http___www.klokanica.hr_vrticka-dob_zdravlje_pravilna-prehrana-i-vjezbanje-najvazniji-u-lijecenju-dijabetesa-941_1.xml
1.1 1.2 2.1 3.1 4.1 5.1 6.1 7.1 7.2 7.3 7.4 7.5 7.6 8.1 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 9.6 10.1 11.1 11.2 11.3 11.4
Diabetes is a chronic condition marked by high levels of glucose in the blood. It is caused either by the inability to produce insulin (a hormone produced by the pancreas to control blood glucose levels) or by the body not being able to use insulin effectively. The main types of diabetes are: - Type 1 diabetes—chronic autoimmune disease that usually has onset in childhood but can be diagnosed at any age - Type 2 diabetes—usually associated with lifestyle factors and largely preventable - Gestational diabetes—when higher-than-normal blood glucose is diagnosed in pregnancy. Type 1 diabetes Type 1 diabetes is an unpreventable autoimmune disease that develops when the immune system destroys the insulin-producing cells of the pancreas. The absence of insulin means glucose cannot be transported into the cells (where it would usually be stored for future energy use) and consequently blood glucose levels rise. The exact cause of type 1 diabetes is unknown, although it is believed to be an interaction of genetic predisposition and environmental factors. Although type 1 diabetes can occur at any age, it mainly develops during childhood and adolescence. Insulin replacement is essential for survival and, except in cases where a pancreatic transplant occurs, insulin will be required every day throughout a person's life. Type 1 diabetes requires a careful balance of diet, exercise and insulin intake. Type 2 diabetes Type 2 diabetes is the most common form of diabetes, and is largely preventable by maintaining a healthy lifestyle. It occurs when the body becomes resistant to the insulin being produced by the pancreas and/or the amount produced is inadequate to meet the body's needs. Insulin is often used in the treatment of type 2 diabetes, but not in all cases. When first diagnosed with type 2 diabetes, blood glucose levels can often be maintained at normal levels through lifestyle modification and/or oral glucose lowering medication, although insulin may eventually be required as the condition progresses. Modifiable risk factors for type 2 diabetes include physical inactivity, unhealthy diet, obesity, tobacco smoking, high blood pressure and high blood lipids. Age and family history can also predispose people to developing type 2 diabetes. Gestational diabetes Gestational diabetes is a form of diabetes that involves high blood sugar levels appearing for the first time during pregnancy, generally in the second or third trimester, among women who have not previously been diagnosed with other forms of diabetes. It can result in complications for mother and baby. While gestational diabetes may resolve after the baby is born, it can recur in later pregnancies and greatly increases the risk that both the mother and the baby may develop type 2 diabetes later in life. Some women can manage their gestational diabetes by changes to diet and exercise, while others require insulin treatment.
