Hvis vi ser på de tre domme i beslutningens betragtning C, nemlig at de pågældendes rettigheder blev krænket i forbindelse med arbejdskraftens frie bevægelighed inden for EU og deres ret til ikke at blive forskelsbehandlet på grund af nationalitet, fordi Italien ikke har overholdt sine forpligtelser, og hvis dette oven i købet bekræftes af Ombudsmanden og af mange af dem, der deltager i debatten i Parlamentet i dag, så holder argumentet fra en af dem, der talte før mig, nemlig at krænkelsen kan begrundes med subsidiaritetsprincippet, ikke stik.
When we refer in recital C of the resolution to the three judgments, which state that the rights of the persons affected under the freedom of movement of labour in the Union and their rights not to be exposed to discrimination on the basis of their nationality were violated by Italy's omissions and when the ombudsman and numerous speakers here confirm this, then the argument of one of the previous speakers, namely that the violation can be justified on the grounds of subsidiarity does not stand up.