http___www.tebe-trazim.com_dar-jezika__1.xml
1.1 2.1 3.1 4.1 4.2 5.1 6.1 7.1 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 9.2 9.3 9.4 9.5 9.6 10.1 11.1
Our Worship Why do we stand to sing?“Then the Levites of the children of the Kohathites…stood up to praise the Lord God of Israel with voices loud and high” (2Chr. “After these things I looked, and behold, a great multitude which no one could number, of all nations, tribes, peoples, and tongues, standing before the throne…and crying out with a loud voice, saying, Salvation belongs to our God who sits on the throne, and to the Lamb!” Why do we clap our hands?“O clap your hands all you peoples! Shout to God with the voice of triumph!” Why do we lift our hands?“Thus I will bless “You while I live; I will lift up my hands in Your name. “Lift up your hands in the sanctuary, And bless the Lord.” Why do we have audible praise unto God?“Bless the Lord, o my soul; And all that is within me, bless His holy name! “After these things I heard a loud voice of a great multitude in heaven saying, “Alleluia! Salvation and glory and honour and power belong to the Lord of God! And I heard, as it were, the voice of a great multitude, as the sound of many waters and as the sound of mighty thunderings, saying, “Alleluia! For the Lord God Omnipotent reigns!” Why do we speak in tongues (different language)? God has given us the gift to speak in a language we do not know by human means. This is a gift of the Holy Spirit (1 Cor 12:10) and therefore of great help to us. Paul said: "Thank God, I speak in tongues more than any of you" (1 Cor 14:18). Through the gift of tongues, the Lord builds us up (1 Cor 14:4), enables us to utter "mysteries in the Spirit" (1 Cor 14:2), and empowers us to thank and praise Him (1 Cor 14:16-17). The gift of tongues is a sign, especially for unbelievers (1 Cor 14:22). A Taste of Lighthouse Worship Photos Courtesy of Living Light Photographics
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 3.2 3.3 3.4 3.5 3.6 4.1 4.2 4.3 5.1 5.2 5.3 5.4 5.5 6.1 6.2 6.3 6.4 6.5 6.6 6.7 6.8 7.1 7.2 7.3 8.1 8.2 8.3 8.4 9.1 10.1 11.1 12.1 13.1 13.2 14.1 15.1 15.2 15.3 15.4 15.5 15.6 16.1 17.1 17.2 17.3 17.4 18.1 18.2 19.1 19.2 19.3 19.4 20.1 20.2 20.3 21.1 21.2 22.1 22.2 22.3 23.1 24.1 25.1 25.2 25.3 26.1 26.2 26.3 26.4 27.1 27.2 27.3 27.4 28.1 28.2
Dar jezika Svi─Ĺa mi se zgodna pri─Źa o psu koji je u┼íao u ured donose─çi u gubici molbu za posao. Iznena─Ĺen i zdvojan, ravnatelj ureda ipak je testirao psa kako bi vidio ispunjava li uvjete natje─Źaja, a to je bilo tipkanje i poznavanje rada na ra─Źunalu. Pas je pro┼íao testove pokazav┼íi izuzetnu stru─Źnost. Zbunjeni je ravnatelj kao posljednji uvjet pitao psa zna li govoriti neki strani jezik, na ┼íto je pas uzvratio: “Mijauuu!” Poznavati drugi jezik mo┼że u odre─Ĺenim situacijama biti od goleme va┼żnosti. To je na posve osobit na─Źin istina kad se u molitvi obra─çamo Bogu. Naravno, Bog razumije svaki jezik. Pa ipak, on nas poziva da rabimo ┬źposeban jezik┬╗ po njegovom, a ne na┼íem izboru, kojega ne samo da je Bog odabrao nego ga i artikulira. To je jezik koji izra┼żava na┼íu hvalu Bogu, ali na na─Źin koji daleko prekora─Źuje na┼íu ograni─Źenu naravnu sposobnost da to ─Źinimo. Pavao opisuje taj ─Źudesni jezik na kojemu se Bog Duh Sveti moli Ocu na┼íim ljudskim glasom: “Tako i Duh potpoma┼że na┼íu