http___www.index.hr_Vijesti_clanak_nakon-referenduma-u-eu-1-svibnja-ulazi-samo-grcki-dio-cipra_198940.aspx_1.xml
1.1 2.1 2.2 3.1 4.1 5.1 6.1 6.2 6.3 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 11.2 12.1 13.1 14.1 15.1 15.2 16.1 17.1
UN-backed peace talks between the Turkish Cypriot and Greek Cypriot leaders broke up in acrimony on Thursday over a recent decision by Greek Cypriots to mark in schools the anniversary of a 1950 referendum that called for the annexation of Cyprus to Greece. Greek Cypriots refer to the date as "Enosis Day." Many Turkish Cypriots consider it to be a celebration of the day that represents their ethnic cleansing from the eastern Mediterranean island. They also see it as an impediment to ongoing peace talks to end over four decades of division in Cyprus. Turkish Cypriot President Mustafa Akinci said that in a meeting with his Greek Cypriot counterpart Nicos Anastasiades, he had brought up the issue of cancelling the decision to mark the day, to which he said Anastasiades responded "I have nothing to say," and walked out of the meeting. "At that point there was nothing more to do as this meeting needs to be conducted in an atmosphere of respect so we also left the meeting," Akinci added. Far right Greek Cypriot party win national 'Enosis Day' Responsible for Turkish Cypriot ethnic cleansing. In middle of #Cyprus peace talks. https://t.co/BSyJvrzR4P — Baroness Hussein-Ece (@meralhece) February 13, 2017 History of the referendum Anastasiades reportedly said that marking "Enosis Day" was "merely an historical reference" and in no way intended to sabotage the reunification talks. Akinci later said his Greek Cypriot counterpart was free to return to the negotiating table. In the 1950 referendum, 96 percent of Greek Cypriots voted for the island to be annexed to Greece. At the time the island was a British crown colony. Despite gaining its independence in 1960 with the establishment of a joint government of Turkish Cypriots and Greek Cypriots, Turkish Cypriots boycotted the government in 1963, after Greek Cypriot parliamentarians failed to uphold rights handed to them in the constitution. Division of Cyprus Cyprus was divided in 1974, when a coup led by a Greek junta attempting to annex the island to Greece forced Turkey, one of three guarantor states as outlined by an international treaty, to militarily intervene. Turkish forces created a safe haven for Turkish Cypriots in the north of the island, where in 1983 they declared the independence of the Turkish Republic of Northern Cyprus (TRNC). Yet, the breakaway state failed to gain international recognition. Prior to the island’s accession to the European Union in 2004, Turkish Cypriots voted to reunify the island according to principles laid out by then-UN Secretary General Kofi Annan, but the Greek Cypriot side rejected the plan. Despite this, the internationally recognised Republic of Cyprus, administered by Greek Cypriots in the south of the island, was granted EU membership as the sole representative authority of the whole island.
1.1 2.1 3.1 3.2 4.1 5.1 5.2 6.1 7.1 7.2 7.3 8.1 9.1 9.2 9.3 10.1 11.1 12.1
NAKON što su ciparski Grci u subotu na referendumu odbili ujedinjenje otoka, dok su ciparski Turci na svojemu odgovorili s "da", 1. svibnja u Europsku uniju ući će samo grčki dio otoka. Ciparski Turci vjerojatno će dobiti malu nagradu za svoje prihvaćanje plana - olakšavanje ekonomske izolacije - ali će i dalje ostati izvan EU-a. Nakon referenduma, EU je priopćila da je spremna "okončati izolaciju zajednice ciparskih Turaka", dok je američki državni tajnik Colin Powell kazao da su SAD spremne poduzeti "mjere u korist ciparskih Turaka". Isto tako, glavni tajnik UN-a Kofi Annan izjavio je da je Svjetska organizacija u ovom trenutku odustala od napora za ujedinjenje Cipra, ali da nije kasno da se predstavnici dviju ciparskih zajednica vrate za pregovarački stol. U međuvremenu, podjela mediteranskog otoka Cipra najteže je rješivi europski problem. Cipar je izborio neovisnost 1960., a samo tri godine kasnije na otoku su počeli etnički sukobi. Nekoliko tisuća osoba ubijeno je ili raseljeno u sukobima između grčke većine i turske manjine, sela su poharana a crkve i džamije pokradene. Nakon državnog udara ciparskih Grka, kojega je podržavala vojna hunta na vlasti u Grčkoj, turska vojska okupirala je 1974. sjeverni dio otoka podijelivši ga, kao i njegov glavni grad Nikoziju, na dva sektora. Demarkacijska linija između Grka i Turaka duga je 180 kilometara. Ciparskih Grka na jugu otoka živi 625.000 a Turaka na sjeveru 88.000. Samo nekoliko stotina ciparskih Grka živi u turskom dijelu ili obrnuto. Trideset godina nakon državnog udara, jasno je da nisu uspjeli snažni međunarodni napori čiji je cilj bio postići sporazum između čelnika dviju zajednica za ujedinjenjem. Na površini od 9.251 četvornog metra, Cipar broji nekoliko desetaka tisuća vojnika. Oko 34.500 turskih vojnika i onih iz turskog dijela Cipra raspoređeno je u sjevernom dijelu otoka dok se više od 12.000 grčkih vojnika i vojske ciparskih Grka nalazi na jugu. UN također ima snage od 1.230 vojnika, a na otoku se u dvije baze nalazi i 4.200 britanskih vojnika. Zahvaljujući ekonomiji koja se temelji na prisustvu brojnih stranih kompanija te na masovnom turizmu, životni standard u grčkom dijelu Cipra viši je od onoga u Grčkoj ili u Portugalu. Otkad je turska strana odlučila 2003. otvoriti prijelaze prema grčkom dijelu, prvi puta u 29 godina, oko 10.000 ciparskih Turaka svaki dan odlazi raditi u grčki dio otoka. (Hina) xmaš ynab