http___www.klokanica.hr_vrticka-dob_zdravlje_pravilna-prehrana-i-vjezbanje-najvazniji-u-lijecenju-dijabetesa-941_1.xml
1.1 2.1 3.1 4.1 5.1 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 20.1 21.1 22.1 23.1 24.1 25.1 25.2 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 31.1 32.1 33.1 34.1 34.2 34.3 35.1 36.1 37.1 38.1 39.1 40.1 41.1 42.1 43.1 44.1 45.1 46.1 47.1 47.2 48.1 48.2 48.3 49.1 49.2 49.3 49.4 50.1 50.2 50.3
Incidence of insulin-treated diabetes, 2000-2011 In Australia, from 2000 to 2011 there were 311,366 people who began to use insulin to treat diabetes. - 9% had type 1 diabetes. - 70% had type 2 diabetes. - 9% had gestational diabetes. - Less than 1% had other types of diabetes. - For 11% of insulin users, diabetes type was unknown. New cases of type 1 diabetes in 2011 All new cases of type 1 diabetes in Australia are recorded on the National (insulin-treated) Diabetes Register. In 2011, there were 2,367 new cases in Australia; these equated to 11 new cases per 100,000 population. On the whole, males were more likely to be diagnosed with type 1 diabetes than females, with higher rates in most age groups. - Overall, the incidence of type 1 diabetes for males was 13 in every 100,000 compared with 8 per 100,000 for females. People were less likely to be diagnosed with Type 1 diabetes as they got older, with the incidence rate lower for adults than for children. - The average incidence rate for those aged 15 and over was 8 per 100,000 people, while for children aged 0-14 years it was 23 per 100,000 people. - Half of all new cases of type 1 diabetes were among people aged 18 or under, with the peak age of diagnosis at 10-14 (Figure 1). Incidence of type 1 diabetes was lower: - in the Northern Territory compared with the states and the ACT - in remote and very remote areas compared with other areas in Australia - for Indigenous Australians compared with non-Indigenous Australians. Incidence of type 1 diabetes did not vary by socioeconomic status. Note: Additional information about these issues is available in the full published report Incidence of insulin-treated diabetes in Australia 2000-2011. Figure 1: Incidence of type 1 diabetes by age at diagnosis and sex, 2011 Source: National (insulin-treated) Diabetes Register 2011 Trends in type 1 diabetes From 2000 to 2011, the National (insulin-treated) Diabetes Register recorded around 2,200 new cases of type 1 diabetes each year. This was an average of 6 new cases per day over this period. This rate of new cases was stable between 2000 and 2011, with 10 to 12 new cases per 100,000 population per year. - For children aged 0-14 the incidence of type 1 diabetes averaged 24 new cases per 100,000 population per year. - For people aged 15 years and over, the incidence of type 1 diabetes averaged 8 per 100,000 population per year (Figure 2). Figure 2: Trend in the incidence of type 1 diabetes by year of diagnosis and age, 2000-11 Note: Age- and sex-standardised to the 2001 Australian population. Source: National (insulin-treated) Diabetes Register 2011. Insulin treatment for other types of diabetes in 2011 Type 2 diabetes Approximately 20% of those with type 2 diabetes use insulin to control blood glucose levels. Lifestyle modifications along with other medications can often control type 2 diabetes without the need for insulin. However, as the duration of diabetes and the age of the person with diabetes increases, many people with type 2 diabetes will need to use insulin. - In 2011, there were 20,555 males and 15,708 females who began to use insulin to treat type 2 diabetes. Gestational diabetes Around 32% of women with gestational diabetes are treated with insulin. - In 2011, there are 6,362 women with gestational diabetes using insulin. Further information Incidence of insulin-treated diabetes in Australia 2000-2011 Prevalence of Type 1 diabetes in Australian children, 2008 Incidence of Type 1 diabetes in Australian children, 2000-2008 Definitions gestational diabetes: Gestational diabetes develops in some women during pregnancy but usually passes when the pregnancy is over. incidence: The number of new cases occurring during a given period. incidence rate: The number of new cases per 100,000 of the population. insulin: A hormone produced by the pancreas. Its main action is to enable body cells to absorb glucose from the blood and use it for energy. National (insulin-treated) Diabetes Register: The National (insulin-treated) Diabetes Register is a register of new cases of people living in Australia with insulin-treated diabetes diagnosed from 1999 onwards. It holds information on people with all forms of insulin-treated diabetes, including type 1, type 2, gestational and other types of diabetes. The register covers all new cases of Type 1 diabetes since they all need insulin. type 1 diabetes: Mostly arises in children or young adults, though it can occur at any age. It is marked by the inability to produce insulin. People with type 1 diabetes need insulin replacement for survival. For more information about type 1 diabetes see Type 1 diabetes. type 2 diabetes: The most common form of diabetes, which occurs mostly in people aged 40 years and over. People with type 2 diabetes produce insulin but may not produce enough or cannot use it effectively. For more information about type 2 diabetes see Type 2 diabetes.
