http___www.jw.org_hr_biblijska-ucenja_pitanja_sto-je-sveti-duh__1.xml
1.1 2.1 3.1 4.1 4.2 5.1 5.2 5.3 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 16.2 17.1 17.2 17.3 18.1 19.1 20.1 22.1 23.1 24.1 25.1 26.1 27.1 27.2 28.1 28.2 29.1 30.1 31.1 32.1 33.1 33.2 33.3 34.1 34.2 35.1 36.1 36.2 37.1 38.1 38.2 38.3 38.4
What Is the Holy Spirit? Download The Bible’s answer The holy spirit is God’s power in action, his active force. (Micah 3:8; Luke 1: In the Bible, the word “spirit” is translated from the Hebrew word ru′ach and the Greek word pneu′ma. Most often, those words refer to God’s active force, or holy spirit. (Genesis 1:2) However, the Bible also uses those words in other senses: Breath. —Habakkuk 2: 19; Revelation 13:15. Wind. —Genesis 8:1; John 3:8. The vital, or animating, force in living creatures. A person’s disposition or attitude. —Numbers 14:24. Spirit persons, including God and the angels. —1 Kings 22:21; John 4: 24. These meanings all share the sense of something invisible to humans that produces visible effects. Similarly, the spirit of God, “like the wind, is invisible, immaterial and powerful.” The Bible also refers to God’s holy spirit as his “hands” or “fingers.” (Psalm 8:3; 19:1; Luke 11:20; compare Matthew 12:28.) Just as a craftsman uses his hands and fingers to do his work, God has used his spirit to produce such results as the following: The universe. —Psalm 33:6; Isaiah 66: 1, 2. The Bible. The miracles performed by his ancient servants and their zealous preaching. —Luke 4: 18; Acts 1:8; 1 Corinthians 12: 4- 11. The fine qualities displayed by people who obey him. —Galatians 5: 22, 23. The holy spirit is not a person By referring to God’s spirit as his “hands,” “fingers,” or “breath,” the Bible shows that the holy spirit is not a person. (Exodus 15: The Bible gives the names of Jehovah God and of his Son, Jesus Christ; yet, nowhere does it name the holy spirit. (Isaiah 42:8; Luke 1: Misconceptions about the holy spirit Misconception: The “Holy Ghost,” or holy spirit, is a person and is part of the Trinity, as stated at 1 John 5: Fact: The King James version of the Bible includes at 1 John 5: Misconception: The Bible personifies the holy spirit, and this proves that it is a person. Fact: The Scriptures do at times personify the holy spirit, but this does not prove that the holy spirit is a person. The Bible also personifies wisdom, death, and sin. (Proverbs 1: Similarly, when the apostle John quoted Jesus, he personified the holy spirit as a “helper” (paraclete) that would give evidence, guide, speak, hear, declare, glorify, and receive. He used masculine personal pronouns such as “he” or “him” when referring to that “helper.” Misconception: Baptism in the name of the holy spirit proves that it is a person. Fact: The Bible sometimes uses “name” to stand for power or authority. (Deuteronomy 18: Misconception: Jesus’ apostles and other early disciples believed that the holy spirit was a person. Fact: The Bible does not say that, nor does history. The Encyclopædia Britannica states: “The definition that the Holy Spirit was a distinct divine Person . came at the Council of Constantinople in ad 381.” This was over 250 years after the last of the apostles had died.
1.1 2.1 3.1 3.2 4.1 4.2 4.3 4.4 5.1 6.1 6.2 7.1 8.1 8.2 9.1 9.2 10.1 10.2 11.1 11.2 12.1 13.1 14.1 14.2 15.1 16.1 17.1 17.2 17.3 17.4 17.5 17.6 17.7 17.8 18.1 18.2 18.3 18.4 18.5 19.1 20.1 20.2 20.3 21.1 21.2 21.3 21.4 22.1 22.2 23.1 23.2 23.3 23.4 24.1 24.2 24.3 24.4 24.5 25.1 26.1 26.2 26.3 26.4 26.5 27.1 28.1 28.2
Što je sveti duh? Što kaže Biblija: Sveti duh je sila kojom se Bog služi (Mihej 3:8; Luka 1:35). Bog se služi svojim duhom tako što prenosi svoju energiju gdje god je to potrebno kako bi izvršio što zamisli (Psalam 104:30; 139:7). Riječ “duh” koja se koristi u Bibliji prijevod je hebrejske riječi ruah i grčke riječi pneúma. Te se riječi najčešće odnose na silu kojom se Bog služi, to jest na sveti duh (1. Mojsijeva 1:2). No te riječi u Bibliji imaju i drugačija značenja, naprimjer: dah (Habakuk 2:19; Otkrivenje 13:15), vjetar (1. Mojsijeva 8:1; Ivan 3:8), sila koja održava na životu sva živa bića (Job 34:14, 15), način razmišljanja ljudi (4. Mojsijeva 14:24), duhovne osobe, primjerice Bog i anđeli (1. Kraljevima 22:21; Ivan 4:24). Svi navedeni pojmovi imaju nešto zajedničko: ljudskom su oku nevidljivi, ali ljudi vide posljedice njihovog djelovanja. Slično tome Božji duh je, “poput vjetra, nevidljiv, nematerijalan i moćan” (William Vine, An Expository Dictionary of New Testament