http___www.ina.hr_default.aspx_id_35_2.xml
1.1 1.2 2.1 2.2 3.1 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 5.1 5.2 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 7.1 7.2 8.1 9.1
INA was founded on 1 January 1964 through the merger of Naftaplin Zagreb, the Rijeka Oil Refinery and the Sisak Oil Refinery. Initially, the company was called “Oil and Gas Conglomerate” but on 26 November its name was changed to the one it has today. Late in 1964, the Retail Services became part of INA and in 1966 so did Lendava Refinery. The process continued and INA eventually grew to include Zagreb Oil Refinery, Kutina Fertilizer Plant, Petronafta Solin, the Opatovac – Bosanski Brod oil pipeline, Zagreb Inženjering and OKI Zagreb and DINA Omišalj Petrochemical Plants. From the initial 2.2 million tonnes of refining capacity, in 1979, the capacity of INA Refineries increased to 15 million tonnes, owing to the inauguration of the Urinj plant pertaining to the Rijeka Oil Refinery in 1965, increasing the capacity of Sisak Refinery and construction of the Zagreb Refinery plant at Žitnjak in 1971. In 1980, Naftaplin recovered three million tonnes of black gold from oil wells. In 1966, INA had 195 petrol stations. In the following ten years their number grew to over 500. In 1979, an oil pipeline was put into operation connecting Omišalj and Sisak and other consumers in the continental part of the country (Bosanski Brod, Pančevo, Novi Sad). INA was one of the main investors in its construction. The economic crisis in Yugoslavia in the 1980s brought the development cycle to a halt. During the Homeland War in the first half of the 1990s, the Republic of Croatia relied on INA to supply energy. In 1990, INA became a state-owned company and in 1993 a joint stock company. The first stage of privatisation, when MOL Company became INA’s strategic partner by purchasing 25% plus one share, was completed in 2003. Seven percent of shares was transferred to the Croatian Defenders’ Fund in 2005. After selling 7% shares to former and current INA employees, ownership structure of the company has changed and now less than 50% of total shares lie in state ownership. In this sense, the Croatian Government and MOL have signed the First Amendments to the Shareholders Agreement. In October 2008, MOL‘s voluntary public takeover offer to INA – INDUSTRIJA NAFTE d.d. shareholders was finalised. Mol has increased its ownership to 47, 16% by transferring shares stored during voluntary public offer and by paying off funds to shareholders. CRUDE OIL PROCESSING IN RIJEKA 1882 – 2004 PDF document - 4.412 KB
1.1 1.2 2.1 2.2 3.1 3.2 4.1 4.2 4.3 4.4 5.1 5.2 5.3 6.1 6.2 7.1 7.2 7.3 8.1 8.2 9.1 9.2 9.3
INA je osnovana 1. siječnja 1964. spajanjem Naftaplina Zagreb, Rafinerije nafte Rijeka i Rafinerije nafte Sisak. Prvih dana djeluje pod nazivom Kombinat nafte i plina, a 31. prosinca iste godine dobiva današnje ime. Potkraj 1964. dijelom Ine postaje Trgovina, a 1966. godine i Rafinerija Lendava. Proces je nastavljen pa INA s vremenom izrasta u tvrtku koja uključuje Rafineriju nafte Zagreb, Tvornicu mineralnih gnojiva u Kutini, Petronaftu Solin, Naftovod Opatovac – Bosanski Brod, Inženjering Zagreb, petrokemijske tvornice OKI Zagreb i DINA Omišalj. Od početnog 2,2 milijuna tona godišnjega preradbenog kapaciteta, Inine su rafinerije 1979. došle do kapaciteta od 15 milijuna tona. Dogodilo se to zahvaljujući puštanju u rad pogona Rafinerije nafte Rijeka na Urinju 1965, povećanju kapaciteta Rafinerije Sisak te izgradnji pogona Rafinerije Zagreb, na Žitnjaku 1971. godine. Naftaplin je 1980. godine izvukao iz bušotina tri milijuna tona crnog zlata. Od 195 benzinskih postaja, koliko ih je imala 1966, INA desetak godina kasnije posjeduje više od 500 postaja. Godine 1979. pušten je u rad naftovod od Omišlja prema Sisku i ostalim potrošačima u kontinentalnoj unutrašnjosti (Bosanski Brod, Pančevo, Novi Sad). INA je jedan od glavnih financijera njegove izgradnje. U razdoblju od 1980. do 1990. godine INA je najveće poduzeće u SFRJ. Zapošljava oko 32.000 radnika, a ukupni ostvareni prihod 1990. godine činio je deset posto sveukupnog gospodarstva Republike Hrvatske. Godine 1988. ostvarena je najveća proizvodnja ekvivalentne nafte u Ininoj povijesti: 5,1 milijuna tona: 3,04 milijuna tona nafte i 2,1 milijarda prostornih metara plina. Početkom Domovinskog rata u Ini je vrlo brzo došlo do prilagodbe ratnim uvjetima poslovanja, osnovani su krizni stožeri, a mnogi su zaposlenici sudjelovali u obrani zemlje. Redovita proizvodnja nije prestala, nisu prekidani razvojni projekti, odvijalo se restrukturiranje i suradnja s inozemnim partnerima. Uz promjene u konceptu poslovanja, događaju se i promjene u vlasničkoj strukturi. INA je poduzeće u državnom vlasništvu, a od 1993. dioničko društvo. Prva faza privatizacije, u kojoj kupnjom 25 posto plus jedne dionice Inin strateški partner postaje MOL, završena je 2003. godine, a od 2006. dionice Ine izlistane su na Zagrebačkoj i Londonskoj burzi. INA je i u 2000-im godinama nastavila intenzivne aktivnosti na planu istraživanja i proizvodnje u Hrvatskoj i inozemstvu i ulaganja u modernizaciju poslovanja. Od 2008. do 2014. u Inu je uloženo čak 16,5 milijardi kuna u sve tri temeljne djelatnosti (više od 10 milijardi kuna uloženo je istraživanje i proizvodnju, a više od 5 milijardi kuna u razvoj rafinerijskih sustava). Danas je INA srednje velika europska naftna kompanija s vodećom ulogom u naftnom poslovanju u Hrvatskoj te značajnom ulogom u regiji u području istraživanja, razrade i proizvodnje nafte i plina, preradi nafte te distribuciji nafte i naftnih derivata. Upravlja dvjema rafinerijama,u Rijeci i u Sisku, i mrežom od 442 benzinske postaje. INA danas ima jasnu viziju svoje budućnosti i svoje uloge nastavljajući ponosno tradiciju dugu pola stoljeća.