http___www.kontra.hr_2009_02_18_stanje-seksualnih-i-rodnih-manjina-2008__1.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 4.1 5.1 5.2 6.1 6.2 6.3 7.1 8.1 8.2 8.3 9.1 10.1 10.2 10.3 11.1 11.2 12.1 13.1 13.2 14.1 15.1 15.2 16.1
ANNUAL REPORT on the status of human rights of sexual and gender minorities in Croatia Summary of 2008 Report The greatest advance in the protection of the rights of sexual and gender minorities in 2008 was achieved by the adoption of the Anti-Discrimination Act. This Act was passed by the Croatian Parliament on 9 July 2008, after a long public debate. This Act by definition ensures the protection and promotion of equality as the greatest values of the constitutional order of the Republic of Croatia, creates the prerequisites for achieving equal opportunities and sets out protection from discrimination including on the basis of gender identity, expression and sexual orientation. The newly adopted Act widens the institutional framework for protection from discrimination. It introduces the institution of interveners and the institution of joint legal action, and gives greater powers to the Office of the People’s Ombudsman who according to the Act carries out the tasks of the central body responsible for the elimination of discrimination. For the first time in Croatian egislation, this Act introduces the banning of discrimination on the basis of gender identity. Transgender persons are subjected to discrimination and violence in their everyday lives because of their gender identity or gender expression. Of particular concern is the fact that there does not exist in the Republic of Croatia an appropriate system of offering health care to transsexual persons for sex change operations and the treatment of possible complications which occur as a result of such operations. Croatian doctors are not sufficiently trained to offer such types of health care. There exist significant problems in respect of the right to privacy of transsexual persons. Namely, after a sex change operation the police do not erase data on a person’s previous sex from the police records. Police officials in the majority of cases are extremely transphobic and it happens that they openly mock and show data about a person’s change of sex to other people (for example at national borders during document checks). Transsexual persons often experience violence on the basis of their gender identity or gender expression; however, they very rarely decide to report such incidents to the police due to their lack of trust in state institutions and fear of disclosing their identity. Positive advances in the state of the rights of sexual and gender minorities in the Republic of Croatia in 2008 can be seen as in previous years in the increase in reporting of violence and discrimination to associations for the protection of sexual and gender minorities. More and more people are finding the courage to report homophobic, biphobic and transphobic hate crimes. However, a large number of people who have experienced discrimination and violence never report such incidents because of their lack of faith in the Croatian legal system and fear of disclosing their sexual orientation. The most negative event in 2008 was the decision by the Ministry of Science, Education and Sport to desist from introducing any kind of sex education in schools. The disgraceful fact that the Ministry of Science, Education and Sport, after four years of work on finding an adequate solution for the introduction of sex and afterwards health education, decided not to introduce a separate subject and to completely stop working on this problem. In those four years, the Ministry received opinions from the offices of the Ombudswoman for Children as well as the Ombudswoman for Gender Equality, which the Ministry never respected. But in order to adopt some kind of decision, the Ministry engaged two expert commissions, only, in the end after that unnecessary financial expense, to collect inadequate programmes from non-governmental organisations which will not even be used. From all this it can be seen that the responsible ministry, at taxpayers’ expense, has only created unimplementable programmes with the clear intent of returning to the beginning – when a public debate was started on this subject back in 2004. The above analysis confirms that pupils in primary and secondary schools obtain information about different sexual orientations and gender identities in the regular education system based exclusively on the dogmatic viewpoints of the Catholic Church and possibly other religious communities. Practice shows that the majority of perpetrators of criminal offences of violence against sexual and gender minorities are minors, therefore still attending either primary or secondary school, and that they receive information about different sexual orientations and gender identities through the regular educational system based on the dogmatic viewpoints of the Catholic Church or other religious communities. They receive other information about sexuality only during biology classes when they learn about reproductive systems and the reproduction of animals, as well as humans, and to a small degree during other subjects when, for example, they learn about literature or history. Such a system demonstrates that the state does not give accurate and complete information about human sexuality to pupils of primary and secondary schools, resulting in children being deprived of fundamental rights guaranteed by the Convention on the Rights of the Child, European Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, and other international and national legal documents. By manipulating the public domain, unjust use of the resources of the State budget, giving false and unachievable promises, totally ignoring the opinion of the ombudswoman and frustrating children and their rights, the responsible Ministry of Science, Education and Support, headed by minister Dragan Primorac, has set the Croatian education system back four years, and left the teaching of children at the level of education of several hundred years ago. Report: PDF, 468KB
