http___www.ivanjareka.zupa.hr_2020_06_23735__1.xml
1.1 2.1 2.2 3.1 4.1 4.2 4.3 5.1 5.2 6.1 6.2 6.3 7.1 8.1 9.1 9.2 10.1 10.2 11.1 11.2 12.1 12.2 12.3 13.1 14.1 15.1
UPDATE: The words of the Holy Father's Act of Consecration are available here. Bishop Stephen D. Parkes invites the faithful to join him for Mass on Friday, March 25, 2022, the Solemnity of the Annunciation, in the Cathedral Basilica of St. John the Baptist at 12 noon, the same hour Pope Francis will be consecrating Russia and Ukraine to the Immaculate Heart of Mary. Bishop Parkes will be celebrating Mass at this time in honor of Pope Francis’ request for bishops around the world to join in his Act of Consecration. The consecration comes after Russia's invasion of Ukraine, and is in response to a March 2nd letter from Ukraine’s Latin Rite Catholic bishops to Pope Francis, asking him to “publicly perform the act of consecration to the Immaculate Heart of Mary of Ukraine and Russia, as requested by the Blessed Virgin in Fatima.” We encourage Catholic Schools across our diocese to lead students in a special decade of the Rosary on that day or to offer a period of silence. Parishes may also take the opportunity to spend time in prayer with the Blessed Sacrament or dedicate the day to prayer for peace between Russia and Ukraine. If you are able, please consider making a special pilgrimage to your parish to pray and/or participate in the celebration of Mass on this holy day. Both the Mass celebrated by Pope Francis and the Mass celebrated by Bishop Parkes will be livestreamed on the Diocesan website. Bishop Parkes' Mass will also be streamed on the Diocesan Facebook page. “Consecration” means to set something apart, dedicate it to a sacred purpose or declare it holy. It is derived from the Latin word consecratus, the past participle of consecrare which means “to make holy, devote or sacred.” It encompasses the consecration of sacred objects, such as churches, altars, etc., and personal consecrations, such as to Mary, or when describing the “consecrated life” of men and women’s religious orders. The Vatican’s “Congregation for Divine Worship” defines consecration to Mary as an overt recognition of the “singular role of Mary in the Mystery of Christ and of the Church, of the universal and exemplary importance of her witness to the Gospel, of trust in her intercession, and of the efficacy of her patronage.” As Pope John Paul II explained on May 13, 1982, “Consecrating ourselves to Mary means accepting her help to offer ourselves and the whole of mankind to him who is holy, infinitely holy; it means accepting her help—by having recourse to her motherly heart, which beneath the cross was opened to love for every human being, for the whole world—in order to offer the world, the individual human being, mankind as a whole, and all the nations to him who is infinitely holy. And Pope Pius XII said, “Consecration to the Mother of God is a total gift of self, for the whole of life and for all eternity; and a gift which is not a mere formality or sentimentality, but effectual, comprising the full intensity of the Christian life – Marian life.” This consecration, the Pope explained, “tends essentially to union with Jesus, under the guidance of Mary.” While there is a long history of consecration to Mary, the practice of consecration to the Immaculate Heart of Mary is closely linked to the apparitions of Our Lady of Fatima. During the third apparition, on July 13, 1917, Our Lady said to the three little shepherds: “God wishes to establish the devotion to her Immaculate Heart in the world in order to save souls from hell and bring about world peace, and also asked for the consecration of Russia to her Immaculate Heart.” Pope Pius XII consecrated the Church and the entire world to the Immaculate Heart of Mary during World War II on Oct. 31, 1942. “To you, to your Immaculate Heart, in this tragic hour of human history, we confide our fortunes, putting ourselves in your hands,” the Pope prayed. John Paul II did the same on May 13, 1982, and again on March 25, 1984, at the conclusion of the Extraordinary Holy Year of the Redemption, in union with many of the bishops around the world. On Oct. 8, 2000, he made an act of entrustment of the world to the Immaculate Heart of Mary for the new millennium. Between them, Pius XII and John Paul II consecrated the Church and the entire world to Mary a total of eight times. On Oct. 13, 2013, Pope Francis renewed the consecration of the world to the Immaculate Heart of Mary, and dedicated his pontificate to Our Lady of Fatima. He will consecrate Russia and Ukraine to the Immaculate Heart of Mary during a penitential prayer service in St. Peter’s Basilica on the Solemnity of the Annunciation, Friday, March 25, 2022 at 5pm in Rome. You can learn more about consecrations by reading this article.
