Když mi bylo jedenáct , pamatuji si , že mě jednoho rána u nás doma probudily radostné výkřiky .


Můj otec na svém malém , šedivém rádiu poslouchal zprávy na BBC .


Na tváři měl široký úsměv , což bylo tehdy neobvyklé , protože ho zprávy většinou deprimovaly .


„ Taliban je pryč ! “ křičel otec .


Nevěděla jsem , co to znamená , ale viděla jsem , že je otec velmi , velmi šťastný .


„ Teď můžeš chodit do opravdové školy , “ řekl mi .


Na to ráno nikdy nezapomenu .


Opravdová škola .


Víte , bylo mi šest , když Taliban převzal nadvládu nad Afghánistánem a prohlásil vzdělávání dívek za protizákonné .


Takže jsem se dalších pět let převlékala za chlapce , abych doprovázela svou starší sestru , která už nesměla sama ven , na cestě do tajné školy .


Jedině tak jsme se mohly obě dvě vzdělávat .


Každý den jsme šly jinou cestou , aby nikdo nepojal podezření , kam chodíme .


Učebnice jsme schovávaly do nákupních tašek , aby to vypadalo , že jsme byly jen na nákupu .


Škola byla v domě , kde se nás víc než sto tísnilo v jednom malém obýváku .


V zimě tam bylo útulně , ale v létě strašné dusno .


Všichni jsme si byli vědomi toho , že riskujeme životy – učitelka , studentky i naši rodiče .


Čas od času byla výuka na týden zrušena , protože Taliban měl podezření .


Pořád jsme se dohadovaly , co všechno Taliban ví .


Sledují nás ?


Vědí , kde bydlíme ?


Měly jsme hrozný strach , ale i tak jsme do školy chtěly chodit .


Měla jsem velké štěstí , že jsem vyrostla v rodině , která si vzdělání cenila a dcery hýčkala .


Můj dědeček byl na svou dobu výjimečný muž .


Byl v zapadlé afghánské provincii naprostým úkazem , když trval na tom , že se jeho dceři , mé mamince , dostane vzdělání , a jeho otec se ho proto zřekl .


Ale moje vzdělaná matka se stala učitelkou .


To je ona .


Před dvěma lety odešla do důchodu , jen aby mohla z našeho domu udělat školu pro místní dívky a ženy .


A můj otec – to je on – byl úplně první v rodině , který kdy získal nějaké vzdělání .


Bylo bez debaty , že jeho děti , včetně dcer , budou také vzdělané , navzdory Talibanu , navzdory všem rizikům .


Za větší riziko považoval své děti nevzdělávat .


Pamatuji si , že jsem během nadvlády Talibanu měla období , kdy mě náš život v neustálém strachu a beznaděj do budoucna tak frustrovaly ,


že jsem chtěla ze školy odejít . Můj otec mi ale vždy řekl : „ Poslouchej , dcero , v životě můžeš přijít o všechno , co máš .


Můžou ti ukrást peníze . Během války možná budeš muset opustit domov .


Ale co ti vždycky zůstane , je to , co je tady , a i kdybychom měli za tvé školné platit krví , tak to uděláme .


Ještě pořád chceš odejít ? “ Dnes je mi dvacet dva .


Byla jsem vychovaná v zemi , kterou zničila desetiletí války .


Méně než šest procent žen mého věku se dostalo dál než na střední školu , a kdyby má rodina nebyla mému vzdělání tak oddaná , byla bych jednou z nich .


Místo toho tu dnes stojím jakožto hrdá absolventka Middlebury College .


( Potlesk ) Když jsem se vrátila do Afghánistánu , byl můj dědeček , ten , kterého vyhnali z domu , protože se odvážil dopřát svým dcerám vzdělání , mezi prvními , kteří mi přišli pogratulovat .


Chlubí se nejen mým vysokoškolským diplomem , ale také tím , že jsem byla první žena , a jsem první žena , která ho vozí po kábulských ulicích .


( Potlesk ) Má rodina ve mě věří .


Já sním o skvělé budoucnosti , ale moje rodina si pro mě vysnila budoucnost ještě skvělejší .


Proto jsem se stala světovou ambasadorkou pro globální kampaň 10x10 , která se zasazuje o vzdělávání žen .


Proto jsem spoluzaložila organizaci SOLA , která provozuje první a pravděpodobně jedinou internátní školu pro dívky v Afghánistánu , v zemi , kde je pro dívky školní docházka stále ještě nebezpečná .


Úžasné je , že vidím studentky v naší škole , které mají ambice a dokážou se chopit příležitosti .


A vidím i jejich rodiče a otce , kteří je , stejně jako můj otec mě , podporují , navzdory a i přes zneklidňující hrozbu opozice .


Jako Ahmed . Není to jeho pravé jméno , a ani vám nemůžu ukázat jeho obličej , ale Ahmed je otec jedné z mých studentek .


Před necelým měsícem jel se svou dcerou z naší školy do své vesnice a doslova o minuty unikli smrti , když u cesty vybuchla bomba .


Když přijel domů , zazvonil telefon a hlas v něm ho varoval , že pokud svou dceru ještě pošle do školy , zkusí to znovu .


„ Zabijte mě hned , jestli chcete , “ řekl . „ Ale já nezničím své dceři budoucnost kvůli vašim zastaralým a zpátečnickým názorům . “ O Afghánistánu jsem si uvědomila jednu věc , která je na západě často opomíjena , a to že za většinou z nás , které uspějí , stojí otec , který je schopen rozpoznat hodnotu své dcery a který její úspěch považuje i za svůj úspěch .


Tím nechci říct , že naše matky při našem úspěchu nehrají důležitou roli .


Ve skutečnosti jsou často právě ony tím prvopočátečním a rozhodujícím prostředníkem na naší cestě k zářné budoucnosti , ale v kontextu společnosti , jako je ta afghánská , podporu mužů potřebujeme .


Pod nadvládou Talibanu se dívky , které chodily do školy , počítaly na stovky – nezapomeňte , že tehdy to bylo nezákonné .


Ale dnes se v Afghánistánu vzdělávají více než tři miliony dívek .


( Potlesk ) Odtud z Ameriky vypadá Afghánistán úplně jinak .


Zjistila jsem , že Američané považují změny za velmi křehké .


I já se bojím , že tyto změny po stažení amerických vojsk nepřežijí dlouho .


Ale když se vracím do Afghánistánu a vidím své studentky v naší škole a jejich rodiče , kteří je podporují a povzbuzují , vidím slibnou budoucnost a trvalé změny .


Pro mě je Afghánistán zemí naděje a nekonečných možností a dívky v naší škole SOLA mi to každý den připomínají .


Stejně jako já sní o skvělé budoucnosti .


Děkuji .


( Potlesk )


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


A uvidíte , jak se odděluje žloutek od bílku .


_ _ NULL _ _ která může vytvářet ještě komplikovanější věci , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ že vesmír se nepohybuje


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Obchoduje s nimi živočišný druh kteří jsou spojeni obchodem , dopravou a internetem _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ složitost jako jste vy nebo já _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ ale s velkými obtížemi .


A objeví se trošku složitější věci .


Složité věci jsou křehčí , _ _ NULL _ _ vyvážené podmínky se zpřísňují _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ jak vesmír vytváří komplexitu _ _ NULL _ _


( Smích ) _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Obsahuje vše , co je v dnešním vesmíru , _ _ NULL _ _


Nejprve je zde jen jakási změť , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ se energie samotná rozpadne na odlišné síly včetně elektromagnetismu a gravitace .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


To je 2x déle , než žijí lidé na této planetě .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ protože o této vesmírné epoše


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ satelity jako WMAP ukázaly , _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ že modré oblasti jsou asi tisícinu stupně chladnější _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ a bum ! _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ ke kombinaci těchto prvků , krouží kolem dokola , _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ a schopnější tvorby dalších komplexit .


které působí v menším měřítku než gravitace . _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ a zdá se , že planety jsou příhodné , _ _ NULL _ _


V tekutinách _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Hluboko pod těmito oceány v puklinách zemské kůry stoupá teplo ze středu Země a nacházejí se rozličné prvky .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ a atomy se spojovaly v nejrůznějších neobvyklých kombinacích .


Život je ale něco více


Shromažďuje nové způsoby tvorby života , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ dobrá zpráva pro naše savčí předky , _ _ NULL _ _ prostor opuštěný dinosaury .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ že může přežít jedince , kteří tu informaci získali _ _ NULL _ _


Proto jsme jako druh tak kreativní _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ ale lidé migrovali do jiných končin , _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ až jsme , jak se zdá , vytvořili _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ že možná podrýváme vyvážené podmínky , _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Proto s mými kolegy _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ až bude Daniel a jeho generace _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Lidé se vzájemně dávají do škatulek od okamžiku , kdy se potkají — Je ta osoba nebezpečná ? Je přitažlivá ?


Je to potenciální partner ? Je potenciálně dobrý na vytváření kontaktů ?


Děláme malý výslech , když potkáme lidi , abychom si o nich v duchu udělali souhrnný obrázek .


Jak se jmenuješ ? Odkud jsi ?


Kolik je ti let ? Čím jsi ?


Pak začneme být osobnější .


Měl jsi někdy nějaké onemocnění ?


Rozvedl ses někdy ?


Páchne ti z úst , když teď odpovídáš na mé dotazy ?


Co tě zajímá ? Kdo tě zajímá ?


S jakým pohlavím rád spíš ?


Chápu to .


Jsme neurologicky nastavení tak , že vyhledáváme lidi , jako jsme my .


Začínáme vytvářet party od okamžiku , kdy jsme dost staří na to , abychom věděli , jaké to je být přijímaný .


Vytváříme vazby založené na čemkoliv , co se dá — hudební preference , rasa , pohlaví , čtvrť , v níž jsme vyrostli .


Vyhledáváme prostředí , která posilují naše osobní volby .


Někdy se však i jen otázka „ Čím jsi ? “ může zdát , jako když někdo otevírá maličkou škatulku a žádá vás , abyste se do ní zmáčkli .


Protože kategorie , jak jsem zjistila , jsou příliš omezující .


Škatulky jsou příliš těsné .


A to se může stát skutečně nebezpečným .


Teď však něco o mně , než se do toho dostaneme příliš hluboko .


Vyrostla jsem ve velmi bezstarostném prostředí .


Byla jsem vychovávána v centru Manhattanu na počátku 80. let , dva bloky od epicentra punkové hudby .


Byla jsem chráněna před lidmi zaslepenými předsudky a společenskými omezeními nábožensky založené výchovy .


Tam , odkud pocházím , pokud jste nebyli drag queen nebo nekonvenčně smýšlející člověk či nějaký druh umělce , byli jste těmi divnými .


( Smích ) Byla to nekonvenční výchova , ale jako dítě v ulicích New Yorku se naučíte , jak věřit svým instinktům , naučíte se , jak následovat své myšlenky .


Takže když mi bylo šest , rozhodla jsem se , že chci být kluk .


Jednoho dne jsem šla do školy a děti mi nedovolily hrát s nimi basketbal .


Řekly , že holky hrát nenechají .


Tak jsem šla domů a oholila si hlavu a další den se vrátila zpátky a řekla : „ Jsem kluk . “ Totiž , kdo ví , že ?


Když je vám šest , možná to můžete udělat .


Nechtěla jsem , aby kdokoliv věděl , že jsem holka , a tak to nevěděli .


Vydržela jsem tuhle šarádu osm let .


Tohle jsem já , když mi bylo 11 .


Hrála jsem děcko jménem Walter ve filmu nazvaném „ Podezřelý “ . Byla jsem malý pouliční drsňák , který následoval Christiana Slatera a otravoval ho .


Takže jsem byla také dětským hercem , což zdvojnásobilo roviny prezentace mé identity , protože nikdo nevěděl , že jsem ve skutečnosti byla holka hrající kluka .


Vlastně nikdo v mém životě nevěděl , že jsem byla holka — nevěděli to učitelé ve škole , nevěděli to kamarádi , nevěděli to režiséři , se kterými jsem pracovala .


Ve třídě ke mně děti často přicházely a popadly mě za krk , aby zkontrolovaly můj ohryzek , nebo mě popadly v rozkroku , aby zkontrolovaly , co tam mám .


Když jsem šla na záchod , otočila jsem v kabince své boty tak , že to vypadalo , jako že čůrám vestoje .


Když jsem přespávala , měla jsem záchvaty paniky , jak jsem se snažila ujasnit holkám , že mě nechtějí políbit , aniž bych se přitom musela vyoutovat .


Měla bych však zmínit , že jsem necítila nenávist ke svému tělu či genitáliím .


Necítila jsem se , jako bych byla ve špatném těle .


Cítila jsem se , jako bych účinkovala v této složité hře .


Neprošla bych jako transsexuál .


Kdyby však moje rodina byla tím druhem lidí , kteří věří v terapii , asi by mě diagnostikovali jako něco jako pohlavně dysmorfní a dali by mě na hormony , aby oddálili pubertu .


Ale ve svém konkrétním případě jsem se prostě jednoho dne , když mi bylo 14 , probudila a rozhodla se , že chci být zase holka .


Puberta udeřila a já jsem neměla tušení , co to znamená být holka a byla jsem připravená přijít na to , kým vlastně jsem .


Když se dítě chová tak , jak jsem se chovala já , tak nemusí tak úplně projít coming outem , že ?


Nikdo není zrovna šokován .


( Smích ) Ale moji rodiče po mně nechtěli , abych se definovala .


Když mi bylo 15 a volala jsem tátovi , abych mu řekla , že jsem se zamilovala , bylo poslední věcí v našich myslích bavit se o tom , jaké to má následky , že mojí první láskou je dívka .


O tři roky později , když jsem se zamilovala do muže , ani jeden z mých rodičů se nad tím nepozastavoval .


To je jeden z největších darů mého velmi nekonvenčního dětství , že po mně nikdy nechtěli , abych se definovala jako cokoliv v jakémkoliv okamžiku .


Bylo mi prostě dovoleno být sama sebou , růst a měnit se v každém momentě .