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 4.1 4.2 4.3 5.1 6.1 6.2 7.1 7.2 7.3 8.1 9.1 9.2 9.3 10.1 11.1 11.2 11.3 12.1 13.1 13.2 13.3 13.4 14.1
IZVJEŠTAJ o stanju ljudskih prava seksualnih i rodnih manjina u 2008. godini u Republici Hrvatskoj Sažetak Najveći pomak u zaštiti prava seksualnih i rodnih manjina u 2008. godini ostvaren je donošenjem Zakona o suzbijanju diskriminacije. Zakon je usvojio Hrvatski sabor 9. srpnja 2008. godine, nakon duge javne rasprave. Ovim se Zakonom po svojoj definiciji osigurava zaštita i promicanje jednakosti kao najviše vrednote ustavnog poretka Republike Hrvatske, stvaraju se pretpostavke za ostvarivanje jednakih mogućnosti i uređuje zaštita od diskriminacije, između ostaloga na osnovi rodnog identiteta, izražavanja i spolne orijentacije. Novodoneseni Zakon širi institucionalni okvir za zaštitu od diskriminacije. Uvodi instituciju umješača i instituciju udružnih tužbi, te daje veće ovlasti Uredu pučkog pravobranitelja, koji prema Zakonu obavlja poslove Središnjeg tijela nadležnog za suzbijanje diskriminacije. Zakon prvi put uvodi zabranu diskriminacije na temelju rodnog identiteta u hrvatsko zakonodavstvo. Transrodne osobe izložene su diskriminaciji i nasilju u svakodnevnom životu zbog svog rodnog identiteta, odnosno rodnog izražavanja. Naročito je zabrinjavajuća činjenica da u Republici Hrvatskoj ne postoji odgovarajući sustav pružanja zdravstvene zaštite transeksualnim osobama prilikom operacija promjene spola, kao ni saniranja mogućih komplikacija koje nastaju kao posljedica takvih operacija. Hrvatski liječnici nisu dovoljno educirani o pružanju takve vrste zdravstvenih usluga. Postoje značajni problemi u pogledu prava na privatnost transeksualnih osoba. Naime, nakon operacije promjene spola policija iz policijskog registra ne briše podatke o prijašnjem spolu osobe. Policijski službenici u većini su slučajeva izrazito transfobični i događa se da se otvoreno izruguju i iznose podatke o promjeni spola osobe pred drugim ljudima (primjerice na graničnim prijelazima prilikom provjere dokumenata). Transrodne osobe često doživljavaju nasilje po osnovi svog rodnog identiteta ili rodnog izražavanja; međutim, vrlo se rijetko odlučuju prijaviti takve incidente policiji zbog nepovjerenja u državne institucije i straha od otkrivanja njihovog identiteta. Pozitivni pomaci u stanju prava spolnih i rodnih manjina u Republici Hrvatskoj u 2008. godini vidljivi su kao i proteklih godina u povećanju prijava nasilja i diskriminacije udrugama za zaštitu spolnih i rodnih manjina. Sve više ljudi pronalazi hrabrosti prijaviti homofobične, bifobične i transfobične zločine iz mržnje. Ipak, velika većina osoba koje su doživjele diskriminaciju i nasilje nikada ne prijavi takve incidente zbog nepovjerenja u hrvatski pravni sustav i straha od razotkrivanja njihove spolne orijentacije. Najnegativniji događaj u 2008. godini je odustajanje Ministarstva znanosti obrazovanja i športa od bilo uvođenja spolnog odgoja u škole u bilo kojem obliku. Sramotna je činjenica da je Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa, nakon četiri godine rada na pronalaženju adekvatnog rješenja oko uvođenja sadržaja spolnog, pa poslije zdravstvenog odgoja, odustalo od uvođenja zasebnog predmeta i uopće prestalo raditi na toj problematici. U navedene četiri godine, Ministarstvo je zaprimalo mišljenja ureda kako Pravobraniteljice za djecu, tako i Pravobraniteljice za ravnopravnost spolova, koja nikada nije ispoštovalo, a za potrebe donošenja takve odluke angažiralo je čak dva stručna povjerenstva, da bi na kraju uz taj nepotrebno utrošen novac otkupilo neadekvatne programe nevladinih organizacija koje uopće neće koristiti. Iz svega toga vidljivo je da je nadležno ministarstvo, na teret poreznih obveznika, samo kreiralo neprovedive programe s jasnom namjerom da se vrati na početnu točku – kada je o tome pokrenuta javna rasprava još 2004. godine. Kroz prijašnje analize utvrđeno je da učenici u osnovnim i srednjim školama o različitim spolnim orijentacijama i rodnim identitetima u redovnom obrazovnom sustavu dobivaju informacije isključivo na dogmatskim stajalištima Katoličke crkve i eventualno drugih vjerskih zajednica. Praksa pokazuje da su većina počinitelja kaznenih djela nasilja protiv seksualnih i rodnih manjina maloljetni, dakle još polaznici bilo osnovnih ili srednjih škola, a da o različitim spolnim orijentacijama i rodnim identitetima kroz redovan obrazovni sustav dobivaju informacije koje se temelje na dogmatskim stajalištima Katoličke crkve ili drugih vjerskih zajednica. Druge informacije o spolnosti dobivaju isključivo na satovima biologije kada uče o reproduktivnim sustavima i razmnožavanju živih bića, pa tako i čovjeka, te pomalo kroz neke druge predmete kad, primjerice, obrađuju područje književnosti ili povijesti. Tako uređen sustav pokazuje da država ne daje točne i potpune informacije o ljudskoj spolnosti učenicima osnovnih i srednjih škola, čime su djeci uskraćena fundamentalna prava zajamčena Konvencijom o pravima djeteta, Europskom konvencijom o zaštiti ljudskih prava i temeljnih sloboda, te drugim međunarodnim i nacionalnim pravnim dokumentima. Manipuliranjem javnim prostorom, neopravdanim korištenjem resursa državnog proračuna, davanjem lažnih i neodrživih obećanja, potpunim ignoriranjem mišljenja pravobraniteljica te izigravanjem djece i njihovih prava nadležno Ministarstvo znanosti, obrazovanja i športa na čelu s ministrom Draganom Primorcem, nazadovalo je hrvatski obrazovni sustav za četiri godine, a edukaciju djece ostavilo na razini obrazovanja od prije nekoliko stotina godina. Izvještaj: PDF, 952KB