http___www.ivanjareka.zupa.hr_2014_06_svetkovina-presvetog-tijela-i-krvi-kristove-tijelovo-2__1.xml
1.1 2.1 2.2 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 3.7 3.8 3.9 3.10 4.1 5.1 6.1 7.1 8.1 9.1 9.2 10.1 10.2 11.1 11.2 12.1 13.1
by Sister Rose Jochmann Today is a beautiful feast - we celebrate the gift of the Eucharist - the Body and Blood of Christ. Some areas of our country and around the work celebrate this feast with a special procession honoring Jesus' presence in the Blessed Sacrament. This feast renews for me my appreciation of Jesus' presence with us in the Eucharist. The Eucharist is central to my Catholic faith. At the Last Supper, on the eve of Christ's death, he gave us this gift. Through the Mass we celebrate Christ's death and resurrection. We receive Christ's true presence, his Risen presence. But the Mass is more than that. Through the celebration of the Mass, the Eucharist, we join together with the Christian community, in our local Church, and we join with those celebrating the Eucharist throughout the world. Isn't that incredible? Christ is present at every Mass wherever it is celebrated throughout the world. And, then, we are all challenged to bring Christ to those we meet as we leave the celebration of the Eucharist. Thanks for sharing your faithfilled beautiful thoughts with us, Rose. Thanks, Rose! You are clear and to the point with meaning and a challenge! Thanks for so beautifully reiterating these essential aspects of our faith in Christ - present and active in the Eucharist - around the world! Thanks, Rose, for the challenge. Thanks for this message of unity - what Jesus prayed for us at the Last Supper. With the political divisions we see in our state, nation and around the world, I'll pray for that unity in a special way this weekend. Rose--thanks for sharing that humongous thought--that Christ's presence embodies our whole created world, and that the Eucharist is celebrated at every minute of the day and night. WOW! Thanks Rose. I appreciate your reflection. I could not have said it any better. Thank-you Sister Rose
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 4.1 4.2 4.3 5.1 5.2 5.3 5.4 6.1 7.1 8.1 8.2 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 10.1 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 12.1 12.2 12.3 13.1 13.2 14.1 14.2 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 20.1 20.2 21.1 22.1 23.1 23.2 23.3 23.4 23.5 23.6 23.7 23.8 24.1 24.2 25.1 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 30.2 31.1 32.1 32.2 32.3 32.4
Svetkovina Presvetog Tijela i Krvi Isusove – Tijelovo slavi se prvog četvrtka nakon blagdana Presvetog Trojstva, odnosno 60 dana nakon Uskrsa. Ova svetkovina uspostavljena je da bi se zahvalili Gospodinu za to što se učinio našom hranom i našim pićem na Božanskom stolu Euharistije i što je tako htio ostati stvarno prisutan među nama u Presvetom Oltarskom Sakramentu. Biblijsko utemeljenje svetkovine jest Veliki četvrtak, dan prije muke i raspeća, kada Isus sa svojim vjernim pratiocima slavi Pashu u skladu s Božjim zakonom. Tada ustanovljuje svoju prisutnost u kruhu i vinu. On izvršava prvu euharistijsku pretvorbu. Njegove su riječi: »Ovo je moje tijelo. Ovo je moja krv. Ovo činite meni na spomen« (Mt 26,26.28; 1 Kor 11,24). Isus Krist počeo jes voju žrtvu otkupljenja i spasenja za vrijeme gozbe Posljednje Večere zahvaljujući Bogu i uspostavljajući Presvetu Euharistiju. Otada Crkva neprestano prinosi tu žrtvu spominjući se Kristove žrtve kojom je On ljude priveo iz smrti u život. Stoga slavljenje Svete Euharistije ima svoju dugu povijest, dugu koliko i povijest Crkve. Euharistija je iznad svega žrtva, žrtva spasenja i u isto vrijeme žrtva Novoga Saveza. Kruh i vino, prineseni na oltaru, popraćeni pobožnošću i žrtvom vjernika, konačno se posvećuju te postaju Tijelo predano i Krv prolivena samoga Isusa Krista. Tako snagom svećeničkog posvećenja (pretvorbe), tijelo i krv Kristova, pod prilikama kruha i vina, predstavljaju na sakramentalan, nekrvan način, krvnu žrtvu otkupljenja koju je Isus prikazao Ocu nebeskom za spasenje svijeta na Golgoti umirući na drvetu križa. Tako je Krist tom svojom žrtvom pomirio svijet s Bogom. Prikazivati Euharistiju, sudjelovati u Euharistiji, klanjati se Euharistiji: pravo je i potpuno značenje otajstva tj. blagdana »Tijela i Krvi Kristove« kao čin javnog Bogoslužja Isus Kristu prisutnom u Euharistiji, koji sjedinjuje vjernike oko svoga oltara i međusobno. Tijelo i krv Kristova Na Tijelovo usmjeravamo svoju pozornost