Před čtyřmi , skoro pěti lety , Proposition 8 , ta obrovská diskuze o rovnosti manželství , vyvolala po celé zemi hodně emocí .


V té době sňatek nebyl zrovna věcí , nad kterou bych moc přemýšlela .


Ale byla jsem ohromená skutečností , že Amerika , země s historií pošpiňování lidských práv , by mohla své chyby opakovat tak zjevně .


A vzpomínám si , jak jsem sledovala debatu v televizi a přemýšlela , jak je to zajímavé , že oddělení církve od státu v podstatě vytváří geografické hranice napříč zemí , mezi místa , kde lidé věřili , a místa , kde nevěřili .


A taky tato debata vytvářela geografické hranice kolem mě .


Kdyby to byla válka s dvěma odlišnými stranami , já bych automaticky spadala do týmu homosexuálů , protože jsem rozhodně nebyla na 100 procent hetero .


V té době jsem se teprve začínala vynořovat z té osmileté spletité krize identity , v níž jsem se z chlapce proměnila v neohrabanou dívku , která vypadala jako kluk v holčičím oblečení , k opačnému extrému spoře oblečené , přespříliš si to kompenzující , za kluky se honící holčičkovské holky , až jsem nakonec dospěla ke zdráhavému objevování toho , kým jsem ve skutečnosti byla . Holkou , která se obléká a chová jako kluk , která má ráda kluky i holky , podle osobnosti .


Strávila jsem rok focením této nové generace holek , které byly v podstatě jako já , které se cítily mezi kategoriemi , holky , které jezdily na skateboardech , ale dělaly to v krajkovém spodním prádle , holky , které měly klučičí účesy , ale nosily lak na nehty , holky , které měly oční stíny ladící s jejich odřenými koleny , holky , které měly rády holky a kluky , kteří měli rádi kluky a holky , kteří všichni nenáviděli , když byly dáváni do jakýchkoliv škatulek .


Milovala jsem tyto lidi a obdivovala jejich svobodu , ale sledovala jsem , jak se svět mimo naši utopistickou bublinu vrhl do bouřlivých diskuzí , kde odborníci začali přirovnávat na státní televizi naši lásku k bestialitě .


A zaplavilo mě toto silné uvědomění , že jsem členem menšiny ve své rodné zemi , kvůli jedné stránce své osobnosti .


Byla jsem legálně a nesporně druhořadým občanem .


Nebyla jsem aktivistka .


Nemávám ve svém životě žádnými vlajkami .


Ale byla jsem pronásledována touto otázkou : Jak by mohl někdo hlasovat pro odnětí práv obrovské palety lidí , které jsem znala , kvůli jednomu prvku jejich osobnosti ?


Jak mohli říct , že my jako skupina si nezasloužíme rovná práva jako někdo jiný ?


Byli jsme vůbec skupina ? Jaká skupina ?


A potkali vůbec někdy tihle lidé vědomě oběť své diskriminace ?


Věděli , proti komu hlasují a jaký to mělo dopad ?


A pak mě napadlo , že kdyby se mohli podívat do očí lidí , které odkazovali do druhořadého občanství , možná by pro ně pak bylo těžší to udělat .


Možná by se nad tím pozastavili a zamysleli .


Zjevně jsem nemohla dostat 20 milionů lidí na stejnou večeři , tak jsem vymyslela způsob , jakým bych je mohla vzájemně představit prostřednictvím fotek , bez jakýchkoliv triků , bez nasvětlování či jakékoliv manipulace z mé strany .


Protože na fotce můžete zkoumat vousy lva bez obav , že vám roztrhá obličej .


Pro mě není fotografie jenom o vystavení filmu , je to o vystavení diváka něčemu novému , místu , na které se dříve nedostali , ale co je nejdůležitější , lidem , kterých se možná bojí .


Časopis Life představil generacím lidí vzdálené kultury , o nichž nevěděli , že existují , prostřednictvím fotek .


Tak jsem se rozhodla udělat sérii velmi jednoduchých portrétů , jako policejní fotky .


A v podstatě jsem se rozhodla vyfotit kohokoliv v této zemi , kdo nebyl na 100 procent heterosexuální , což , pokud to nevíte , je neomezené množství lidí .


( Smích ) Takže toto byl skutečně velký projekt a abychom ho udělali , potřebovali jsme nějakou pomoc .


Tak jsem vyběhla do třeskuté zimy a fotila každičkého člověka , o kterém jsem věděla , že se s ním dá začít , v únoru asi před dvěma roky .


A vzala jsem tyto fotky a šla jsem do HRC ( Human Rights Campaign ) a požádala jsem je o pomoc .


Poskytli mi prostředky na dvoutýdenní focení v New Yorku .


A pak jsme vytvořili toto .


( Hudba ) Video : Jsem iO Tillett Wright a jsem umělkyně narozená a vychovaná v New Yorku . ( Hudba )


Self Evident Truths [ Samozřejmé pravdy ] je fotografický záznam dnešní LGBTQ Ameriky .


Mým cílem je udělat jednoduchý portrét kohokoliv , kdo je něčím jiným než stoprocentním heterosexuálem nebo cítí , že jakýmkoliv způsobem spadá do LGBTQ spektra .


Mým cílem je ukázat lidskost , která existuje v každém z nás , skrz jednoduchost tváře .


( Hudba ) „ Pokládáme za samozřejmé pravdy , že všichni lidé jsou stvořeni sobě rovni . “


Je to napsáno v Deklaraci nezávislosti .


Selháváme jako národ v prosazování morálních pravidel , na kterých jsme byli založeni .


Ve Spojených státech není žádná rovnost .


[ „ Co pro vás znamená rovnost ? “ ] [ „ Sňatek “ ] [ „ Svobodu “ ] [ „ Lidská práva “ ] [ „ Chovat se ke každému člověku tak , jak byste se chovali k sobě “ ] Je jenom když o ní nemusíte přemýšlet .


Boj za rovná lidská práva není jenom o sňatcích homosexuálů .


Dnes můžete být ve 29 státech , více než polovině této země , legálně vyhozeni z práce jen kvůli své sexuální orientaci .


[ „ Kdo je zodpovědný za rovnost ? “ ] Slyšela jsem stejnou odpověď od stovek lidí : „ My všichni jsme zodpovědní za rovnost . “


Zatím jsme vyfotili 300 tváří v New Yorku .


A nebyli bychom schopni udělat nic z toho bez štědré podpory Human Rights Campaign .


Chci udělat tento projekt po celé zemi .


Chci navštívit 25 amerických měst a chci vyfotit 4 000 nebo 5 000 lidí .


To je můj příspěvek v boji za lidská práva mé generace .


Vyzývám vás k tomu , abyste se podívali do tváří těchto lidí a řekli jim , že si zaslouží méně než jakýkoliv jiný člověk .


( Hudba ) [ „ Samozřejmé pravdy “ ] [ „ 4 000 tváří po celé Americe “ ] ( Hudba ) ( Potlesk ) iO Tillett Wright : Vůbec nic nás nemohlo připravit na to , co po tom následovalo .


Skoro 85 000 lidí shlédlo toto video a pak nám začali psát emaily ze všech částí země a žádali nás , abychom přijeli do jejich měst a pomohli jim ukázat své tváře .


A svoji tvář chtělo ukázat mnohem více lidí než jsem čekala .


Tak jsem změnila svůj bezprostřední cíl na 10 000 portrétů .


To video vzniklo na jaře 2011 a do dneška mám procestováno téměř 20 měst a vyfoceno skoro 2 000 lidí .


Vím , že toto je přednáška , ale ráda bych udělala minutu ticha a nechala vás podívat se na tyto tváře , protože není nic , co můžu říct , aniž by to zároveň neříkaly ony .


Protože pokud fotka má cenu tisíce slov , potom fotka obličeje potřebuje zcela nový slovník .


Takže poté , co jsme cestovali a mluvili s lidmi v místech jako Oklahoma nebo texaské maloměsto , jsme našli důkazy , že výchozí premisa byla trefou do černého .


Viditelnost skutečně je klíčem .


Obeznámenost je opravdu průchodem k empatii .


Jak se určitá záležitost vynoří ve vašem okolí nebo ve vaší vlastní rodině , je mnohem pravděpodobnější , že se pro to budete snažit najít porozumění nebo najít nový úhel pohledu .


Samozřejmě během svých cest potkávám lidi , kteří se právně zřekli svých dětí , protože byly něčím jiným než heterosexuály , ale také jsem potkala lidi , kteří byli baptisté a kteří změnili církev , protože jejich dcera byla lesba .


Vyvolaná empatie se stala hlavní oporou Self Evident Truths .


Ale zde je to , co jsem se začala učit a co bylo doopravdy zajímavé : Self Evident Truths nesmazává rozdíly mezi námi .


Ve skutečnosti je to naopak , zdůrazňuje je .


Představuje nejenom spletitost nalezenou v zástupu různých lidí , ale složitost v rámci každého jednotlivého člověka .


Problém nebyl v tom , že bychom měli příliš mnoho škatulek . Měli jsme jich příliš málo .


V určitém momentě mi došlo , že můj úkol fotit „ homosexuály “ byl ve své podstatě chybný , protože existuje milion různých odstínů homosexuality .


Snažila jsem se pomoct , ale zachovávala jsem přesně tu věc , které jsem se celý život snažila vyhýbat — další kategorii .


V určitém momentu jsem do dotazníku přidala otázku , která žádala lidi , aby se zařadili na stupnici homosexuality od 1 do 100 procent .


A sledovala jsem , jak se přede mnou odvíjelo tolik existenciálních krizí .


( Smích ) Lidé nevěděli , co dělat , protože nikdy předtím nedostali takovou volbu .


Můžete vyčíslit svoji otevřenost ?


Jak však překonali šok , většinou lidé volili místo někde mezi 70 až 95 procenty nebo 3 až 20 procenty .


Samozřejmě bylo hodně lidí , kteří volili 100 procent jednoho či druhého , ale zjistila jsem , že mnohem větší část lidí se ztotožňovala s něčím , co bylo mnohem jemnější .


Zjistila jsem , že většina lidí spadá na spektru do míst , které jsem začala nazývat jako „ šedé “ . Aby to však bylo jasné — a toto je velmi důležité — rozhodně neříkám , že preference neexistují .


A ani se nebudu vyjadřovat k otázce volby versus biologické určenosti , protože pokud je náhodou někdo z vás víry , že sexuální orientace je volba , zvu vás vyjít ven a zkusit být šedý .


Vyfotím vás i za pouhou snahu .


( Smích ) Co však říkám je , že lidé nemají jenom jeden rozměr .


Nejdůležitější věcí , kterou si z tohoto procentního systému vzít , je toto : Pokud máte homosexuály tady a heterosexuály máte tady , a zatímco uznáváme , že většina lidí se identifikuje jako někde blíže jednomu či druhému konci spektra , existuje obrovská škála lidí , kteří jsou někde mezi .


A skutečnost , kterou toto představuje , je komplikovaná .


Protože , například , pokud schválíte zákon , který dovoluje šéfovi vyhodit zaměstnance za homosexuální chování , kde přesně určíte tu hranici ?


Je to tady , u lidí , kteří měli zatím jednu či dvě heterosexuální zkušenosti ?


Nebo je to tady , u lidí , kteří zatím měli jednu či dvě homosexuální zkušenosti ?


Kde přesně se člověk stává druhořadým občanem ?


Další zajímavou věcí , na kterou jsem během svého projektu a cestování přišla , je , jak špatným pojítkem sexuální orientace je .


Poté , co jsem tolik cestovala a potkala tolik lidí , mi dovolte říct , že existuje naprosto stejné množství blbců a zlatíček a demokratů a republikánů a sportovců a princezen a jakékoliv jiné polarizace , jakou můžete vymyslet , v rámci LGBT komunity , jako jich je v rámci lidské rasy .


Kromě toho , že hrajeme s jednou právní rukou svázanou za našimi zády , a jakmile překonáte sdílený příběh předsudků a boje , být pouze něčím jiným než heterosexuálem nezbytně neznamená , že máme něco společného .


Takže v nekončícím rozrůstání se tváří , kterým se Self Evident Truths neustále stávají , jak se snad objevují na více a více médiích , na autobusových zastávkách , billboardech , facebookových stránkách , spořičích obrazovky , možná se v tomto průvodu lidskosti začne dít něco zajímavého a užitečného .


Snad začnou být tyto kategorie , tyto příliš zjednodušené škatulky , zbytečné a začnou mizet .


Protože skutečně nepopisují nic , co vidíme a nikoho , koho známe , a nic , čím jsme .


Co vidíme jsou lidské bytosti v celé jejich rozmanitosti .


A vidět je dělá odpírání jejich lidskosti těžším .


Přinejmenším doufám , že to dělá těžším odpírání jejich lidských práv.


Takže jsem to konkrétně já , komu byste si vybrali upřít právo na bydlení , právo adoptovat děti , právo na sňatek , svobodu nakupovat tady , žít tady , kupovat tady ?


Jsem já tím , koho se rozhodnete zříct jako svého dítěte nebo svého bratra nebo své sestry nebo své matky nebo svého otce , svého souseda , svého synovce či sestřenice , svého strýce , prezidenta , své policistky nebo hasiče ?


Je příliš pozdě .


Protože já už jsem všemi těmi věcmi .


My už jsme všemi těmito věcmi a vždy jsme jimi byli .


Takže nás , prosím , nezdravte jako cizince , zdravte nás jako sobě rovné lidské bytosti , tečka .


Děkuji vám .


( Potlesk )


Jsem 45 metrů hluboko v ilegální důlní šachtě v Ghaně .


Vzduch je prosycený horkem a prachem a dýchat lze jen obtížně .


Mohu cítit letmý dotek procházejících zpocených těl ve tmě , ale o moc víc nevidím .


Slyším hovořící hlasy , ale většinou je šachta kakofonií kašlajících mužů a kamene rozbíjeného primitivními nástroji .


Stejně jako ostatní , mám poblikávající levnou baterku přivázanou k hlavě pomocí elastické potrhané pásky a jen stěží mohu rozeznat kluzké větve podpírající stěny 90-ti centimetrové čtvercové díry zanořující se desítky metrů pod zem .


