http___www.udruga-institut.hr_spb-hiv-i-hepatitisi__1.xml
1.1 2.1 3.1 3.2 4.1 5.1 6.1 6.2 6.3 7.1 8.1 8.2 8.3 9.1 10.1 10.2 10.3 10.4 10.5 11.1 12.1 12.2 12.3 13.1 14.1 14.2 14.3 15.1 15.2 15.3 15.4 16.1 16.2 16.3 17.1 18.1 19.1 20.1 20.2 20.3 20.4 20.5 20.6 21.1 21.2 22.1 22.2 23.1 24.1 25.1 26.1 26.2 26.3 26.4 27.1 28.1 28.2 29.1 30.1 30.2 31.1 32.1 33.1 33.2 33.3 34.1 35.1 36.1 36.2 36.3 36.4 36.5 36.6 37.1 38.1 38.2 38.3 39.1 40.1 40.2 41.1 42.1 43.1 44.1 45.1 46.1 47.1 48.1 49.1 50.1 51.1 51.2 51.3 52.1 52.2 53.1 53.2 53.3 53.4 53.5 54.1 54.2 54.3 54.4 54.5 54.6 54.7 54.8 55.1 56.1 56.2 56.3 57.1 58.1 59.1 60.1 61.1 62.1 63.1 64.1 65.1 65.2 65.3 65.4 66.1 66.2 67.1 68.1 69.1 69.2 70.1 71.1 72.1 72.2 73.1 74.1 75.1 75.2 76.1 77.1 78.1
Gonorrhoea culture and determination Gonorrhea Test Gonorrhea and Chlamydia Are Both Completely Curable. The Safest Thing To Do is To Take the Test. Gonorrhea Fact What is gonorrhea? Gonorrhea is a sexually transmitted disease (STD) caused by a bacterium. Gonorrhea can grow easily in the warm, moist areas of the reproductive tract, including the cervix (opening to the womb), uterus (womb), and fallopian tubes (egg canals) in women, and in the urethra (urine canal) in women and men. The bacterium can also grow in the mouth, throat, eyes, and anus. How common is gonorrhea? Gonorrhea is a very common infectious disease. CDC estimates that, annually, more than 700,000 people in the United States get new gonorrhea infections and less than half of these infections are reported to CDC. In 2010, 309,341 cases of gonorrhea were reported to CDC. How do people get gonorrhea? People get gonorrhea by having sex with someone who has the disease. “Having sex” means anal, vaginal, or oral sex. Gonorrhea can still be transmitted even if a man does not ejaculate. Gonorrhea can also be spread from an untreated mother to her baby during childbirth. People who have had gonorrhea and have been treated may get infected again if they have sexual contact with a person infected with gonorrhea. Who is at risk for gonorrhea? Any sexually active person can be infected with gonorrhea. It is a very common STD. In the United States, the highest reported rates of infection are among sexually active teenagers, young adults, and African Americans. What are the symptoms of gonorrhea? Some men with gonorrhea may have no symptoms at all. However, common symptoms in men include a burning sensation when urinating, or a white, yellow, or green discharge from the penis that usually appears 1 to 14 days after infection. Sometimes men with gonorrhea get painful or swollen testicles. Most women with gonorrhea do not have any symptoms. Even when a woman has symptoms, they are often mild and can be mistaken for a bladder or vaginal infection. The initial symptoms in women can include a painful or burning sensation when urinating, increased vaginal discharge, or vaginal bleeding between periods. Women with gonorrhea are at risk of developing serious complications from the infection, even if symptoms are not present or are mild. Symptoms of rectal infection in both men and women may include discharge, anal itching, soreness, bleeding, or painful bowel movements. Rectal infections may also cause no symptoms. Infections in the throat may cause a sore throat, but usually cause no symptoms. What are the complications of gonorrhea? Pelvic Inflammatory Disease (PID) Untreated gonorrhea can cause serious and permanent health problems in both women and men. In women, gonorrhea can spread into the uterus (womb) or fallopian tubes (egg canals) and cause pelvic inflammatory disease (PID). The symptoms may be mild or can be very severe and can include abdominal pain and fever. PID can lead to internal abscesses (pus-filled pockets that are hard to cure) and chronic (long-lasting) pelvic pain. PID can damage the fallopian tubes enough that a woman will be unable to have children. It also can increase her risk of ectopic pregnancy. Ectopic pregnancy is a life-threatening condition in which a fertilized egg grows outside the uterus, usually in a fallopian tube. In men, gonorrhea can cause a painful condition called epididymitis in the tubes attached to the testicles. In rare cases, this may prevent a man from being able to father children. If not treated, gonorrhea can also spread to the blood or joints. This condition can be life-threatening. What about Gonorrhea and HIV? Untreated gonorrhea can increase a person’s risk of acquiring or transmitting HIV—the virus that causes AIDS. How does gonorrhea affect a pregnant woman and her baby? If a pregnant woman has gonorrhea, she may give the infection to her baby as the baby passes through the birth canal during delivery. This can cause serious health problems for the baby. Treating gonorrhea as soon as it is detected in pregnant women will make these health outcomes less likely. Pregnant women should consult a health care provider for appropriate examination, testing, and treatment, as necessary. Who should be tested