Efter den konstitutionelle krise i midten af 1960'erne — hvor general de Gaulle fik ind ført, at de nationale regeringer kunne nedlægge veto mod EF-lovgivning, når en minister kunne påberåbe sig, at der stod en »vital national interesse« på spil — gik udviklingen hen imod en tættere samling af Europa, som var blevet indledt med oprettelsen af Det Europæiske Fælles skab i 1957, næsten helt i stå.
After the constitutional crisis in the mid-1960s, when General de Gaulle effectively in stituted the right of national governments to veto EC legislation in cases where ministers could claim a vital national interest, the momentum for greater European unity, first triggered by the formation of the European Community in 1957, then slowed to a virtual halt.