Words). Biblija Božji duh slikovito naziva Božjim rukama i prstima (Psalam 8:3; 19:1; Luka 11:20; usporedi Mateja 12:28). Kao što neki umjetnik prstima i rukama stvara remek-djela, tako i Bog koristi svoj duh da ostvari što naumi. Pod djelovanjem Božjeg duha stvoren je svemir (Psalam 33:6; Izaija 66:1, 2). Božji duh vodio je pisanje Biblije (2. U davnoj prošlosti sveti duh omogućio je Božjim slugama da čine čuda i revno propovijedaju (Luka 4:18; Djela apostolska 1:8; 1. Korinćanima 12:4-11). Božji duh pomaže osobama koje su poslušne Bogu da razvijaju hvalevrijedne osobine (Galaćanima 5:22, 23). Sveti duh nije osoba Budući da Biblija o Božjem duhu govori kao o rukama, prstima i dahu, taj duh očigledno nije osoba (2. Mojsijeva 15:8, 10). Maloprije smo sveti duh usporedili s rukama nekog umjetnika. Iako se za nešto što umjetnik načini može reći da je djelo njegovih ruku, svi dobro znamo da same ruke ne mogu načiniti baš ništa jer ne mogu djelovati neovisno o umjetnikovom umu. Tako i Božji duh radi samo ono što Bog odluči (Luka 11:13). Biblija Božji duh uspoređuje s vodom te ga povezuje s vjerom i znanjem. Sve to navodi na zaključak da sveti duh nije osoba (Izaija 44:3; Djela apostolska 6:5; 2. Korinćanima 6:6). Biblija spominje Božje ime (Jehova) i ime njegovog Sina (Isus Krist), ali nigdje ne navodi ime svetog duha (Izaija 42:8; Luka 1:31). Stjepan, prvi kršćanski mučenik, dobio je viziju u kojoj mu je Bog pokazao nebo. Vrijedi zapaziti da Stjepan nije vidio tri osobe, nego samo dvije. U biblijskom izvještaju koji govori o tome stoji: “On je, pun duha svetoga, upro pogled u nebo i ugledao slavu Božju i Isusa kako stoji zdesna Bogu” (Djela apostolska 7:55). Bog se poslužio svetim duhom, odnosno svojom silom, kako bi Stjepanu prenio viziju. Pogrešna vjerovanja Što mnogi vjeruju: Sveti duh je treća božanska osoba Trojstva. To piše u 1. Ivanovoj 5:7, 8. Što je prava istina: Neki prijevodi Biblije ostavljaju takav dojam. Naprimjer, u prijevodu Šarić (1959) stoji: “Jer su trojica, što svjedoče [u nebu: Otac, Riječ i Duh Sveti; i ova su trojica jedno. I troje je, što svjedoči na zemlji]: Duh, voda, i krv; i ovo je troje jedno.” Međutim, bibličari su utvrdili da te riječi nije zapisao apostol Ivan, pa im nije mjesto u Bibliji. Profesor Bruce Manning Metzger napisao je: “Te su riječi naknadno umetnute i nemaju pravo biti uvrštene u Novi Zavjet” (A Textual Commentary on the Greek New Testament). Što mnogi vjeruju: Biblija o svetom duhu govori kao o osobi. To je dokaz da je sveti duh uistinu osoba. Što je prava istina: Biblija ponekad personificira sveti duh, ali to ne dokazuje da je taj duh osoba. Zašto to možemo reći? Zato što ona personificira i druge nežive pojmove, kao što su mudrost, smrt i grijeh (Mudre izreke 1:20; Rimljanima 5:17, 21). Naprimjer, kad govori o mudrosti, spominje njena “djela” i “djecu”, a za grijeh kaže da zavodi, ubija i uzrokuje požudu (Matej 11:19; Luka 7:35; Rimljanima 7:8, 11). Slično tome apostol Ivan je citirajući Isusa koristio personifikaciju kad je govorio o svetom duhu jer je rekao da je on “pomoćnik” koji će pokazati što je grijeh, uputiti ljude u istinu, govoriti, čuti, objaviti ono što je čuo i proslaviti Isusa. Kad je pisao o tom pomoćniku, Ivan je koristio osobne zamjenice muškog roda, zbog čega bi se mogao steći dojam da je riječ o živom biću (Ivan 16:7-15). Zašto je to učinio? Zato što je pisao na grčkom, a grčka riječ koja se prevodi riječju “pomoćnik” (parakletos) imenica je muškog roda i, prema gramatičkim pravilima tog jezika, uz nju treba koristiti zamjenicu muškog roda. No kad je o svetom duhu govorio koristeći grčku riječ pneúma, imenicu srednjeg roda, upotrijebio je zamjenicu za srednji rod, koja je po svojoj prirodi bezrodna (Ivan 14:16, 17). Što mnogi vjeruju: Krštenje u ime svetog duha dokazuje da je taj duh osoba. Što je prava istina: U Bibliji izraz “u ime” često označava nečije ovlasti ili autoritet (5. Mojsijeva 18:5, 19-22; Estera 8:10). To je slično kao kad kažemo “u ime zakona”. Time ne mislimo da je zakon osoba, nego da nam zakon daje određene ovlasti. Onaj tko je kršten “u ime” svetog duha priznaje snagu i ulogu svetog duha u ostvarivanju Božje volje (Matej 28:19). Što mnogi vjeruju: Isusovi apostoli i drugi učenici iz 1. stoljeća vjerovali su da je sveti duh osoba. Što je prava istina: Ni Biblija ni povijest ne podupiru tu ideju. U djelu Encyclopaedia Britannica stoji: “Tvrdnja da je Sveti Duh božanska Osoba (...) nastala je 381. na Carigradskom koncilu.” Bilo je to više od 250 godina nakon smrti zadnjeg apostola.