for gonorrhea? Any sexually active person can be infected with gonorrhea. Anyone with genital symptoms such as discharge, burning during urination, unusual sores, or rash should stop having sex and see a health care provider immediately. Also, anyone with an oral, anal, or vaginal sex partner who has been recently diagnosed with an STD should see a health care provider for evaluation. Some people should be tested for gonorrhea even if they do not have symptoms or know of a sex partner who has gonorrhea. Anyone who is sexually active should discuss his or her risk factors with a health care provider and ask whether he or she should be tested for gonorrhea or other STDs. People who have gonorrhea should also be tested for other STDs. How is gonorrhea diagnosed? Most of the time, a urine test can be used to test for gonorrhea. However, if a person has had oral and/or anal sex, swabs may be used to collect samples from the throat and/or rectum. In some cases, a swab may be used to collect a sample from a man’s urethra (urine canal) or a woman’s cervix (opening to the womb). What is the treatment for gonorrhea? Antibiotic-Resistant Gonorrhea Gonorrhea can be cured with the right treatment. It is important to take all of the medication prescribed to cure gonorrhea. Medication for gonorrhea should not be shared with anyone. Although medication will stop the infection, it will not repair any permanent damage done by the disease. Drug-resistant strains of gonorrhea are increasing, and successful treatment of gonorrhea is becoming more difficult. If a person’s symptoms continue for more than a few days after receiving treatment, he or she should return to a health care provider to be reevaluated. What about partners? If a person has been diagnosed and treated for gonorrhea, he or she should tell all recent anal, vaginal, or oral sex partners so they can see a health care provider and be treated. This will reduce the risk that the sex partners will develop serious complications from gonorrhea and will also reduce the person’s risk of becoming re-infected. A person with gonorrhea and all of his or her sex partners must avoid having sex until they have completed their treatment for gonorrhea and until they no longer have symptoms. How can gonorrhea be prevented? Latex condoms, when used consistently and correctly, can reduce the risk of getting or giving gonorrhea. The most certain way to avoid gonorrhea is to not have sex or to be in a long-term, mutually monogamous relationship with a partner who has been tested and is known to be uninfected. Why Get Tested? To screen for or diagnose an infection with Neisseria gonorrhoeae, which causes the sexually transmitted disease gonorrhea When to Get Tested? If you are sexually active, pregnant, have one or more risk factors for developing gonorrhea, or have symptoms such as increased vaginal discharge, bleeding associated with vaginal intercourse, or burning/painful urination (for women) or a pus-like discharge from the penis or a burning sensation during urination (for men) Sample Required? A swab of secretion or discharge from the infected area or a urine sample Test Preparation Needed? None Test Sample The Test Sample What is being tested? The test is looking for presence of the bacterium Neisseria gonorrhoeae, which causes the sexually transmitted disease gonorrhea. The Centers for Disease Control and Prevention (CDC) estimates that more than 700,000 people in the U.S. get new gonorrheal infections each year, but only half of these infections get reported to the CDC. In the US, the highest reported rates of infection are among sexually active teenagers, young adults, and African Americans. Gonorrhea is generally transmitted through sexual contact (oral, vaginal, or anal) with an infected partner. An infected mother can pass the disease to her baby during childbirth. While many men with gonorrhea will experience symptoms, most women do not, or they are mistaken for a bladder or other vaginal infection. For men, symptoms usually appear within 2 to 5 days of infection, but can take up to 30 days; for women, those who have symptoms usually experience them within 10 days of infection. Symptoms include, for females, burning or painful urination, increased vaginal discharge, and sometimes bleeding between menstrual periods or brought on by vaginal intercourse. For men, symptoms include a white, yellow or green discharge from the penis, a burning sensation when urinating, and sometimes painful or swollen testicles. Symptoms of rectal infection include discharge, itching, and painful bowel movements. Gonorrhea can be treated with a course of antibiotics. Untreated gonorrhea can lead to severe complications. Women can develop pelvic inflammatory disease (PID), an infection that spreads from the vagina and cervix to the uterus and fallopian tubes. PID can cause scaring of the fallopian tubes, which can lead to ectopic pregnancy or infertility. In men, the infection can lead to an inflammation of the testicles