nemo─ç. Doista ne znamo ┼íto da molimo kako valja, ali se sam Duh za nas zauzima neizrecivim uzdasima. A Onaj koji proni─Źe srca zna koja je ┼żelja Duha – da se on po Bo┼żju zauzima za svete.” (Rim 8,26-27). Pavao ide ─Źak i dalje u opisivanju tog molitvenog jezika u ─Źetrnaestom poglavlju prve poslanice Korin─çanima, zagovaraju─çi uporabu tog jezika ovako: “A htio bih da svi govorite drugim jezicima” (1 Kor 14,5). Budu─çi da Gospodin “proni─Źe na┼ía srca,” taj dar jezika oblikovan je po mjeri svake osobe, s tim da pojedinac mo┼że ponekad dobiti i vi┼íe oblika dara jezika. Njime se tako izra┼żava Bo┼żja osobna ljubav i briga za svakog od nas, kao ┼íto roditelj pokazuje razli─Źitu brigu za svako dijete u obitelji. Nakon ┼íto je u poslanici Rimljanima podsjetio kako molitva u jezicima (fenomen zvan glosolalija) osigurava da u svojim molitvama pro┼ínje tra┼żimo Bo┼żju volju, a ne nu┼żno svoju vlastitu, poti─Źe Efe┼żane da oblikuju svoje pro┼ínje na svom bo┼żanskom jeziku: “Svakovrsnom se molitvom i pro┼ínjom u svakoj prigodi u Duhu molite.” (Ef 6,18). U svojoj poslanici Juda apostol podsje─ça (u dvadesetom retku) da bi sna┼żna vjera, poput one koja premje┼íta planine, trebala o┼żivotvoriti te pro┼ínje, a takvu vjeru upravo poti─Źe prakticiranje molitve u jezicima. Ti su sveti pisci znali kako je Isus obe─çao da ─çe svi “vjernici” biti sposobni govoriti novim jezicima (usp. Mk 16,17), ali su jo┼í uvijek osje─çali da im je du┼żnost podsje─çati i poticati vjernike da to i ─Źine. To ─Źak poti─Źe i papa Ivan Pavao II kao sastavni dio iskustva kr┼ítenja u Duhu – koje je on osobno primio kad mu je bilo jedanaest godina, kao ┼íto je rekao u nagovoru karizmatskim voditeljima u Rimu. Danas su kr┼í─çani manje motivirani vjerom nego rani kr┼í─çani koji su cijenili tu karizmu (usp. Djela 2,4; 10,46; 19,6) i prakticirali je ─Źak i u misnom slavlju. Premda je svaki vjernik “sposoban” moliti u jezicima, kao ┼íto je Isus govorio, tragi─Źno je da ve─çina kr┼í─çana danas ne ┼żeli moliti u jezicima. ─îak to ne ┼żele ni poku┼íati. Re─Źeno tu┼żnim rije─Źima Gospodinovim, to je narod “bez razuma” (usp. Obzirom na sve to, kadgod se postavi pitanje za┼íto je taj dragocjeni dar Bo┼żji danas tako zanemaren, odgovor je: tragi─Źno zanemarivanje Bo┼żjeg dara obi─Źno nije zlonamjernost, ve─ç jednostavno neznanje i predrasuda, a to su najpogubniji zatajiva─Źi istine. Ta dva negativna ─Źinitelja vrlo je te┼íko prevladati, na ┼íto nas je podsjetio papa Pavao VI. potaknuv┼íi obnavljanje karizmi koje su bile nagla┼íene u ranoj Crkvi. Dana┼ínji su kr┼í─çani “narod bez razuma” koji ne shva─ça bit svih 25 darova navedenih u Novom zavjetu, me─Ĺu kojima je dar jezika “ulazni dar” utoliko ┼íto olak┼íava primanje svih drugih karizmatskih darova, kao ┼íto je npr. iscjeljenje. U nastojanju da se suo─Źimo s tim rasprostranjenim neznanjem i nesvjesnom predrasudom, dopustite mi da izlo┼żim kratak pregled dara jezika, utemeljen na Bo┼żjoj svetoj rije─Źi. Sam dar treba da uvjeri nevjernike (usp. 1 Kor 14,22), ┼íto se zapravo i dogodilo na Pedesetnicu, kad se preko njega obratilo tri tisu─çe ljudi i postalo kr┼í─çanima (usp. Pa ipak, realno gledaju─çi, jo┼í uvijek ne o─Źekujem da ─çu uvjeriti svakog ─Źitatelja, ─Źak i kad bih uz ve─ç spomenute citate iz Biblije, naveo i sve ostale koji govore o toj temi. Uostalom, i Isus je vidio da ne mo┼że uvjeriti sve