http___www.trudnoca.net_cln_amniocenteza__1.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 3.1 3.2 4.1 5.1 5.2 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 11.2 11.3 12.1 13.1 14.1 15.1 15.2 16.1 16.2 16.3 17.1 18.1 19.1 20.1 20.2 20.3 20.4 20.5 21.1 21.2 21.3 22.1 23.1 23.2 23.3 24.1 25.1 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 31.1 32.1 33.1 34.1 35.1 36.1 36.2 37.1 38.1 39.1 40.1 41.1 42.1
What is amniocentesis and why is it performed? Amniocentesis is a medical procedure used to remove a sample of amniotic fluid, the fluid that surrounds a developing fetus. Physicians run tests on fetal cells in the fluid (genetic amniocentesis) to diagnose or rule out inherited genetic diseases or chromosome abnormalities, such as Down syndrome. Doctors use another type of test - maturity amniocentesis - to determine if a baby's lungs are developed enough for it to survive if it must be delivered prematurely. Health care providers typically recommend amniocentesis between the 14th and 20th week of pregnancy. If an obstetrician is considering inducing early delivery to manage risk to the mother's or baby's health, he or she may recommend the test after the 32nd week to gauge the maturity of the fetus's lungs. Who is offered amniocentesis? Health care providers do not offer this test to everyone. Amniocentesis is most often recommended for pregnant women who: - Are over the age of 35 and more at risk of having a child with Down syndrome or other genetic conditions - Received abnormal results from a first trimester screening test, such as a triple test - Have had a child - or baby that was not carried to term - with a genetic birth defect - Have - or whose husbands have - a family history of certain diseases or birth defects, such as cystic fibrosis or sickle cell disease How is amniocentesis performed? Amniocentesis is usually performed in a doctor's office, an outpatient facility or a hospital clinic. A medical professional uses an ultrasound to locate the fetus, then guides a long, thin needle through the mother's abdomen into her uterus to extract a few teaspoons of fluid from the amniotic sac. The baby's heartbeat and the mother's blood pressure and heart rate are monitored throughout the procedure, which typically takes between 30 minutes and one hour. What might the results show? Genetic amniocentesis may give parents information about: Chromosomal abnormalities - Abnormalities such as Down syndrome (Trisomy 21) and rarer Patau syndrome (Trisomy 13) or Edwards syndrome (Trisomy 18) occur when a fetus has an extra chromosome, which can be identified through this test. Neural tube defects - A baby's neural tube eventually develops into its brain, spinal cord, spinal nerves and backbone. Amniocentesis can definitively detect neural tube defects, although doctors can use advanced ultrasound as a noninvasive alternative. Genetic disorders - Many hereditary disorders can be detected using the cells from amniotic fluid. These include problems with the body's chemistry, such as cystic fibrosis, Tay-Sachs and sickle cell disease, or hereditary disorders, such as some types of muscular dystrophy, hemophilia or Huntington's disease. These diseases are usually tested for only if the family has a history of the condition. Maturity amniocentesis determines the maturity of a baby's lungs, which is important to know if a baby needs to be delivered early. Doctors less commonly use amniocentesis to test for Rh incompatability or intrauterine infections. What side effects and risks are involved with the test? Some women say the procedure does not hurt at all. Others report cramping when the needle enters the uterus or slight pressure as the fluid is drawn. After amniocentesis, a woman may have mild cramping or light vaginal bleeding. If the cramping or bleeding lasts longer than a few hours, if the bleeding is heavy, or if a fever is present, the patient should contact her doctor. Women who are Rh incompatible with the fetus require an Rh immunoglobulin shot to prevent complications. Although amniocentesis