that can result in sterility. In both males and females, the bacteria can also spread to the bloodstream and infect the joints, causing a type of arthritis. Other potentially severe clinical complications include osteomyelitis, meningitis, endocarditis, adult respiratory distress syndrome (ARDS), and fatal septic shock. A newborn infected with gonorrhea can develop blood, joint, and eye infections that can lead to blindness if not treated. How is the sample collected for testing? A swab is used to get a sample of secretion or discharge from the infected area such as the cervix, urethra, penis, anus, or throat. A urine sample is used in some tests. Many doctors will take a sample from more than one body site to increase the likelihood of finding the bacteria. Is any test preparation needed to ensure the quality of the sample? No test preparation is needed. Gonorrhoea Test How is it used? The test is used in two ways: - to diagnose the cause of symptoms, - and to screen sexually active people. A definitive diagnosis is important because symptoms of gonorrhea can resemble chlamydia clinically and the two disorders require different treatment. There are several methods available, but the preferred method of testing currently is the molecular test. This test is based on amplification of the DNA that is present in Neisseria gonorrhoeae. Molecular testing for Neisseria gonorrhoeae is currently the standard and is widely utilized. The advantage of molecular tests is that they are generally more sensitive and specific than conventional culture and can therefore identify more positive specimens. In men, a quick method that may be used in a clinic or doctor's office is the gram stain, which allows the doctor to look at a sample from the urethra for the presence of the bacteria using a microscope. This method is not used on samples from women. Testing for Neisseria gonorrhoeae and Chlamydia trachomatis is generally done simultaneously as the two organisms have similar clinical signs and symptoms. When is it ordered? A doctor may order the test if you have symptoms such as (for women) increased vaginal discharge, bleeding associated with vaginal intercourse, or burning/painful urination; or (for men) pus discharging from the penis, a burning sensation during urination, or proctitis (inflammation of the rectal or anal area). However, because many infected people do not have any symptoms, the U.S. Preventive Services Task Force recommends the following: - All sexually active females 25 years of age and younger should have a gonorrhea test each year. - All other sexually active women who have no symptoms but are at increased risk for infection should be routinely screened. - All pregnant women are tested for gonorrhea. The U.S. Centers for Disease Control and Prevention recommends that males who have sex with males be screened at least once a year for gonorrhea as well as other sexually transmitted diseases (STDs), including chlamydia, syphilis, and HIV. What does the test result mean? A positive test indicates an active infection that requires treatment with a course of antibiotics. A negative test means only that there is no evidence of disease at the time of the test. It is important for those who are at increased risk of infection to have screening tests performed on a regular basis to check for possible exposure. If you are infected, your sexual partner(s) should also be tested and treated as well. Is there anything else I should know? If you are infected, your risk of contracting other sexually transmitted diseases, including HIV, is increased.
1.1 2.1 2.2 2.3 2.4 3.1 3.2 3.3 4.1 4.2 4.3 5.1 5.2 5.3 5.4 6.1 7.1 8.1 8.2 9.1 10.1 11.1 12.1 13.1 13.2 14.1 15.1 16.1 17.1 18.1 19.1 19.2 19.3 19.4 19.5 20.1 21.1 22.1 23.1 24.1 25.1 26.1 27.1 28.1 29.1 30.1 30.2 30.3 30.4 30.5 31.1 31.2 31.3 31.4 32.1 33.1 33.2 34.1 34.2 35.1 36.1 37.1 37.2 38.1 38.2 39.1 40.1 41.1 41.2 41.3 42.1 42.2 42.3 42.4 42.5 42.6 43.1 43.2 43.3 43.4 43.5 44.1 44.2 44.3 44.4 45.1 45.2 45.3 45.4 45.5 45.6 45.7 46.1 46.2 46.3 46.4 46.5 46.6 46.7 47.1 47.2 47.3 47.4 48.1 48.2 48.3 48.4 48.5 49.1 49.2 49.3 49.4 50.1 50.2 50.3 51.1 51.2 51.3 51.4 51.5 52.1 52.2 53.1 54.1 54.2 54.3 54.4 55.1 55.2 55.3 56.1 56.2 56.3 56.4 56.5 56.6 57.1 58.1 58.2 59.1 60.1 60.2 60.3 60.4 60.5 61.1 61.2 61.3 61.4 62.1 63.1 64.1 65.1 66.1 66.2 66.3 66.4 66.5 66.6 67.1 68.1 69.1 70.1 71.1 72.1 73.1 73.2 73.3 73.4 73.5 74.1 74.2 75.1 75.2 76.1 76.2 76.3 77.1 77.2 77.3 78.1 78.2 79.1 80.1 81.1 82.1 83.1 84.1 85.1 86.1 87.1 88.1 89.1 90.1 91.1 92.1 93.1 94.1 95.1 96.1 97.1 98.1 99.1 100.1 101.1 102.1 102.2 102.3 102.4 102.5 103.1 104.1 105.1 106.1 107.1 109.1 110.1 111.1 113.1 114.1 116.1 118.1 119.1 120.1 121.1 122.1 123.1 125.1 126.1 127.1 128.1 129.1 131.1 132.1 133.1 134.1 135.1 137.1 138.1 139.1 140.1 141.1 142.1 144.1 144.2 145.1 146.1 148.1 148.2 149.1 149.2 150.1 151.1 152.1 154.1 154.2 155.1 156.1 157.1 159.1 159.2 160.1 161.1 162.1 163.1 164.1 166.1 166.2 167.1 168.1 169.1 170.1 172.1 172.2 173.1 174.1 175.1 176.1 178.1 179.1 180.1 182.1 183.1 184.1 185.1 186.1 188.1 189.1 190.1 192.1 193.1 194.1 195.1 196.1 198.1 199.1 200.1 202.1 203.1 204.1 205.1 206.1 208.1 209.1 210.1 212.1 213.1 214.1
