http___www.jw.org_hr_izdanja_casopisi_w20140315_postujmo-ostarjele__1.xml
1.1 2.1 3.1 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 5.1 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 7.1 8.1 8.2 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 10.6 10.7 11.1 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 13.1 14.1 15.1 15.2 15.3 15.4 16.1 16.2 17.1 17.2 17.3 17.4 17.5 17.6 17.7 18.1 19.1 19.2 19.3 19.4 19.5 19.6 19.7 19.8 19.9 19.10 20.1 20.2 20.3 20.4 21.1 21.2 21.3 22.1 22.2 22.3 22.4 22.5 22.6 23.1 23.2 23.3 23.4 23.5 23.6 23.7 23.8 23.9 24.1 25.1 25.2 25.3 25.4 26.1 27.1 28.1 28.2 28.3 28.4 28.5 28.6 28.7 28.8 28.9 28.10 29.1 29.2 29.3 29.4 30.1 31.1 31.2 31.3 31.4 31.5 31.6 31.7 32.1 33.1 33.2 33.3 33.4 33.5 33.6 34.1 35.1 36.1 36.2 36.3 36.4 36.5 36.6 37.1 37.2 37.3 37.4 37.5 38.1 39.1 39.2 39.3 39.4 39.5 39.6 40.1 40.2
Honor the Aged Among You “You must show honor to an older man.” In what sad state does humanity find itself? JEHOVAH never intended for humans to suffer the debilitating effects of aging. On the contrary, his purpose was that men and women enjoy perfect health in Paradise. But now “all creation keeps on groaning together and being in pain.” 8:22) How do you think God must feel when he observes the ravages of sin in humans? Moreover, many elderly ones experience neglect at a time in their lives when they need more assistance. Why do Christians have particular regard for the elderly? 2 Jehovah’s people are grateful that there are elderly ones in the congregations. We benefit from their wisdom and are inspired by their example of faith. Many of us are related to one or more of these dear older ones. Yet, whether we are related to elderly brothers and sisters or not, we take an interest in their welfare. 1:22) It will benefit all of us to examine God’s view of the elderly. We will also consider the responsibilities of family members as well as the congregation with regard to our beloved older ones. “DO NOT CAST ME OFF” (a) What significant request did the writer of Psalm 71 make to Jehovah? (b) What can senior members of the congregation ask of God? 3 “Do not cast me off in my old age; do not abandon me when my strength fails,” the inspired writer of Psalm 71:9 implored God. This psalm appears to be a continuation of Psalm 70, which bears the superscription “Of David.” So David likely made the request we read at Psalm 71:9. He served God from his youth to his advanced years, and Jehovah used him in mighty ways. 17:33-37, 50; 1 Ki. 2:1-3, 10) Even so, David felt the need to ask Jehovah to continue to show him favor. 4 Many today are like David. Despite advancing years and “days of distress,” they continue to praise God to the best of their ability. (Eccl. 12:1-7) Many of them may not be able to do all that they once did in various aspects of life, including the ministry. But they too can implore Jehovah to continue to smile on them and take care of them. Such faithful older ones can be sure that God will answer their prayers. After all, those prayers echo the same legitimate concerns that David expressed under divine inspiration. How does Jehovah view faithful older ones? 5 The Scriptures make it plain that Jehovah highly values faithful older ones and that he expects his servants to honor such ones. 16:31; 20:29) “Before gray hair you should rise up, and you must show honor to an older man, and you must be in fear of your God. I am Jehovah,” says Leviticus 19:32. Yes, honoring the older ones in the congregation was a serious responsibility when those words were written, and it is down to this day. What, though, about actually providing care for them? Whose responsibility is that? THE FAMILY’S RESPONSIBILITY What example did Jesus set in caring for a parent? 6 God’s Word tells us: “Honor your father and your mother.” 