1.1 2.1 2.2 3.1 3.2 4.1 4.2 4.3 4.4 5.1 6.1 6.2 6.3 6.4 7.1 7.2 8.1 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 10.1 10.2 10.3 10.4 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 12.1 12.2 12.3 13.1 13.2 13.3 13.4 13.5 13.6 13.7 13.8 13.9 13.10 13.11 14.1 14.2 15.1 15.2 15.3 15.4 16.1 16.2
PRESVETO SRCE ISUSOVO I BEZGRJEŠNO SRCE MARIJINO Kad govorimo o Isusovu i Marijinu Srcu, mislimo na Isusa i Mariju pod vidom njihova nutarnjeg života i njihove ljubavi prema nebeskom Ocu, te prema nama ljudima. Slika obaju Srdaca govori nam o njihovoj neizmjernoj ljubavi spram ljudi, spram svake župe, svake obitelji i svakog pojedinca. Njihova se ljubav prema grješnom čovječanstvu otkriva od Isusova rođenja u betlehemskoj štalici do smrti na križu. Njihova je ljubav tako čudesna, osobito zato jer je raspeta. Iskazivanjem svoje ljubavi Isus i Marija žele nas dovesti k nesebičnoj ljubavi prema Bogu i prema bližnjemu, što je bit svetosti na koju smo svi pozvani. Budući da nas ljube, žele spasiti čovječanstvo koje se je izgubilo. Potrebno je vjerovati u Isusovu i Marijinu ljubav, njima se povjeriti i potpuno predati. Ta ljubav obnovit će naša srca i počet ćemo razmišljati, govoriti, raditi i ljubiti kao njih dvoje. U litanijama Srcu Isusovu molimo: «Srce Isusovo, u krilu Djevice Majke od Duha Svetoga sazdano.» Djelovanjem Duha Svetoga Isus je kao čovjek s ljudskim srcem bio oblikovan u tijelu Djevice Marije. Oba su Srca već od početka bila čudesno ujedinjena. Marijino je Srce prvo počastilo Srce Isusovo i najdublje je razumjelo dubinu njegove ljubavi. Ona je kao odgojiteljica oblikovala Srce svoga Sina. Kad je Srce Isusovo bilo probodeno vojničkim kopljem na križu, i Marijino je Srce probodeno mačem boli. U Isusovu Srcu odsjaj je Srca njegove Majke. BLAGDAN PRESVETOG SRCA ISUSOVA slavi se u petak nakon blagdana Tijelova. Poticaj za uvođenje blagdana došao je iz francuskog grada Paray le Moniala prigodom ukazanja Srca Isusova, sv. Mariji Margareti Alacoque 1675. g. Ali, tek 1765. g. papa Klement XIII. dopušta slavljenje blagdana Srca Isusova i to samo za one koji su izričito tražili. Bili su to poljski biskupi onoga vremena i rimska Nadbratovština Srca Isusova. Ubrzo se blagdan Srca Isusova proširio po mnogim biskupijama svijeta i vidjevši velike duhovne koristi od njegovog slavljenja, papa Pio IX. je 1856. g. posebnim dekretom odredio da se blagdan službeno slavi u cijeloj Katoličkoj Crkvi osobito s obzirom na potrebu zadovoljštine za grijehe. Isusovo srce sinteza je njegove božansko-ljudske osobnosti. Kroz Isusovo srce gledamo Boga i Čovjeka. Isusovo nam je srce otkrilo potpunost, totalnost ljubavi. Isusova ljubav je totalna, bezgranična, jer je prošla kroz smrt. U Srcu Isusovu prepoznajemo ponajprije njegovu ljubav prema nebeskom Ocu. Isusovo Srce hvali Oca, njemu je Otac sve predao. Isusovo Srce također označava Isusovu povezanost s nama. Njegovo Srce njegova je usmjerenost prema nama. U Isusovo se Srce skrila sva njegova skrb za naše duše. Njemu je stalo da pronađemo spokoj, odmor koji nam on daje. BLAGDAN BEZGRJEŠNOG SRCA MARIJINA pomični je blagdan i slavi se u subotu nakon 2. nedjelje poslije blagdana Duhova, dan nakon blagdana Presvetog Srca Isusova. Bezgrješno Srce Marijino je pobožno ime, kojim nazivamo tjelesno Marijino srce kao simbol Marijinih kreposti, ljubavi prema Bogu i majčinske ljubavi prema čovjeku. Prvi se put, Bezgrješno Srce Marijino spominje u Bibliji, gdje piše kako je starac Šimun prorokovao, kako će Marijino Srce probosti mač velike boli, tj. da će mnogo patiti. Pobožnost Bezgrješnome Srcu Marijinom, intezivno se razvila u 17. stoljeću, najviše djelovanjem sv. Ivana Eudesa. Održao je prvi blagdan u čast Bezgrješnog Srca Marijinog, u jesen 1648. g. , te utemeljio nekoliko vjerskih društava, koja su promicala pobožnost prema Bezgrješnom Srcu Marijinu. Prije njega, u manjoj su mjeri, širili pobožnost sv. Bernard, sv. Matilda, sv. Gertruda, sv. Toma Beckett, sv. Bernardin Sijenski i sv. Franjo Saleški. Tek 1855. g., službeno je ustanovljen blagdan Bezgrješnom Srcu Marijinu za cijelu Katoličku Crkvu. Papa Ivan Pavao II. uzdigao ga je 1996. g. od neobvezatnog na obvezatni spomendan. Marijana ukazanja u Fatimi, povijesno su pridonijela još većem širenju ove pobožnosti. Sestri Luciji, nakon ukazanja 1917. g., Marija se ukazala i 1925. g. upravo s Bezgrješnim Srcem, tražeći pobožnost Bezgrješnome Srcu, te potičući pape, da posvete Njenom Srcu Rusiju, radi zaustavljanja širenja ateističkog komunizma i radi mira u svijetu. Marija je u Fatimi pozvala vjernike, da časte Njezino Bezgrješno Srce tako da svaki dan mole krunicu te obavljajući pobožnost pet prvih subota u mjesecu, prisustvujući u te dane svetoj Misi, primajući sv. Pričest i četvrt sata razmatrajući jedno od otajstva krunice. Marijino je srce i neprestano veličalo Boga za sve ono što je izveo u njoj i po njoj, poniznoj Službenici Gospodnjoj za svoj narod. Stoga je posve opravdano da uz Presveto Srce Isusovo štujemo i Bezgrešno Srce Marijino.