http___www.krenizdravo.com_zdravlje_downov-sindrom-uzroci-simptomi-i-lijecenje_1.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 2.5 2.6 3.1 3.2 4.1 4.2 4.3 4.4 5.1 5.2 5.3 5.4 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 7.1 8.1
The incidence of Down syndrome rises with increasing maternal age. For parents of a child with Down syndrome due to translocation trisomy 21, there may be an increased likelihood of Down syndrome in future pregnancies. This is because one of the two parents may be a balanced carrier of the translocation. The translocation occurs when a piece of chromosome 21 becomes attached to another chromosome, often number 14, during cell division. If the resulting sperm or ovum receives a chromosome 14 (or another chromosome), with a piece of chromosome 21 attached and retains the chromosome 21 that lost a section due to translocation, then the reproductive cells contain the normal or balanced amount of chromosome 21. While there will be no Down syndrome associated characteristics exhibited, the individual who develops from this fertilized egg will be a carrier of Down syndrome. Genetic counseling can be sought to find the origin of the translocation. However, it is important to realize that not all parents of individuals with translocation trisomy 21 are themselves balanced carriers. In such situations, there is no increased risk for Down syndrome in future pregnancies. Researchers have extensively studied the defects in chromosome 21 that cause Down syndrome. In 88% of cases, the extra copy of chromosome 21 is derived from the mother. In 8% of the cases, the father provided the extra copy of chromosome 21. In the remaining 2% of the cases, Down syndrome is due to mitotic errors, an error in cell division which occurs after fertilization when the sperm and ovum are joined. Down Syndrome And Maternal AgeResearchers have established that the likelihood that a reproductive cell will contain an extra copy of chromosome 21 increases dramatically as a woman ages. Therefore, an older mother is more likely than a younger mother to have a baby with Down syndrome. However, of the total population, older mothers have fewer babies; about 75% of babies with Down syndrome are born to younger women because more younger women than older women have babies. Only about nine percent of total pregnancies occur in women 35 years or older each year, but about 25% of babies with Down syndrome are born to women in this age group. The incidence of Down syndrome rises with increasing maternal age. Many specialists recommend that women who become pregnant at age 35 or older undergo prenatal testing for Down syndrome. The likelihood that a woman under 30 who becomes pregnant will have a baby with Down syndrome is less than 1 in 1,000, but the chance of having a baby with Down syndrome increases to 1 in 400 for women who become pregnant at age 35. The likelihood of Down syndrome continues to increase as a woman ages, so that by age 42, the chance is 1 in 60 that a pregnant woman will have a baby with Down syndrome, and by age 49, the chance is 1 in 12. But using maternal age alone will not detect over 75% of pregnancies that will result in Down syndrome. reproduced from the NIH National Institute of Child Health & Human Development Learn More About Birth Defects and Down Syndrome.
1.1 2.1 2.2 3.1 3.2 4.1 5.1 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 16.2 17.1 18.1 19.1 20.1 20.2 20.3 21.1 21.2 21.3 22.1 22.2 22.3 23.1 24.1 24.2 25.1 25.2 26.1 26.2 27.1 28.1 29.1 29.2 30.1 31.1 32.1 32.2 33.1 34.1 35.1 36.1 37.1 37.2 37.3 37.4 38.1 39.1 40.1 41.1 42.1 43.1 43.2
Downov sindrom – uzroci, simptomi i liječenje Downov sindrom je genetski poremećaj koji uzrokuje cjeloživotnu mentalnu retardaciju, kašnjenje u razvoju i druge probleme. Simptomi variraju u težini, pa se razvojni problemi mogu kretati od umjerenih do ozbiljnih. Downov sindrom je najčešći genetski uzrok poteškoća u učenju. Povećano razumijevanje Downovog sindroma i rana intervencija mogu napraviti veliku razliku u životima djece i odraslih s Downovim sindromom. Simptomi Downovog sindroma Djeca s Downovnim sindromom najčešće, ali ne uvijek, imaju specifičan oblik lica: - Spljoštene crte lica - Malu glavu i kratak vrat - Jezik koji strši - Pomalo kose uši - Neobičan oblik ušiju Djeca s Downovnim sindromom također mogu imati: - Slab tonus mišića - Široke, kratke ruke - Relativno kratke prste - Pretjeranu fleksibilnost Bebe s Downovim sindromom mogu biti prosječne veličine, ali