Když mé ruce sklouznou , náhle si vzpomenu na horníka , kterého jsem potkala před několika dny a který se neudržel a spadl šachtou metry hluboko .


Zatímco tu k vám dnes mluvím , tito muži jsou stále hluboko v té díře , riskují životy , bez výplaty či odškodného , a často umírají .


Já jsem se z té díry dostala a dostala jsem se domů , ale jim se to nejspíš nikdy nepodaří , protože jsou uvěznění v otroctví .


Posledních 28 let jsem dokumentovala původní kultury ve více než 70 zemích na šesti kontinentech a v roce 2009 jsem měla velkou čest , když jsem byla jediným vystavovatelem na Mírovém summitu ve Vancouveru .


Mezi všemi těmi úžasnými lidmi , které jsem tam potkala , byl i stoupenec Free the Slaves ( Osvoboďte otroky ) , neziskovky věnující se vymýcení novodobého otroctví .


Začali jsme se o otroctví bavit a začala jsem se o něm dozvídat , protože jsem rozhodně věděla , že ve světě existuje , ale ne v takovém rozsahu .


Poté , co jsme domluvili , jsem se cítila strašně a upřímně se styděla za nedostatek svých znalostí o této krutosti odehrávající se během mého života a myslela na to , že pokud o tom já nevím , kolik dalších lidí neví ?


Začalo mě to sžírat , takže během několika týdnů jsem odletěla do Los Angeles , abych se setkala s ředitelem Free the Slaves a nabídla jim svoji pomoc .


Tak začala má cesta do novodobého otroctví .


Co je zvláštní , na mnoha těch místech jsem už dřív byla .


Některé jsem dokonce považovala za svůj druhý domov .


Ale tentokrát jsem viděla temné tajemství .


Opatrný odhad uvádí , že více než 27 milionů lidí je v dnešním světě zotročených .


To je dvojnásobek množství lidí odvezených z Afriky během celého transaltantického obchodu s otroky .


Před 150 lety stál otrok pracující v zemědělství zhruba třikrát více než byl roční plat amerického pracovníka .


To se rovná asi 50 000 $ v dnešních penězích .


Přesto mohou být dnes celé rodiny po generace zotročeny kvůli tak malému dluhu jako je 18 $ .


Ohromující je , že z otroctví jsou celosvětové zisky více než 13 miliard dolarů za rok .


Mnozí byli obelstěni falešnými sliby dobrého vzdělání , lepší práce , jenom aby zjistili , že jsou nuceni pracovat bez platu , pod výhružkou násilí . A nemohou odejít pryč .


Dnešní otroctví je o obchodu , takže zboží vyrobené zotročenými lidmi má hodnotu , ale lidé , kteří ho vyrábí , jsou nicotní .


Otroctví existuje téměř všude na světě a přesto je všude na světě ilegální .


V Indii a Nepálu jsem byla zavedena do pecí na vypalování cihel .


Tento podivný a hrozivý pohled byl jako přijít do starověkého Egypta nebo Danteho pekla .


Obklopeni teplotou 55 stupňů , muži , ženy , děti , vlastně celé rodiny byly zahaleny v tlusté pokrývce prachu , zatímco si strojově nakládali cihly na hlavu , až 18 najednou , a nesli je z rozpálených pecí do náklaďáků vzdálených stovky metrů .


Otupělí jednotvárností a vyčerpáním , pracovali tiše , dělajíc tento úkol pořád dokola 16 či 17 hodin denně .


Neexistovaly přestávky na jídlo , na napití , a vážná dehydratace udělala močení docela bezvýznamným .


Tak vše prostupující byl žár a prach , že můj foťák se stal i na pouhý dotek příliš horký a přestal fungovat .


Každých 20 minut jsem musela odbíhat zpět do našeho vozu , abych vyčistila své vybavení a dala ho ke klimatizaci , abych ho vzkřísila . A jak jsem tam seděla , uvědomila jsem si , že mému foťáku se dostává mnohem lepšího zacházení než těmto lidem .


Když jsem se vrátila do pecí , chtěla jsem brečet , ale abolicionista vedle mě mě rychle chytil a řekl : " " Liso , nedělej to . Jenom to tady nedělej . " " A velmi jasně mi vysvětlil , jak je projev emocí na takovýchto místech velmi nebezpečný , nejenom pro mě , ale pro ně .


Nemohla jsem jim nabídnou žádnou přímou pomoc .


Nemohla jsem jim dát žádné peníze , nic .


Nebyla jsem obyvatelem té země .


Mohla bych je dostat do ještě horší situace , než ve které byli .


Musela jsem spoléhat na Free the Slaves , že budou pracovat v rámci toho systému pro jejich osvobození a já jsem jim věřila , že budou .


A co se mě týče , musela jsem počkat , než jsem se dostala domů , abych mohla skutečně cítit svůj zármutek .


V Himalájích jsem našla děti snášející kameny celé míle dolů horským terénem , do náklaďáků čekajících dole na silnicích .


Velké pláty břidlice byly těžší než děti , které je nesly , a ty děti je nesly s pomocí svých hlav , za použití těchto ručně dělaných postrojů z klacků , lana a roztrhaného oblečení .


Je těžké být svědkem něčeho tak zdrcujícího .


Jak můžeme ovlivnit něco tak zákeřného a přesto tak rozšířeného ?


Někteří ani neví , že jsou zotročení , lidé pracující 16 , 17 hodin denně bez jakékoliv mzdy , protože to je situace , v níž byli celý svůj život .


Nemají nic , s čím by to srovnali .


Když tito vesničané požadovali svobodu , otrokáři spálili všechny jejich domy .


Totiž , tito lidé neměli nic a byli tak vyděšení , že se chtěli vzdát , ale žena z centra je přiměla , aby vytrvali a abolicionisté pracující v terénu jim pomohli získat smlouvu o pronájmu lomu , takže teď dělají tu samou zničující práci , ale dělají ji pro sebe , mají za ni zaplaceno a dělají ji svobodně .


Obchod s bílým masem je to , co nás často napadne , když slyšíme slovo otroctví . A díky tomuto celosvětovému povědomí jsem byla varována , že pro mě bude těžké pracovat bezpečně v tomto konkrétním oboru .


V Káthmándu jsem byla doprovázena ženami , které byly dříve sami sexuálními otrokyněmi .


Zavedly mě dolů po úzkých schodech vedoucích do špinavého , mdle osvětleného suterénu .


Nebyl to tak úplně nevěstinec .


Bylo to spíše jako restaurace .


Kabinové restaurace , jak jsou nazývané ve své branži , jsou místa pro nucenou prostituci .


Každá má malé soukromé místnosti , v nichž jsou otroci , ženy společně s mladými dívkami a chlapci , z nichž někteří mají teprve sedm let , nuceni bavit zákazníky , přesvědčovat je , aby si koupili více jídla a alkoholu .


Každá kabinka je temná a zanedbaná , odlišená číslem nakresleným na zdi a oddělená překližkami a závěsy .


Pracovníci zde často snáší tragické sexuální zneužívání z rukou svých zákazníků .


Stojící v téměř naprosté tmě , pamatuji si pocit rychlého , ochromujícího strachu a v tom okamžiku jsem si mohla představit , jaké to musí být , být uvězněný v tomto pekle .


Měla jsem jedinou cestu ven : schody , po nichž jsem přišla .


Nebyl tam žádný zadní vchod .


Nebyla tam žádná okna dostatečně velká na to , aby se jimi dalo prolézt .


Tito lidé nemají žádného úniku a když se díváme na takto těžké téma , je důležité si uvědomit , že otroctví , včetně obchodu s bílým masem , existuje i v našem vlastním okolí .


Tisíce lidí jsou zotročeny v zemědělství , v restauracích , v domácích službách a tento seznam může pokračovat .


Nedávno New York Times oznámil , že 100 000 až 300 000 amerických dětí je každoročně prodáno do sexuálního otroctví .


Je to všude kolem nás . Jenom to nevidíme .


Textilní průmysl je další , který nás často napadne , když slyšíme o otrocké práci .


Navštívila jsem vesnice v Indii , kde byly celé rodiny zotročeny v obchodě s hedvábím .


Toto je rodinný portrét .


Ty obarvené černé ruce patří otci , zatímco modré a červené jeho synům .


Smíchávají barvu v těchto velkých barelech a potápí hedvábí do kapaliny až po lokty , i když je ta barva toxická .


Můj překladatel mi řekl jejich příběhy .


" " Nemáme žádnou svobodu , " " řekli .


" " Přesto stále doufáme , že jednoho dne budeme moci opustit tento dům a jít na nějaké jiné místo , kde dostaneme za své obarvování zaplaceno . " " Je odhadováno , že více než 4000 dětí je zotročených na přehradní nádrži Volta , největší přehradě na světě .


Když jsme poprvé dorazili , šla jsem se tam na chvíli mrknout .


Co jsem viděla vypadalo jako rodina rybařící na lodi , dva starší bratři , nějaké mladší děti , to dává smysl , že ?


Špatně . Všichni byli zotročení .


Děti jsou odebrány ze svých rodin , stanou se předmětem obchodu a zmizí a jsou nuceny pracovat nekonečné hodiny na těchto lodích na přehradě , i když neumí plavat .


Toto malé dítě má osm let .


Třásl se strachy , když se naše loď přiblížila , vyděšený , že přejede jeho maličkou kanoi .


Byl hrůzou bez sebe , že bude shozen do vody .


Tenké větve zanořené do Volty často zachytávají rybářské sítě a vyčerpané vyděšené děti jsou hozeny do vody , aby sítě odvázaly .


Mnohé z nich se utopí .


Co si pamatuje , byl odjakživa nucen pracovat na přehradě .


Vyděšený ze svého pána , neuteče , a protože s ním zacházeli krutě celý jeho život , předává to dál na mladší otroky , které vede .


Potkala jsem tyto chlapce v pět ráno , když vytahovali poslední ze svých sítí , oni však pracovali od jedné ,


v chladné větrné noci .


A je důležité si uvědomit , že tyto sítě váží více než 450 kg , když jsou plné ryb .


Ráda bych vám představila Kofiho .


Kofi byl zachráněn z rybářské vesnice .


Potkala jsem ho ve středisku , kde Free the Slaves navrací oběti otroctví do běžného života .


Tady se koupal u studny , vyléval velká vědra s vodou na svoji hlavu a skvělou zprávou je , že zatím co tu dnes já a vy sedíme a povídáme , Kofi se vrátil do své rodiny . A co víc , jeho rodině byly poskytnuty nástroje , aby měli na živobytí a děti byly v bezpečí .


Kofi je ztělesněním možnosti .


Kým se stane , protože někdo ho podpořil a udělal v jeho životě rozdíl ?


Když jsme jeli po silnici v Ghaně s partnery z Free the Slaves , spolupracovník abolicionista na mopedu náhle zrychlil k našemu vozidlu a zaťukal na okýnko .


Řekl nám , abychom ho následovali po prašné cestě do džungle .


Na konci cesty nás vystrkal z auta a řekl řidiči , aby honem zmizel .


Pak ukázal na sotva viditelnou pěšinu a řekl : " " Toto je ta cesta , toto je ta cesta . Pojďme . " " Jak jsme se po ní vydali , prodírali jsme se popínavými rostlinami bránícími cestu a po asi hodinové chůzi jsme zjistili , že cesta byla zatopena nedávnými dešti . Tak jsem zvedla fotografické vybavení nad svoji hlavu , jak jsme sestoupili to té vody , která mi sahala až po hrudník .


Po dalších dvou hodinách túry , klikatící se stezka náhle skončila na mýtině a před námi byla spousta děr , které by se mohly vejít na plochu fotbalového hřiště , a všechny z nich byly plné zotročených pracujících lidí .


Mnoho žen mělo děti přivázané ke svým zádům , zatímco rýžovaly zlato a brodily se přitom vodou otrávenou rtutí .


Rtuť je používána během těžby .


Tito horníci jsou zotročení v důlní šachtě v jiné části Ghany .


Když vylezli ze šachty , byli skrz naskrz promočení svým vlastním potem .


Pamatuji si pohled do jejich unavených , krví podlitých očí , protože mnoho z nich bylo pod zemí 72 hodin .


Šachty jsou až 90 metrů hluboké a oni nosí těžké pytle kamení , které budou později převezeny do jiné oblasti , kde budou kameny rozbity , aby z nich mohli získat zlato .


Na první pohled se místo na drcení zdá být plné silných mužů , ale když se podíváme blíž , vidíme na okraji pracovat některé méně šťastné a děti také .


Všichni z nich jsou oběťmi zranění , nemoci a násilí .


Vlastně je velmi pravděpodobné , že tento silný člověk skončí jako tady tento , sužován tuberkulózou a otravou rtutí , a to za pouhých pár let .


Toto je Manuru . Když zemřel jeho otec , jeho strýc ho dostal k sobě na práce v dolech .


Když jeho strýc zemřel , Manuru zdědil strýcův dluh , což ho dále nutilo být zotročený v dolech .


Když jsem ho potkala , pracoval v dolech 14 let a zranění nohy , které tu vidíte , je vlastně z důlního úrazu , který byl tak vážný , že doktoři říkají , že jeho noha by měla být amputována .


Navíc má Manuru tuberkulózu , přesto je však stále nucen každý den pracovat v té důlní šachtě .


Stále však má sen , že se stane volným a vzdělaným s pomocí místních aktivistů jako Free the Slaves a je to tento druh odhodlání , navzdory nepředstavitelným těžkostem , které mě naplňuje naprostým úžasem .


Chci na otroctví vrhat světlo .


Když jsem pracovala v terénu , vzala jsem si s sebou mnoho svíček a s pomocí mého překladatele jsem sdělila lidem , které jsem fotila , že chci osvítit jejich příběhy a jejich těžký úděl , takže když to pro ně bylo bezpečné a pro mě také , pořídila jsem tyto fotky .


Oni věděli , že jejich fotka bude ve světě viděna vámi .


