http___www.taize.fr_hr_article7217.html_1.xml
1.1 2.1 2.2 2.3 3.1 3.2 4.1 4.2 4.3 5.1 6.1 7.1 7.2 7.3 7.4 8.1 9.1 9.2 9.3 9.4 10.1 11.1 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 20.1 21.1 22.1 23.1 24.1 24.2 25.1 25.2 26.1 27.1 28.1 28.2 28.3 29.1
The pottery in its context There are two pottery workshops at Taizé, both of them fully integrated into the life of an ecumenical community of some hundred brothers from thirty or so countries. Work there is part of this broader context, and explains a number of practical options. For, before being artists, be it as creators or as simple workmen, we are first of all brothers living a spiritual commitment in solidarity, today above all here in Taizé with thousands of young adults from all over the world. The ceramic adventure began in the winter of 1949. After Brother Daniel had met the potter Alex Kostanda at Cluny, a workshop was set up in Taizé which gradually developed, with the main focus on hand-turning and the development of stoneware glazes, mainly based on vegetable ashes. As the community grew larger, a second workshop came into being, since the brothers are obliged to cover their living expenses entirely through their own work; at the same time there is an awareness of the value of manual work. Most of the brothers working here, it should be noted, have some other activity within the community’s ministry. The production is therefore done using simple processes, some of them mechanized (such a form-turning, molding and casting) and the workshop produces objects for daily use with prices everyone can afford. Two simple processes have been carried over from the first workshop: the preparation of the clay from raw materials quarried locally and the creation of the workshop’s characteristic glazes. A short introduction The clay composing the pots produced at Taizé is vitrified at 1280°C. This produces the pottery known as “stoneware.” Before they are glazed, the objects receive an initial firing at 950°C. All our kilns use natural gas (methane). Certain objects (lamps) are made using a porcelain paste in a casting workshop. Stoneware glazes are silicates formed at 1280°C by the fusion of mixtures of various minerals : feldspar, kaolin, chalk, silica, talc. They may be colored by adding pigments such as iron oxides that produce ivory, green, black and brown glazes, cobalt or copper for blue and violet, titanium for orange-yellow. The glazes sometimes include vegetable ash composed of the minerals the plants drew from the ground. These ashes can also be reconstituted using the same proportions of minerals, as is the case for several of our glazes. For the first firing of our pieces, we work together with some local workshops, as an expression of solidarity with other potters: we are unable to keep up on our own with the demand. Our main glazes Gousseau (yellow) : the reconstitution of a glaze originally obtained using the ashes from a mixture of trees from the nearby woods known as the Forest of Gousseau. Omnia (dull green) : a glaze made by mixing various glazes. Blue : a glaze using a reconstitution of ash from the Bresse woodlands, enriched with cobalt oxide. Shinô (orange-maroon) : a Japanese glaze from the 16th century, rich in aluminum, originally discovered by Shinô Munenobu, the founder of one of the schools of the tea ceremony. Okoumé (dull gray-blue) : the reconstitution of a glaze made using the ashes of waste from an exotic wood formerly used in a local carpentry workshop. Temmoku (black with reddish touches) : a Japanese name for a classic iron-based glaze that originated in China over 1,000 years ago. Bois de Bresse (shiny white) : the reconstitution of a glaze made using the ashes of hedge trimmings from the Bresse region, not far from Taizé. Hazel (bright, semi-dull brown) : the reconstitution of a glaze using hazelnut shells from Spain. Iron red (rusty brown) : an iron-based glaze containing phosphorus. Yellow : a glaze rich in alumina, enriched with titanium oxide. Some practical information The glazes created in our workshops contain no toxic elements (confirmed by a national laboratory). All the objects we produce withstand dish-washers and microwave ovens. They should not be placed in a very hot oven (above 200°C). Further technical information is available in the book The Practice of Stoneware Glazes: minerals, rocks, ashes available at the exhibition room, or by mail from Taizé. The produce of the workshops is sold in the exhibition room at Taizé. The Practice of Stoneware Glazes – Minerals, rocks, ashes Brother Daniel This guide, which is intended for both beginners and professionals, leads the craftsman or woman through a series of simple exercises into the great tradition of stoneware glazes made from rocks, minerals, or vegetable ashes. A collection of 60 fusion diagrams are maps to lead into the world of glazes. How to collect and identify ashes, and transform them into glazes that bring out the characteristics of each plant species. La Revue de la Céramique et du Verre