1.1 1.2 1.3 2.1 3.1 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 5.1 5.2 6.1 7.1 7.2 7.3 7.4 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 10.6 11.1 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 13.1 14.1 14.2 14.3 14.4 15.1 15.2 15.3 15.4 16.1 17.1
Dijagnoza dijabetesa melitusa uključuje širok raspon bolesti koje su karakterizirane povišenom koncentracijom glukoze u krvi. Inzulin je jedini fiziološki važan hormon koji snižava razinu glukoze u krvi. Kao posljedica smanjenog izlučivanja inzulina iz beta stanica gušterače nastaje šećerna bolest tip 1 (dijabetes melitus tip 1 ili inzulin ovisni dijabetes melitus), dok smanjena osjetljivost stanica jetre, mišića i masnih stanica na djelovanje inzulina prvenstveno kao posljedica pretilosti, dovodi do šećerne bolesti tip 2 (dijabetes melitus tip 2 ili inzulin neovisni dijabetes melitus). U djece i adolescenata najčešće se javlja inzulin ovisna šećerna bolest, odnosno radi se o dijabetesu tip 1 koji je nastao kao posljedica autoimunih procesa u organizmu. Utjecaj vanjskih faktora na razvoj bolesti Učestalost ovog oblika dijabetesa u zadnjih 50 godina značajno raste. Istovremeno se uočava sve češća pojava bolesti u sve mlađe djece, posebno u one mlađe od 5 godina. Ovaj porast podupire tezu o važnosti vanjskih faktora u nastanku dijabetesa tipa 1 obzirom da se promjenama genske osnove teško može objasniti ovako brz porast učestalosti neke bolesti. Epidemiološke studije pokazale su da se učestalost dijabetesa tip 1 razlikuje u različitim populacijama, npr. najniža je u Kini i Venezueli, dok je najviša u skandinavskim zemljama i Sardiniji. Hrvatska spada u grupu zemalja s visokim rizikom za nastanak dijabetesa tip 1 prema Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji s obzirom na to da se godišnje u nas dijagnosticira dijabetes u više od 15 djece i adolescenata na 100 tisuća djece iste dobi, odnosno da se dijabetes melitus tip 1 u Hrvatskoj godišnje dijagnosticira u oko 130 do 160 djece. Ono što je također zabrinjavajuće je godišnji porast učestalosti koji je viši od 5% s tim da je najveći u djece mlađe od 5 godina. Iako se zadnjih godina postigao značajan napredak u poznavanju epidemiologije ovog oblika dijabetesa, još uvijek nisu razvijene metode koje bi bile učinkovite u prevenciji dijabetesa tip 1 ili identificiranju faktora okoliša koji doprinose nastanku ove bolesti. Dijabetes tip 2 problem u cijelom svijetu S druge strane dijabetes melitus tip 2 (inzulin neovisni dijabetes melitus) u djece i adolescenata postaje važan javno zdravstveni problem u cijelom svijetu. Iako je u nas učestalost tip 2 dijabetesa u ovoj dobnoj skupini značajno manja, obzirom na epidemiju pretilosti koja i u Hrvatskoj također poprima značajne razmjere pitanje je vremena kada će ovaj oblik dijabetesa po učestalosti činiti značajan dio naših bolesnika. U Sjevernoj Americi već sada više od 30% novodijagnosticiranih bolesnika sa šećernom bolešću ima upravo ovaj oblik bolesti što je u uskoj vezi s epidemijom debljine u mladih. Za usporedbu je podatak da su ti bolesnici sredinom 90-tih činili samo 2-4% svih bolesnika s dijabetesom u populaciji djece i adolescenata u Sjevernoj Americi. Iz tog su razloga pedijatrijski endokrinolozi kao što je već ranije učinjeno za liječenje bolesnika s dijabetes melitusom tip 1 pokrenuli formiranje timova koji se sada posebno bave liječenjem pretilosti i posljedično dijabetesa tip 2, a takvi su timovi formirani i u nas. Epidemija dijabetesa tip 2 nije ograničena samo na SAD. Naime, oko 80% novodijagnosticiranih bolesnika s dijabetesom u Japanu ima tip 2 dijabetes, što se i tamo javilo paralelno s povećanom učestalošću debljine. Dodatno je zabrinjavajuća činjenica da su u ovih bolesnika najčešće već kod postavljanja dijagnoze dijabetesa prisutni