is a routine procedure and is usually completed without complications, there are some risks associated with the procedure, including a small risk of infection, bleeding that is difficult to stop, leaking of amniotic fluid and/or miscarriage. Studies indicate that miscarriage rates range from one in every 1,000 procedures to as many as one in every 200 procedures. Factors include the week in the pregnancy the procedure is performed and the experience of the doctor performing it. What is the outcome of amniocentesis? The results usually show that the baby is free from certain hereditary problems; approximately 95% of women who undergo amniocentesis have normal outcomes. The results are very accurate in identifying certain genetic disorders and are usually available within two weeks. However, amniocentesis cannot identify all birth defects, such as heart conditions, club foot or cleft lip and palate. Questions to Ask Your Doctor - Why should I have amniocentesis? - When should I have the procedure done? - What are the risks to me and my baby of having amniocentesis? - What are the risks of not having it? - How is the procedure performed? - What should I expect before, during and after the procedure? - What are possible complications or side effects of the procedure? - What information will the test give me? - When will the results be available, and who will explain them? - How accurate is this test? - What are our next steps following the test, whether the results are normal or abnormal? - What other tests might be needed? Are there any alternative tests to amniocentesis? Our Medical Advisory Board Wiser Pregnancy's physician advisors review all information on the site to ensure its accuracy, relevance, and consistency with medical best practices. Michele R. Lauria, MD Professor of obstetrics and gynecology and attending staff at the Dartmouth University Hitchcock Medical Center in New Hampshire Linda Burke-Galloway, MD Senior obstetrics and gynecology physician with the Florida Department of Health and medical malpractice consultant with the U.S. Department of Health and Human Services
1.1 2.1 3.1 3.2 3.3 4.1 5.1 5.2 5.3 6.1 7.1 8.1 9.1 9.2 9.3 10.1 11.1 11.2 12.1 13.1 13.2 13.3 13.4 13.5 14.1 15.1 16.1 17.1 17.2 17.3 18.1 19.1 19.2 20.1 21.1 21.2 21.3 21.4 22.1 22.2 23.1 23.2 23.3 24.1 24.2 24.3 25.1 26.1 27.1 27.2 28.1 28.2 29.1 29.2 29.3 30.1 30.2 30.3 30.4 31.1 31.2 31.3 32.1
Amniocenteza Što je amniocenteza? Amniocenteza je postupak kojim se pomoću jedne igle uzima uzorak tekućine iz amnijske vreće koja obavija plod. Ultrazvuk se koristi kao pomagalo koje omogućava liječniku dauvede iglu u siguran prostor, dalje od ploda. Dobivena amnijska tekućina, u kojoj se nalaze stanice odljuštene s ploda, dalje se ispituje u laboratorijima pomoću genetskih i biokemijskih testova. Kada se radi? Ako se amniocenteza radi zbog analize kromosoma ili molekule DNA, onda se obavlja nakon 16-og tjedna trudnoće. U nekim centrima može se napraviti i do mjesec dana ranije. Ako se porod iz bilo kojeg razloga mora obaviti prije vremena, amniocenteza se tada može učiniti kratko vrijeme prije poroda da bi se ocijenio stupanj zrelosti fetalnih pluća. Zašto se radi? U prvoj polovici trudnoće amniocenteza se radi ako postoji sumnja da plod ima povećan rizik za neku abnormalnost kromosoma, genetsku bolest ili rascjep neuralne cijevi. Kromosomske abnormalnosti. Ispitivanjem fetalnih kromosoma mikroskopom mogu se otkriti takvi poremećaji kao što je Downov sindrom. Analiza kromosoma otkrit će i spol djeteta, pa ako ne želite u trudnoći saznati taj podatak, upozorite liječnika da vam ga ne priopći. (Inače, amniocenteza se ne radi samo zbog utvrdivanja spola djeteta.) Genetski poremećaji. Analizom DNA u genima fetusa često se mogu otkriti bolesti za koje je utvrđeno da se javljaju u vašoj obitelji (npr.cistična fibroza). Bolesni gen se otkriva složenim tehnikama koje uključuju korištenje posebnih genetičkih proba (uzoraka) i markera (biljega). Rascjepi neuralne cijevi. Analiza amnijske tekućine može otkriti stanja kao što su anencefalija