6:2) Jesus underscored this commandment by condemning the Pharisees and scribes who refused to provide for their parents. (Mark 7:5, 10-13) Jesus himself set a good example. For instance, when he was at the point of death on the stake, Jesus entrusted the care of his mother, who was apparently then a widow, to his beloved disciple John. (a) The apostle Paul set out what principle about providing for parents? (b) What is the context of Paul’s words? 7 The apostle Paul was inspired to write that believers should provide for their own households. (Read 1 Timothy 5:4, 8, 16.) Consider the context of what Paul wrote to Timothy. Paul discussed who might and who might not qualify to receive financial support from the congregation. He made it plain that believing children, grandchildren, and other relatives of elderly widows were to be the primary providers. Thus, no unnecessary financial burden would be on the congregation. Likewise today, one of the ways in which Christians practice “godly devotion” is by providing materially for relatives in need. What wisdom is evident in the Bible’s offering no specific solutions when it comes to caring for elderly parents? 8 Simply put, adult Christian children have an obligation to make sure that their parents’ material needs are met. Paul was discussing believing relatives, but parents who are not members of the Christian congregation should not be neglected. Exactly how children provide care varies. No two situations are alike. The needs, temperament, and health of those involved differ. Some older ones have many children; others just one child. Some can count on support from the State; others cannot. Personal preferences of those needing care also differ. Thus, it would not be wise or loving to criticize the way in which someone is trying to care for aged relatives. Jehovah, after all, can bless any Scriptural decision and make it work, which has been true since Moses’ day. (a) What difficult situations may some face? (See opening image.) (b) Why should adult children not be hasty about leaving the full-time service? Illustrate. 9 When parents and children live far apart, it can be challenging to provide elderly parents with necessary help. A sudden deterioration in a parent’s health, perhaps as a result of a fall, a broken bone, or some other crisis, may precipitate a need to visit Mom and Dad. Thereafter, they may need assistance 10 Full-time servants whose theocratic assignments have taken them far from home may face particularly difficult decisions. Those serving as Bethelites, missionaries, and traveling overseers all view their assignment as precious, as a blessing from Jehovah. Still, if their parents get sick, the first reaction might be, ‘We need to leave our assignment and return home to look after our parents.’ Yet, it would be wise to consider prayerfully whether that is what the parents really need or desire. No one should hastily give up service privileges, and it may not always be necessary. Could the health issue be temporary, one with which some in the parents’ congregation would be happy to help? 11 Consider, for example, the case of two fleshly brothers who served far from home. One was a missionary in South America, the other worked at world headquarters, in Brooklyn, New York. The brothers’ elderly parents needed help. The sons and their wives visited the parents in the Far East to see what help could best be provided and how. In time, the couple in South America were weighing leaving their assignment to return home. Then they received a telephone call from the coordinator of the body of elders in the parents’ congregation. Those elders had discussed the situation and wanted the missionaries to continue in their assignment as long as possible. The elders appreciated this couple’s service and were determined to do all they could to help them care for their parents. All in the family appreciated the loving concern. What should be the concern of a Christian family regarding any caregiving decision that they make? 12 Whatever strategy a Christian family adopts to care for the needs of elderly parents, all concerned will certainly want to make sure that it reflects well on God’s name. Never would we want to be like the religious leaders in Jesus’ day. (Matt. 15:3-6) We want our decisions to honor God and the congregation. THE CONGREGATION’S RESPONSIBILITY Why can we conclude from the Scriptures that congregations are interested in the care of elderly members? 