ŠTO SU SPB? SPOLNO PRENOSIVE BOLESTI (SPB) su zarazne bolesti uzrokovane bakterijama, virusima i parazitima koje se prenose sa zaražene na zdravu osobu spolnim kontaktom putem tjelesnih tekućina (npr. sjeme, krv, vaginalna tekućina). Neki uzročnici, primjerice klamidija, mogu se prenijeti i neizravnim kontaktom kao što su bazeni ili ručnici. Osim vaginalnim odnosom, uzročnici spolnih bolesti mogu se prenijeti i oralnim te analnim odnosima. Čak i pravilna uporaba prezervativa nije garancija da neće doći do prenošenja uzročnika i zaraze. Rizično spolno ponašanje podrazumijeva rano stupanje u spolne odnose, često mijenjanje partnera ili višestruke partnere, homoseksualne odnose, odnose s osobom za koju se zna da je zaražena, odnose bez zaštite i sl. Rizično spolno ponašanje tako se naziva jer višestruko povećava vjerojatnost od zaraze navedenim patogenima i razvoja bolesti, prenošenja istih na druge zdrave osobe, a kod žena i na novorođenče. Osobe vrlo rizičnog spolnog ponašanja nerijetko su zaražene i s nekoliko uzročnika istovremeno. Najčešći bakterijski uzročnici uključuju klamidiju, gonoreju, sifilis, ureaplazmu i mikoplazmu. Najčešći virusni uzročnici su hepatitis, HPV, herpes i HIV. Stidne uši, svrab, kandidijaza i trihomonijaza uzrokovane su parazitima, gljivicama i protozoama. Spolno prenosive bolesti, ako se ne liječe, dovode do teških oštećenja zdravlja, a neke su i smrtonosne. Lako se i neprimjetno prenose, bez obzira na spol, dob i rasu. Imati spolni odnos s nekom osobom, s obzirom na mikroorganizme, znači imati spolni odnos sa svima s kojima je ta osoba prije imala spolni odnos. Preduvjeti zaštite od spolno prenosivih bolesti su znanje, koje je dobar temelj, uz vještine i stav, koji su nam neophodni. KOJI SU ČIMBENICI RIZIKA ZA SPB? Dob: osobito 15 godina i manje zbog imunološke nezrelosti. Spol: djevojke (žene) su zbog anatomske građe podložnije. Mlade djevojke su u riziku zbog nezrelosti vrata maternice i fiziološke preosjetljivosti genitalne sluznice, a djevojke koje su rano dobile mjesečnicu jer imaju cikluse bez prave ovulacije, nedovoljno hormona i prerijetku cervikalnu sluz. Broj partnera (više od tri). Spolni odnosi bez zaštite, spolni odnosi pod utjecajem alkohola ili drugih sredstava. Postojanje jedne spolno prenosive bolesti, zato jer je podloga za razvoj druge spolne boesti. Neliječenje oba partnera. Spol: djevojke (žene) su zbog anatomske građe podložnije. Mlade djevojke su u riziku zbog nezrelosti vrata maternice i fiziološke preosjetljivosti genitalne sluznice, a djevojke koje su rano dobile mjesečnicu jer imaju cikluse bez prave ovulacije, nedovoljno hormona i prerijetku cervikalnu sluz. Broj partnera (više od tri). Spolni odnosi bez zaštite, spolni odnosi pod utjecajem alkohola ili drugih sredstava. Postojanje jedne spolno prenosive bolesti, zato jer je podloga za razvoj druge spolne boesti. Neliječenje oba partnera. KOJE SU SPB NAJČEŠĆE? GENITALNA HPV infekcija je spolno prenosiva bolest uzrokovana humanim papiloma virusom. Ime se odnosi na grupu virusa s više od 100 tipova, od kojih je preko 30 spolno prenosivo. Infekcija tipovima visokog rizika može dovesti do razvoja karcinoma vrata maternice, vanjskog spolovila, vagine, anusa ili penisa. Simptomi bolesti mogu se pojaviti nakon nekoliko tjedana ili mjeseci nakon spolnog kontakta s inficiranom osobom, ali se ne moraju pojaviti uopće. To su: – pojačani ili promijenjeni iscjedak iz vagine, penisa ili anusa – osjetljivost, pečenje, žarenje ili svrbež genitalnog i analnog područja – pojava ranica, mjehurića, bradavica ili bilo kakvih promjena u genitalnom području, spolnim organima ili ustima – bolovi ili pečenje prilikom mokrenja – bolovi i osjetljivost tijekom spolnog odnosa. – pojačani ili promijenjeni iscjedak iz vagine, penisa ili anusa – osjetljivost, pečenje, žarenje ili svrbež genitalnog i analnog područja – pojava ranica, mjehurića, bradavica ili bilo kakvih promjena u genitalnom području, spolnim organima ili ustima – bolovi ili pečenje prilikom mokrenja – bolovi i osjetljivost tijekom spolnog odnosa. Ovi znakovi mogu biti vrlo slabo izraženi ili mogu potpuno izostajati. Kod nekih ljudi javljaju se genitalne bradavice ili promjene na vratu maternice, vanjskom spolovilu, anusu ili penisu. Osim u genitalnom području mogu izazvati bradavice u području oka, usta ili grkljana. Ovisno o broju i mjestu, spolne bradavice mogu biti bolne, lako se mrve i izazivaju svrbež (ovi tipovi ne dovode do zloćudnog rasta). Kondilomi se obično prezentiraju kao mekane, vlažne, uzdignute, ravne ili papilomatozne, pojedinačne ili multiple tvorbe, ružičaste do crvene boje. Metode liječenja uključuju aplikaciju krema od strane pacijenata ili postupke koje provodi liječnik. Ne postoji “lijek” za HPV-infekciju, iako kod većine žena infekcija prođe sama od sebe, no važno je upamtiti da