http___www.kinderwunschklinik.at_hr_uzroci_neispunjena_zelja_za_djetetom_kod_muskarca_ekoloski_otrovi__1.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 2.6 2.7 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 4.6 4.7 5.1 5.2 5.3 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 6.8 6.9 6.10 6.11 7.1 7.2 8.1 8.2 8.3 9.1
Chemicals found in the environment damage sperm quality Chemicals can be found in almost all everyday products. Phthalates can be found in many body care products such as creams, shampoos, aftershave, perfume and hairspray. Emollients can be found in plastic, glue, tints and paints. Everybody eats them, inhales them and applies them to their skin. They enter the body and can build up to dangerous levels. Their harmful effect on reproduction and development is well known following experiments with animals and on cells. How far these environmental hormones impact on man is a subject of fierce debate. A research team (Susan Duty and Russ Hauser) from the Harvard School of Public Health in Boston investigated the effect of chemicals on the fertility of men and examined 168 men who had consulted an andrologic clinic due to infertility. The scientists analysed residual compounds from five phthalates in the men's urine; furthermore, they tested their sperm for concentration and shape. The result showed that the higher the concentration of two residual compounds (monobutyl phthalate (MBP) and monobenzyl phlathalate (MBzP)) in the urine, the lower the sperm concentration. Where a higher MBP content was found in the urine, the sperm were on average slower moving. Reduced sperm quality can be connected to low fertility, states Russ Hauser, the supervisor of the study. In Germany, toxicologist Jürgen Angerer from the Erlangen University has developed new methods for analysing phthalates. His research team analysed, for the first time ever, the phthalate concentration in the urine of German study participants and detected values even higher than those found in the American study. Women in this study had a higher burden of MBP than men. According to Angerer, the fact that animal tests have shown that higher dosages do damage the reproductive system, is terrifying. The latest research shows that normal daily amounts of phthalates might be sufficient to lower your fertility. These studies should serve as an alarm call. Researchers have warned for a long time that sperm quality has decreased in the last decades, although results haven't always been definitive. A multitude of other substances (mainly industry chemicals and pesticides) is also under suspicion. It is suspected that they have hormonal properties. Alone, they appear to have a minimal effect on the body's own hormones but combined they can become a fatal cocktail for both the environment and for man. Chemicals that have been made illegal are still abundantly found in the environment and also affect sperm quality. This has been reported by scientists in Human Reproduction: researchers under the supervision of Marcello Spanò examined sperm cells from 700 men originating from different geographic regions. At the same time, it was determined through blood tests up to what extent participants were exposed in their local environment to polychlorinated biphenyls (PCBs). PCBs are used for, among other things, the manufacturing of plastic products. In the process, it was shown that genetic damage to sperm was more pronounced when the man had more contact with environmental toxins. In total, around 10% of the sperm cells were damaged this way. The BBC reported that this proportion doesn't affect fertility. The value for damage to fertility is believed to begin at 20%. Nevertheless, PCBs do have negative effects on the fertility of some men - mainly if the sperm quality is already low due to other reasons. An exception in the study was found in the group of Inuit men from Greenland (the other men in the study were from Warsaw (Poland), Kharkiv (Ukraine) and fishermen from Sweden). These men showed no connection between PCBs and sperm quality, possibly suggesting genetic or lifestyle factors in this group weakened the damaging effect of PCBs on their sperm. The EU wishes to conduct new studies. Meanwhile, it has assessed a few environmental hormones, including two phthalates which have subsequently been banned since 2004 in the manufacturing of paints and cosmetics, although they are still allowed in PVC floors, plastic tableware and infusion tubes. In 2002, the EU also started the EUR 20-million project CREDO (Cluster of Research on Endocrine Disruption in Europe). 64 teams from 16 countries are working together. Finally, a multidisciplinary force is considering the health and environmental issues caused by hormonally active substances - they have a big task ahead of them, as the EU has 553 chemicals registered as potentially dangerous. This page was created with the approval of Dr. Breitenbach (www.wunschkinder.net).
