http___www.undp.org_content_croatia_hr_home_presscenter_articles_2014_07_14_trgovinom-obnovljivom-energijom-do-novih-poslova-u-jugoisto-noj-europi-__1.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 4.1 5.1 6.1 7.1 7.2 8.1 9.1 10.1 11.1 12.1 13.1 14.1 14.2 15.1 15.2 16.1 16.2 16.3 17.1 18.1 18.2 19.1 19.2 20.1 21.1 21.2 22.1 23.1 23.2 24.1
No country is an island: New energy opportunities in the West Balkans Written by Zoran Kordic, UNDP Croatia (zoran.kordic@undp.org) In January 2013, the governments of Ireland and Britain had signed a memorandum of understanding for the trading of thousands of gigawatts of wind electricity. This agreement brought with it the potential to stimulate an estimated 15 billion euro of economic investments, and create 30,000 new jobs in wind industry until 2020. Is this kind of deployment of renewable energy replicable in the South Eastern Europe? South Eastern Europe is the richest region within European Union in potential for hydro energy, solar energy, wind energy and biomass. The majority of potentials are still unused because many of the countries still heavily rely energy from fossil fuels, particularly on base load energy from coal power plants. The potential for trading renewable energy with Albania, Bosnia and Herzegovina, Croatia, Kosovo*, the Former Yugoslav Republic of Macedonia, Montenegro, and Serbia has been explored within BETTER project. Funded by Intelligent Energy Europe, the project began in 2012 and will continue through next year. Preliminary project results revealed in a recent regional workshop in Belgrade in July, showed significant potentials for trading renewable energy in terms of employment, economic stimulation, and more positive impact on the environment when compared to existing sources of energy. Albania and Serbia have recognized the potential for exporting renewable energy and this was included in their respective National Renewable Energy Action Plans. Trading in renewable energy has the potential to create at least twice as many jobs (with higher share of domestic components this number would be even higher) with three times more economic stimulation through investments. In Croatia, trading renewable energy can match 6,000 jobs annually and 3 billion euro in new investments! The answer is blowing in the wind? Cooperation between two countries on renewable energy is introduced by a European Union directive on the promotion of the use of energy from renewable sources aiming to help both countries reach their renewable targets in a more cost-effective way. If countries fail to meet the renewable targets by 2020, it will cost them 150 million euro, annually for each missing percentage. According to current trends in some countries, this is not an unrealistic. One option for these countries to reach their renewable energy targets by 2020 could be in trading renewable energy. Possible methods for this trading were introduced within the same directive through cooperation mechanisms. One way of trading is through statistical transfer. This means that the renewable energy is transferred with statistical shares, without physical transfer of electricity. Another option can be through joint projects, meaning physical transfers of electricity, either among member states, or between member states and other countries. For the West Balkan region, the largest potential for trading renewable energy lays in projects with European Union countries currently lacking potentials in renewable energy. An example can be found in the 2009 memorandum of understanding signed by Italy and Serbia for trading renewable energy. However, due to changing political and economic situations in the countries, the projects have now been put on hold. Cooperation for renewable energy trading begins by signing the memorandum of understanding between two governments. This sets up the framework for cooperation such as the share of renewables that will be exported from the host country. After that, companies start to prepare tangible projects such as building wind parks in Albania or a hydroelectric power plant in Bosnia and in Serbia. For joint projects, host countries produce the electricity, and receive support from tariffs that are in place in the user country gaining the electricity. The user country also has an obligation to invest in renewable projects in the host country. Ireland and Britain are the first within the European Union to set the framework for cooperation on trading renewable energy, which should bring economy benefits for both sides. Because of huge potentials in renewable energy, countries from the South Eastern European region should consider this option while planning their national energy policies. Moreover, this is a step forward towards planning joint energy future for the West Balkan region based on renewable energy, because without it - each country is an isolated island. *Hereafter referred to in the context of UN Security Council Resolution 1244 (1999).