virus ostaje zauvijek u našem tijelu. U Hrvatskoj se godišnje registrira oko 350 novih slučajeva karcinoma vrata maternice. Ako se pravovremeno i rano ne prepoznaju i ne liječe, HPV infekcije mogu uzrokovati neplodnost muškarca i žene, izvanmaternične trudnoće i spontane pobačaje, smrt ili teška oštećenja djeteta rođenog od inficirane majke, predstadij raka i rak vrata maternice, oštećenja ostalih organa. GENITALNI HERPES ubraja se među česte, tj. najraširenije spolno (oralno) prenosive bolesti. U prvom stadiju koji je zarazan javljaju se nelagodan osjećaj i peckanje u području zahvaćenom virusom, kao i osjećaj napetosti kože spolnog organa, što može potrajati i do 12 dana. Ponekad ove simptome prate osjećaj umora i opća slabost. Drugi, zarazni, stadij herpesne infekcije započinje izbijanjem mjehurića koji potom pucaju ostavljajući brojna bolna oštećenja sluznice ili kože, uz nerijetko povišenu tjelesnu temperaturu. Nakon pucanja mjehurića i zarastanja ranica, nastupa treći stadij koji nije zarazan. Nakon prvog izbijanja bolesti (primarna infekcija herpesom) virus se smješta u živčane ganglije donjeg dijela kralježnice, gdje može ostati pritajen više mjeseci ili čak godina. Ne postoji djelotvoran lijek koji liječi herpes, ali postoje lijekovi koji smanjuju broj izbijanja ponovnih napadaja i njihovo trajanje. U prvom stadiju koji je zarazan javljaju se nelagodan osjećaj i peckanje u području zahvaćenom virusom, kao i osjećaj napetosti kože spolnog organa, što može potrajati i do 12 dana. Ponekad ove simptome prate osjećaj umora i opća slabost. Drugi, zarazni, stadij herpesne infekcije započinje izbijanjem mjehurića koji potom pucaju ostavljajući brojna bolna oštećenja sluznice ili kože, uz nerijetko povišenu tjelesnu temperaturu. Nakon pucanja mjehurića i zarastanja ranica, nastupa treći stadij koji nije zarazan. Nakon prvog izbijanja bolesti (primarna infekcija herpesom) virus se smješta u živčane ganglije donjeg dijela kralježnice, gdje može ostati pritajen više mjeseci ili čak godina. Ne postoji djelotvoran lijek koji liječi herpes, ali postoje lijekovi koji smanjuju broj izbijanja ponovnih napadaja i njihovo trajanje. KLAMIDIJSKA INFEKCIJA danas je u svijetu najrasprostranjenija i po ljudsku plodnost najpogubnija spolno prenosiva bolest. Uzrokom je čak 30-50% nespecifičnih upala spolovila. Naročito je raširena među mladima zbog ranog početka seksualnih aktivnosti i mijenjanja spolnih partnera. To je tiha infekcija koja može biti nekomplicirana ili komplicirana i vrlo je izdržljiva. Kod 80% žena i 50% muškaraca ne javljaju se simptomi, što značajno doprinosi daljnjim komplikacijama. Neliječene infekcije mogu dovesti do neplodnosti i izvanmaternične trudnoće, spontanih pobačaja, djelomične ili potpune neprohodnosti jajovoda. Kod muškaraca infekcija se može iz mokraćne cijevi širiti sjemenovodima do nadsjemenika, u kojem izaziva upalu i propadanje spermija. Obavezno je liječenje oba partera antibioticima, bez obzira što nemaju znakove bolesti. Simptomi se manifestiraju kao učestalo ili bolno mokrenje i/ili peckanje pri mokrenju, sluzavo gnojni iscjedak iz mokraćne cijevi, bol u donjem dijelu trbuha i rijetko povišena tjelesna temperatura. KANDIDIJAZA je jedna od najraširenijih spolno prenosivih bolesti, kojoj je uzročnik candida albicans. Prisutna je u spolnom traktu kod 20-25% zdravih žena. Aktivira se i postaje patogena (uzrokuje bolest) u prilikama koje pogoduju umnažanju uzročnika: iza menstruacije, zbog uporabe hormonskih kontraceptiva, nepravilne higijene (agresivni sapuni, vruća voda) te poslije uporabe antibiotika. Manifestira kao gusti, sirasti iscjedak bijele boje, koji pecka, žari i izaziva nelagodu. Uspješno se liječi lijekovima. SIFILIS (LUES) je bolest koju uzrokuje bakterija Treponema pallidum. Početni stadij očituje se kao tvrda, bezbolna ranica koja ako se ne liječi preraste u mnogo teže probleme. Prvi stadij (3 tjedna nakon infekcije): pojavljuje se bezbolna ranica (čir) na spolovilu, čmaru ili, kod prijenosa oralnim spolnim odnosom, u ustima. U drugom i trećem stadiju dolazi do osipa, temperature i teških oštećenja unutarnjih organa i mozga. Dijagnozu sifilisa je u ranom stadiju teško postaviti. Ona se potvrđuje ili pomoću pretraga krvi ili neposrednim pronalaženjem pomoću mikroskopa. Pretrage krvi koriste se češće, jer se lakše izvode. Dijagnostičkim testovima nije moguće razlikovati o kojem se stadiju bolesti radi. Sifilis je izlječiva bolest, a potrebna je jedna kura antibiotika za izlječenje. Najčešće se koriste antibiotici na bazi penicilina. U novije vrijeme primijećen je porast otpornosti na neke antibiotike, no u usporedbi s nekim drugim spolno prenosivim bolestima sifilis je relativno lako izlječiv. Dijagnozu sifilisa je u ranom stadiju teško postaviti. Ona se potvrđuje ili pomoću pretraga krvi ili neposrednim pronalaženjem pomoću mikroskopa. Pretrage krvi koriste se češće, jer se lakše izvode. Dijagnostičkim testovima nije moguće razlikovati o kojem se stadiju bolesti radi. Sifilis je izlječiva bolest, a potrebna