1.1 1.2 1.3 2.1 3.1 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 5.1 5.2 6.1 7.1 7.2 7.3 7.4 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 10.6 11.1 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 13.1 14.1 14.2 14.3 14.4 15.1 15.2 15.3 15.4 16.1 17.1
Dijagnoza dijabetesa melitusa uključuje širok raspon bolesti koje su karakterizirane povišenom koncentracijom glukoze u krvi. Inzulin je jedini fiziološki važan hormon koji snižava razinu glukoze u krvi. Kao posljedica smanjenog izlučivanja inzulina iz beta stanica gušterače nastaje šećerna bolest tip 1 (dijabetes melitus tip 1 ili inzulin ovisni dijabetes melitus), dok smanjena osjetljivost stanica jetre, mišića i masnih stanica na djelovanje inzulina prvenstveno kao posljedica pretilosti, dovodi do šećerne bolesti tip 2 (dijabetes melitus tip 2 ili inzulin neovisni dijabetes melitus). U djece i adolescenata najčešće se javlja inzulin ovisna šećerna bolest, odnosno radi se o dijabetesu tip 1 koji je nastao kao posljedica autoimunih procesa u organizmu. Utjecaj vanjskih faktora na razvoj bolesti Učestalost ovog oblika dijabetesa u zadnjih 50 godina značajno raste. Istovremeno se uočava sve češća pojava bolesti u sve mlađe djece, posebno u one mlađe od 5 godina. Ovaj porast podupire tezu o važnosti vanjskih faktora u nastanku dijabetesa tipa 1 obzirom da se promjenama genske osnove teško može objasniti ovako brz porast učestalosti neke bolesti. Epidemiološke studije pokazale su da se učestalost dijabetesa tip 1 razlikuje u različitim populacijama, npr. najniža je u Kini i Venezueli, dok je najviša u skandinavskim zemljama i Sardiniji. Hrvatska spada u grupu zemalja s visokim rizikom za nastanak dijabetesa tip 1 prema Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji s obzirom na to da se godišnje u nas dijagnosticira dijabetes u više od 15 djece i adolescenata na 100 tisuća djece iste dobi, odnosno da se dijabetes melitus tip 1 u Hrvatskoj godišnje dijagnosticira u oko 130 do 160 djece. Ono što je također zabrinjavajuće je godišnji porast učestalosti koji je viši od 5% s tim da je najveći u djece mlađe od 5 godina. Iako se zadnjih godina postigao značajan napredak u poznavanju epidemiologije ovog oblika dijabetesa, još uvijek nisu razvijene metode koje bi bile učinkovite u prevenciji dijabetesa tip 1 ili identificiranju faktora okoliša koji doprinose nastanku ove bolesti. Dijabetes tip 2 problem u cijelom svijetu S druge strane dijabetes melitus tip 2 (inzulin neovisni dijabetes melitus) u djece i adolescenata postaje važan javno zdravstveni problem u cijelom svijetu. Iako je u nas učestalost tip 2 dijabetesa u ovoj dobnoj skupini značajno manja, obzirom na epidemiju pretilosti koja i u Hrvatskoj također poprima značajne razmjere pitanje je vremena kada će ovaj oblik dijabetesa po učestalosti činiti značajan dio naših bolesnika. U Sjevernoj Americi već sada više od 30% novodijagnosticiranih bolesnika sa šećernom bolešću ima upravo ovaj oblik bolesti što je u uskoj vezi s epidemijom debljine u mladih. Za usporedbu je podatak da su ti bolesnici sredinom 90-tih činili samo 2-4% svih bolesnika s dijabetesom u populaciji djece i adolescenata u Sjevernoj Americi. Iz tog su razloga pedijatrijski endokrinolozi kao što je već ranije učinjeno za liječenje bolesnika s dijabetes melitusom tip 1 pokrenuli formiranje timova koji se sada posebno bave liječenjem pretilosti i posljedično dijabetesa tip 2, a takvi su timovi formirani i u nas. Epidemija dijabetesa tip 2 nije ograničena samo na SAD. Naime, oko 80% novodijagnosticiranih bolesnika s dijabetesom u Japanu ima tip 2 dijabetes, što se i tamo javilo paralelno s povećanom učestalošću debljine. Dodatno je zabrinjavajuća činjenica da su u ovih bolesnika najčešće već kod postavljanja dijagnoze dijabetesa prisutni