1.1 2.1 2.2 2.3 3.1 3.2 3.3 4.1 4.2 4.3 4.4 5.1 6.1 7.1 7.2 7.3 8.1 9.1 9.2 9.3 9.4 10.1 10.2 11.1 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 20.1 21.1 22.1 23.1 24.1 24.2 25.1 25.2 26.1 27.1 28.1 28.2 28.3 29.1
Lončarstvo u svom kontekstu U Taizéu postoje dvije lončarske radionice, obje potpuno uklopljene u život Zajednice od nekih stotinu braće koji dolaze iz tridesetak zemalja. Rad je ondje dio ovog šireg konteksta i objašnjava mnoge praktične mogućnosti. Jer, mi nismo prvenstveno umjetnici, bilo kao kreatori ili obični radnici, nego braća koja danas, ovdje u Taizéu, iznad svega žive duhovnu raspoloživost u solidarnosti s tisućama mladih iz čitavoga svijeta. Pustolovina keramike počela je zimi 1949. godine. Nakon što je brat Daniel upoznao lončara Alexa Kostandu koji je živio u Clunyju, u Taizéu je osnovana radionica koja se postupno razvijala. Glavni je naglasak na početku bio na ručnoj izradi pomoću lončarskog kola te razvoju kamenina – glazura uglavnom zasnovanih na pepelu biljaka. Kako je Zajednica rasla, nastala je i druga radionica, budući da su se braća obvezala pokrivati svoje troškove života isključivo svojim vlastitim radom. Istodobno, tu je i svijest o vrijednosti ručnoga rada. Većina braće koja ovdje radi, treba napomenuti, obavlja i neke druge dužnosti unutar Zajednice. Proizvodnja se temelji na jednostavnim procesima od kojih su neki mehanizirani (kalupljenje, prešanje i lijevanje), a u radionicama se izrađuju predmeti za svakodnevnu uporabu, po svima dostupnim cijenama. Iz prve su radionice preuzeta dva jednostavna procesa: priprema gline od sirovih materijala iz okoliša te stvaranje glazura karakterističnih za radionicu u Taizéu. Kratak tehnički uvod Posuđe od gline se prije glaziranja zagrijava na 950 Celzijevih stupnjeva, a nakon glaziranja se peče na 1280 stupnjeva. Tako se proizvodi grnčarija poznata kao “kamenina”. Sve naše peći koriste prirodni plin. Pojedini predmeti (npr. svjetiljke) izrađuju se lijevanjem porculanskih pasta u posebnoj radionici. Kamenine su silikati koji se stvaraju na 1280 Celzijevih stupnjeva, spajanjem mješavine različitih minerala: glinenac (feldšpat), kaolin, kreda, silicij, talk. Mogu se obojiti dodavanjem pigmenata poput željeznih oksida koji stvaraju glazure boje slonovače, kao i zelene, crne i smeđe; kobalta ili bakra za plave i ljubičaste; titanija za narančastožute. Glazure ponekad sadrže i biljni pepeo koji se sastoji od minerala koje biljke crpe iz zemlje. Biljni se pepeo može i umjetno rekonstituirati koristeći slične omjere minerala, kao što je slučaj s nekoliko naših glazura. Za prvo pečenje naših predmeta surađujemo s nekim lokalnim lončarima kao konkretan znak solidarnosti. Nismo u mogućnosti sami udovoljiti svim zahtjevima. Naše glavne glazure «Gousseau» (žuta): rekonstitucija glazure koja se prvobitno dobivala koristeći pepeo mješavine različitog drveća iz šume Gousseau s druge strane doline. «Omnia» (blijedozelena): glazura načinjena miješanjem različitih glazura. «Plava» glazura nastaje rekonstitucijom pepela iz šumskog područja Bresse, a obogaćena je kobaltovim oksidom. «Shinô» (narančastokestenjasta): japanska glazura iz 16. stoljeća, bogata aluminijem, izvorno ju je otkrio Shinô Munenobu, osnivač jedne od škola čajne ceremonije. «Okoumé» (blijedosivoplava): rekonstitucija glazure koja se dobivala od pepela ostataka egzotičnog drveta koje se nekada koristilo u lokalnoj stolarskoj radionici. «Temoku» (crna s crvenkastim preljevima): japansko ime za klasičnu glazuru baziranu na željezu, prvotno nastalu u Kini prije više od 1000 godina. «Bois de Bresse» (sjajnobijela): rekonstitucija glazure koja sadrži pepeo ostataka od rezanja šikare iz područja Bresse, nedaleko Taizéa, s Druge strane rijeke Saone. «Lješnjak» (svijetla, polublijeda smeđa): rekonstitucija glazure s ljuskama lješnjaka koja potječe iz Španjolske. «Željezno crvena» (hrđavosmeđa): glazura bazirana na željezu, sadrži fosfor «Žuta»: glazura bogata aluminijem, obogaćena titanijevim oksidom. Praktične informacije Glazure proizvedene u našim radionicama ne sadrže nikakve toksične sastojke (potvrđeno od državnog laboratorija). Svi predmeti koje proizvodimo mogu se prati u perilici za posuđe i mogu se upotrebljavati u mikrovalnim pećnicama. Ne bi ih trebalo stavljati u prevruću pećnicu (preko 200 stupnjeva). Daljnje tehničke informacije mogu se pronaći u knjizi “The Practice of Stoneware Glazes – Minerals, rocks, ashes” koja je dostupna u izložbenom prostoru (Exposition) ili se može naručiti iz Taizéa e-mailom. Proizvodi iz naših radionica prodaju se u izložbenom prostoru u Taizéu (Exposition). The Practice of Stoneware Glazes – Minerals, rocks, ashes brat Daniel Ovaj priručnik, namijenjen i početnicima i profesionalcima, kroz niz jednostavnih vježbi ubodi keramičara u veličanstvenu tradiciju kamenine načinjene od stijena, minerala ili biljnog pepela. Zbirka od 60 dijagrama je poput karata koje vode u svijet glazura. Kako prikupiti i prepoznati pepeo te ga pretvoriti u glazure koje ističu karakteristike svake pojedine biljne vrste? Kod: La Revue de la Céramique et du Verre