1.1 2.1 3.1 4.1 5.1 6.1 7.1 8.1 9.1 10.1 11.1 12.1 13.1 14.1 15.1 16.1 16.2 17.1 17.2 18.1 18.2 18.3 19.1 20.1 20.2 21.1 22.1 23.1 24.1 25.1 25.2 26.1
Nijedna zemlja nije izolirani otok: Nove energetske mogućnosti za Zapadni Balkan Napisao Zoran Kordić, UNDP Hrvatska (zoran.kordic@undp.org) Irska i Britanija su prošle godine potpisale ugovor o suradnji na području obnovljive energije kojim se predviđa gradnja otočnih vjetroparkova i trgovina tisuće gigavat sati energije vjetra iz Irske u Britaniju. Uz ekonomsku stimulaciju od 15 milijardi eura investicija, suradnja dviju država na ovom području bi potencijalno značila i otvaranje do 30 tisuća novih poslova u proizvodnji, instalaciji i održavanju vjetroparkova do 2020. godine. Je li ovaj model razvoja obnovljivih izvora energije primjenjiv na regiju jugoistočne Europe? Jugoistočna Europa je najbogatija regija unutar Europe po potencijalima u energiji vode, sunca, vjetra i biomase. Većina tih potencijala još uvijek je neiskorištena jer se mnoge zemlje i dalje u velikoj mjeri oslanjaju na energiju dobivenu iz fosilnih goriva, posebno na energiju dobivenu iz termoelektrana na ugljen. Potencijal za trgovinu obnovljivom energijom za Albaniju, Bosnu i Hercegovinu, Hrvatsku, Kosovo*, bivšu Jugoslavensku Republiku Makedoniju, Crnu Goru i Srbiju se istražuje u sklopu projekta BETTER, iz programa Intelligent Energy Europe, koji je započeo 2012. godine i trajati će do iduće godine. Suradnja ili „buisness as usual“ ? Preliminarni rezultati projekta predstavljeni na nedavno održanoj regionalnoj radionici u Beogradu, pokazuju značajan potencijal trgovine obnovljivih izvora energije u smislu zapošljavanja, ekonomske stimulacije i pozitivnijeg utjecaja na okoliš u usporedbi s postojećim izvorima energije. Albanija i Srbija su prepoznale potencijal za izvoz obnovljive energije u druge države i ugradili ih u svoje akcijske planove za obnovljive izvore energije. U usporedbi s buisness as usual scenarijem razvoja obnovljive energije (bez suradnje), promatrane države bi kroz trgovinu obnovljivom energijom mogle stvoriti barem dva puta više novih radnih mjesta (uz visoki postotak domaće komponente u proizvodnji, instalaciji i održavanju je taj broj još i veći) i tri puta višu ekonomsku stimulaciju kroz investicije. Primjerice, za Hrvatsku bi izvoz obnovljive energije značio i do 6 tisuća novih poslova svake godine uz investicije i do 3 milijardi eura! Što je potrebno za suradnju u području obnovljive energije? Suradnja dviju država na području trgovine obnovljivom energijom predstavljena je kroz EU direktive o promicanju upotrebe obnovljivih izvora energije s ciljem da se pomogne objema zemljama da ostvare svoje ciljeve o udjelu obnovljive energije na ekonomski isplativiji način. Ako zemlje ne ispune svoje ciljeve o udjelu obnovljive energije do 2020., to će ih koštati 150 milijuna eura godišnje za svaki „promašeni“ postotak. Prema sadašnjim trendovima, u nekim državama to nije nemogući scenarij. Jedna od mogućnosti za te zemlje da postignu svoje ciljeve oko udjela obnovljive energije do 2020. godine bi mogla biti trgovina obnovljivim izvorima energije. Mogući modeli za ovu vrstu trgovinu predstavljeni su u sklopu iste direktive kroz mehanizme suradnje. Jedan od načina trgovanja je kroz statistički prijenos. To znači da se obnovljivi izvori energije prenose putem statističkih udjela, bez fizičkog prijenosa električne energije. Druga opcija može biti kroz zajedničke projekte, što znači fizički prijenos električne energije, bilo među zemljama članicama EU, ili između zemalja članica i drugih zemalja. Za regiju zapadnog Balkana, najveći potencijal za trgovanje obnovljivim izvorima energije leži u projektima sa zemljama Europske unije koje imaju manje potencijala obnovljivih izvora energije. Primjer se može naći u memorandumu o suradnji na području energetike iz 2009. godineizmeđu Italije i Srbije. Međutim, zbog izmijenjene političke i ekonomske situacije u tim zemljama, daljnja suradnja je neizvjesna. Suradnja među državama započinje potpisivanjem memoranduma o suradnji na području obnovljive energije između vlada dviju država, koji postavlja pravila igre, primjerice u kojem postotku će se energija prenositi i u kojem razdoblju. Nakon toga u igru ulaze kompanije koje će voditi konkretne projekte, primjerice gradnju vjetroelektrana u Albaniji ili hidroelektrana u Bosni i Srbiji. Država koja izvozi obnovljivu energiju proizvedenu na svom teritoriju, dobiva i zajamčenu otkupnu cijenu (feed-in tarifu) koja je na snazi u državi koja uvozi tu energiju, a koja još ima obvezu i investiranja u gradnju elektrana. Irska i Britanija su prve unutar Europske unije postavile okvir za suradnju na području obnovljivih izvora energije, koja bi trebala donijeti ekonomsku korist za obje strane. Zbog velikih potencijala obnovljivih izvora energije, zemlje jugoistočne Europe trebale bi razmotriti ovu opciju pri planiranju svojih nacionalnih energetskih politika. Štoviše, to je korak naprijed prema planiranju zajedničke energetske budućnosti regije Zapadnog Balkana temeljene na obnovljivim izvorima energije, jer bez takve suradnje – svaka država je poput izoliranog otoka. * U daljnjem tekstu u kontekstu Rezolucije Vijeća sigurnosti UN-a 1244 (1999)