http___www.ted.com_talks_angela_lee_duckworth_the_key_to_success_grit_transcript_language_hr_1.xml
1.1 2.1 3.1 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 7.3 8.1 8.2 8.3 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 9.6 9.7 9.8 9.9 9.10 9.11 9.12 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 11.7 11.8 11.9 11.10 11.11 11.12 11.13 12.1 12.2 12.3 13.1 13.2 13.3 13.4 13.5 13.6 14.1 15.1 16.1
Subtitles and Transcript Transcribed by Joseph Geni Reviewed by Morton Bast 0:11 When I was 27 years old, I left a very demanding job in management consulting for a job that was even more demanding: teaching. I went to teach seventh graders math in the New York City public schools. And like any teacher, I made quizzes and tests. I gave out homework assignments. When the work came back, I calculated grades. 0:35 What struck me was that IQ was not the only difference between my best and my worst students. Some of my strongest performers did not have stratospheric IQ scores. Some of my smartest kids weren't doing so well. 0:53 And that got me thinking. The kinds of things you need to learn in seventh grade math, sure, they're hard: ratios, decimals, the area of a parallelogram. But these concepts are not impossible, and I was firmly convinced that every one of my students could learn the material if they worked hard and long enough. 1:15 After several more years of teaching, I came to the conclusion that what we need in education is a much better understanding of students and learning from a motivational perspective, from a psychological perspective. In education, the one thing we know how to measure best is IQ. But what if doing well in school and in life depends on much more than your ability to learn quickly and easily? 1:47 So I left the classroom, and I went to graduate school to become a psychologist. I started studying kids and adults in all kinds of super challenging settings, and in every study my question was, who is successful here and why? My research team and I went to West Point Military Academy. We tried to predict which cadets would stay in military training and which would drop out. We went to the National Spelling Bee and tried to predict which children would advance farthest in competition. We studied rookie teachers working in really tough neighborhoods, asking which teachers are still going to be here in teaching by the end of the school year, and of those, who will be the most effective at improving learning outcomes for their students? We partnered with private companies, asking, which of these salespeople is going to keep their jobs? And who's going to earn the most money? In all those very different contexts, one characteristic emerged as a significant predictor of success. And it wasn't social intelligence. It wasn't good looks, physical health, and it wasn't IQ. It was grit. 3:00 Grit is passion and perseverance for very long-term goals. Grit is having stamina. Grit is sticking with your future, day in, day out, not just for the week, not just for the month, but for years, and working really hard to make that future a reality. Grit is living life like it's a marathon, not a sprint. A few years ago, 3:28 I started studying grit in the Chicago public schools. I asked thousands of high school juniors to take grit questionnaires, and then waited around more than a year to see who would graduate. Turns out that grittier kids were significantly more likely to graduate, even when I matched them on every characteristic I could measure, things like family income, standardized achievement test scores, even how safe kids felt when they were at school. So it's not just at West Point or the National Spelling Bee that grit matters. It's also in school, especially for kids at risk for dropping out. To me, the most shocking thing about grit is how little we know, how little science knows, about building it. Every day, parents and teachers ask me, "How do I build grit in kids? What do I do to teach kids a solid work ethic? How do I keep them motivated for the long run?" The honest answer is, I don't know. (Laughter) What I do know is that talent doesn't make you gritty. Our data show very clearly that there are many talented individuals who simply do not follow through on their commitments. In fact, in our data, grit is usually unrelated or even inversely related to measures of talent. 4:51 So far, the best idea I've heard about building grit in kids is something called "growth mindset." This is an idea developed at Stanford University by Carol Dweck, and it is the belief that the ability to learn is not fixed, that it can change with your effort. Dr. Dweck has shown that when kids read and learn about the brain and how it changes and grows in response to challenge, they're much more likely to persevere when they fail, because they don't believe that failure is a permanent condition. 5:28 So growth mindset is a great idea for building grit. But we need more. And that's where I'm going to end my remarks, because that's where we are. That's the work that stands before us. We need to take our best ideas, our strongest intuitions, and we need to test them. We need to measure whether we've been successful, and we have to be willing to fail, to be wrong, to start over again with lessons learned. 5:55 In other words, we need to be gritty about getting our kids grittier. 6:01 Thank you. 6:02 (Applause)