Chtěla jsem , aby věděli , že se staneme jejich svědky a že uděláme , co můžeme , abychom pomohli udělat v jejich životech změnu .


Opravdu věřím , že pokud dovedeme vidět jeden druhého jako rovné lidské bytosti , pak se stane velmi těžké tolerovat krutosti jako otroctví .


Toto nejsou fotky věcí . Jsou lidí , skutečných lidí , jako vy a já , z nichž si všichni zasluhují stejná práva , důstojnost a respekt ve svých životech .


Není dne , kdy bych nemyslela na těchto mnoho krásných , týraných lidí , které jsem měla tu obrovskou čest potkat .


Doufám , že tyto fotky probudí sílu v těch , kteří je vidí , v lidech jako vy , a doufám , že ta síla zažehne oheň a ten oheň bude vrhat světlo na otroctví , protože bez toho světla může obludnost otroctví pokračovat v životě ve stínu .


Mockrát vám děkuji .


( Potlesk )


Dekorativní používání drátů v Jižní Africe existuje po několik století .


Ale modernizace přinesla komunikaci a úplně nový materiál coby telefonní kabel .


Migrace z vesnic do měst znamenala , že nové industriální materiály začaly zaměňovat vzácné přírodní trávy .


Zde můžete vidět změnu od počátku používání současných materiálů .


Tyhle kousky pocházejí ze 40. a 50. let


V 90. letech mě moje vášeň pro přechodné formy umění vedla k novým formám , které pocházely od squatterů za Durbanem .


Dostala jsem příležitost pracovat s touto komunitou a začala jsem je rozvíjet a vzdělávat je o mírách a designu .


A projekt se postupně rozrostl až na 50 dráteníků během jednoho roku .


Brzy jsme vyčerpaly materiál na skládkách , který nám mohli poskytnout , tak jsme donutili výrobce drátů , aby nám pomohl nejenom s dodáváním materiálu na kotoučích , produkoval podle našich potřeb pro specifické barvy .


V tu dobu jsem uvažovala , že máme hodně možností vyrábět současné produkty , nejom s etnickými , ale více moderními vzory .


A tak jsem vyrobila celou řadu podle masově vyráběných sad , která se mnohem víc hodila pro trh kvalitních dekoračních produktů , které mohly být prodávány na lokálních trzích i v zahraničí .


Jak můžete vidět , začali jsme experimentovat s tvary , formami , míry se staly velice důležité a stalo se to naším hlavním projektem . Je to úspěšné , už funguje 12 let , zásobujeme Conran Shop UK ( obchod s moderními doplňky ) a Donna Karan , je to teda skvělé .


Tady je naše hlavní skupina dráteníků .


Každý týden přicházejí do Durbanu .


Všichni mají bankovní účty .


Všichni se vrátili zpátky na venkov , odkud přišli .


Jedná se o týdenní výrobu .


Toto je ta původní komunita , kterou jsem vám předtím ukázala .


Ta se také dne modernizuje a dává práci 300 dráteníkům . A toto mluví


za vše ( Tento projekt změnil můj život i mých dětí . )


Moc vám děkuji .


( Potlesk )


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Když mi bylo šest , _ _ NULL _ _


Moje učitelka v první třídě měla skvělý nápad .


Chtěla , abychom zažili na vlastní kůži přijímání dárků , ale také podstatu složení poklony druhému .


Nechala nás všechny předstoupit před tabuli , všem nám nakoupila dárky , které naskládala do rohu místnosti .


A řekla , " " Co si stoupnout sem a říct si navzájem něco hezkého ?


Když zaslechnete své jméno , jděte si pro dárek a pak se posaďte . " " Jaký skvělý nápad , že ?


Co by se mohlo pokazit ?


( Smích ) No , pro začátek zmíním , že nás bylo 40 a pokaždé , když jsem zaslechl něčí jméno , zajásal jsem .


A pak tam zůstalo 20 lidí , 10 lidí a 5 lidí


a 3 poslední .


A já byl jeden z nich .


A obdarovávání skončilo .


Ano , v tom momentu jsem plakal .


A učitelka byla bez sebe .


Říkala něco jako : " " No tak , řekl by někdo něco pěkného o těchto lidech ? " " ( Smích ) " " Nikdo ? Dobrá , jděte si vzít dárky a pak si sedněte na místo .


Chovejte se pěkně , abyste příští rok slyšeli něco hezkého . " " ( Smích ) Z mého popisu asi chápete , že si to velmi dobře pamatuji . ( Smích )


Ale nevím , kdo se toho dne cítil hůř .


Byl jsem to já nebo učitelka ?


Musela si tehdy uvědomit , že besídku na utužení vztahů přeměnila v trápení před obecenstvem pro tři šestileté děti .


Humor stranou .


Když vidíte , jak někdo podusí lidi v televizi , je to sranda .


Ale ten den na tom nebylo nic vtipného .


Tak to bylo jedno moje já . A umřel bych , jen abych se vyhnul opakování té situace — být znovu odmítnut na veřejnosti .


To je jedna verze .


Přetočme o 8 let dopředu .


Do mého rodného města , Pekingu , přijel Bill Gates , kde měl projev . A já viděl jeho poselství .


Zamiloval jsem se do toho chlápka .


Říkal jsem si : " " Ty jo , vím , co chci teď dělat . " "


Ten večer jsem napsal dopis své rodině a sdělil jim : " " Do 25 vybuduji největší společnost na světě a ta společnost koupí Microsoft . " " ( Smích ) Myšlenka na dobytí světa mě zcela pohltila — posedlost , že ?


A tohle jsem si nevymyslel , ten dopis jsem napsal .


Tady je . ( Smích ) Nemusíte to celé číst . ( Smích ) Je to taky trochu nečitelné , ale pro vaši představu jsem zvýraznil


_ _ NULL _ _


( Smích ) . Tak ...


tohle byla další verze mého já : ten kdo dobude svět .


No a pak o dva roky později , jsem byl postaven před možnost jít do USA .


Skočil jsem po tom , protože to je místo , kde žije Bill Gates , že ?


( Smích ) Myslel jsem , že to je začátek mé dráhy podnikatele .


Pak , o 14 let později ,


mi bylo 30 .


Kdepak , nevybudoval jsem tu společnost .


Dokonce jsem ani nezačal .


Dělal jsem marketingového manažera v jedné z 500 největších společností USA .


A cítil jsem se na mrtvém bodě ; stagnoval jsem .


Proč tomu tak bylo ?


Kde je ten 14letý kluk , který psal ten dopis ?


Ne , že by se nesnažil .


Bylo to spíš tím , že pokaždé , když jsem měl nápad , když jsem chtěl zkusit něco nového , i v práci — chtěl jsem něco navrhnout , veřejně promluvit před lidmi ve skupině — cítil jsem ten neustálý souboj mezi 14letým a 6letým chlapcem .


Jeden chtěl dobýt svět — udělat změnu — a druhý měl strach z odmítnutí .


A pokaždé vyhrál ten 6-letý .


A tenhle strach přetrval i v době , kdy jsem založil svou firmu .


Založil jsem svou vlastní firmu , když mi bylo 30 . Abyste byli jako Bill Gates , musíte dřív nebo později začít , že ano ?


V době mého podnikání mi byla představena investiční příležitost a pak jsem byl odmítnut .


To odmítnutí mě zranilo .


Zranilo mě tak moc , že jsem chtěl rovnou skončit .


Ale pak jsem si říkal , hele , skončil by Bill Gates po jednom jediném zamítnutí investice ?


Skončil by takhle nějaký úspěšný podnikatel ?


V žádném případě .


A v tom momentě mi to došlo .


Jasně , můžu vybudovat lepší firmu .


Můžu sestavit lepší tým anebo produkt , ale jedna věc je jistá : Musím být lepší leader .


Musím být lepší člověk .


Nemůžu nechat toho 6letého kluka , aby mi nadále dirigoval život .


Musím ho vrátit na svoje místo .


A to je chvíle , kdy jsem šel na internet hledat pomoc .


Google byl můj přítel .


( Smích ) Hledal jsem : " " Jak překonám strach z odmítnutí ? " " Objevil jsem pár psychologických článků o tom , odkud se strach a bolest berou .


Pak jsem našel pár " " hurá " " inspirujících článků na téma " " Neberte to osobně , prostě to překonejte . " " Kdo by tohle nevěděl ?


( Smích ) Ale proč jsem byl pořád tak vyděšený ?


Pak jsem našel jistou webovou stránku .


Jmenuje se rejectiontherapy.com.


( Smích ) " " Terapie odmítnutím " " byla hra vymyšlená kanadským podnikatelem .


Jeho jméno je Jason Comely .


A podstata tkví v tom , že 30 dni chodíte s kůží na trh a hledáte odmítnutí . Každý den jste odmítnuti a na konci jste vůči bolesti necitliví .


Tu myšlenku jsem si zamiloval .


( Smích ) Řekl jsem si : " " Víš co ? Jdu do toho .


A budu prožívat odmítnutí 100 dní . " " Vymyslel jsem si vlastní nápady k zamítnutí a udělal z toho video blog .


A tady je , co jsem vytvořil .


Takhle ten blog vypadal .


Den první ...


( Smích ) Půjč si 100 dolarů od neznámého člověka .


A tady je , jak jsem šel na místo , kde jsem pracoval .


Šel jsem dolů a viděl velkého chlapa sedícího za stolem .


Vypadal jako někdo z ochranky .


Tak jsem ho oslovil .


Kráčel jsem k němu a bylo to nejdelších pár kroků v mém životě — chlupy vzadu na krku mi vstávaly , potil jsem se a bušilo mi srdce .


Došel jsem k němu a řekl : " Pane , můžu si od vás půjčit 100 dolarů ? "


( Smích ) Vzhlédl ke mně , odvětil : " " Ne . Proč ? " "


A já prostě řekl : " " Ne ? To je mi líto . " " Pak jsem se otočil a utekl .


( Smích ) Cítil jsem se tak trapně .


Ale protože jsem se natáčel — tak jsem ten večer mohl vidět , jak jsem byl odmítnutý a viděl jsem , jak moc jsem se bál .


Vypadal jsem jako to dítě v Šestém smyslu . Viděl jsem mrtvé .


( Smích ) Pak jsem si všiml toho chlapa .


Víte , on nebyl tak hrozivý .


Byl trochu při těle , docela milý chlap , dokonce se mě zeptal : " " Proč ? " " Ve skutečnosti mě požádal o vysvětlení .


A já mohl říct mnoho věcí .


Mohl jsem vysvětlovat , mohl jsem vyjednávat .


Neudělal jsem nic z toho .


Vše , co jsem udělal , byl úprk .


Cítil jsem , že tohle je jako mikrokosmus mého života .


Pokaždé , když jsem cítil to nejmenší odmítnutí , utíkal jsem rychle , jak jen to šlo .


A víte co ?


Další den , ať už se stane cokoliv , nebudu utíkat .


Setrvám .


Den druhý : Žádost o znovu naplnění burgeru . ( Smích ) Šel jsem do podniku s burgery , dojedl jsem svůj oběd a šel jsem k pokladně a řekl , " Můžete mi doplnit burger ? " ( Smích )


Obsluha byla zmatená : " " Co je nová náplň burgeru ? " " ( Smích ) Řekl jsem : " " No , je to jako dolití nápoje , jen tady jde o burger . " " A on : " " Promiňte , nedáváme nové náplně do burgerů . " " ( Smích ) V tom momentu odmítnutí jsem se zase mohl dát na útěk , ale tentokrát jsem zůstal .


Řekl jsem : " " Fajn , zbožňuju vaše burgery , mám rád váš podnik a když začnete dělat i doplňování burgerů , budu vás mít ještě radši . " " ( Smích ) A on řekl : " " Dobře , řeknu o tom manažerovi a možná to někdy zavedeme , ale dnes to udělat nemůžeme . " " Pak jsem odešel .


A mimochodem , nemyslím , že by někdy začali doplňovat burgery .


( Smích ) Myslím , že pořád fungují .


Ale ta otázka života a smrti , kterou jsem cítil poprvé , už tam nebyla , protože jsem v té situaci setrval — protože jsem neutekl .


Říkal jsem si : " " Super , už se ty věci učím .


Skvělé . " " A pak den třetí : Dostat olympijské koblížky .


Tady se můj život otočil vzhůru nohama .


Šel jsem do Krispy Kreme .


Je to obchod s koblihami převážně v jihovýchodní části USA .


Určitě jsou nějaké obchody i tady .


Šel jsem dovnitř a řekl jsem : " " Můžete mi udělat koblihy v podobě olympijských kruhů ?


V zásadě propojíte pět koblih dohromady ... " " Říkám si , není možné , aby na to kývli , že ?


Cukrářka mě vzala vážně .


( Smích ) Vyndala papír , poznamenala si barvy a kruhy a přemýšlela : " " Jak to můžu udělat ? " " O 15 minut později vyšla s krabičkou , která vypadala jako Olympijské kruhy .


Dojalo mě to .


Nevěřil jsem vlastním očím .


Tohle video si získalo přes 5 milionů zhlédnutí .


Svět tomu taky nemohl uvěřit .


( Smích ) Kvůli tomu jsem se ocitl v novinách , talk show , všude možně .


Stal jsem se slavným .


Spousta lidí mi začala psát maily a říkali : " " To , co děláš , je skvělé . " " Ale sláva a proslulost mi nic nedávaly .


Co jsem opravdu chtěl , bylo učit se a změnit se .


Tak jsem předělal zbylých 100 dní odmítnutí na toto hřiště — na tento výzkumný projekt .


Chtěl jsem vědět , co se můžu naučit .


A naučil jsem se spoustu věcí .


Odhalil jsem mnoho tajemství .


Třeba jsem zjistil , že když při odmítnutí neuteču , můžu změnit " " ne " " na " " ano " " . A to kouzelné slůvko je " " proč . " " Jednoho dne jsem šel do neznámého domu a v ruce držel tuhle květinu . Zaklepal jsem a řekl : " Zdravím , můžu u vás zasadit tuhle květinu ? "


( Smích ) A ten člověk řekl : " " Ne . " " Ale než stihl odejít , řekl jsem : " Můžu vědět proč ? "


A on odvětil : " " Mám totiž psa , který vyhrabe cokoliv , co dám na zahradu .