13 Not all can assist full-time ministers in the above-mentioned way. However, it is clear from a situation that arose in the first century that congregations are interested in caring for the needs of exemplary older brothers and sisters. The Bible says about the Jerusalem congregation that “no one was in need among them.” It was not that all were materially well-off. Evidently, some had little materially, but “distribution would be made to each one according to his need.” (Acts 4:34, 35) Later, a situation developed locally. It was reported that certain “widows were being overlooked in the daily distribution” of food. So the apostles directed the appointment of qualified men who, in turn, made arrangements to ensure that the widows’ needs were adequately and equitably met. (Acts 6:1-5) It is true that the daily distribution was a temporary arrangement designed to meet the needs of ones who became Christians at Pentecost 33 C.E. and who remained for a time in Jerusalem to be built up spiritually. Even so, the apostles’ response illustrates that the congregation can help to care for needy members. 14 As noted, Paul gave Timothy instructions outlining the circumstances under which Christian widows would qualify for material assistance from the congregation. 5:3-16) The inspired Bible writer James likewise acknowledged the Christian obligation to look after orphans, widows, and others in cases of tribulation or need. 1:27; 2:15-17) The apostle John too reasoned: “Whoever has the material possessions of this world and sees his brother in need and yet refuses to show him compassion, in what way does the love of God remain in him?” (1 John 3:17) If individual Christians have such obligations toward the needy, is that not also true of the congregations? When assisting elderly brothers and sisters, what factors may be involved? 15 In some lands, governmental authorities provide pensions, welfare programs, and home-care attendants for senior citizens. 13:6) Elsewhere, no such organized services exist. Hence, how much physical assistance relatives and the congregation need to provide for older brothers and sisters varies from situation to situation. If believing children live far from their parents, it may affect how much help the children reasonably are in a position to provide. The children would do well to communicate freely with the elders of their parents’ congregation to make sure that all understand the family’s circumstances. For instance, the elders may be able to help out by assisting the parents to learn about and benefit from governmental or social programs locally. They may also observe situations How do some Christians help older members of the congregation? 16 Out of affection for beloved older ones, some Christians have volunteered their time and energy to meet whatever needs they reasonably can. They make it a point to show extra interest in older members of the congregation. Some volunteers divide the tasks with others in the congregation and care for older ones on a rotation basis. While realizing that their own circumstances do not allow them to engage in the full-time ministry, they are happy to assist the children to remain in their chosen careers as long as possible. What an excellent spirit such brothers show! Of course, their generosity does not relieve children of the responsibility to do what they can for their parents. HONOR OLDER ONES WITH STRENGTHENING WORDS What part does attitude play when it comes to caring for elderly ones? 17 All involved in the caregiving process can endeavor to make the experience as pleasant as possible. If you have a role in this, do your utmost to maintain a positive spirit. In some cases, aging causes despondency, even depression. You may thus need to put forth special effort to honor and encourage older brothers and sisters by keeping conversations with them upbuilding. Those who have a good record of dedicated service are to be commended. Jehovah does not forget what they have done to serve him, and neither do fellow Christians. 