rizični faktori za kardiovaskularne bolesti kao što su poremećaji metabolizma masnoća i povišen tlak. Simptomi učestalo mokrenje i žeđ Simptomi, koji ukazuju da se u djeteta razvija šećerna bolest, prvenstveno su učestalo mokrenje i povećana žeđ. Osim toga, jedan dio djece osjeća pojačanu glad i uzima veću količinu hranu, no usprkos tome gube na tjelesnoj težini. S napredovanjem bolesti nastupa i osjećaj slabosti, a ukoliko simptomi dulje traju i ostaju neprepoznati, može se razviti dijabetička ketoacidoza. To je stanje "zakiseljavanja organizma" koje nastaje zbog dugotrajnog manjka inzulina, pri čemu organizam troši masti i stvara veće količine kiselih produkata tj. ketona. Simptomi, koji upućuju da se u djeteta razvija dijabetička ketoacidoza, su mučnina, gubitak apetita, bol u trbuhu, duboko, ubrzano disanje i zadah iz usta po ketonima. To je stanje opasno po život i treba ga pravovremeno prepoznati. Mjerenje glukoze prije svakog obroka Šećerna bolest tip 1 liječi se prvenstveno inzulinom. Pri tome prema različitim načinima inzulinske terapije koji su prilagođeni prvenstveno dobi djeteta, dijete prima 4-8 potkožnih injekcija inzulina dnevno. Najčešće djeca primaju dvije injekcije inzulina dugog djelovanja kojima se pokrivaju potrebe za inzulinom između obroka, a injekcije inzulina kratkog djelovanja daju prije svakog obroka u ovisnosti o predviđenom unosu ugljikohidrata. Osim toga za dobru regulaciju važno je svakodnevno mjerenje glukoze u krvi prije svakog obroka, prije spavanja i povremeno noću, a u najmanje djece broj mjerenja glukoze nekad i do 10 puta dnevno. Uz inzulin i kontrolu šećera u krvi važnu ulogu u liječenju ima pravilna prehrana i tjelesna aktivnost. Redovito bavljenje sportom predstavlja jednu od važnijih mjera u liječenju i regulaciji šećerne bolesti kako u tipu 1 tako i u tipu 2 dijabetesa melitusa. Vježbanje važno za psihološko zdravlje djeteta Dugoročni povoljni učinci redovite aerobne fizičke aktivnosti opisane u općoj populaciji mogu se očekivati i u osoba s dijabetesom tipa 1. Preporučljivo je stoga u dnevnu rutinu uključiti redovitu tjelesnu aktivnost jer aktivne mišićne stanice uz manju količinu inzulina uspješno iskorištavaju glukozu za energetske potrebe. Istraživanja su pokazala da je redovita, svakodnevna tjelesna aktivnost jedan od najznačajnijih faktora kojim osobe koje boluju od dijabetesa mogu dugoročno održati dobru metaboličku kontrolu bolesti. Također su pokazala da među osobama s dijabetesom koje imaju dobru metaboličku kontrolu bolesti, oni koji se redovito bave tjelesnom aktivnošću imaju manju učestalost komplikacija i bolju kvalitetu života od onih koji nisu redovito tjelesno aktivni. Brojna istraživanja nedvojbeno ukazuju također na važnost tjelesne aktivnosti u prevenciji i liječenju dijabetesa tipa 2. Redovita aerobna tjelovježba dovodi do redukcije visceralne masti i tjelesne težine, a bez redukcije mišićne mase, poboljšava osjetljivost na inzulin, kontrolu glukoze u krvi i krvnog tlaka, profil masnoća u krvi te sveukupni rizik od kardiovaskularnih bolesti. S obzirom na navedeno redovita tjelesna aktivnost se uz pravilnu prehranu smatra jednom od osnovnih komponenti liječenja dijabetesa tipa 2, a tek su na drugom mjestu lijekovi koji pomažu snižavanju šećera u krvi te na kraju inzulin. Osim toga tjelesna aktivnost koja je u skladu s uzrastom, spolom i mogućnostima djeteta značajna je ne samo za tjelesno već i za psihološko zdravlje djeteta. Uz dobro educirane roditelje i djecu i kompetentni tim (liječnik, sestra, psiholog i pedagog), koji svi zajedno vode brigu o redovitom davanju inzulina, pravilnoj prehrani i tjelesnoj aktivnosti, kvaliteta života ove djece ne bi se u niti jednom bitnom segmentu trebala razlikovati od one u njihovih vršnjaka. Pročitajte i ostale članke ove udruge!