Nechci , abyste plýtval květinou .


Jestli budete chtít , jděte naproti přes ulici a zeptejte se Connie .


Miluje květiny . " " A to jsem taky udělal .


Šel jsem naproti a zaklepal u Connie .


Byla tak ráda , že mě vidí .


( Smích ) A pak o půl hodiny později byla květina zasazená u Connie na zahradě .


Určitě teď vypadá lépe .


( Smích ) Kdybych odešel po počátečním odmítnutí , myslel bych si , že to je proto , že mi ten muž nedůvěřuje , protože jsem blázen , že jsem se dobře neoblékl , nevypadal tak dobře .


Nic z toho to nebylo .


Bylo to proto , že nechtěl nic z toho , co jsem nabídl .


Ale důvěřoval mi natolik , že mi dal doporučení , za určitých obchodních podmínek .


Využil jsem doporučení .


Potom jednoho dne — jsem se také naučil , že mohu říct určité věci a zvýšit si tak šanci na získání " " ano " " .


Tak například , jednou jsem šel do Starbucks a zeptal se manažera : " " Zdravím , můžu vítat zákazníky Starbucks ? " " On řekl : " " Co myslíte tím vítat zákazníky ? " " Řekl jsem : " " Znáte ty vítače ve Walmart ?


Ty lidi , co vás pozdraví , když přicházíte do obchodu a v zásadě kontrolují , že nekradete ?


Chci umožnit zážitek z Walmart i zákazníkům Starbucks . " " ( Smích ) No , nejsem si jistý , že to je dobrá věc — vlastně , jsem si dost jistý , že to je špatný nápad .


A on říkal : " " Hm " " — Jo , tak nějak vypadal , jmenoval se Eric — řekl : " " Nejsem si jistý . " " Tak takhle mě vyslyšel . " " Nejsem si jistý . " " Tak jsem se zeptal : " " Je to divné ? " " A on : " " Jo , je to opravdu divné . " " Ale jakmile to řekl , jeho celé chování se změnilo .


Jako by odložil všechny pochyby .


A řekl : " " Klidně to udělejte , jen to nepřehánějte . " " ( Smích ) A tak jsem hodinu vítal lidi ve Starbucks .


Řekl jsem " " dobrý den " " každému , kdo vešel , a svátečně ho uvítal .


Mimochodem , nevím , kam se ubírá vaše kariéra , ale tohle nedělejte .


( Smích ) Bylo to opravdu nudné .


Pak jsem zjistil , že tohle můžu dělat , protože jsem zmínil : " " Je to divné ? " " Zmínil jsem obavu , kterou měl on sám .


A protože jsem zmínil : " " Je to divné ? " " , znamenalo to , že já nejsem divný .


To znamená , že jsem vlastně myslel stejně jako on , nahlížel na tohle jako na něco divného .


A znovu a znovu jsem se učil , že když zmíním obavu , kterou mohou lidé mít , předtím než se zeptám , získám jejich důvěru .


Lidé měli tendenci mi říct spíše ano .


Naučil jsem se , že si můžu splnit životní sen —


tím , že se zeptám .


Víte , pocházím ze čtyř generací učitelů a moje babička mi vždy říkala " " Jio , můžeš dělat cokoliv chceš , ale byla bych šťastná , kdybys byl učitel . " " ( Smích ) Ale já chtěl podnikat a učitelem jsem se nestal .


Mým snem vždy bylo něco vyučovat .


Řekl jsem si : " " Co kdybych se zeptal a vyučoval něco na vysoké škole ? " " V té době jsem žil v Austinu , šel jsem na Texaskou Univerzitu v Austinu , zaklepal na dveře profesorovi a řekl : " " Můžu učit váš předmět ? " " Prvních pár pokusů nikam nevedlo .


Ale protože jsem neutekl — snažil se dál — na třetí pokus jsem udělal na profesora dojem .


Řekl : " " Nikdo nikdy nic takového neudělal . " " A já přišel připraven s prezentací .


Řekl : " " Výborně , tohle můžu použit .


Proč nepřijdete za dva měsíce ? Dám vás do svých osnov . " " A o dva měsíce později jsem předmět vyučoval .


Tohle jsem já — pravděpodobně mě nevidíte , je to špatná fotka .


Někdy dostanete zamítnutí bleskem , víte co myslím ?


( Smích ) Ale ty jo — když jsem dopřednášel , odcházel jsem v slzách , protože jsem myslel , že si můžu splnit sen jen pouhým dotazem .


Myslel jsem si , že musím — být skvělý podnikatel , získat PhD , abych mohl učit — ale ne , pouze jsem se zeptal , a mohl jsem učit .


A na té fotce , kterou pořádně nevidíte , jsem citoval Martina Luthera Kinga Juniora .


Proč ? Protože v mém průzkumu jsem zjistil , že lidé , kteří opravdu mění svět , kteří mění způsob , jakým žijeme a jakým myslíme , jsou lidé , kteří se na počátku setkali s hrubým odmítnutím .


Lidé jako Martin Luther King , Jr . , jako Mahatma Gandhi , Nelson Mandela , nebo třeba Ježíš Kristus .


Tihle lidé nenechali , aby odmítnutí určilo , kým jsou .


Nechali svou vlastní reakci po odmítnutí , aby určila , to , kým jsou .


Dokázali se s odmítnutím sžít .


Nemusíme být těmito lidmi , abychom se naučili o odmítnutí . V mém případě , odmítnutí byla moje kletba , můj strašák .


Obtěžovalo mě to celý můj život , protože jsem od toho utíkal .


Pak jsem to začal přijímat .


Otočil jsem to ve svůj největší dar .


Začal jsem učit lidi , jak změnit odmítnutí v příležitost .


Používám k tomu blog , přednášku , knihu , kterou jsem právě publikoval , a dokonce vyvíjím technologii , která pomůže lidem překonat strach z odmítnutí .


Když jste v životě odmítnuti , když čelíte další překážce nebo dalšímu selhání , zvažujte možnosti .


Neutíkejte .


Pokud je přijmete , můžou se stát zrovna tak vašimi dary .


Děkuji vám .


( Potlesk )


Tak tady žiju . Žiju v Keni , na jižním okraji národního parku Nairobi .


Vzadu je stádo krav mého otce , a to dál za kravami , to je národní park Nairobi .


Národní park Nairobi není na jihu oplocený , takže divoká zvířata , třeba zebry , mohou volně vybíhat z parku ven .


Dravci jako lvi je následují , a dělají tohle .


Zabíjejí náš dobytek .


Tohle je jedna z krav , kterou zabili v noci . Ráno jsem vstal a našel ji mrtvou . Cítil jsem se opravdu mizerně , byl to totiž náš jediný býk .


My Masajové věříme , že pocházíme z nebe a s námi i naše zvířata a půda , na které je paseme . Proto si jich tolik vážíme .


Když jsem vyrůstal , lvy jsem nenáviděl .


Naše válečníky , morany , kteří chrání naše vesnice a dobytek , ty to také štve .


A tak zabíjejí lvy .


Tohle je jeden z šesti lvů , kteří byli zabiti v okolí Nairobi .


A myslím , že to je jeden z důvodů , proč je v národním parku Nairobi lvů tak málo .


Kluci mezi šesti a devíti lety věku se u nás starají o otcův dobytek , a tohle se stalo i mně .


Tak jsem chtěl najít způsob , jak problém se lvy vyřešit .


Nejdřív mě napadlo využít oheň , protože jsem myslel , že se ho lvi bojí .


Ale pak jsem zjistil , že to moc nepomáhá , a dokonce to lvům pomáhá lépe vidět do ohrady .


Ale nevzdal jsem se a pokračoval dál .


Můj druhý nápad bylo používat strašáka .


Chtěl jsem ošálit lvy , aby si mysleli , že stojím u ohrady .


Jenže lvi jsou chytří . ( Smích ) První den přijdou , vidí strašáka a utečou pryč . Ale další den přijdou znovu a řeknou si , Hele , ta věc se nehýbe . Je pořád na místě . ( Smích ) Tak skočí dovnitř a zabijí nějaká zvířata .


Jedné noci jsem chodil okolo ohrady s baterkou , a lvi nepřišli .


Zjistil jsem , že lvi se bojí světla , které se pohybuje .


A tak jsem dostal nápad .


Už když jsem byl malý kluk , rád jsem si hrál vevnitř , třeba celý den . Jednou jsem rozebral mámino nové rádio . Skoro mě za to zabila , ale naučil jsem se toho hodně o elektronice . ( Smích ) Tak jsem sehnal starou autobaterii a přerušovač z blikače . To je malé zařízení používané třeba v motorkách , když potřebuje motorista odbočit doleva nebo doprava . Bliká .


Tady jsem dal vypínač , kterým můžu světla zapínat nebo vypínat .


A tady je malá žárovka z rozbité baterky .


Všechno jsem to pospojoval .


Jak vidíte , baterii nabíjí solární panel a baterie zásobuje elektrikou přerušovač . Říkám mu transformátor .


Díky přerušovači světla blikají .


Jak vidíte , žárovky jsou otočené směrem ven , protože odtamtud přichází lvi .


Takhle to pak vidí lvi , když se v noci přiblíží .


Světla blikají a lvi si myslí , že chodím okolo ohrady . Jenže já spím doma v posteli .


( Smích ) ( Potlesk ) Děkuju .


Takhle jsem to postavil doma před dvěma lety . Od té doby nemáme se lvy žádné problémy .


Naši sousedé se o tom doslechli .


Jednou z nich byla tahle babička .


Lvi jí už zabili spoustu zvířat , tak mě požádala , abych světla rozmístil i u ní .


A já jsem řekl : " " Dobře " " . A rozmístil jsem je . Jsou vidět vzadu , ta lví světla .


Doposud jsem to tak zařídil u sedmi domů v naší vesnici . A opravdu to funguje .


Můj nápad se šíří po celé Keni , plaší se tak i ostatní dravci , hyeny , leopardi , a také se to používá na odstrašování slonů od lidských polí .


Díky tomuto vynálezu jsem získal stipendium na jedné z nejlepších škol v Keni , Brookhouse International School , a opravdu mě to těší .


Moje nová škola se do toho zapojila , pomáhá shánět peníze a rozšiřovat povědomí .


Dokonce jsem se vrátil s přáteli do naší vesnice , umísťujeme světla na domy , na kterých dosud nebyla , a učím lidi , jak je používat .


Před rokem jsem byl jen chlapec žijící uprostřed savany , pasáček otcových krav . Dívával jsem se na oblohu na letadla a říkával si , že jednoho dne budu taky sedět uvnitř takového letadla .


A dnes jsem tady .


Poprvé jsem dostal příležitost letět – na TED .


Mým velkým snem je stát se leteckým inženýrem , až vyrostu .


Kdysi jsem lvy neměl rád . Ale dnes , díky mému vynálezu , který chrání dobytek i lvy , jsme schopni žít se lvy bez vzájemných konfliktů .


Ashê olên . V mé řeči to znamená „ mockrát děkuji . “


( Potlesk ) Chris Anderson : Ani si nedokážeš představit , jak vzrušující je slyšet takový příběh .


Takže , dostal jsi stipendium . Richard Turere : Jo .


CA : Teď pracuješ na dalších elektrických vynálezech .


Jaký máš v plánu dál ?


RT : Můj další vynález bude ... Chci udělat elektrický ohradník . CA : Elektrický ohradník ?


RT : Vím , že elektrické ohradníky jsou už dávno vynalezené , ale chci udělat svůj vlastní .


( Smích ) CA : Už jsi to jednou zkoušel , že ? A pak ... RT : Už jsem to zkoušel , ale ... nechal jsem toho , protože mi dal ránu . ( Smích ) CA : Mezi námi , Richarde Turere , jsi někdo naprosto výjimečný .


Přejeme ti na tvé další cestě mnoho štěstí .


Mockrát ti děkuji . RT : Děkuju . ( Potlesk )


Potopíme se do hlubokého moře a každý , kdo měl tuto úžasnou příležitost ví , že asi po dvou a půl hodinách cesty dolů _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


A vidíte záření , _ _ NULL _ _ ale všechna jsou z uměleckého hlediska naprosto úžasná . _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ zde je ryba se zářícím pulzujícími oky .


_ _ NULL _ _ těmito rozkošnými vzory . A nyní toto poslední ,


_ _ NULL _ _ jedno z mých oblíbených , tento větrníkový vzor .


Každý ponor je naprosto úžasný .


Toto je neznámý svět a dodnes jsme prozkoumali teprve 3 % toho , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ podvodní jezera , podvodní vodopády — _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ najde si místo k usazení , zakroutí se a potom mizí do pozadí .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ aby samice viděla pouze jeho milejší část .


_ _ NULL _ _ Podívejte se na ještě jednou . Pozorujte barevnost : bílá napravo , hnědá nalevo .


Udělá krok zpět — odrazuje tak ostatní samce , _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ Sépie . Miluji sépie . Tohle je obrovská sépie australská .


_ _ NULL _ _ pozorujte její chapadla — vtáhne je dovnitř a udělá to tak , aby vypadala jako řasy .


A mizí v pozadí .


_ _ NULL _ _ trik s pohybujícím se kamenem . Takže - stále se učíme spoustu nového z mělkých vod .


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ a chobotnice . Není to úžasné ? Nyní ji Roger vystrašil tak ,


_ _ NULL _ _ tak říká : " " Ah , uviděli mě .


Nejlepší věc , co můžu udělat , je se co nejvíc zvětšit . " " _ _ NULL _ _


Takže blafuje , pojďme si to pustit pozadu —


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Raz , dva , tři . ( Potlesk )


Ve škole jsme hodně času věnovali ale o světě kolem jsme se toho dozvídali jen málo , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ Dokud se najednou vše nezměnilo .


Když mi bylo sedm , viděla jsem svou první veřejnou popravu ,


_ _ NULL _ _ a já sama jsem hlad nikdy nezažila .