18 Additionally, difficult day-to-day arrangements can be made more bearable when the elderly and their caregivers use humor at appropriate times. (Eccl. 3:1, 4) Many of the elderly make a point of not being overly demanding. They realize that the attention and visits they receive may be affected by their disposition. It is not uncommon for visitors to comment, “I went to encourage an older friend, but I left feeling encouraged myself.” What outlook can young and old alike have as to the future? 19 We long for the day when suffering and the effects of imperfection will end. In the meantime, God’s servants must keep their hope fixed on what is everlasting. We know that faith in God’s promises is an anchor in times of distress or tribulation. Thanks to that faith, “we do not give up, but even if the man we are outside is wasting away, certainly the man we are inside is being renewed from day to day.” 6:18, 19) In addition to maintaining strong faith in God’s promises, though, what can help you meet the responsibilities of caregiving? Some practical suggestions will be considered in the following article. ^ par. 9 The following article will consider some of the care options that may be open to the elderly and their children.
1.1 2.1 3.1 4.1 4.2 4.3 4.4 4.5 5.1 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 7.1 8.1 8.2 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 9.6 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 10.6 11.1 12.1 12.2 12.3 12.4 12.5 12.6 12.7 13.1 14.1 15.1 15.2 15.3 15.4 16.1 16.2 17.1 17.2 17.3 17.4 17.5 17.6 17.7 18.1 19.1 19.2 19.3 19.4 19.5 19.6 19.7 19.8 19.9 19.10 20.1 20.2 20.3 21.1 21.2 21.3 22.1 22.2 22.3 22.4 22.5 22.6 23.1 23.2 23.3 23.4 23.5 23.6 23.7 23.8 23.9 24.1 25.1 25.2 25.3 26.1 27.1 28.1 28.2 28.3 28.4 28.5 28.6 28.7 28.8 28.9 28.10 29.1 29.2 29.3 29.4 30.1 31.1 31.2 31.3 31.4 31.5 31.6 31.7 31.8 31.9 32.1 33.1 33.2 33.3 33.4 33.5 33.6 34.1 35.1 36.1 36.2 36.3 36.4 36.5 36.6 36.7 37.1 37.2 37.3 37.4 38.1 39.1 39.2 39.3 39.4 39.5 39.6 39.7 40.1
Poštujmo ostarjele među nama Poštuj starog čovjeka (3. U kakvom se stanju nalazi ljudski rod? JEHOVA nije želio da ljudi stare i obolijevaju. Naprotiv, želio je da muškarci i žene budu savršeno zdravi i da žive u raju. No danas vidimo da “sve stvorenje zajedno uzdiše i da je u boli” (Rim. 8:22). Što misliš, kako se Bog osjeća kad vidi strašne posljedice koje grijeh ostavlja na ljudima? Nažalost, mnogi ostarjeli nemaju nikoga da im pomogne baš onda kad im je to najviše potrebno (Psal. 39:5; 2. Zašto su kršćani sretni što u skupštinama imaju ostarjele kršćane? 2 Jehovini sluge sretni su što u svojim skupštinama imaju ostarjele kršćane. Oni nam pomažu svojim mudrim savjetima i pružaju nam dobar primjer svojom vjernošću. Mnogi od nas imaju u obitelji takve drage ostarjele osobe. No bez obzira na to jesu li ostarjela braća i sestre dio naše obitelji ili su samo članovi skupštine, mi se brinemo za njih (Gal. 6:10; 1. Stoga će za sve nas biti korisno razmotriti kako Bog gleda na ostarjele. Osim toga, vidjet ćemo koje obaveze prema našim dragim ostarjelima imaju članovi obitelji i skupština. “NEMOJ ME ODBACITI” (a) Što je pisac 71. psalma molio Jehovu? (b) Što ostarjeli članovi skupštine mogu moliti Boga? 3 Pisac Psalma 71:9 pod nadahnućem je preklinjao Boga: “Nemoj me odbaciti u starosti! Kad me snaga izda, nemoj me ostaviti!” Izgleda da je taj psalam nastavak 70. psalma, koji ima naslov “Psalam Davidov”. Stoga možemo zaključiti da je vjerojatno David izrekao riječi zapisane u Psalmu 71:9. Od svoje mladosti pa sve do smrti u dubokoj starosti on je služio Bogu i Jehova ga je koristio za velika djela (1. Unatoč tome David je osjećao potrebu da moli Jehovu da se i dalje brine za njega. (Pročitaj Psalam 71:17, 18.) 