Vi har alle fastslået, at den indtrængende bøn til Grækenland om at gøre en større indsats med hensyn til at reducere gælden og sikre en vedvarende stabilitet ikke kun har forbindelse med selve situationen i Grækenland, men også utilfredsheden med den måde, som også andre medlemsstaterne med en meget høj gældsrate opfører sig på og gør for lidt brug af de stigende muligheder, takket være den økonomiske vækst og den lave rente, for at reducere gælden.
We have all been able to see how the pleas addressed to Greece to make further efforts to reduce its debt and to obtain lasting stability do not only pertain to the situation of Greece itself, but also to the discontent about the way in which other Member States with a very high debt ratio have behaved, not making sufficient use of the options available to them, as a result of economic growth and low interest rates, to reduce the debt.