_ _ NULL _ _ a uviděla jsem něco strašného ,


_ _ NULL _ _ a vyzáblé dítě v jejím náručí jen bezmocně zíralo na obličej své matky .


Stále častější byly také výpadky proudu , takže v noci bylo všechno kolem mě zahaleno naprostou tmou . _ _ NULL _ _ kterou jsme viděli přes řeku v Číně .


_ _ NULL _ _ která tvoří část hranice


Jak vidíte , řeka je v některých místech _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Tehdy jsem si myslela , _ _ NULL _ _


Neměla jsem ponětí , jaký můj život jakožto severokorejské uprchlice bude ,


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ ve své vlasti .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ a předvedla mě k výslechu .


Pokud by se jim zdálo cokoliv podezřelé , mohli mě uvěznit


_ _ NULL _ _ a odpověděla jsem na všechny otázky .


_ _ NULL _ _ jeden policista druhému : _ _ NULL _ _


ale mnoho jich chytí čínská policie _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Já měla obrovské štěstí , když se mi podařilo uprchnout , mnoho Severokorejců to štěstí ale nemělo .


_ _ NULL _ _ a tak těžce bojovat o pouhé přežití .


I když se naučí nový jazyk a najdou si práci , celý svět se jim ve vteřině může otočit vzhůru nohama .


Usadit se v Jižní Koreji bylo mnohem náročnější , _ _ NULL _ _


Všichni jsme Korejci , ale uvnitř jsme v důsledku 67 let odloučení


Jsem Jihokorejka nebo Severokorejka ?


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


takže jsem začala plánovat , jak jim pomoci utéct .


_ _ NULL _ _ mezi Severní a Jižní Koreou ,


_ _ NULL _ _ a vydat se k hranici se Severní Koreou .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


a protože má rodina čínsky nerozuměla , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ bez rozmyslu jsem vstala a řekla , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ ale naštěstí mi uvěřil .


_ _ NULL _ _ mou rodinu zatkli a uvěznili


_ _ NULL _ _ byla má rodina propuštěna ,


ale brzy nato je opět zatkli a uvěznili , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ dostali jsme se tak blízko , ale pak je uvěznili jen kousek od jihokorejské ambasády .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Úplně jsem zkoprněla úžasem ,


_ _ NULL _ _ jsem mu vysvětlila situaci a on bez zaváhání zašel k bankomatu _ _ NULL _ _ a dalších dvou Severokorejců .


Uvědomila jsem si , že toto byla v mém životě symbolická chvíle .


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ mají jen málo peněz nebo dokonce žádné .


Jsem si jistá , že ve světě uvidíte _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


( Hudba ) ( Potlesk )


Tady vidíte školku , kterou jsme navrhli v roce 2007 .


Udělali jsme ji do kruhu ,


je to takový nekonečný okruh na střeše .


Jestli máte děti , tak víte , že děti běhání v kruhu milují .


Takhle vypadá střecha samotná .


Proč jsme ji ale navrhli právě takto ?


Ředitel školky nám dal zadání : „ Nechci tady žádné zábradlí . “


Já na to : „ To nejde . “ Ale on trval na svém : „ A co třeba síť připevněná k okraji střechy ?


Aby zachytila děti , když z ní spadnou ? “ ( Smích ) Já na to zase : „ To nejde . “ A v úředním povolení samozřejmě stálo : „ Jistěže tam musí být zábradlí . " "


Ale alespoň jsme ten nápad využili okolo stromů .


Skrze školku prorůstají tři stromy


a těmto lanům nám dovolili říkat zábradlí .


Žádné lano to samozřejmě není ,


je to prostě síť , do které děti padají .


A padají do ní další , další a další .


( Smích ) Někdy je kolem stromu až 40 dětí .


Ten kluk na větvi ten strom přímo zbožňuje , asi proto ho okusuje .


( Smích ) A když mají nějaké představení , sedí na okraji střechy .


Obzvlášť hezky to vypadá zespoda .


Jako opičky v zoo .


( Smích ) Čas krmení .


( Smích ) ( Potlesk ) Střechu jsme udělali tak nízko , jak to šlo , aby byly vidět i děti na střeše , nejen pod ní .


Kdyby byla střecha moc vysoko , byl by vidět jen strop .


Tohle je místo na mytí nohou – je tam několik


druhů kohoutků . S těmi ohebnými kohoutky můžete postříkat kamarády , je tam taky sprcha a ten kohoutek vepředu je normální .


Když se ale podíváte pořádně , uvidíte , že ten kluk si nepouští vodu na holínky , ale do holínek .


( Smích ) Většinu roku je tahle školka zcela otevřená .


Neexistují žádné hranice mezi vnitřkem a venkem .


Architektonicky je to v podstatě jen střecha .


Taky neexistují žádné stěny mezi třídami ,


takže zde není žádná akustická bariéra .


Když strčíte hodně dětí do krabice , kde musejí být zticha , některé z nich znervózní .


V téhle školce ale není pro nervozitu žádný důvod .


Protože zde neexistují žádné hranice .


Podle ředitele není problém , když kluk v koutě nechce zůstat ve třídě , ať si jde . Nakonec stejně


přijde zpátky , protože je to kruh , vrátí se .


( Smích ) Důležité ale je , že v těchto případech se děti obvykle snaží někde schovat .


Tady ale prostě odejdou a zase se vrátí .


Je to zcela přirozený proces .


A za druhé , velice důležitý pro nás byl hluk .


Víte , že dětem se lépe spí v hlučném prostředí ,


ne v klidném , tichém pokoji .


A v téhle školce děti ve třídě ukazují neuvěřitelnou soustředěnost .


To protože náš druh vyrostl v hlučné džungli ,


proto potřebují hluk .


Vy si taky s přáteli popovídáte v hlučném baru .


Nechcete být zticha .


Dnes se snažíme vše dostat pod kontrolu ,


ale tady je všechno zcela otevřené .


Děti by měly vědět , že v zimě při mínus 20 stupních můžou jít lyžovat


a že v létě se můžou jít koupat


a písek bude rozpálený .


Taky by měly vědět , že se v dešti nerozpustí .


Že jsou voděvzdorní .


Děti by zkrátka měly být venku .


Přesně tak bychom se k nim měli chovat .


A takhle rozdělují třídy .


Děti by učitelům měly pomáhat .


Ale nepomáhají .


( Smích ) Já ho tam nedal .


Třída .


A umyvadlo .


Povídají si u studny .


V každé třídě je nějaký strom .


Tohle je opička , která chce seshora ulovit jinou opičku .


( Smích ) Opičky . ( Smích )


V každé třídě je alespoň jeden světlík .


Těmi o Vánocích přichází Santa Claus .


Tohle je vedlejší budova , hned vedle oválné školky . Celá budova


je jen pět metrů vysoká a má sedm podlaží .


Strop je tím pádem velmi nízko ,


takže je třeba si dávat pozor .


Pustili jsme tam své děti , dceru a syna .


Zkusili vlézt dovnitř


a syn se udeřil do hlavy .


Je v pořádku . Má silnou lebku


a něco vydrží . Je to můj syn .


( Smích ) A tady uvažoval , jestli je bezpečné skočit dolů .


Pak jsme tam pustili další děti .


V Tokiu se tvoří hrozné zácpy , jak víte .


( Smích ) Ta řidička vepředu se teprve musí naučit řídit .


Dnes děti malou dávku nebezpečí potřebují .


Právě v takových situacích se učí pomáhat si navzájem . Tohle je společnost .


Tohle je ten typ příležitosti , o který se dnes okrádáme .


Tenhle nákres ukazuje pohyb jednoho chlapce mezi 9 : 10 a 9 : 30 .


Obvod budovy je 183 metrů ,


není úplně malá . To znamená ,


že tenhle chlapec za jedno ráno naběhal 6 kilometrů .


Ale překvapení teprve přijde .


Děti v této školce v průměru naběhají 4 kilometry .


Mají nejlepší sportovní výkony z mnoha školek .


Ředitel říká : „ My je nijak netrénujeme . Prostě je vypustíme na střechu .


Jako stádo ovcí . “ ( Smích ) A oni běhají . ( Smích )


Co chci říct , je , že bychom děti neměli příliš kontrolovat , ani chránit , občas potřebují zakopnout .


Občas se potřebují zranit .


Tak se naučí , jak žít ve skutečném světě .


Podle mě může architektura změnit tento svět i lidské životy .


A tohle je jeden pokus změnit dětské životy .


Mockrát děkuji .


( Potlesk )


( hudba ) Rainn Wilson : Být sám něco stojí .


Jsem trochu ztracený a konečně nastal čas , abych se skutečně propojil .


Kdo jsem ?


( Bubny ) Jsem svobodný běloch , čtyřicet pět let .


Miluju zvířata .


Výdělečně činný .


Ten , na kterého se lidé obrací .


Udržuju se v kondici .


Koho hledám ?


Hledám myšlenkového přítele .


Jsi tou myšlenkou , která souzní s tím , kdo skutečně jsem ?


( Video ) Ron Finley : " " Jak byste se cítili , kdybyste neměli přístup ke zdravému jídlu ?


Zahradničení je nejterapeutičtější a vzdorovitá činnost , kterou můžete dělat . " "


_ _ NULL _ _


RF : " " Zahradničení je nejterapeutičtější a vzdorovitá činnost , kterou můžete dělat .


Lidé v těchto oblastech mají mizerné jídlo .


Chci , aby lidé věděli , že pěstovat si jídlo , je jako tisknout si peníze . " "


RW : " " Jsi jako superhrdina jídla . " "


RF : " " Jídlo je problém a jídlo je řešení . " "


( Hudba ) Erin Mc Kean : " " Jsem lexikografka .


Mojí prací je vložit každé možné slovo do slovníku . " "


RW : " " Taky miluju slova , stejně jako každý jiný lexi-ta-to-graf . " "


Co když miluješ slovo , které jsi právě stvořila ? Jako třeba " " scuberfinkles " " ?


Beau Lotto : " " Myslíte , že vidíte realitu ? " "


RW : " " No , jsem trochu krátkozraký , ale ano . " "


BL : " " Nemůžete . Chci tím říct , že váš mozek nemá přístup do tohoto světa .


Vlastně i smyslové informace , které přijímají vaše oči , vaše uši , jsou absolutně bezvýznamné , protože mohou znamenat cokoliv .


Tamten strom může být velký objekt , co je daleko , nebo malý objekt blízko , a váš mozek to nedokáže rozpoznat . " "


RW : " " Myslel jsem , že jsem viděl Yettiho , ale byl to jen vlčák . " "


Isabel Behncke Izquierdo : " " Opice Bonobo jsou spolu se šimpanzy vaši nejbližší žijící příbuzní .


Bonobo se prostřednictvím častého a promiskuitního sexu vypořádávají s konflikty a společenskými problémy . " "


RW : " " Jsem jenom zvědavý , máme nějaký konflikt nebo společenský problém , který je nutné vyřešit ? " "


IBI : " " Pamatujte , že randíte s mojí myšlenkou , ne se mnou . " "


Jane McGonigalová : " " Takhle vypadá tvář někoho , kdo navzdory očekáváním , je krůček od grandiózního vítězství . " "


RW : " " Grandiózní vítězství ? " "


JM : " " Grandiózní vítězství je výsledek tak mimořádně pozitivní , že jste ani nevěděl , že je možný , dokud jste ho nedosáhl .


Netváříte se tak .


Tváříte se , jako že se vám v životě nedaří . " "


RW : " " Arthure , chci k vám být upřímný .


Potkávám se s jinými myšlenkami .


Randím s nimi .


Tak to je . " "


Arthur Benjamin : " " Řekl bych tohle : matematika jenom nehledá řešení pro x , řeší také proč . " "


RW : " " Dáte si kousek koláče ? " "


AB : " " Pí ?


3,14159265358979 . " " Reggie Watts : " " Pokud máme něco udělat , musíme se rozhodnout .


Protože bez rozhodnutí jsme bezmocní .


Bez moci nemáme co přidat k těm , kdož skutečně prahnou po řešení naší současné situace . " "


RW : " " A když si vyberete se nerozhodnout , pořád jste si vybrali . " " - Rush


JM : " " Ano !


Takhle by se měly tvářit miliony těch , co řeší problémy po světě , jak se snažíme vypořádat s výzvami příštího století . " "


RW : " " Platíme každý zvlášť ? " "


AB : 3846264338327950 28841 ...


971 ? " "


RW : " " Šel byste někdy večer do kina ? " "


RF : " " Ne ! Pojďme něco zasadit ! " "


RW : " " Pojďme něco zasadit !


Dobře , co tu teď sázím ?


Opice bonobo ! " "


IBI : " " Opice bonobo ! " " ( Smích ) Opice bonobo .


R Watts : " " Máte zájem ? " "


RW : " " Zlato , chtěl bych tvou myšlenku . " "


R Watts : " " Víte , co se říká v Rusku . " "


RW : " " Copak ? " "


R Watts : " " scuberfinckle . " " ( Ťuknutí sklenic )


Před deseti lety , mi jeden telefonát změnil život .


V té době jsem byla kardioložkou na UCLA , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ se probudila s povislou tváří a veterináři se obávali , že měla mrtvici .


Požádali mě , zda bych přišla do zoo a udělala snímek jejího srdce kvůli možné srdeční příčině .


Pro jasnost , severoamerická zoo mají velmi kvalifikované certifikované veterináře , kteří poskytují zvířecím pacientům skvělou péči .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ po život zachraňující proceduře , na níž jsme pracovali veterináři i lékaři společně . _ _ NULL _ _ z vaku , který utlačoval srdce toho lva .


A tento výkon , jež jsem prováděla na mnoha lidských pacientech , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ diagnózách a léčbě mých lidských pacientů . Ale část času jsem pracovala v Los Angelské Zoo s veterináři , _ _ NULL _ _ jejich zvířecích pacientů .


A občas jsem ve stejný den měla kolečko v UCLA Medical Center i v Los Angelské Zoo .