rizični faktori za kardiovaskularne bolesti kao što su poremećaji metabolizma masnoća i povišen tlak. Simptomi učestalo mokrenje i žeđ Simptomi, koji ukazuju da se u djeteta razvija šećerna bolest, prvenstveno su učestalo mokrenje i povećana žeđ. Osim toga, jedan dio djece osjeća pojačanu glad i uzima veću količinu hranu, no usprkos tome gube na tjelesnoj težini. S napredovanjem bolesti nastupa i osjećaj slabosti, a ukoliko simptomi dulje traju i ostaju neprepoznati, može se razviti dijabetička ketoacidoza. To je stanje "zakiseljavanja organizma" koje nastaje zbog dugotrajnog manjka inzulina, pri čemu organizam troši masti i stvara veće količine kiselih produkata tj. ketona. Simptomi, koji upućuju da se u djeteta razvija dijabetička ketoacidoza, su mučnina, gubitak apetita, bol u trbuhu, duboko, ubrzano disanje i zadah iz usta po ketonima. To je stanje opasno po život i treba ga pravovremeno prepoznati. Mjerenje glukoze prije svakog obroka Šećerna bolest tip 1 liječi se prvenstveno inzulinom. Pri tome prema različitim načinima inzulinske terapije koji su prilagođeni prvenstveno dobi djeteta, dijete prima 4-8 potkožnih injekcija inzulina dnevno. Najčešće djeca primaju dvije injekcije inzulina dugog djelovanja kojima se pokrivaju potrebe za inzulinom između obroka, a injekcije inzulina kratkog djelovanja daju prije svakog obroka u ovisnosti o predviđenom unosu ugljikohidrata. Osim toga za dobru regulaciju važno je svakodnevno mjerenje glukoze u krvi prije svakog obroka, prije spavanja i povremeno noću, a u najmanje djece broj mjerenja glukoze nekad i do 10 puta dnevno. Uz inzulin i kontrolu šećera u krvi važnu ulogu u liječenju ima pravilna prehrana i tjelesna aktivnost. Redovito bavljenje sportom predstavlja jednu od važnijih mjera u liječenju i regulaciji šećerne bolesti kako u tipu 1 tako i u tipu 2 dijabetesa melitusa. Vježbanje važno za psihološko zdravlje djeteta Dugoročni povoljni učinci redovite aerobne fizičke aktivnosti opisane u općoj populaciji mogu se očekivati i u osoba s dijabetesom tipa 1. Preporučljivo je stoga u dnevnu rutinu uključiti redovitu tjelesnu aktivnost jer aktivne mišićne stanice uz manju količinu inzulina uspješno iskorištavaju glukozu za energetske potrebe. Istraživanja su pokazala da je redovita, svakodnevna tjelesna aktivnost jedan od najznačajnijih faktora kojim osobe koje boluju od dijabetesa mogu dugoročno održati dobru metaboličku kontrolu bolesti. Također su pokazala da među osobama s dijabetesom koje imaju dobru metaboličku kontrolu bolesti, oni koji se redovito bave tjelesnom aktivnošću imaju manju učestalost komplikacija i bolju kvalitetu života od onih koji nisu redovito tjelesno aktivni. Brojna istraživanja nedvojbeno ukazuju također na važnost tjelesne aktivnosti u prevenciji i liječenju dijabetesa tipa 2. Redovita aerobna tjelovježba dovodi do redukcije visceralne masti i tjelesne težine, a bez redukcije mišićne mase, poboljšava osjetljivost na inzulin, kontrolu glukoze u krvi i krvnog tlaka, profil masnoća u krvi te sveukupni rizik od kardiovaskularnih bolesti. S obzirom na navedeno redovita tjelesna aktivnost se uz pravilnu prehranu smatra jednom od osnovnih komponenti liječenja dijabetesa tipa 2, a tek su na drugom mjestu lijekovi koji pomažu snižavanju šećera u krvi te na kraju inzulin. Osim toga tjelesna aktivnost koja je u skladu s uzrastom, spolom i mogućnostima djeteta značajna je ne samo za tjelesno već i za psihološko zdravlje djeteta. Uz dobro educirane roditelje i djecu i kompetentni tim (liječnik, sestra, psiholog i pedagog), koji svi zajedno vode brigu o redovitom davanju inzulina, pravilnoj prehrani i tjelesnoj aktivnosti, kvaliteta života ove djece ne bi se u niti jednom bitnom segmentu trebala razlikovati od one u njihovih vršnjaka. Pročitajte i ostale članke ove udruge!