4 Mnogi današnji kršćani osjećaju se poput Davida. Iako su ostarjeli i sustigle su ih godine i “zli dani”, oni i dalje slave Boga koliko god im to okolnosti dopuštaju (Prop. 12:1-7). Mnogi od njih možda više ne mogu raditi kao nekada, a ne mogu ni služiti Bogu onoliko koliko su mu služili prije. No i oni mogu moliti Jehovu da ih nastavi blagoslivljati i brinuti se za njih. Takvi vjerni kršćani mogu biti sigurni da će Bog uslišiti njihove molitve. Uostalom, oni u svojim molitvama izražavaju istu opravdanu zabrinutost kakvu je izrazio i David pod Božjim nadahnućem. Kako Jehova gleda na vjerne ostarjele kršćane? 5 Biblija jasno pokazuje da Jehova izuzetno cijeni vjerne ostarjele kršćane i da očekuje od svojih slugu da ih i oni cijene (Ps. 22:24-26; Izr. 16:31; 20:29). “Pred sijedom glavom ustani, poštuj starog čovjeka i boj se Boga svojega. Ja sam Jehova”, stoji u 3. Mojsijevoj 19:32. Da, u vrijeme kad su zapisane te riječi bilo je jako važno poštivati ostarjele pripadnike Božjeg naroda, a isto vrijedi i za nas danas. No što je sa zbrinjavanjem njihovih potreba? Tko je dužan brinuti se za ostarjele? DUŽNOST OBITELJI Kako se Isus brinuo za svoju majku? 6 Božja Riječ nam kaže: “Poštuj oca svojega i majku svoju” (2. Isus je naglasio važnost te zapovijedi kad je osudio farizeje i pismoznance jer se nisu htjeli brinuti za svoje roditelje (Mar. 7:5, 10-13). Sam Isus pokazao je kako se treba brinuti za roditelje. Naprimjer, dok je umirao na stupu, brigu o svojoj majci, koja je u to vrijeme vjerojatno bila udovica, povjerio je svom voljenom učeniku Ivanu (Ivan 19:26, 27). (a) Koje je načelo iznio apostol Pavao u vezi s brigom za roditelje? (b) U kojem je kontekstu to rekao? 7 Apostol Pavao pod nadahnućem je napisao da se kršćani trebaju brinuti za svoju obitelj. (Pročitaj 1. Timoteju 5:4, 8, 16.) Pogledajmo u kojem je kontekstu Pavao to napisao Timoteju. Govorio je o tome tko može, a tko ne može dobivati financijsku pomoć od skupštine. Jasno je rekao da se za ostarjele udovice prvenstveno moraju brinuti djeca, unuci i drugi rođaci koji su u istini. Tako skupština nije bila opterećena nepotrebnim troškovima. I današnji kršćani pokazuju “odanost Bogu” tako što se brinu za materijalne potrebe svoje obitelji. Zašto je dobro da Biblija ne daje konkretne upute o tome kako se brinuti za ostarjele roditelje? 8 Jednostavno rečeno, kršćani su dužni zbrinuti materijalne potrebe svojih roditelja. Istina, Pavao je govorio o brizi za članove obitelji koji su vjernici, ali ni roditelji koji nisu kršćani ne smiju se zapostavljati. Djeca se mogu brinuti za roditelje na različite načine. Ne postoje dvije iste obiteljske situacije. Oni kojima je potrebna skrb imaju različite potrebe, a razlikuju se i po osobnosti i zdravstvenom stanju. Neki ostarjeli imaju puno djece, dok drugi imaju samo jedno dijete. Neki dobivaju pomoć od države, dok drugi ne mogu na to računati. I osobne želje ostarjelih kojima je potrebna pomoć uvelike se razlikuju. Stoga ne bi bilo dobro ni obzirno kritizirati one koji se brinu za ostarjele članove obitelji i predbacivati im da to ne čine kako treba. Uostalom, Jehova može blagosloviti svaku odluku koja se temelji na Bibliji i omogućiti da se ona uspješno provede u djelo, kao što čini još od Mojsijevog vremena (4. (a) U kojoj se teškoj situaciji nalaze neki kršćani koji se trebaju brinuti za roditelje? (Vidi ilustraciju na početku članka.) (b) Zašto kršćani ne bi trebali prenagliti s odlukom da prekinu punovremenu službu zbog brige za roditelje? Navedi primjer. 