obično sporije rastu od druge djece slične dobi. Djeca s Downovim sindromom imaju određeni sutpanj mentalne retardacije, najčešće blagu do umjerenu. Uzroci Downovog sindroma Downov sindrom javlja se kada dođe do pogrešnog prijenosa kromosoma tijekom stanične diobe stanice, tako da se u jednoj stanici nađe višak cijelog ili dijela jednog kromosoma, koji je numeriran brojem 21. Downov sindrom rezultat je jednog od tri tipa abnormalne diobe stanica: - Trisomija 21 – više od 90% slučajeva uzrokuje trisomija 21. Dijete u tom slučaju ima tri kopije kromosoma 21, umjesto uobičajena dva primjerka. Ovaj oblik Downovog sindroma je uzrokovan poremećajem stanične diobe tijekom razvoja sjemena stanice ili jajne stanice. - Mozaicizam – u ovom rijetkom obliku (1-2%) Downovog sindroma, djeca imaju dvije različite vrste stanica, jednu s normalnim brojem kromosoma, a drugu s 47 kromosoma, tzv. Mozaicizam. Ovaj oblik Downovog sindroma uzrokovan je abnormalnom staničnom diobom nakon oplodnje. - Translokacija ili premještaj – Downov sindrom se može pojaviti kada se dio kromosoma 21 odvoji tijekom podjele stanica i zakvači za drugi kromosom. U tom slučaju broj kromosoma ostaje siti, ali je dio kromosoma 21 translociran. Ovaj oblik Downovog sindroma je rijedak, javlja se u 3-4% slučajeva. Je li Downov sindrom nasljedan? U većini slučajeva, Downov sindrom nije nasljedan. On je uzrokovan greškom u diobi stanica tijekom razvoja jajašaca, sperme ili zametka. Translokacijski Downov sindrom je jedini oblik poremećaja koji se može prenijeti s roditelja na dijete. Međutim, samo 4% djece imaju ovaj oblik Downovog sindroma i samo polovica te djece ga je nasljedila od roditelja. Šanse za nasljeđivanje ovog oblika ovise o spolu roditelja koji nosi translociran kromosom 21. Ako je otac nositelj, rizik je oko 3 posto, dok je kod majke rizik između 10 i 15%. Komplikacije kod Downovog sindroma Djeca s Downovim sindromom mogu imati različite komplikacije, od kojih su neke istaknutije tijekom odrastanja: - Srčane mane – otprilike polovina djece s Downovim sindromom su rođeni s nekom vrstom srčane mane. Ovi srčani problemi mogu biti opasni po život te mogu zahtijevati operaciju u ranom djetinjstvu. - Leukemija – mala djeca s Dowwnovim sindromom imaju veću vjerojatnost za razvoj leukemije od druge djece - Zarazne bolesti – zbog abnormalnosti u imunološkom sustavu, djeca s Downovim sindromom su mnogo osjetljivija na zarazne bolesti, kao što je upala pluća. - Demencija – tijekom života, osobe s Downovim sindromom imaju znatno povećan rizik od demencije. Znakovi i simptomi se često pojavljuju prije 40. godine života, a napadaji su znatno učestaliji. - Apneja za vijeme spavanja – zbog promjena mekog tkiva i kostiju može doći do opstrukcije dišnih putova i apneje. - Pretilost – osobe s Downovim sindromom imaju veću tendenciju prema pretilosti u odnosu na opću populaciju - Ostali problemi – Downov sindrom može biti povezan s drugim zdravstvenim uvjetima, uključujući i blokade probavnog trakta, probleme sa štitnjačom, rana menopauza, napadaji, gubitak sluha, prerano starenje skeletni problemi i loš vid. Koji je životni vijek osoba s Downovim sindromom? Životni vijek osoba s Downovim sindromom se znatno povećao. Godine 1929. Beba rođena s ovom bolesti često nije živjela duže od 10 godina. Danas, osoba s Downovim sindromom u prosjeku doživi 50 i više godina, ovisno o težini zdravstvenog problema. Rana intervencija i liječenje osoba s Downovim sindromom mogu napraviti veliku razliku u ostvarivanju potencijalnih sposobnosti i kvaliteti života. U većini država dostupni su rani specijalizirani programi, u kojima se stimulira senzorna, motorička i kognitivna aktivnost djece s Downovim sindromom. Programi se mogu razlikovati, ali obično uključuju terapeute i specijalne edukatore čiji je cilj pomoći bebi da razvije motoričke sposobnosti, komunikaciju, socijalne vještine i vještine sampomoći. Ako vaše dijete ima Downov sindrom, u liječenje bi trebao biti uključen tim stručnjaka koji će, ovisno o djetetovim potrebama, osigurati djetetu medicinsku skrb i pomoći mu da što potpunije razvije svoje vještine. Osim pedijatra, zdravstveni tim može uključivati i kardiologa, gastroenterologa, endokrinologa, razvojnog pedijatra, audiologa, fizioterapeuta, logopeda, radnog terapeuta, neurologa i sl. Općenito, djeca s Downovim sindromom sporije se razvijaju i možda će im drebati dvostruko duže vremena da bi puzali, hodali, govorili i sl. Međutim, rani program intervencije mogu djeci dati najbolje šanse za uspijeh.