je jedna kura antibiotika za izlječenje. Najčešće se koriste antibiotici na bazi penicilina. U novije vrijeme primijećen je porast otpornosti na neke antibiotike, no u usporedbi s nekim drugim spolno prenosivim bolestima sifilis je relativno lako izlječiv. GONOREJA (KAPAVAC, TRIPER) je spolno prenosiva bolest koju uzrokuje bakterija imenom Neisseria gonorrhoea. Gonoreja se prenosi bilo kojim oblikom spolnog odnosa (vaginalni, oralni, analni), i vrlo je zarazna, odnosno ako je jedan partner zaražen, visoka je vjerojatnost da će doći do zaraze i zdravog partnera, a poznato je i da lakše dolazi do prijenosa s muškarca na žene. Moguć je i prijenos s majke na dijete za vrijeme poroda, s negativnim posljedicama za novorođenče. Ovisno o načinu prijenosa, početna infekcija može biti na spolovilu, ždrijelu ili rektumu, a poslije može doći i do širenja na druge organe. Gonoreja se razlikuje od većine drugih spolno prenosivih bolesti po tome što češće pogađa muškarce kada je u pitanju razvoj simptoma. Od zaraženih muškaraca oko 50% će ih imati simptome, dok će simptome imati samo 20-30% žena. Glavni simptomi gonoreje na penisu u muškaraca su jako i neugodno pečenje pri mokrenju, mutna mokraća, bolovi i gnojni iscjedak iz mokraćne cijevi. Gonoreja na ždrijelu i rektumu rjeđe uzrokuje simptome, a oni su najčešće bolovi i nelagoda. Simptomi koji prevladavaju kod žena su vaginalni iscjedak, mokraćne tegobe, bol u donjem dijelu trbuha, bol u zdjelici i bolnost pri spolnom odnosu. Ako bolest ostaje dugo neliječena, povećava se rizik od širenja zaraze na druge organe. Posljedice dugog neliječenja mogu biti opasne i ugrožavajuće, pa je stoga važno liječenju pristupiti u ranijoj fazi bolesti. Širenje na druge organe prvenstveno uključuje kožu i zglobove, a rijetko može uzrokovati čak i upalu srca (endokarditis) i moždanih ovojnica (meningitis). Kao i kod infekcije klamidijom, i kod gonoreje se strahuje od razvijanja upalne bolesti zdjelice – širenje infekcije na maternicu, jajovode i jajnike, koji mogu imati ozbiljne posljedice uključujući stalnu (kroničnu) bol u zdjelici, ektopičnu trudnoću (izvanmaternična trudnoća) i neplodnost. Dijagnoza se temelji na bakteriološkim pretragama briseva. S obzirom na to da su neki simptomi isti kao i u nekih drugih spolno prenosivih bolesti te s obzirom na mogućnost zaraze s više uzročnika, potrebno je napraviti kompletnu mikrobiološku obradu. Jednom kada se uspostavi dijagnoza, može se pristupiti liječenju, a potrebno je liječiti oba partnera. MIKOPLAZMA I UREAPLAZMA– Mycoplasma hominis, Ureaplasma urealyticum i Mycoplasma genitalium najčešći su bakterijski uzročnici iz obitelji Mycoplasmataceae, i često se izoliraju u simptomatskim infekcijama urogenitalnog trakta. Zajedničko im je da nemaju staničnu stijenku koja inače daje oblik bakterijskim stanicama, stoga mikoplazme i ureaplazme mogu biti raznolikog oblika. Istovremeno, većina antibiotika koji se danas koriste u borbi protiv bakterijskih infekcija uništavaju upravo staničnu stijenku kako bi izazvali smrt bakterije. Kako mikoplazme i ureaplazme nemaju staničnu stijenku, takvi antibiotici nisu učinkoviti u suzbijanju njihovih infekcija. Stoga se u liječenju mora pribjegavati drugim vrstama antibiotika koji nisu na bazi penicilina. Oko 75% zdravih, spolno aktivnih osoba nositelji su ureaplazme, dok ih mikoplazme nosi oko 15% zdravih, spolno aktivnih osoba. Zato se mikoplazme i ureaplazme najčešće javljaju kao prateće infekcije drugih bakterijskih upala, i rijetko samostalno izazivaju simptomatsku bolest, pa je stoga vrlo važno liječiti primarnu infekciju. Osim urogenitalnih bolesti koje uzrokuju, među kojima su česte tzv. nespecifične upale mokraćne cijevi u muškaraca, te upale rodnice, vrata maternice i upalne bolesti zdjelice u žena, sve je više dokaza o njihovoj povezanosti s nastankom neplodnosti, patoloških trudnoća, upala plodnih ovojnica, prijevremenih porođaja i pobačaja u žena te povezanost s neplodnosti u muškaraca. Simptomi infekcije mikoplazmama i ureaplazmom su nespecifični, a najčešće se javljaju kao urogenitalne infekcije mokraćne cijevi, rodnice ili vrata maternice. Simptomi kod muškaraca uključuju bol i peckanje prilikom mokrenja, nespecifičnu bol u donjem dijelu trbuha i gnoj u urinu. Kod žena se javljaju bolovi ili napetost u donjem dijelu trbuha, pojačani iscjedak iz rodnice i bolovi kod spolnog odnosa. Mogu se javiti mučnina i povraćanje, povišena tjelesna temperatura, nepravilna krvarenja kao i mokraćne tegobe poput boli i peckanja prilikom uriniranja. Ako mikoplazme iz bilo kojih razloga dospiju u maternicu ili jajovode, mogu izazvati upalnu bolest zdjelice s razvitkom ožiljkastih promjena u zdjelici, apscesa (gnojnih nakupina) ili neprohodnost jajovoda. U oko 25% pacijentica s upalom jajovoda i jajnika (adneksitis) izolira se Mycoplasma hominis. Posljedice mogu biti neplodnost i izvanmaternična trudnoća. Liječenju se treba ozbiljno pristupiti. Ako se radi samo o pratećoj infekciji, često se liječenjem samo osnovne infekcije razriješi i