svoje slu┼íatelje: “Rekoh vam, pa ne vjerujete” (Iv 10,25). ─îetiri oblika dara jezika U ─Źetrnaestom poglavlju prve poslanice Korin─çanima Pavao opisuje ─Źetiri oblika tog dara, koje ─çu ovdje ukratko opisati povezuju─çi ih sa Svetim pismom. Molitva u jezicima (individualna ili grupna molitva) ÔÇô (1 Kor 14,2); Pjevanje u jezicima (pjevana molitva – individualna ili grupna) ÔÇô (1 Kor 14,15); III. Govorenje (javno) u jezicima ÔÇô Bo┼żja poruka skupu po javnom govorenju u jezicima jedne osobe; poruku treba protuma─Źiti (to─Źno prevesti) dopunskim darom koji se zove tuma─Źenje jezika; poruku mo┼że protuma─Źiti ista osoba koja ju je dobila (1 Kor 14, 13) ili netko drugi (1 Kor 14, 27-28). Jezici kao “znak nevjernicima” – vrsta javne poruke u jeziku, koju treba ┬źprotuma─Źiti┬╗ na materinskom jeziku; po toj poruci Duh “prekorava” i obra─ça nazo─Źne nevjernike (1 Kor 14, 22-23). Od ta ─Źetiri oblika dara jezika, prva dva (─Źovjek govori Bogu) molitvene su aktivnosti koje mogu po─Źeti i prestati kao ┼íto otvaramo i zatvaramo slavinu i dostupne su svakome tko je kr┼íten u Duhu, a slu┼że za njegovu osobnu duhovnu izgradnju (1 Kor 14, 4). Druga dva oblika (Bog govori ─Źovjeku) uklju─Źuju govorenje u jezicima, ali ne i molitvu u jezicima. Oni su, radi izgradnje zajednice (1 Kor 14,5 i 26), dodijeljeni odre─Ĺenim osobama, odabranim po Bo┼żjoj svevi┼ínjoj providnosti, kako to Pavao bilje┼żi u 1 Kor 12,30. Ti se oblici mogu koristiti pravovaljano samo pod pomazanjem Duha za tu posebnu funkciju (1 Kor 12, 13. 37). On dodaje da je govor u jezicima (ne molitva u jezicima) beskoristan, ako ga ne prati tuma─Źenje (1 Kor 14, 9. 19), koje ga ─Źini po vrijednosti jednakim nadahnutom proro┼ítvu (1 Kor 14, 5). Zato neka se osoba vrati molitvi u jezicima kad ne uslijedi tuma─Źenje (1 Kor 14, 28). Rast u korištenju dara jezika Taj dar ne samo da ima te razli─Źite oblike ili izraze, nego i razli─Źite razine zrelosti ili razvitka. Po─Źetnik obi─Źno moli na prvoj razini, koja se ─Źesto spominje kao “paralingvisti─Źka”; glasovi se jo┼í nisu razvili u artikulirani modulirani jezik, nego se radi o ponavljaju─çim govornim izri─Źajima nalik tepanju. Pa ipak, ako ─Źovjek misaono hvali Boga “mole─çi se duhom” (1 Kor 14,15), tada to “tepanje” zaodijeva molitvu kao po─Źetna “posuda” dara jezika. U toj prvoj fazi, ─Źovjek bi trebao te┼żiti da jasno i pobo┼żno artikulira slogove, ne ponavljaju─çi ih, kako bi to “pobo┼żno tepanje” preraslo u plodonosniju i duhovno razvijeniju fazu dara, nazvanu “lingvisti─Źkom” fazom. U toj to─Źki jezik postaje stvaran (┼żiv ili mrtav), ali ga jo┼í uvijek govornik ne razumije, premda ga ponekad mogu razumjeti drugi, koji su u blizini i mo┼żda poznaju taj jezik, kao ┼íto se dogodilo na Pedesetnicu (usp. (─îak i kad se ne mo┼że prepoznati, mo┼że se pokazati da je taj odre─Ĺeni jezik u drugoj fazi razvitka “sintakti─Źki.” Takvo istra┼żivanje provedeno je na Sveu─Źili┼ítu Michigan, SAD, gdje je ra─Źunalno mjerenje matemati─Źkog redoslijeda rije─Źi i re─Źenica stalno otkrivalo strukturiranu lingvisti─Źku “sintaksu”). Tre─ça je razina razvitka faza “Jubilus” (faza kliktanja) o kojoj govore sv. Ambrozije i drugi. (Izvedenica “jodlanje” opisuje iskrivljen glazbeni oblik proistekao iz te razine dara jezika, a mo┼że se ─Źuti u bavarskim Alpama). Kad se prakticira u svom prvotnom molitvenom obliku, to vrlo