http___www.taize.fr_spip.php_id_article_16234_page_print_1.xml
1.1 1.2 1.3 1.4 2.1 3.1 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 6.1 6.2 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 11.2 11.3 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 17.2 18.1 19.1 19.2 19.3 20.1 21.1 22.1 22.2 23.1 23.2 23.3 23.4 24.1 24.2 24.3 24.4 25.1 25.2 25.3 26.1
Christ extended his friendship to all, without rejecting anyone. Those who love Christ all across the earth form, in his steps, a large community of friendship. This is called communion. For this reason, they have a contribution to make in healing the wounds of humanity: without wanting to impose themselves, they can promote a globalization of solidarity which excludes no people and no single person. How can each person take part in this? First Proposal - Join a local praying community Love one another; by this love all will know that you are my disciples. On some occasions, such as international meetings, this community of friendship becomes visible. But these events are occasional. In every place, a portion of this large community can be found, even if a very poor one. It is not possible to live faith all by ourselves. Faith is born when there is an experience of communion, when we discover that Christ is the source of an unrestricted unity. If local communities (also called parishes), groups and chaplaincies were increasingly to become places of friendship! Warm and welcoming places where we support one another, where we are attentive to those who are weak, to foreigners, to people who do not share our ideas... A suggestion for all: could taking part in Sunday worship, or some other activities as well, even with people you did not choose, enable you to have an experience of communion? A suggestion for local pastoral leaders: listen to young people; discern and welcome what they can bring to the local community; make older people aware of this. Second Proposal - Extend friendship beyond the boundaries that limit us Whatever you do to one of the least, you do to me. Jesus was attentive to everyone he met, especially the poor, children, those who seemed unimportant. Following him, we can cross boundaries to join those in need. We can undertake acts of solidarity, together with Christians of different affiliations, and also with people who do not share our faith. Whether the poverty is material or spiritual, solidarity implies a two-way sharing: in providing assistance, we are often the ones who receive. A suggestion for all: why not choose, for one year, a situation in the neighborhood and people to whom a presence of friendship could be offered, solidarity be shown: to the outcast, the poor, the ill, those suffering from disabilities, abandoned children, immigrants, the unemployed...? A suggestion for local pastoral leaders: help young people find situations where solidarity is necessary and possible. Third Proposal - Share and pray regularly with others Where two or three are together in my name, I am there in their midst. For some young people, painful trials, abandonment, solitude, or the keen awareness of the injustices in the world can make it almost impossible to have faith in God. Believing is always a risk—the risk of trusting. With whom can I journey and reflect about my faith? A suggestion for all: rather than staying alone with one’s questions, find a few other people to share with, once a week or once a month. Read together a page of the Gospel or another reading. Pray together with songs, a Bible reading, a long period of silence. A suggestion for local pastoral leaders: encourage and support these small groups of sharing and prayer; help them to remain open and welcoming to others. Fourth Proposal - Make the communion among all who love Christ more visible You are the Body of Christ. (1 Corinthians 12:27) In our village, our city and our region, there are people who also love Christ, but in a different way than we do. Calling ourselves “Christians” means bearing the name of Christ. We receive our identity as Christians through baptism, which unites us to Christ. Let us try to give more visibility to this common identity, instead of emphasizing our denominational identities. When differences appear to be incompatible, that is no reason to separate. During his life, Christ went beyond boundaries and, on the cross, he stretched out his arms from one side to the other, between those who are divided. If Christians want to follow Christ and let God’s light shine in the world, they cannot remain divided. It is the Holy Spirit who unites us. A suggestion for all: Why not go towards those who are different, another group, another parish, another movement, another denomination, a Christian community of migrants...? We can make visits, let others welcome us, invite them. We can turn together to Christ in a simple prayer, putting ourselves “under one roof” without waiting for everything to be fully harmonized, and in this way we can live in anticipation of full communion. A suggestion for local pastoral leaders: in pastoral work, do together with Christians of other denominations all that can be done together; do nothing without taking others into account.