9 Ako djeca žive jako daleko od ostarjelih roditelja, nije im lako pružati im potrebnu pomoć. Roditeljima se može iznenada pogoršati zdravstveno stanje, naprimjer mogu pasti, slomiti neku kost ili doživjeti nešto drugo zbog čega ih djeca moraju hitno posjetiti. Nakon toga roditeljima bi mogla trebati pomoć — možda samo privremeno, ali možda i duže vrijeme. Kršćani koji su u punovremenoj službi i koji su zbog teokratskih zaduženja otišli daleko od kuće mogli bi se suočiti s posebno teškim odlukama. Betelski radnici, misionari i putujući nadglednici jako cijene svoju službu i smatraju je blagoslovom od Jehove. Pa ipak, ako im se razbole roditelji, možda najprije pomisle da moraju prekinuti svoju službu i vratiti se kući kako bi se brinuli za njih. Međutim, bilo bi dobro u molitvi razmotriti je li to doista potrebno i žele li to njihovi roditelji. Nitko ne bi trebao nagliti s prekidanjem službe jer to ponekad uopće nije potrebno. Jesu li zdravstveni problemi roditelja privremeni i bi li netko iz njihove skupštine bio spreman priskočiti u pomoć? Pogledajmo što se dogodilo dvojici tjelesne braće koja su služila daleko od kuće. Jedan je bio misionar u Južnoj Americi, a drugi je radio u našem glavnom sjedištu u Brooklynu. Njihovim ostarjelim roditeljima trebala je pomoć. Oba su sina sa svojim ženama otputovala roditeljima u Japan da vide kako bi im mogli pružiti najbolju pomoć. Nakon nekog vremena bračni par koji je služio u Južnoj Americi počeo je razmišljati o tome da prekine svoju službu i vrati se kući. A onda ih je nazvao koordinator starješinstva skupštine kojoj su pripadali njegovi roditelji. Ti su starješine razgovarali o njihovoj situaciji i željeli su da oni nastave misionarsku službu što je duže moguće. Starješine su cijenili njihovu službu i odlučili su učiniti sve što je u njihovoj moći kako bi im pomogli da se brinu za roditelje. Cijela obitelj bila im je vrlo zahvalna na brizi i pomoći. O čemu kršćani trebaju voditi računa kad donose odluke o brizi za ostarjele roditelje? Što god neki kršćani odlučili učiniti kako bi se brinuli za svoje ostarjele roditelje, trebaju voditi računa o tome da svojim odlukama slave Božje ime. Mi nipošto ne želimo biti poput vjerskih vođa Isusovog vremena (Mat. 15:3-6). Umjesto toga, želimo svojim odlukama slaviti Boga i doprinijeti dobrom glasu skupštine (2. DUŽNOST SKUPŠTINE Kako Biblija pokazuje da skupštine trebaju brinuti za svoje ostarjele članove? Ne mogu svi pomagati punovremenim slugama poput skupštine koju smo prije spomenuli. No iz jednog događaja koji se zbio u 1. stoljeću jasno je da se skupštine trebaju brinuti za potrebe uzorne ostarjele braće i sestara. Biblija kaže da u jeruzalemskoj skupštini nitko “nije bio u oskudici”. To ne znači da su svi bili imućni. Neki su očito bili siromašni, ali u skupštini se “dijelilo svakome koliko mu je trebalo” (Djela 4:34, 35). Međutim, kasnije se pojavio problem. Neke su udovice “bile zapostavljene prilikom svakodnevnog dijeljenja hrane”. Stoga su apostoli postavili zrelu braću koja su se pobrinula da se sa svim udovicama postupa pravedno i da dobiju dovoljno hrane (Djela 6:1-5). Istina, svakodnevno dijeljenje hrane bilo je organizirano samo privremeno kako bi se zadovoljile potrebe onih koji su postali kršćani na Pedesetnicu 33. godine i koji su samo neko vrijeme ostali u Jeruzalemu kako bi se duhovno izgrađivali. Pa ipak, način na koji su apostoli reagirali u toj situaciji pokazuje da skupština može pomagati u zbrinjavanju potreba svojih članova kojima je potrebna pomoć. Kao što smo već rekli, Pavao je Timoteju objasnio pod kojim uvjetima kršćanke koje su udovice mogu dobivati materijalnu pomoć od skupštine (1. I Jakov je pod nadahnućem napisao da su kršćani dužni brinuti se za siročad, udovice i druge koji su u nevolji ili trebaju pomoć (Jak. 1:27; 2:15-17). Apostol Ivan rekao je nešto slično: “Tko god ima dobra ovoga svijeta i gleda kako mu je brat u oskudici, a ipak mu se ne