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 3.7 4.1 4.2 5.1 5.2 5.3 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 7.1 7.2 7.3 8.1 8.2 8.3 8.4 8.5 8.6 8.7 8.8 8.9 8.10 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 10.1 10.2 10.3
Ekološke kemikalije iznenađujuće jako oštećuju spermatozoide Supstance se nalaze u skoro svakom proizvodu za svakodnevnu upotrebu: Industrija pakiranja različitih supstanci iz klase ftalata stavlja u sredstva za njegu tijela kao što su kreme, šamponi,losioni poslije brijanja, u parfeme i sprejeve za kosu. Kao omekšivači su zastupljeni u plastici, ljepilima, bojama i lakovima. Iz njih izlaze u vidu pare, ispiraju se i skidanju trljanjem, sakupljaju se u zraku, zemljištu, vodi i životnim namirnicama. Svako ih jede, udiše ih ili ih maže sebi na kožu. Tako dospijevaju u organizam, gdje se razgrađuju u djelomično opasne supstance. Njihovo štetno djelovanje na reprodukciju i razvoj poznato je iz pokusa na životinjama i stanicama. Još uvijek se raspravlja o tome, u kojoj mjeri ekološki hormoni mogu naškoditi čovjeku. Da bi se odgovorilo na ovo pitanje, jedan tim istraživača okupljen oko Susan Duty i Russ Hauser sa Harward School of Public Health u Bostonu ispitao je 168 muškaraca, koji su zbog problema sa plodnošću posjetili jednu andrološku kliniku. Znanstvenici su analizirali proizvode nastale ragradnjom od pet pfalata u mokraći muškaraca, a pored toga su testirali njihovu sjemenu tečnost u pogledu pokretljivosti, koncentracije i oblika spermatozoida. Rezultat: Što je u urinu veća koncentracija dva proizvoda ( Metabolita )nastala razgradnjom (monobutil-ftalat (MBP) i monobenzil-ftalat (MBzP)), to je manja koncentracija spermatozoida. Sa većim sadržajima MBP u urinu spermatozoidi su pored toga bili prosječno sporiji. Smanjena kvaliteta sperme može biti povezana sa nižom plodnošću, kaže Russ Hauser, koji je vodio studiju. Ova istraživanja su signal za alarm i u Njemačkoj, kaže toksikolog Jürgen Angerer sa Univerziteta u Erlangenu. On je razvio nove metode analize ftalata. Njegov tim istraživača je po prvi put analizirao koncentracije ftalata u mokraći njemačkih sudionika istraživanja i izmjerio djelomično čak više vrijednosti nego Amerikanci. Žene su ovdje (kao i u studiji CDS) još više bile opterećene monobutil-ftalatom (MBP) nego muškarci. Zastrašujuće je da su pokusi na životinjama do sada signalizirali da tek znatno veće doze škode reproduktivnom sustavu , kaže Angerer. Prema novim rezultatima dovoljna je međutim već svakodnevna doza ekološkog hormona, kako bi se usporila reprodukcija. Istraživači već dugo upozoravaju na to da je u posljednjim desetljećima opala kvaliteta spermatozoida, iako rezultati nisu uvijek bili jasni. I mnoštvo drugih supstanci(najčešće industrijskih kemikalija i pesticida) nalazi se pod sumnjom da djeluju kao hormoni. Kao pojedinačne supstance one izgleda u usporedbi sa hormonima samog organizma imaju doduše samo slabe efekte. Ipak bi mješavina koja je prisutna u čovjeku i okolini mogla biti plamteći koktel, kako na to upućuju radovi iz Velike Britanije. Zabranjene kemikalije, koje se još uvijek obilno pojavljuju u okolini, negativno utječu na kvalitetu spermatozioda, izvještavaju znanstvenici u stručnom časopisu „Human Reproduction“. Istraživači pod rukovodstvom Marcella Spanòa ispitivali su spermatozoide 700 muškaraca iz različitih zemljopisnih područja regiona. Istovremeno je testovima krvi utvrđeno, u kojoj su razmjeri sudionici u svojoj okolini bili izloženi takozvanim polihloriranim bifilenima (PCBs), koji su između ostalog korišteni za proizvodnju proizvoda od plastike. Pri tome se pokazalo da su genetska oštećenja spermatozoida bila utoliko izraženija, što su muškarci imali više kontakta sa ekološkim otrovima. Prosječno je oko deset posto spermatozoida bilo oštećeno na taj način. Ovaj udio najprije ne utječe na plodnost, izvještava BBC: Od smanjene plodnosti polazi se tek od udjela od 20 postotka defektnih sprematozoida. Polihlorirani bifileni (PCBs) bi kod određenih muškaraca ipak mogli imati negativne uticaje na plodnost, objašnjava Spanò, naime onda kada je kvaliteta sperme već smanjena iz drugih razloga. Izuzetak su doduše činili Inuiti sa Grenlanda, koji su pored muškaraca iz Varšave (Poljska), Harkova (Ukrajina) i nekih ribara iz Švedske bili uključeni u istraživanje. Kod Inuita nije ustanovljena takva veza između polihloriranih bifilena (PCBs) i kvaliteta spermatozoida. To bi moglo ukazivati na to da određeni genetski faktori ili faktori stila života ove grupe možda oslabljuju štetni učinak polihloriranih bifilena (PCBs) na spermatozoide , smatra rukovoditelj istaživanja. EU želi sada to promijeniti novim ispitivanjima. Ona je u međuvremenu ocjenjivala neke ekološke hormone. Među njima su i dva ftalata (dietilheksil-ftalat (DEPH) i dibutil-ftalat (DBP)). Pošto je dokazana njihova štetnost, oni se od kraja 2004. godine ne smiju više koristiti u pripravcima kao što su boje i lakovi, a nakon toga ni u kozmetici. Za PVC podove, plastično posuđe ili infuzione cijevi ove zabrane međutim ne vrijede zbog formalnih razloga EU je osim toga 2002. godine pokrenula projekt CREDO (Cluster of Research on Endocrine Disruption in Europe) vrijedan 20 milijuna. 64 tima iz 16 zemalja radi zajedno na tom projektu. Konačno se neovisno od zemlje i struke možemo uhvatiti u koštac sa zdravstvenim i ekološkim problemima do kojih dolazi uslijed supstanci koje djeluju hormonalno, kaže Kortenkapm, koji kooridnira projekt. Znanstvenici imaju pune ruke posla: EU je u svoj sumnjivi katalog uvrstila 553 kemikalije.