rijetko, ali Duhom sna┼żno nabijeno, kliktanje i slavljenje u jezicima obi─Źno na skupu izaziva mnoga zapanjuju─ça obra─çenja, tjelesna iscjeljenja, kao i ozdravljenja brakova, itd. Najvi┼ía je razina dara jezika “izgovaranje s ushitom”, koje su kao prauzor koristili hezihasti─Źki oci na Atosu i drugdje, naro─Źito u ─Źetrnaestom stolje─çu. Stalno primjenjuju─çi tu razinu molitve u jezicima, osoba biva katapultirana u duboko iskustvo kontemplativne misti─Źne molitve. Na toj vrlo profinjenoj razini dara jezika, Duh Sveti “rasta─Źe” glasovne izri─Źaje u jednostavnu, pa ipak vrlo duboku kontemplaciju bez rije─Źi, u svetu ti┼íinu na koju podsje─ça psalam: “Prestanite i znajte da sam ja Bog.” (Ps 46, 11) Imao sam privilegiju biti svjedokom mnogih izvanrednih znakova bo┼żanske potvrde dragocjenoga dara jezika, posebice njegova ─Źetvrtog oblika, kao “znaka nevjernicima” (1 Kor 14,22). Dopustite mi da navedem nekoliko primjera. Na jednom od svojih karizmatskih hodo─Źa┼í─ça u Svetu zemlju, na┼ía je grupa voze─çi se u autobusu molila u jezicima. Na┼í je izraelski vodi─Ź bio fasciniran govorom u jezicima jedne na┼íe hodo─Źasnice (koja je ina─Źe govorila samo engleski i ne┼íto malo portugalski). On je razumio jezik njezine molitve i rekao je da je hvalila Boga na rijetkom hebrejskom dijalektu kojim se govori samo u dva mala sela u Izraelu, a pokraj jednog od njih ba┼í smo u tom trenutku prolazili! Jedna japanska ratna mladenka, koja je pod pritiskom svoga mu┼ża Amerikanca do┼íla na karizmatski molitveni sastanak u San Franciscu, za─Źula je iza sebe drugog Amerikanca koji je molio na japanskom, oslovljavaju─çi je njezinim tajnim hramskim imenom i pozivaju─çi je da postane kr┼í─çanka i primi Isusa kao svoga Spasitelja. Jednom je jedan skepti─Źni sve─çenik gr─Źkog obreda potvrdio da je molitva u jezicima nekog irskog laika bila euharistijska molitva gr─Źkog liturgijskog obreda. Jedna ─Źasna sestra koja je sumnjala u pravovaljanost tog dara, na molitvenom se sastanku uvjerila u njegovu ispravnost kad je ─Źula talijanskog dje─Źa─Źi─ça kako moli na jednom od keltskih jezika. U tim primjerima (to je tek mali broj od mnogih kojima sam bio svjedok) osobe koje su molile u jezicima do┼żivjele su ono ┼íto Pavao opisuje u 1 Kor 14,14. One nisu bile svjesne zna─Źenja svojih izri─Źaja, ali su bile svjesne da slave Boga. Poti─Źem sve koji ovo ─Źitaju da mole za (ili obnove) kr┼ítenje u Duhu, kao ┼íto Isus poti─Źe (usp. Lk 11,13), te da se tada “predaju” i daru jezika tepaju─çi kao beba; da budu jednostavni i ponizni kao malo dijete, kao ┼íto Isus nare─Ĺuje (usp. Bog ─çe nagraditi va┼íu poniznost ┼íto ste spremni biti “ludi za Krista” (usp. 1 Kor 3,18). Ali imajte na umu da va┼íe tepanje mora biti pobo┼żno, i da molite i hvalite Boga umom (usp. 14,14), ina─Źe ne─çe postati dar jezika nego samo razvijena vje┼ítina tepanja. Jednom kad primite taj dragocjeni dar, koristite ga javno na molitvenim sastancima, ili u privatnosti: dok vozite auto, perete su─Ĺe, itd. Jer ─çe se ina─Źe dogoditi kao sa svakom karizmom: ako je ne koristite, izgubit ─çete je. Otvorit ─çe za vas nove dimenzije sile u va┼íoj molitvi – pro┼ínje, oslobo─Ĺenja, slavljenja, itd. Kako taj dar bude sve vi┼íe i vi┼íe oboga─çivao va┼í duhovni ┼żivot, otkrit ─çete da imate jo┼í ne┼íto za ┼íto treba da zahvale Bogu: za sam taj dar bo┼żanskog jezika. O.John H. Hampsch, C.M.F