smiluje, kako ljubav prema Bogu ostaje u njemu?” (1. Ako su kršćani kao pojedinci dužni pomagati onima kojima je to potrebno, onda je to sigurno dužna i skupština. O čemu ovisi koliko će se netko morati brinuti za ostarjelu braću i sestre? U nekim zemljama država osigurava mirovine, socijalnu pomoć i kućnu njegu za ostarjele građane (Rim. 13:6). U drugim zemljama takvo što ne postoji. Dakle, u kojoj će se mjeri članovi obitelji i skupština trebati brinuti za ostarjelu braću i sestre ovisi od situacije do situacije. Ako kršćani žive daleko od svojih roditelja, to sigurno utječe na to koliko im mogu pomoći. Zbog toga bi trebali otvoreno razgovarati sa starješinama u skupštini kojoj pripadaju njihovi roditelji kako bi se uvjerili da su svi upoznati s obiteljskim okolnostima. Naprimjer, starješine možda mogu pomoći tim roditeljima da se upoznaju s državnim i socijalnim programima koje imaju pravo koristiti. Osim toga, možda su u njihovom domu zapazili da nisu platili račune ili da ne uzimaju lijekove, pa o tome mogu obavijestiti njihovu djecu. Takva otvorena i dobronamjerna komunikacija može pomoći da neki problem ne postane još veći i da se nađu praktična rješenja. Dakle, kad oni koji žive blizu ostarjelih kršćana na takav način pomažu njihovoj djeci i obavještavaju ih o svemu što se događa, uvelike im olakšavaju situaciju, pa se oni manje brinu. Kako neki kršćani pomažu ostarjelima u svojoj skupštini? Neki kršćani toliko vole svoje ostarjele suvjernike da su spremni trošiti svoje vrijeme i snagu kako bi im pomagali koliko im je to u razumnoj mjeri moguće. Oni si postave cilj da će starijim članovima skupštine posebno pokloniti pažnju. Neki se od njih s drugom braćom i sestrama iz skupštine dogovore tko će na koji način pomagati ostarjelima te se naizmjence brinu za njih. Iako im njihove okolnosti ne dopuštaju da budu u punovremenoj službi, sretni su što pomažu djeci te ostarjele braće da nastave sa svojom službom dokle god mogu. Takva braća doista su velikodušna! Naravno, to ne oslobađa djecu odgovornosti da učine sve što mogu kako bi se brinuli za roditelje. OHRABRUJUĆIM RIJEČIMA POKAŽI DA POŠTUJEŠ OSTARJELE Kako i ostarjeli i oni koji se brinu za njih mogu pomoći jedni drugima da se osjećaju što ugodnije? I ostarjeli i oni koji se brinu za njih trebaju se truditi da se svi osjećaju što je moguće ugodnije. Ako se i ti nalaziš u takvoj situaciji, daj sve od sebe da uvijek pozitivno razmišljaš. Starenje ponekad izaziva malodušnost, pa čak i depresiju. Stoga se posebno trudi da tvoji razgovori s ostarjelom braćom i sestrama budu ohrabrujući jer ćeš ih tako jačati i pokazati im da ih cijeniš. Oni koji već mnogo godina odano služe Jehovi sigurno zaslužuju pohvalu. Jehova nije zaboravio što su učinili u njegovoj službi, a to nisu zaboravili ni njihovi suvjernici. (Pročitaj Malahiju 3:16; Hebrejima 6:10.) Osim toga, puno je lakše svakodnevno pružati skrb ako ostarjeli i oni koji se brinu za njih zadrže dobar smisao za humor (Prop. 3:1, 4). Mnogi ostarjeli doista se trude da ne budu previše zahtjevni. Svjesni su toga da svojim ponašanjem mogu utjecati na to koliko će ih drugi posjećivati i koliko će im pažnje poklanjati. Mnogi koji posjete ostarjele znaju reći: “Išao sam ohrabriti svog ostarjelog brata, ali na kraju je on ohrabrio mene” (Izr. 15:13; 17:22). Koju nadu mogu gajiti i mladi i stariji? Jedva čekamo vrijeme kad će nestati patnje i sve posljedice nesavršenosti. Dotad se moramo usredotočiti na svoju nadu u vječni život. Znamo da je vjera u Božja obećanja poput sidra u burnim vremenima. Zbog te vjere “ne posustajemo”. Naprotiv, “ako se naš izvanjski čovjek i raspada, onaj unutarnji obnavlja se iz dana u dan” (2. Što ti još osim snažne vjere u Božja obećanja može pomoći da izvršiš svoju dužnost i brineš se za ostarjele? U sljedećem članku dobit ćemo neke praktične prijedloge. ^ odl. 9 Sljedeći članak navodi neke načine kako djeca mogu roditeljima pružiti potrebnu skrb.