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 4.1 5.1 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 7.1 7.2 8.1 9.1 10.1 11.1 12.1 12.2 12.3 13.1 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 18.2 19.1 20.1 20.2 20.3 21.1 22.1 23.1 24.1 24.2 24.3 24.4 25.1 25.2 25.3 25.4 26.1 26.2 26.3 27.1
Brat Alois 2014. Krist je svoje prijateljstvo dao svima, ne odbijajući nikoga. Oni koji ljube Krista širom cijelog svijeta čine, koračajući njegovim stopama, veliku zajednicu prijateljstva. Nju nazivamo zajedništvom. Iz tog razloga, oni daju doprinos liječenju rana čovječanstva: ne želeći se nametati, oni mogu promicati globalizaciju solidarnosti koja ne isključuje nijedan narod niti ijednu osobu. Kako svatko može sudjelovati u ovome? Prvi prijedlog - Pridružiti se lokalnoj zajednici i njezinoj molitvi Po ovom će svi znati da ste moji učenici: Ako budete imali ljubavi jedni za druge. U nekim prilikama, kao što su međunarodni susreti, ova zajednica prijateljstva postaje vidljiva. No to su povremeni događaji. Na svakom se mjestu može pronaći djelić ove velike zajednice, čak i najskromniji. Ne možemo živjeti vjeru sami za sebe. Vjera se rađa kada postoji iskustvo zajedništva, kada otkrivamo da je Krist izvor neograničenoga jedinstva. Kad bi lokalne zajednice (zvane i župama), skupine i dušobrižništva sve više postajali mjesta prijateljstva! Topla i gostoljubiva mjesta na kojima podržavamo jedni druge, gdje obraćamo pozornost na one koji su slabi, na strance, na ljude koji ne dijele naše zamisli... Sugestija za sve: Bi li vam sudjelovanje u nedjeljnom bogoslužju, ili još neke druge aktivnosti, čak i s ljudima koje niste sami izabrali, moglo omogućiti iskustvo zajedništva? Sugestija za odgovorne u lokalnom pastoralu: Slušajte mlade, otkrijte i primite ono što oni mogu dati lokalnoj zajednici; senzibilizirajte za to i starije. Drugi prijedlog - Proširiti prijateljstvo preko granica koje nas zaustavljaju Što god učiniste jednomu od ove moje najmanje braće, meni učiniste (Matej 25,40) Isus je obraćao pozornost na svakoga koga bi susreo, osobito na siromašne, djecu, one koji su se činili nevažnima. Slijedeći ga, možemo prijeći granice kako bismo se pridružili onima u potrebi. Možemo činiti djela solidarnosti, zajedno s kršćanima drugih pripadnosti, a i s ljudima koji ne dijele našu vjeru. Bilo da je siromaštvo materijalno ili duhovno, solidarnost implicira dvosmjernu razmjenu: dajući pomoć, često postajemo oni koji primaju. Sugestija za sve: Zašto ne biste izabrali, na godinu dana, neku situaciju u svojoj blizini i ljude kojima biste mogli ponuditi prijateljstvo ili pokazati solidarnost: odbačene, siromašne, bolesne, hendikepirane, napuštenu djecu, imigrante, nezaposlene...? Sugestija za odgovorne u lokalnom pastoralu: Pomozite mladima da pronađu situacije u kojima je solidarnost nužna i moguća. Treći prijedlog - Redovno razgovarajte i molite s drugima Gdje su dvojica ili trojica sabrana u moje ime, tu sam i ja među njima. Nekim mladim ljudima bolne kušnje, odbačenost, samoća ili živa svijest o nepravdama u svijetu može gotovo potpuno onemogućiti vjeru u Boga. Vjera je uvijek rizik – rizik povjerenja. S kime mogu koračati i razmatrati svoju vjeru? Sugestija za sve: Umjesto da ostanete sami sa svojim pitanjima, pronađite nekoliko drugih ljudi s kojima ih možete podijeliti, jednom tjedno ili jednom mjesečno. Pročitajte zajedno stranicu Evanđelja ili neko drugo čitanje. Molite zajedno uz pjesmu, biblijsko čitanje, dug period tišine. Sugestija za odgovorne u lokalnom pastoralu: Ohrabrite i podržite te male skupine za razgovor i molitvu; pomozite im da ostanu otvoreni i gostoljubivi prema drugima. Četvrti prijedlog - Učiniti zajedništvo svih koji ljube Krista vidljivijim Vi ste Tijelo Kristovo (1 Korinćanima 12,27) U našem selu, gradu i regiji ima ljudi koji također ljube Krista, no na drugačiji način od nas. Zvati sebe »kršćanima« znači nositi Kristovo ime. Mi primamo svoj identitet kršćana po krštenju, koje nas ujedinjuje s Kristom. Pokušajmo taj zajednički identitet učiniti vidljivijim, umjesto da ističemo svoje denominacijske identitete. Kada se razlike čine nespojivima, to nije razlog razdvajanja. Tijekom svog života, Krist je prelazio granice i na križu je raširio ruke s jedne strane na drugu, između onih koji su razdvojeni. Ako kršćani žele slijediti Krista i dati Božjoj svjetlosti da zasja u svijetu, ne mogu ostati podijeljeni. Ujedinjuje nas Duh Sveti. Sugestija za sve: Zašto ne biste prišli onima koji su drukčiji, drugoj skupini, drugoj župi, drugom pokretu, drugoj denominaciji, kršćanskoj zajednici doseljenika...? Možemo ići u posjete, biti ugošćeni od drugih, pozvati njih u posjet. Možemo se okrenuti prema Kristu u jednostavnoj molitvi, smjestiti se »pod jedan krov« ne čekajući da sve bude potpuno usklađeno, i tako možemo živjeti u očekivanju punog zajedništva. Sugestija za odgovorne u lokalnom pastoralu: U pastoralnom radu radite zajedno s kršćanima drugih denominacija sve što se može učiniti zajednički, ne činite ništa ne uzimajući druge u obzir.