na koje se valja pozivati kako bismo pohvalili djela i projekte. Siromasi su osobe kojima valja ići u susret (…) Siromasi nas spašavaju jer nam omogućuju susresti lice Isusa Krista – istaknuo je papa Franjo te na kraju poruke potaknuo sve kršćanske zajednice, kao i sve one koji osjećaju potrebu da siromasima pruže nadu i utjehu, da se zauzmu kako bi Svjetski dan siromaha kod mnogih ojačao želju za učinkovitom suradnjom kako se nitko ne bi osjećao lišenim blizine i solidarnosti. (kta/rv)