http___www.jasna-barisic.com_hr_galleries_ocean-sea__1.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 2.6 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 3.7 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 5.1 5.2 5.3 6.1
Inspired by Alessandro Barricco’s novel Ocean Sea ,as a starting point of reflexion and creation ,Jasna Barisic,grasp the energy of the sea and its salt-surrounding. Her series of paintings leads the observer by the seaon a light walk that culminates in duality and opposition of two personalities. As a sort of continuation of the exhibition Traces in stone ,the artist attracts the observer to feel the matter of the shore with a specific expression in the paintings. She reminds him of the sharp reef that was tormented by the sea with its tireless shattering of waves and of the soft roundness of pebbles which were caressed and shaped by the waves with the finest touch. She reminds him also of the sand that slipped throught fingers in the same way time escapes from the soul. The author models the structure on wooden panels by wrapping the paper and painting it,and she ceates restless,almost organic,surfaces. Deep shades of blue break down the white tones,fighting them and emerging on the surface in their full size(Craving the sea,Where the sea commences,The sea’s echo)creating gaps in the worlds,just like life creates in every human a small crack that fragments that spectacular set of being as baricco calls it. Each painting carries its own story about the sea,a one moment on the shore,a one new world. A brief rising of blue colour,calles the observer,almost hypnotic,to the crudity and depth of the flood of bare emotions,which is mysteriously hidden in the painting. The expressive,denuded nature,which the crudity of emotional energy bursts from,and gentle,meditative walk by the sea-a contemplative mirror of the soul-are shown together on panels. This series ends with two paintings,a diptych of its kind,the strong Umbilicus of the sea nad tender Elisewin. Throughout the whole novel,Baricco depicts two opposing energies as two worlds,two characters-timid and mild Elisewin and man with the look of an animal stalking its prey Thomas. Barisic describes the energies of their existence with white and dark blue,almost black,expressive red and blue colour. Without going into great detail,she emphasizes the uncontrolled sensitivity of spirit of name lighter than the air Elisewin with a colour that can’t do no harm and ends it with indication of dark blue,almost determined black colour. „She turned and slowly retraced her steps. The wind was no more,the night was no more,the sea was no more,for her. She was going,and she knew where. That was all. A marvellous feeling“ Contrary to her,the author sets up the vivid,fierce and energetic painting Umbilicus of the sea interpreting the taste of the world,cruel and brutal,and yet warm and romatic. The destinies are interweaved in the most unusual way. They represent the balance;two emotions,two opposite,but complementary worlds.“Perhaps the world is a wound and someone is ititching it up in the fusio of those two bodies-and it is not even love,this is the amazing thing…“ Curated by Marija Škegro
1.1 2.1 3.1 4.1 5.1 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 6.8 6.9 6.10 6.11 6.12 6.13 6.14 6.15 6.16 6.17 6.18 7.1 8.1 9.1
Odnosno… vidite tamo, gdje dopire voda… penje se plažom, a onda se zaustavlja… eto, upravo to mjesto, gdje se zaustavlja… traje svega trenutak, evo, gledajte, tamo na primjer, vidite da traje samo trenutak, potom nestaje, ali kada bi se samo mogao zadržati taj trenutak… kada se voda zaustavlja, baš to mjesto, taj pregib… – Tamo prestaje more. Neizmjerno more, ocean more, što beskrajno nadilazi mogućnosti svakog pogleda, to golemo svemoguće more – postoji, ipak, jedno mjesto na kojem završava i jedan trenutak… Ocean more, Alessandro Barrico Kao ishodišnu točku promišljanja i stvaranja, Jasna Barišić zahvaća energiju mora i njegovu slanu okolinu, inspiriranu romanom Ocean more autora Alessandra Barrica. Serija slika Jasne Barišić vodi promatrača uz more, laganom šetnjom koja kulminira na dualnosti i suprotstavljanju dvije osobnosti. Kao svojevrstan nastavak izložbe ‘Tragovi u kamenu’ specifičnim izrazom, autorica slikama privlači promatrača da opipa materiju morske obale, podsjeća ga na oštre sike koje je more izmrcvarilo svojim neumornim lupanjem valova, meku zaobljenost oblutaka koje su valovi pomilovali i oblikovali najfinijim dodirima i pijeska koji klizi kroz prste kao što vrijeme izmiče duši. Autorica modelira strukturu na drvenim panelima, kaširajući papir i bojajući ga te stvara nemirne površine, gotovo organičke. Duboke nijanse plave, razbijaju niz tonova bijele boje, boreći se s njima i izbijajući na površinu u svoj svojoj veličini (‘Tamo gdje počinje more’, ‘Žudnja za morem’, ‘More zove’) čineći procijepe u svjetovima, baš kao i život u čovjeku kojeg Barrico naziva „beskrajnim procijepom, malenim prolazom kojim nadiru bujice priča“. Svaka slika nosi svoju priču o moru, jedan trenutak na morskoj obali, jedan novi svijet. Kratkim izviranjem plave boje poziva promatrača, gotovo hipnotički, u sirovost i dubinu bujice ogoljenih emocija koju slika tajanstveno skriva. Na panelima prikazane, u jednom ekspresivna ogoljena priroda, iz koje izbija sirovost energije emocija, a u drugom nježna meditativna šetnja kraj mora, kontemplativno zrcalo duše. Autoričina serija završava sa dvije slike, svojevrsnim diptihom, snažnom Trbuh mora i nježnom Elisewin. Dvije suprotstavljene energije, koje se protežu kroz cijeli roman, kod Barrica prikazane su obliku dva svijeta, dva lika – plahe i blage Elisewin i čovjeka s pogledom životinje u lovu Thomasa. Energije njihovih postojanja Barišić opisuje bijelom i modrom, gotovo crnom te ekspresivnom crvenom i plavom bojom. Bez pretjeranog detaljiziranja, naglašava nekontroliranu osjetljivost duše, pahuljaste Elisewin, bojom koja ne može povrijediti, a završava je tek naznakama duboke modre, gotovo odlučne crne. „Okrenula se i polako stala vraćajući se istim putom. I za nju više nije bilo vjetra ni noći, više nije bilo mora. Koračala je, znajući kao ide. I to je sve. Prekrasan osjećaj.“ U suprotnosti njoj, autorica postavlja živu, silovitu i energičnu sliku Trbuh mora, interpretirajući okus svijeta, okrutnog, surovog, a opet toplog i romantičnog. Njihove sudbine isprepletene na najneobičniji način, predstavljaju ravnotežu: dvije emocije, dva svijeta – suprotna, a opet komplementarna. „…možda je svijet tek rana, i netko je pokušava zacijeliti spajajući ta dva tijela – i nije to čak ni ljubav, to je ono zadivljujuće…“ kuratorica Marija Škegro Ocean more Odnosno… vidite tamo, gdje dopire voda… penje se plažom, a onda se zaustavlja… eto, upravo to mjesto, gdje se zaustavlja… traje svega trenutak, evo, gledajte, tamo na primjer, vidite da traje samo trenutak, potom nestaje, ali kada bi se samo mogao zadržati taj trenutak… kada se voda zaustavlja, baš to mjesto, taj pregib…