infekcija mikoplazmom odnosno ureaplazmom. Međutim, ponekad su te infekcije upornije i liječenje osnovne upale nije dovoljno jer se simptomi zadržavaju i povećava se rizik od širenja bakterije na druge organe poput pasjemenika i testisa kod muškaraca ili maternice, jajovoda i jajnika kod žena s ozbiljnim posljedicama na plodnost. Tada treba primijeniti terapiju koja ciljano eliminira upravo mikoplazme i ureaplazme. Vrlo je važno ponoviti kontrolu nakon 2-4 mjeseca jer su recidivi (ponovne infekcije) česte. Također, važno je liječiti sve partnere, jer ovi uzročnici brzo mutiraju pa se ne stvara trajna imunost, stoga će neliječeni partner opet zaraziti partnera koji se liječio. GDJE SE MOGU TESTIRATI NA SPB? Testiranja na spolno prenosive bolesti vrše se u svim ginekološkim i dermatovenerološkim ambulantama, bilo javnim bilo privatnim ordinacijama i klinikama. Čak i ako su slabo izraženi, simptome ne smijete zanemariti već uvijek treba zatražiti liječničku pomoć. ŠTO SU HEPATITISI B (HBV) i C (HCV)? Hepatitis je upalna bolest jetre, često uzrokovana prisutnošću virusa. Najviše je slučajeva hepatitisa B i hepatitisa C. Hepatitis A je virusna upalna bolest koja se prenosi fekalno- oralnim putem, zagađenom hranom ili vodom. Rijetko se može prenijeti i putem krvi. Kod nas je vrlo rijetka. HEPATITIS B je virusna bolest jetre uzrokovana virusom hepatitisa B, može biti akutna i kronična. Nakon nekoliko mjeseci može se spontano povući, no u 10% osoba razvija se perzistentna (stalna) infekcija koja se može manifestirati kao kronično vironoštvo ili kronični aktivni hepatitis, s razvojem ciroze jetre i hepatocelularnog karcinoma jetre. Hepatitis B prisutan je u tjelesnim tekućinama- krvi i ejakulatu. Prenosi se na slijedeće načine: – Nezaštićenim spolnim odnosom sa zaraženom osobom – Zajedničkim korištenjem pribora za intravensko ubrizgavanje droga – Prilikom određenih zahvata u nesterilnim uvjetima (tetoviranje, bušenje ušiju, piercing) – Sa zaražene majke na dijete HEPATITIS C je najčešće kronična bolest uzrokovana virusom hepatitisa C. Akutna bolest manifestira se u samo oko 10% slučajeva. U 50-80% slučajeva prelazi u kronični oblik. Kod 20-30% osoba javlja se ciroza jetre ili hepatocelularni karcinom jetre. Hepatitis C također je prisutan u tjelesnim tekućinama- krvi i ejakulatu. Prenosi se na slijedeće načine: – Zajedničkim korištenjem pribora za intravensko ubrizgavanje droga – Krvlju i krvnim pripravcima – Prilikom određenih zahvata u nesterilnim uvjetima (tetoviranje, bušenje ušiju, piercing) – Zajedničkim korištenjem žileta, četkica za zube ili brijaćeg pribora – Rjeđe, nezaštićenim spolnim odnosom. ŠTO JE HIV / AIDS? HIV bolest je zarazna i zasad neizlječiva. To je kronični, progresivni proces koji nastaje ulaskom HIV-a (virusa humane imunodeficijencije) u organizam. Tijekom vremena može oslabiti imunološki sustav te doći do pojave raznih bolesti. AIDS je kratica za Sindrom stečene imunodeficijencije (Acquired Immunodeficiency Syndrome), uzrokovan virusom HIV-a. Opisuje stanje u kojem je došlo do takvog slabljenja imuniteta da se javljaju razne bolesti. Od trenutka zaraze HIV-om do nastupa AIDS-a prođe u prosjeku 10 godina. Kod osoba koje uzimaju antiretrovirusnu terapiju, životni vijek znatno se produžuje. HIV je prisutan u krvi, spermi i vaginalnom sekretu. Prenosi se na tri osnovna načina: – Nezaštićenim spolnim odnosom (vaginalni, oralni, analni). Prijenos je moguć s muškarca na ženu, sa žene na muškarca i s muškarca na muškarca. HIV se prenosi za vrijeme spolnog odnosa kada dođe do dodira sluznice (vagine, penisa, rektuma ili usne šupljine) sa sekretima (sjemena tekućina, vaginalni sekret) ili s krvlju zaražene osobe (menstrualna krv, oštećenje sluznice vagine ili rektuma). – Putem krvi ili krvnih pripravaka. Zaraza je moguća ukoliko se koristi zajednički pribor (igle i šprice) za intravensko ubrizgavanje droga. HIV se također može prenijeti putem transfuzije krvi i krvnih pripravaka, presađivanjem organa, ali je taj rizik testiranjem sveden na minimum. – Sa zaražene majke na dijete. Do prijenosa najčešće dolazi tijekom poroda ili dojenjem, rjeđe u trudnoći. KAKO SE ZAŠTITITI OD ZARAZE HEPATITISIMA I HIV / AIDS-om? – Pravilnom uporabom kondoma pri spolnom odnosu – Redovitom uporabom sterilnih šprica i igala pri intravenskom korištenju droga – Liječenjem ostalih spolno prenosivih bolesti, jer će do infekcije lakše doći ukoliko je sluznica već oštećena – Izbjegavanjem piercinga i tetovaža ili njihovo izvođenje u kontroliranim, sterilnim uvjetima – Primjenom standardnih mjera zaštite za zdravstvene djelatnike – Nedijeljenjem predmeta na kojima se može nalaziti zaražena krv- britvica, četkica za zube, žileta i sl. – Od hepatitisa B može se zaštititi i cijepljenjem. – Liječenjem ostalih spolno prenosivih bolesti, jer će do infekcije lakše doći ukoliko je sluznica već oštećena – Izbjegavanjem piercinga i tetovaža ili njihovo izvođenje u kontroliranim, sterilnim uvjetima – Primjenom standardnih mjera zaštite za zdravstvene djelatnike – Nedijeljenjem