A tady jsem stále jasněji začínala vidět ,


že lékaři i veterináři léčí stejné neduhy u svých zvířecích i lidských pacientů : městnavé selhání srdce , tumory na mozku , _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


I když jsem na bakaláře studovala _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ mezi lidskými a zvířecími nemocemi , přimělo mě to k velmi potřebnému prohlédnutí .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ na nové náhledy na mé lidské pacienty ?


Proč jsem nikdy a ani nikdo z mých kolegů a přátel lékařů , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ mezi zvířaty a lidmi .


Každý lék , který předepisujeme nebo sami užíváme _ _ NULL _ _ byl nejdřív testován na zvířatech .


Ale je velký rozdíl , když dáváme zvířeti léky nebo lidskou nemoc _ _ NULL _ _ nebo cukrovku či rakovinu prsu samo od sebe .


_ _ NULL _ _ vyplývá z rostoucího oddělení měst a venkova v našem světě .


Znáte to . Slýcháme o městských dětech , které si myslí , že vlna roste na stromech nebo že sýr je z rostliny .


Dnešní nemocnice pro lidi se čím dál více stávájí zářícími katedrálami technologie .


A to psychologicky vzdaluje lidské pacienty , kteří tam jsou léčeni a zvířecí pacienty žijící v oceánech , na farmách a v džunglích .


Ale já si myslím , že existuje ještě hlubší příčina .


_ _ NULL _ _ že náš druh , Homo sapiens , je pouhým jedním druhem , _ _ NULL _ _


Ale v srdcích tomu tak úplně nevěříme .


Sama to cítím , když poslouchám Mozarta nebo se dívám na obrázky marsovských vozítek na svém MacBooku .


_ _ NULL _ _ že uznávám , jak nás naše vnímání sebe samých jako nadřazených izoluje a ztěžuje vědecké poznání .


_ _ NULL _ _


Když dnes vidím lidského pacienta , _ _ NULL _ _


A postarala bych se o svého lidského pacienta lépe , _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Selhání srdce vyvolané strachem .


Kolem roku 2000 , lidští kardiologové " " objevili " " , že může selhat srdce v důsledku silné emoce .


Popsáno to bylo u otce , gamblera , _ _ NULL _ _ u nevěsty , která zůstala sama u oltáře .


Veterináři diagnostikovali , léčili a předcházeli _ _ NULL _ _ od opic k plameňákům , od jelenů ke králíkům , _ _ NULL _ _


Kolik lidských životů mohlo být zachráněno , _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Někteří lidští pacienti si ubližují .


Vytrhávají si vlasy , jiní se dokonce řežou .


Někteří zvířecí pacienti si též ubližují .


Jsou ptáci , co si vytrhávají peří .


Jsou hřebci , kteří se opakovaně koušou do boků až krvácejí .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ psychoterapeutům , rodičům a pacientům potýkajícím se se sebepoškozováním ?


Poporodní deprese a poporodní psychóza .


Občas se některé ženy krátce po porodu _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ a v extrémních případech , dítě dokonce zranit .


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


_ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _ _ _ NULL _ _


Mohou vás geografické informace uzdravit ?


V roce 2001 mě srazil vlak .


Můj vlak byl infarkt myokardu .


Probudil jsem se v nemocnici v oddělení intenzivní péče , vzpamatovával jsem se z chirurgického zákroku .


A najednou jsem na něco přišel : že jsem byl kompletně ve tmě .


Ptal jsem se sám sebe na otázku " " No , proč já ? " " Proč teď ? Proč tady ?


" Mohl mě můj doktor varovat ? "


To , co tady nyní chci dělat v těchto pár minutách s vámi je mluvit o rovnici života a dobrém zdraví .


Genetika , životní styl a prostředí .


To vše zahrnuje naše rizika , a když se nám podaří tyto rizika zvládnout , budeme žít dobrý a zdravý život .


Dobře , chápu genetiku a životní styl .


A víte proč je chápu ?


Protože moji lékaři mi neustále kladou otázky ohledně těchto dvou věcí .


Už jste někdy museli vyplňovat ty dlouhé formuláře v ordinaci ?


Pokud máte dostatečné štěstí , vyplníte je pouze jednou , že ?


Smích Děláte to pořád dokola . Ptají se vás na otázky ohledně vašeho životního stylu a historie vaší rodiny , vaši zdravotní minulost , vaši chirurgickou minulost , vaše alergickou minulost ... zapomněl jsem na nějakou další minulost ?


Ale tuto část rovnice jsem opravdu nepochopil . A opravdu si myslím , že můj lékař také nepochopil .


Co znamená moje okolí ?


Dobře , to může znamenat spoustu věcí .


To je můj život . Tohle jsou místa , kde žiji .


Všichni je máme .


Zatímco mluvím , chtěl bych , abyste se zamysleli na kolika místech jste už žili ?


Jen myslete na to , putujte svým životem a myslete na tato místa .


A zjistíte , že jste strávili svůj život na mnoha místech .


Odpočívali jste a také pracovali .


A jestli jste jako já , trávíte hodně času v letadle cestováním na nějaké místo .


Takže to opravdu není jednoduché , když se vás někdo zeptá : " " Kde bydlíte , kde pracujete a kde trávíte veškerý svůj čas ?


A kde se vystavujete rizikům které možná ani nevidíte ? " " Dobře , když jsem tohle vyzkoušel na sobě , pokaždé jsem došel k závěru , že trávím 75 % svého života na relativně malém množství míst .


A většinou se od těchto míst moc nevzdaluji , i přesto , že podnikám rozsáhlé cesty do celého světa .


Teď vás vezmu na malou cestu sebou .


Začal jsem v Scrantonu - v Pensylvánii .


Nevím , jestli někdo tady pochází ze severovýchodní Pensylvánie . Já jsem tam se svými mladými plícemi strávil prvních 19 let .


Dýchal jsem ve velkém tamní oxid siřičitý , oxid uhličitý a metan , v neadekvátních množstvích - celých 19 let .


A jestli jste byli v této části země , takhle vypadají planoucí a doutnající hromady odpadu od černého uhlí .


Takže jsem se rozhodl odtud odejít . A měl jsem namířeno do středozápadu .


No , takže jsem skončil v Louisville v Kentucky .


Rozhodl jsem se usadit poblíž místa nazývaného Rubbertown ( Město gumy ) .


Zpracovávali plasty . Používali velké množství chloroprenu a benzenu .


OK , tady jsem strávil 25 let se svými středně starými plícemi , dýchal jsem různé koncentrace těchto splodin .


A v jasných dnech to vždy vypadalo takto , takže samotné město jste nikdy neviděli .


Bylo to zrádné a opravdu se to dělo .


A pak jsem se rozhodl , že musím být opravdu chytrý , takže se nechám zaměstnat na západním pobřeží .


A přestěhoval jsem se do Redlands v Kalifornii .


Moc pěkné místo , a tady moje staré , seniorské plíce , jak je rád nazývám , naplnil oxid uhličitý a velká dávka ozónu .


OK ? Téměř nejvyšší ve státě .


Výborně , tak to vypadá v dobrých dnech .


Pokud jste tam byli , víte o čem mluvím .


Takže , co je na tomto obrázku špatného ?


No , je tady velká díra .


Jedna věc , která se nikdy nestala u mého doktora v ordinaci : Nikdy se mě nezeptal na moji minulost co se týče bydlení .


Co si pamatuju , tak žádný doktor se mě nikdy nezeptal , " Kde jste bydlel ? "


Nikdy se mě nezeptal , jaké kvality je voda , kterou piji , nebo jídlo , které jím .


Opravdu to nedělají . To chybí .


Podívejte se na data , která máme k dispozici .


Tato data jsou z celého světa - země utrácejí miliardy dolarů investováním do těchto výzkumů .


Tady jsem zakroužkoval místa , kde jsem byl .


Dobře , kdybych si chtěl úmyslně přivodit infarkt myokardu , tak jsem byl na správných místech , že ?


Takže kolik lidí je v bílém ?


Kolik lidí tady v místnosti strávilo většinu života na bílých místech ?


Nikdo ? Tak to máte štěstí .


A kolik vás strávili život v červených místech ?


Ou , to už takové štěstí není .


Tisíce takovýchto map jsou k nahlédnutí v atlasech po celém světě


Dávají nám nějaké ponětí o tom , co bude tím naším vlakem , který nás srazí .


Ale nic z toho není v mé zdravotní kartě .


A není ani ve vaší .


Dovolte , abych se zmínil o svém příteli Paulovi .


Je to kolega . Souhlasil , aby byl jeho telefon sledován každé dvě hodiny , 24 hodin denně . 365 dní v roce během posledních dvou let , kamkoliv šel .


A můžete vidět , že pár míst ve Spojených státech navštívil .


A tady jsou data , kde strávil nejvíce času .


Když se na to dobře podíváte , možná přijdete na to , co Paul rád dělá .


Tuší někdo ? Lyžování . Správně .


Můžeme se zaměřit tady a najednou vidíme , kde Paul doopravdy strávil většinu svého času .


Všechny tyto černé tečky jsou skládky toxických odpadů , které monitoruje EPA ( Agentura pro ochranu životního prostředí ) .


Věděli jste , že tato data existují ?


Pro každou obec ve Spojených státech můžete mít takovouto mapu .


Mobilní telefony jsou tedy nyní schopné vytvořit historii míst , kde jste byli .


Tak jako to udělal Paul se svým iPhonem .


U toho ale možná skončíme .


Toto by měli mít k dispozici doktoři před sebou , když vstoupíme do ordinace , místo růžové stvrzenky , která říká , že jsme zaplatili na pokladně . No ne ?


To by mohlo být moje malé vyšetření .


A on se na to podívá a řekne , " " Ale Bille , Navrhuji aby ses nerozhodoval jen protože jsi tady v krásné Kalifornii , a každý den je tu teplo , takže chodíš běhat ven v 6 večer .


Říkám , že je to špatný nápad , Bille , plyne to tady z této zprávy . " " Rád bych vám tady nechal dva recepty .


OK , číslo jedna , musíme naučit lékaře co je to hodnota geografických informací .


Jmenuje se to geomedicína . Je k dispozici spousta programů na světě , které se na toto specializují .


A jsou v rané fázi vývoje .


Tyto programy potřebují podporu . A my musíme naučit naše budoucí lékaře ve světě , jak důležité jsou některé informace , které jsem s vámi dneska sdílel .


Druhá věc , co musíme udělat , je , zatímco utrácíme miliardy a miliardy dolarů na celém světě budováním elektronických zdravotních dokumentací , musíme se ujistit , že dáváme historii míst , kde jsme bydleli do těchto dokumentací .


Nebude to důležité pouze pro lékaře , ale také pro vědce , kteří tím pádem budou mít k dispozici velké množství vzorků , které mohou zkoumat .


Ale bude to důležité i pro nás .


Kdybych měl tyto informace k dispozici , mohl jsem se rozhodnout nestěhovat se do hlavního města ozónu ve Spojených státech , nebo ne ? Mohl jsem se tak rozhodnout .


Nebo jsem mohl vyjednávat se svým zaměstnavatelem , aby udělal toto rozhodnutí v nejlepším zájmu mém i celé firmy .


Rád bych ještě poznamenal , co řekl Jack Lord před téměř 10 lety .


Podívejte se na to na minutu .


To je závěr Dartmouthova atlasu zdraví říkající , že můžeme vysvětlit geografické variace , které vyvstanou v nemocech , chorobách , zdraví , a jak náš zdravotnický systém vlastně pracuje .


O tom mluví v tomto citátu .


A já myslím , že on na to přišel už před 10 lety .


Opravdu rád bych viděl , abychom toto začali vidět jako příležitost , aby se informace tohoto typu dostali do zdravotní dokumentace .


Nechám vás tady s mým zvláštním pohledem na zdraví : na geografii vždy záleží .


A věřím , že geografické informace mohou jak vám , tak mě pomoci ke zdraví . Děkuji .


( Potlesk )


Dva roky jsem trénovala , abych se stala gymnastkou , v Huanu , v Číně v 70. letech .


Když jsem byla v první třídě , úřady mě chtěly přemístit do školy pro atlety , s pokrytím všech nákladů .


Ale moje striktní matka řekla : „ Ne . “ Moji rodiče chtěli , abych se stala inženýrkou , jako oni .


Po přežití kulturní revoluce pevně věřili , že existuje jenom jedna jistá cesta ke štěstí : bezpečná a dobře placená práce .


Není důležité , jestli tu práci máte rádi nebo ne .


Ale mým snem bylo stát se čínskou operní pěvkyní .


To jsem já , jak hraji na pomyslný klavír .


Operní pěvec musí začít s trénováním brzy , aby se naučil perfektně ovládat svůj hlas , takže jsem zkusila všechno možné , abych mohla chodit do operní školy .


Dokonce jsem napsala řediteli školy a moderátorovi rádiového pořadu .


Ale žádnému z dospělých se ten nápad nelíbil .


Žádný z dospělých nevěřil , že jsem to myslela vážně .


Podporovali mě jenom mí kamarádi , ale byli jenom dětmi , stejně bezmocnými , jako já .


Když mi bylo 15 , věděla jsem , že jsem příliš stará na to , aby mě trénovali .


Můj sen se nikdy nesplní .


Bála jsem se , že po zbytek mého života bude nějaká druhořadá radost tím nejlepším , v co mohu doufat .


Ale to je tak nefér .


Tak jsem byla odhodlaná najít jiné poslání .


Že kolem není nikdo , kdo by mě učil ? Nevadí .


Obrátila jsem se na knihy .


Uspokojila jsem svůj hlad po rodičovských radách díky knížce napsané rodinou spisovatelů a hudebníků . [ „ Correspondence in the Family of Fou Lei “ ] Našla jsem svůj vzor nezávislé ženy místo poslušnosti , kterou vyžaduje konfuciánská tradice . [ „ Jana Eyrová “ ] A naučila jsem se být výkonnou díky této knížce . [ „ Cheaper by the Dozen “ ] A po jejich přečtění jsem byla inspirována ke studiu v zahraničí .


[ „ Complete Works of Sanmao “ ( alias Echo Chan ) ] [ „ Lessons From History “ od Nan Huaijin ] Když jsem přišla do Spojených Států v roce 1995 , které knížky jsem tu četla jako první ?