na Kristovu trajnu euharistijsku prisutnost. Obećao je: »Ja sam s vama u sve dane« (Mt 28,20) i to je obećanje izvršio: tu je u tijelu i krvi, tu je u kruhu i vinu kod svete mise. Na Tijelovo slavimo središte naše vjere: Boga koji je do kraja ušao u ljudsku povijest. Vječna Riječ koja je od početka, koja je Bog, nastanila se među nama. Sin Božji postao je čovjekom. Uzeo je na sebe ljudsku narav: naše rođenje i odrastanje, naš rad i odmor, veselje i žalost, bol i umiranje. Krv i tijelo znači ljudski život. Nastanak i značenje svetkovine Svetkovina Tijelova pojavljuje se u 13. stoljeću, a na cijelo zapadno kršćanstvo proširuje se u 14. stoljeću. Augustinska redovnica sv. Julijana iz samostana kod Liegea u Belgiji, imala je viđenje punog mjeseca, na kojem je opazila mrlju. Puni mjesec je protumačila kao Crkvu, a mrlju kao nedostatak blagdana, kojim bi se častio Presveti oltarski sakrament. Na njezinu molbu, mjesni je biskup za svoju biskupiju uspostavio blagdan, koji se na početku zvao blagdan Euharistije. Sveta Julijana i njeni suvremenici promicali su ideju toga blagdana i željeli su ga proširiti na cijelu Crkvu. Papa Urban IV. 1264.g. objavljuje bulu kojom blagdan Euharistije, želi proširiti na cijelu Crkvu. No, brza smrt ga je spriječila u tome. Tek u 14. stoljeću, papa Ivan XXII. širi blagdan na cijelu Rimokatoličku Crkvu. Petnaestak godina nakon uvođenja Tijelova u sveopću crkvu počele su se organizirati procesije u njemačkim gradovima na ovaj dan kod kojih se u monstranci nosilo Presveto, a procesija se zaustavljala na četiri strane naselja uz prosne molitve i pjesme. Običaj je brzo prešao i u druge zemlje. U predsaborskoj pobožnosti nije se dovoljno vezala euharistijska prisutnost Krista uz misu kao događaj spasenja kojim se Crkva gradi i očituje. U obnovljenom Redu euharistijskih procesija iz god. 1981. to je dopunjeno, jer četiri postaje imaju četiri teme s vlastitim odlomkom iz evanđelja ili novozavjetne poslanice te prošnjama koje su povezane s temom postaje. Teme četiriju postaja su : 1 – Euharistija – trajna prisutnost Kristova; 2 – Euharistija – Kristov i naš Vazam; 3 – Euharistija – žrtva; 4 – Euharistija – gozba. Euharistija je spomen Kristove smrti i uskrsnuća kao nastupa Božjeg kraljevstva. Kadgod na njoj aktivno sudjelujemo, iznova prihvaćamo Božju vladavinu nad nama i osposobljavamo se da pridonosimo rastu Božjeg kraljevstva u svijetu. Crkva slavi Tijelovo svetom Misom i svečanom procesijom. Sveta Misa slavi se u svečanom bijelom ruhu, jer je to dan radosti i veselja. Poslije Mise, kreće procesija. Misnik nosi u pokaznici Presveto Tijelo Kristovo. Za to vrijeme zvone zvona, a staza kojom misnik stupa posuta je cvijećem i uz stazu su postavljenje svježe grane drveća. Iznad misnika nosi se baldahin (nebo). Uz put gdje procesija prolazi, prozori su okićeni cvijećem, a pjevački zbor u procesiji pjeva pobožne crkvene pjesme u čast Presvetog sakramenta. Procesija ide redom do četiri oltara, koji se postavljaju na četiri strane svijeta. Kod svakog oltara procesija se zaustavlja, pjevaju se dijelovi četiri evanđelja i daje blagoslov sa Presvetim. Oltari se rade na četiri strane svijeta jer su svi narodi pozvani da povjeruju u Spasitelja Isusa Krista, a sva četiri evanđelja se pjevaju jer sva evanđelista svjedoče da je Isus Krist stvarno nazočan u Presvetom oltarskom sakramentu. Poslije blagoslova kod četvrtog oltara, procesija se vraća u crkvu, a dok se ulazi u crkvu, zbor pjeva svečani „Te Deum“ ( „Tebe Boga hvalimo“). Nakon toga slijedi „Tantum ergo“ („Divnoj dakle“) sa blagoslovom sa Presvetim, pripadajuća molitva, te Pohvale Imenu Božjemu. Veliki katekizam svetog Pija X., pape, ističe da se blagdan Tijelova svečano nosi presveta euharistija u procesiji 1. da time častimo presveto čovještvo našega Gospodina, koji je sakriven u sakramentalnim prilikama, 2. da oživimo vjeru i povećamo pobožnost vjernika prema toj tajni, 3. da proslavimo pobjedu, koju je dao svojoj Crkvi nad neprijateljima svoga sakramenta, 4. da na neki način popravimo uvrede, koje čine neprijatelji naše vjere. Obrazac Mise i časoslova za Tijelovo, kao i sve himne sastavio je sv. Toma Akvinski, crkveni naučitelj. Tijelovo – danas Tijelovo nas vraća na osnovnu tajnu vjere: Kristovo utjelovljenje. Vjera u Isusa nije samo u pobožnim mislima i osjećajima, nego u načinu života, u posvećenu vremenu molitve i u ljubavi prema bližnjemu. Vjerujemo u zajednici. Tijelovo nas prije svega opominje da smo u savjesti obvezni redovito sudjelovati kod nedjeljne i blagdanske euharistije.