predmeta na kojima se može nalaziti zaražena krv- britvica, četkica za zube, žileta i sl. – Od hepatitisa B može se zaštititi i cijepljenjem. ZAŠTO SE TESTIRATI NA HEPATITISE I HIV / AIDS? Ako ste bili izloženi bilo kojem od navedenih rizika, najbolje je provjeriti vlastiti status testiranjem na HIV i / ili hepatitis. – Rano otkrivanje bolesti omogućit će ranije liječenje i preventivnu terapiju – Spriječit ćete nehotično širenje infekcije na druge – Suočit ćete se sa svojim strahovima i osloboditi ih se u slučaju negativnih rezultata – Ako ste trudni, smanjit ćete mogućnost da se i vaše dijete zarazi – Spriječit ćete nehotično širenje infekcije na druge – Suočit ćete se sa svojim strahovima i osloboditi ih se u slučaju negativnih rezultata – Ako ste trudni, smanjit ćete mogućnost da se i vaše dijete zarazi ŠTO ČINE STIGMATIZACIJA I DISKRIMINACIJA BOLESNIH OSOBA? Stigma i diskriminacija pogoduju širenju HIV-a i hepatitisa. Stigmatizacija je oblik predrasuda koji diskreditira ili odbija pojedince ili grupe zbog toga što se čine drugačijima od većine ili od nas samih. Kad se ljudi ponašaju u skladu s postojećim predrasudama, stigma vodi u diskriminaciju. Svaki oblik diskriminacije povreda je osnovnih ljudskih prava. Treba zapamtiti da se HIV-om ili hepatitisom može zaraziti svatko; nisu bitne ni godine, spol, socijalni status, seksualna orijentacija ili etnička pripadnost. GDJE SE MOGU TESTIRATI NA HEPATITISE I HIV / AIDS? Centri za dobrovoljno, anonimno i besplatno savjetovanje i testiranje na HIV: PULA Zavod za javno zdravstvo Istarske županije Nazorova 23 Radno vrijeme: ponedjeljak i srijeda 15–17 h i prva subota u mjesecu 8– 12 h Zavod za javno zdravstvo Istarske županije Nazorova 23 Radno vrijeme: ponedjeljak i srijeda 15–17 h i prva subota u mjesecu 8– 12 h ROVINJ Osoba za kontakt: Vlasta Skopljak, dr. med. Osoba za kontakt: Vlasta Skopljak, dr. med. RIJEKA Nastavni zavod za javno zdravstvo Primorsko-goranske županije Epidemiološki odjel Krešimirova 52a Radno vrijeme: ponedjeljak i srijeda 13- 15 h Osoba za kontakt: Đana Pahor, dr. med. ZAGREB Hrvatski zavod za javno zdravstvo Odjel za promicanje odgovornog spolnog ponašanja Rockefellerova 12 Radno vrijeme: utorak 11- 15 h i četvrtak 15– 18 h Moguće je testirati se na: HIV, hepatitis B, hepatitis C, sifilis Osoba za kontakt: Tatjana Nemeth Blažić, dr. med. Odjel za promicanje odgovornog spolnog ponašanja Rockefellerova 12 Radno vrijeme: utorak 11- 15 h i četvrtak 15– 18 h Moguće je testirati se na: HIV, hepatitis B, hepatitis C, sifilis Osoba za kontakt: Tatjana Nemeth Blažić, dr. med. CheckPoint Zagreb Domagojeva 10 Radno vrijeme: pon, sri, pet 16:00- 19:30 Moguće je testirati se na HIV i hepatitis C putem brzih testova iz sline. Rezultati se čekaju 20 minuta. Domagojeva 10 Radno vrijeme: pon, sri, pet 16:00- 19:30 Moguće je testirati se na HIV i hepatitis C putem brzih testova iz sline. Rezultati se čekaju 20 minuta. Klinika za infektivne bolesti “Dr. Fran Mihaljević”, Referentni centar za dijagnostiku i liječenje zaraze HIV-om Mirogojska 8 Radno vrijeme: pon-pet 15:30- 18:30 Moguće je testirati se na HIV i hepatitise B i C. Nalazi se čekaju 2 dana za HIV, do 7 radnih dana za hepatitise Referentni centar za dijagnostiku i liječenje zaraze HIV-om Mirogojska 8 Radno vrijeme: pon-pet 15:30- 18:30 Moguće je testirati se na HIV i hepatitise B i C. Nalazi se čekaju 2 dana za HIV, do 7 radnih dana za hepatitise DUBROVNIK ZJZ Dubrovačko-neretvanske županije Odjel za epidemiologiju Ante Šercera 4a Radno vrijeme: ponedjeljak i srijeda 16.00 – 18.00 Moguće je testirati se na: HIV, hepatitis B, hepatitis C, sifilis. Rezultati se čekaju do 7 dana. Osoba za kontakt: Mato Lakić, dr. med. Odjel za epidemiologiju Ante Šercera 4a Radno vrijeme: ponedjeljak i srijeda 16.00 – 18.00 Moguće je testirati se na: HIV, hepatitis B, hepatitis C, sifilis. Rezultati se čekaju do 7 dana. Osoba za kontakt: Mato Lakić, dr. med. OSIJEK ZJZ Osječko-baranjske županije Franje Krežme 1 Radno vrijeme: utorak i četvrtak 15– 18 h Osoba za kontakt: Karlo Kožul, dr. med. Franje Krežme 1 Radno vrijeme: utorak i četvrtak 15– 18 h Osoba za kontakt: Karlo Kožul, dr. med. SLAVONSKI BROD ZJZ Brodsko-posavske županije Vladimira Nazora 2a Radno vrijeme: ponedjeljak i srijeda 15– 17 h i subota 8– 12 h Osoba za kontakt: Ante Cvitković, dr. med. Vladimira Nazora 2a Radno vrijeme: ponedjeljak i srijeda 15– 17 h i subota 8– 12 h Osoba za kontakt: Ante Cvitković, dr. med. SPLIT ZJZ Splitsko-dalmatinske županije Vukovarska 46 Radno vrijeme: ponedjeljak do petak 8– 16 h Osoba za kontakt: Dijana Nonković, dr. med Vukovarska 46 Radno vrijeme: ponedjeljak do petak 8– 16 h Osoba za kontakt: Dijana Nonković, dr. med ZADAR Zavod za javno zdravstvo Zadarske županije Kolovare 2 Radno vrijeme: ponedjeljak do petak 9– 11 h Osoba za kontakt: Alan Medić, dr. med. Kolovare 2 Radno vrijeme: ponedjeljak do petak 9– 11 h Osoba za kontakt: Alan Medić, dr. med. Pitanja vezana uz savjetovanje i HIV testiranje možete slati na e-mail: hiv.savjet@hzjz.hr