Knížky zakázané v Číně , samozřejmě .


„ The Good Earth “ je o životě čínských venkovanů .


To prostě není vhodné pro prapagandu . Chápu .


Bible je zajímavá , ale podivná .


( Smích ) To je téma na jiný den .


Ale páté přikázání mi dalo náhlé prozření : „ Cti otce svého i matku svou . “


„ Cti , “ řekla jsem si . „ To je tak odlišné a lepší , než poslouchej . “ A tak se to stalo mým nástrojem pro cestu z konfuciánské pasti viny a pro nový začátek vztahu s mými rodiči .


Setkáním s novou kulturou také začal můj zvyk komparativního čtení .


Nabízí to mnoho poznání .


Například tato mapa se mi zpočátku zdála podivná , protože čínští studenti vyrůstají s touto .


Nikdy mě nenapadlo , že Čína nemusí být ve středu světa .


Mapa ve skutečnosti nese něčí pohled .


Komparativní čtení vlastně není ničím novým .


V akademickém světě je to standardní praktika .


Existují dokonce výzkumné oblasti jako komparativní religionistika a komparativní literatura .


Porovnání a odlišnosti dávají vědcům ucelenější porozumění tématu .


Tak jsem si říkala , no , když komparativní čtení funguje ve výzkumu , proč ho nedělat i v každodenním životě ?


Tak jsem začala číst knížky ve dvojicích .


Takže mohou být o lidech , _ _ NULL _ _ které spojuje stejná událost , nebo přátelé se sdílenými zkušenostmi .


[ „ Personal History “ od Katharine Graham ] [ „ Sněhová koule : Warren Buffett and škola života “ od Alice Schroeder ] Také porovnávám stejné příběhy v různých žánrech — ( Smích ) [ Bible : Verze krále Jakuba ] [ „ Lamb “ od Christophera Moore ] — nebo podobné příběhy z různých kultur , jak to udělal Joseph Campbell ve své úžasné knížce . [ „ Síla mýtu “ od Josepha Campbella ] Například Kristus i Buddha prošli skrze tři pokušení .


Pro Krista byla tato pokušení ekonomická , politická a duchovní .


Pro Buddhu byla všechna psychická : chtíč , strach a sociální povinnost — zajímavé .


A když znáte cizí jazyk , je také zábava číst vaše oblíbené knížky ve dvou jazycích .


[ „ The Way of Chuang Tzu “ Thomas Merton ] [ “ Tao : The Watercourse Way “ Alan Watts ] Namísto ztracení v překladu jsem objevila , že existuje mnoho , co z toho lze získat .


Díky překladu jsem například zjistila , že „ štěstí “ v čínštině znamená doslova „ rychlá radost “ . Hm !


Nevěsta v čínštině doslova znamená „ nová matka “ . Ojoj .


( Smích ) Knížky mi daly magický průchod ke spojení s lidmi z minulosti i současnosti .


Vím , že se již nikdy nebudu znovu cítit osamělá nebo bezmocná .


Mít rozbitý sen je opravdu ničím , ve srovnání s tím , čím mnoho jiných lidí musí projít .


Začala jsem věřit , že naplnění není jediným smyslem snu .


Jeho nejdůležitějším smyslem je dostat nás do kontaktu s místem , z něhož sny pocházejí , z něhož pochází nadšení a radost .


A to pro vás může udělat i rozbitý sen .


Takže díky knížkám tu dnes jsem , šťastná , žijící znovu se smyslem a jasností po většinu času .


Takže nechť jsou knížky vždycky s vámi .


Děkuji vám .


( Potlesk ) Děkuji . ( Potlesk ) Děkuji . ( Potlesk )


Jsem Američan , což znamená , že ignoruji fotbal pokud nezahrnuje chlapy mé nebo Brunovy velikosti narážející vysokou rychlostí jeden do druhého .


Přesto bylo velmi těžké v posledních týdnech fotbal ignorovat .


Jdu na Twitter a tam jsou všechna ta divná slova , která jsem nikdy předtím neslyšel : FIFA , vuvuzela , a podivné vtipy o chobotnicích .


Opravdu nejvíc mě ale zlobilo , že jsem nebyl schopný zjistit , co znamená fráze " " Cala a boca , Galvao . " " Pokud jste navštívili v posledních pár týdnech Twitter , pravděpodobně jste na ni také narazili .


Bylo to velmi populární téma .


Jako monolingvní Američan pochopitelně nevím , co tato fráze znamená .


Šel jsem tedy na Twitter a zeptal se lidí , zda mi mohou význam " " Cala a boca , Galvao " " vysvětlit . Naštěstí byli moji brazilští kamarádi velmi ochotní a pomohli mi .


Vysvětlili mi , že pták Galvao je vzácný a ohrožený papoušek , který je v hrozném nebezpečí .


Rozhodl jsem se dát jim příležitost , ať vám o něm něco povědí sami .


Komentátor : Promluvme si o Galvao , velmi vzácném druhu ptáka pocházejícím z Brazílie .


Každý rok je více než 300 tisíc ptáků Galvao zabito během karnevalových průvodů .


Ethan Zuckerman : Toto je pochopitelně samo o sobě tragické , ale jde to ještě dál .


Ukázalo se , že je papoušek Galvao nejen velmi atraktivní a vhodný do účesů , ale evidentně má i jisté halucinogení vlastnosti , z čehož se vyvinul velký problém se zneužíváním Galvaů .


Objevovali se různí zvrácení lidé šňupající jeho peří .


Navíc je velmi ohrožený .


Dobrá zpráva je , že globální komunita , jak říkají mí braziští přátelé — se pokouší pomoci .


Dokonce Lady Gaga vydala nový singl — vlastně pět nebo šest nových singlů , jak jsem zjistil — nazvaných " " Cala a boca , Galvao . " " Nakonec mi mí brazilští přátelé řekli , že pokud si dám na Twitter větu " " Cala a boca , Galvao , " " bude darováno 10 centů na globální kampaň za záchranu tohoto vzácného krásného ptáka .


Teď už většina z vás pochopila , že to celé byl jen vtip , i když velmi , velmi dobrý .


" " Cala a boca , Galvao " " totiž znamená něco úplně jiného .


V portugalštině to znamená " " Zavři hubu , Galvao . " " A je mířená proti tomuto chlápkovi , Galvau Buenovi , hlavnímu fotbalovému komentátorovi stanice Rede Globo .


Od svých brazilských přátel jsem se dozvěděl , že tenhle chlápek je jen strojem na klišé ,


že dokáže zničit i ten nejzajímavější zápas chrlením jedné otřepané fráze za druhou .


Takže Brazilci se vydali na ten první zápas proti Severní Korei , vyvěsili tento transparent , pustili se do kampaně na Twitteru a pokusili se přesvěčit nás ostatní abychom tweetovali větu : " " Cala a boca , Galvao . " " Ve skutečnosti v tom byli tak úspěšní , že ta věta dominovala Twitteru po dva týdny .


Z toho plyne — z toho plyne pár ponaučení , která si můžete odnést .


To první — a řekl bych , že stojí za to — je , že se nemůžete splést , když budete chtít po lidech , aby byli na internetu aktivní , dokavaď tou aktivitou myslíme jen tweetování nějaké věty .


Dokavaď je aktivismus takhle jednoduchý , pravděpodobně vám to jednoduše projde .


Co dalšího si z toho můžeme vzít je skutečnost , že na Twitteru je hodně Brazilců .


Dokonce více jak pět milionů .


Co se týče národního zastoupení , tak 11 procent brazilských uživatelů internetu je na Twitteru .


To je o mnoho vyšší číslo než v USA nebo ve Velké Británii .


Hned po Japonsku je to druhá největší reprezentace v přepočtu na počet obyvatel .


Pokud používáte Twitter nebo jiné sociální sítě a neuvědomili jste si , že to jsou místa se spoustou Brazilců , jste na tom stejně jako většina z nás ,


protože podstatou sociálních sítí jsou interakce s lidmi , se kterými jste se rozhodli komunikovat .


Pokud jste jako já , velký bílý šiblý Američan , pak máte sklon komunikovat s mnoha dalšími bílými šiblými Američany .


Nemáte nutně povědomí o tom , že Twitter je ve skutečnosti převážně brazilský prostor .


K velkému překvapení mnohých Američanů , je to i silně černošský prostor .


Nedávno Twitter provedl výzkum ,


ve kterém se zaměřili na lokální populaci .


Jsou přesvědčeni , že 24 procent amerických uživatelů Twitteru jsou černoši .


To je přibližně dvakrát tolik , než kolika procenty jsou černoši zastoupeni v celé populaci .


I toto šokovalo mnohé uživatele Twitteru , i když by nemělo .


Důvodem , proč by to nemělo být překvapivé , je skutečnost , že pokus se podíváte každý den na hlavní témata ,


převážně najdete taková , která jsou prakticky výhradně z černošských konverzací .


Toto je vizualizace Fernanda Viegase a Martina Wattenberga , dvou ohromných vizualizačních designérů , kteří sledovali týdenní provoz na Twitteru , a zjistili , že většina těchto hlavních témat jsou víceméně segregované konverzace — a to tak , že byste to neočekávali .


Ukázalo se , že o ropné havárii se baví především běloši , zatímco o vaření pod širým nebem převážně černoši .


Praštěné na tom je , že pokud by se vám zachtělo zamíchat tím , co vidíte na Twitteru , zvládnete to doslova jedním klinutím myši .


Kliknete na " " vaření pod širým nebem " " a objeví se vám naprosto odlišný rozhovor mezi odlišnými lidmi .


Většina z nás to ale zpravidla nedělá .


Ocitáme se tak v jakýchsi filtrujících bublinách , jak tomu říká můj kamarád Eli Pariser , ve kterých vidíme jen ty , se kterými se již známe , a ty , kteří jsou jim podobní .


Většinou se nepodíváme na širší obrázek .


Toto je pro mě překvapivé , protože takhle internet dopadnout neměl .


Podívejme se zpět do raných dob internetu , do dob , kdy kyber-utopisté jako Nick Negroponte psali velké knihy jako jeho Digitální svět . Internetu bylo předpovídáno , že se stane neuvěřitelně mocnou silou , která zahladí rozdíly kultur , a nějakým způsobem nás postaví na jednu rovinu .


Negroponte uvádí svou knihu příběhem o tom , jak je těžké budovat známosti ve světě atomů .


Na technologické konferenci na Floridě


pozoruje něco skutečně absurdního : láhve vody Evian na stole .


Negroponte říká , že to je šílené ,


toto je stará ekonomika .


Ekonomika , která přenásí tyto těžké , pomalé atomy na veliké vzdálenosti , což je velmi náročné .


Vstupujeme do budoucnosti bitů , ve které je vše rychlé a bez váhy .


Bity mohou být kdykoliv kdekoliv na světě ,


což změní svět k nepoznání .


Negroponte měl ve spoustě věcí pravdu ,


ale v téhle se dokonale mýlil .


Ukazuje se , že atomy jsou v mnoha případěch daleko mobilnější než bity .


V obchodě ve Spojených státech je velmi jednoduché koupit si vodu , která pochází z Fidži a je nákladně přepravována do USA .


Je pro mě ale překvapivě složité shlédnout významný fidžijský film ,


poslechnout si fidžijskou muziku


a to nemluvím o fidžijských novinách . Přijde mi to divné , protože na Fidži se toho děje strasně moc .


Mají dvě vlády - pučistickou a vojenskou ,


tvrdé zásahy proti svobodě tisku ,


je to vlastně místo , na které bychom se měli v tento okamžik soustředit .


Povím vám , co si myslím , že se děje .


Myslím si , že si všichni všímáme zejména infrastruktury globalizace .


Všímáme si struktur , které nám umožňují žít v tomto propojeném světě ;


struktur jako jsou letecké trasy ,


internetové kabely a jiné .


Při pohledu na takovouto mapu to vypadá , jako by byl celý svět plochý , protože kamkoliv jsou to jen jedna nebo dvě zastávky .


Nasednete-li na let v Londýně , můžete skončit ještě dnes večer v Bangalore .


Dvě zastávky a jste v Suvě , hlavním městě Fidži .


Všechno je na dosah .


Když se ale zaměříte na to , co ve skutečnosti po této síti teče , vyjde vám zcela odlišný obraz .


Začnete zkoumat jak se pohybují globalní lety a najednou zjistíte , že svět není ani zdaleka plochý ,


ale neobyčejně boulovitý .


Některé části světa jsou velmi dobře propojeny .


Mezi Londýnem a New Yorkem je v zásadě ohromná letecká dálnice .


Podívejte se ale na tuto mapu lépe , řekněme dvě či tři minuty .


Nenajdete tam mnoho letadel spojujících Jižní Ameriku a Afriku .


Navíc zjistíte , že na zeměkouli jsou místa , která jsou systematicky odříznuta .


Přestaneme-li se dívat na infrastrukturu , která spojení umožňuje , a zaměříme se na to , co se opravdu děje , zjistíme , že svět nefunguje docela tak , jak jsme si mysleli .


Touto záležitostí jsem se zabýval přibližně posledních deset let .


Svět se ve skutečnosti stává více globálním ,


více propojeným ,


větší počet problémů zasahuje celou planetu ,


Ekonomika se stává globálnější .


Naše média jsou však ze dne na den méně globální .


Pokud jste sledovali televizní vysílání v USA v 70. letech , 35 až 40 procent z večerního programu byly zprávy ze světa .


Tento poměr se snížil na 12 až 15 procent ,


což nám dává velmi pokřivený obraz světa .


Alisa Millerová na jedné z předchozích TED Talk ukázala tuto stránku .


Alisa je prezidentkou Public Radio International .


Vytvořila kartogram , což je vlastně mapa , zdeformovaná podle toho , co americké televizní zpravodajství sledovalo po jeden měsíc .


Jak vidíte , mapa zdeformovaná podle pozornosti , kterou věnují americké televizní noviny jednotlivým zemím , se zjednuduší na velké napuchlé USA


a pár ostatních zemí , do kterých jsme vtrhli .