ili spina bifida. Iako amniocenteza ne može utvrditi težinu oštećenja, vrlo visoka razina alfa-fetoproteina (AFP) upućuje na postojanje rascjepa neuralne cijevi ili neke druge prirođene greške »otvorene stijenke« (one gdje određena šupljina nije zatvorena kožom ili drugim tkivom). AFP može biti lažno povišen kada i malo fetalne krvi prodre u uzorak amnijske tekućine. U takvim slučajevima od pomoći je ultrazvučni pregled naprednog stupnja koji može otkriti tjelesne promjene uzrokovane većinom rascjepom neuralne cijevi. U 10 do 30% fetusa sa zatvorenim rascjepom neuralne cijevi AFP može biti normalan, ali će ultrazvučni pregled naprednog stupnja neke od takvih slučajeva otkriti već s 18 do 20 tjedana. Ocjena zrelosti fetalnih pluća. Ovo je važno ako morate roditi prije vremena. Ispitivanjem amnijske tekućine liječnik može reći da li su pluća ploda dovoljno razvijena da bi mogla samostalno disati. To testiranje se obavlja u drugoj polovici trudnoće. Bolest zbog nepodudarnosti Rh-faktora. Uzrokuju je antitijela u majčinu krvotoku koja razaraju fetalne krvne stanice. Amniocenteza je korisna za procjenu stanja ploda i mogućnosti smanjivanja komplikacija, a radi se u drugoj polovici trudnoće. Koji su rizici amniocenteze? U Americi se amniocenteza godišnje radi 200 000 puta i smatra se relativno sigurnim zahvatom. Rizik pobačaja nakon amniocenteze kreće se u rasponu od jedan prema 200 do jedan prema 400. U centrima gdje je liječnici često izvode i redovito koriste ultrazvuk za vođenje igle, rizik je bliži onom od jedan prema 400. (Nakon trećeg mjeseca trudnoće, tri do četiri od svakih 100 trudnoća završit će spontanim pobačajem i onda kada se ne primjenjuje nikakav prenatalni test.) U onim rijetkim slučajevima kada amniocenteza uzrokuje spontani pobačaj, obično je razlog infekcija koja se razvije u maternici, otjecanje plodove vode ili prijevremeni trudovi. Ako se amniocenteza vrši uz pomoć ultrazvuka, rijetko se dogada da plod bude uboden iglom. Nije rijetko da žene imaju blaže komplikacije nakon amniocenteze. Te smetnje mogu biti stezanja maternice, vlaženja ili osjećaj nelagode oko mjesta uboda igle. Svakako se javite liječniku ako takve smetnje traju ili postaju intenzivne. Opisi amniocenteze se kreću od »ugodno« do »poput uboda pčele« i »trenutno bolno« (ako je dan lokalni anestetik ili ubod kratkom iglom). Kako se stijenku maternice ne može učiniti neosjetljivom, osjetit ćete ubod igle za amniocentezu. Jedna žena je rekla kako je bilo zadivljujuće gledati bebu na ekranu te uopće nije bila svjesna neugode. Š?ene koje se uzbude na sam spomen igle mogu si pomoći prakticiranjem opuštanja ili vježbi disanja. KakO se radi amniocenteza? Zahvat se može učiniti u ordinaciji liječnika ili ambulantno u bolnici. Traje oko 45 minuta, a postavljanje igle i uzimanje uzorka plodove vode traje samo 5 minuta. S obzirom da ćete prije amniocenteze imati ultrazvučni pregled, morate prije toga popiti nekoliko čaša tekućine. Ultrazvučni pregled se prethodno obavlja da bi se utvrdilo nosite li jedan ili više plodova, ocijenila gestacijska dob, izmjerila veličina djeteta i procijenio položaj maternice i posteljice. Vaš će trbuh očistiti antiseptikom. Potom će na trbuh staviti sterilni provodnik kojim se utvrđuje sigurno mjesto za ubadanje igle. Neki liječnici će, na vašu želju, primijeniti lokalni anestetik koji će uštrcati pokraj mjesta budućeg uboda da bi se umrtvila stijenka trbuha. Zatim će kroz trbuh u vašu maternicu, i amnijsku vreću u njoj, zabosti jednu dugačku, šuplju iglu. Izvadit će mali uzorak amnijske tekućine (količina oko jedne do dvije žlice). Ako liječnik ne dobije dovoljno plodove vode na tom mjestu, izvadit će iglu i zabosti je na drugo mjesto. Plodova voda se velikim dijelom sastoji od fetalne mokraće pa treba biti prozirna i blago žućkasto obojena. Liječnik će na ekranu promatrati fetus da bi bio siguran kako je on dobro. Na kraju će na vaš trbuh staviti mali zavoj da bi pokrio ubodno mjesto. Uzorci se označe i šalju u laboratorij. Copyright: Marjan tisak, Split, članak objavio: Ostvarenje, uz dozvolu izdavača.