1.1 2.1 3.1 4.1 5.1 5.2 5.3 5.4 6.1 6.2 6.3 7.1 7.2 7.3 8.1 8.2 8.3 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 9.6 9.7 9.8 9.9 9.10 9.11 9.12 9.13 9.14 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 11.1 11.2 11.3 11.4 11.5 11.6 11.7 11.8 11.9 11.10 11.11 11.12 11.13 12.1 12.2 12.3 13.1 13.2 13.3 13.4 13.5 13.6 14.1 15.1 16.1
Subtitles and Transcript Translated by Mladen Barešić Reviewed by Senzos Osijek 0:11 Kad mi je bilo 27, napustila sam vrlo zahtjevan posao u savjetovanju i zaposlila se na još zahtjevnijem: učiteljskom. Zaposlila sam se kao nastavnica matematike u sedmim razredima jedne njujorške javne škole. I kao svaki nastavnik, kreirala sam upitnike i testove, i zadavala domaće zadaće. Kasnije sam ih, naravno, ocjenjivala. 0:35 Ono što me iznenadilo bila je činjenica da kvocijent inteligencije nije bio jedina razlika između mojih najboljih i mojih najlošijih učenika. Neki od mojih najboljih učenika nisu baš imali "stratosferične" kvocijente inteligencije. Neka od moje najbistrije djece nisu bila osobito uspješna u školi. 0:53 I to mi je dalo misliti... Stvari koje iz matematike u sedmom razredu trebate naučiti, naravno, teške su: razlomci, decimalni brojevi, površina paralelograma. Ali, nije nemoguće razumjeti te pojmove, i ja sam čvrsto vjerovala da bi svaki moj učenik mogao naučiti taj sadržaj bude li dovoljno marljivo i ustrajno radio. 1:15 Nakon još nekoliko godina poučavanja, zaključila sam da nam je u obrazovnom procesu potrebno daleko bolje razumijevanje učenika i učenja s motivacijskog stajališta, iz psihološkog kuta. Ono što mi u školstvu najbolje znamo mjeriti je kvocijent inteligencije. Međutim, što ako uspjeh u školi i u životu znatno više ovisi o nečemu složenijem od sposobnosti da brzo i lako učite? 1:47 Zato sam napustila školu, i upisala studij psihologije. Počela sam proučavati djecu i odrasle u raznim vrstama vrlo izazovnih situacija... I u svakom sam se istraživanju pitala: Tko je u čemu uspješan, i zbog čega? Sa svojim istraživačkim timom otišla sam na vojnu akademiju West Point. Nastojali smo predvidjeti koji će pitomci izdržati vojnu obuku, a koji će odustati. Otišli smo na Državno natjecanje u sricanju i nastojali predvidjeti koja će se djeca u tom natjecanju najbolje plasirati. Proučavali smo učitelje-pripravnike koji su radili u zaista žestokim četvrtima, pitajući se koji će učitelji opstati u nastavi do kraja školske godine. I koji će od njih biti najučinkovitiji u ostvarivanju ciljeva učenja svojih učenika? Surađivali smo s privatnim tvrtkama, ispitujući koji će od tih prodavača zadržati svoje poslove? I tko će zaraditi najviše? U svim tim vrlo različitim okolnostima jedna se karakteristika izdvojila kao značajan prediktor uspjeha. I to nije bila socijalna inteligencija. To nije bio dobar izgled, ni tjelesno zdravlje, a nije to bio niti kvocijent inteligencije. Bilo je to - htijenje. 3:00 "Htijenje" je strast i ustrajnost usmjerena prema vrlo dugoročnim ciljevima. "Htijenje" znači biti izdržljiv. "Htijenje" znači sljubiti se s vlastitom budućnošću, iz dana u dan, ne samo tjedan dana, niti mjesec dana, već godinama... I raditi vrlo naporno da biste tu budućnost pretočili u stvarnost. "Htijenje" znači živjeti kao da je život maraton, a ne sprint. 3:26 Prije nekoliko sam godina započela proučavati htijenje u čikaškim javnim školama. Tisuće sam učenika u nižim razredima srednjih škola testirala upitnicima htijenja, i potom više od godine dana iščekivala da vidim tko će maturirati. Ispostavilo se da će djeca snažnijega htijenja značajno vjerojatnije uspjeti maturirati čak i kad sam ih uspjela izjednačiti po svakom obilježju koje sam mogla izmjeriti - poput obiteljskih primanja, rezultata na standardiziranim testovima postignuća, čak i toga koliko su se pojedinci osjećali sigurnima dok su bili u školi. Dakle, htijenje nije bitno samo na West Pointu ili na Državnom natjecanju u sricanju. Važno je i u školi, osobito kod djece s većom vjerojatnošću da napuste školu. Najviše me iznenadilo koliko malo mi znamo o htijenju. Koliko malo znanstvenici razumiju kako ga izgraditi. Svakoga me dana roditelji i učitelji pitaju: "Kako da izgradim htijenje kod djeteta? Što trebam činiti da kod djece izgradim snažnu radnu etiku? Kako da ih održim motiviranima na duge staze?" Iskreno - ne znam. (Smijeh) No, ono što znam je da vas talent ne čini upornim. Prema našim nalazima, vrlo je jasno da postoji mnogo darovitih pojedinaca koji jednostavno ne ustrajavaju u svojim aktivnostima. Ustvari, prema našim podacima, htijenje obično ne korelira ili čak negativno korelira s pokazateljima darovitosti. 4:51 Dosad je najbolja ideja koju sam čula o izgradnji htijenja u djece bila ona zvana "razvojni mentalitet". Taj je koncept razvila Carol Dweck na Sveučilištu Stanford, a radi se o vjerovanju da sposobnost učenja nije fiksna, nepromjenljiva, već se ona može mijenjati ako se potrudite. Dweck je pokazala da kad djeca čitaju i uče o mozgu i o tome kako se on mijenja i razvija pri suočavanju s izazovima, osjetno će vjerojatnije ustrajati kad dožive neuspjeh, jer ne vjeruju da je neuspjeh trajno stanje. 5:27 Stoga je razvojni mentalitet sjajna ideja o tome kako izgrađivati htijenje. Ali, potrebno nam je više. Ovdje ću stati sa svojim izlaganjem, jer ovo je slika našeg današnjeg stanja. To su zadaci koji pred nama stoje. Trebamo prepoznati najbolje ideje, najsnažnije naše intuitivne uvide, i trebamo ih provjeriti. Trebamo izmjeriti jesmo li uspjeli, i moramo biti spremni pogriješiti, ne uspjeti, i onda, s tim iskustvom, početi iznova. 5:54 Drugim riječima, moramo biti uporni u nastojanjima da svoju djecu učinimo upornijom. 6:01 Hvala vam. 6:02 (Pljesak)