Den koreanske regering hævdede, at eftersom Kommissionen ikke undersøgte, hvorvidt der rent faktisk var tale om for store godtgørelser af importafgifter på råmaterialer, der var forbrugt ved fremstillingen af den eksporterede vare, er der intet grundlag for at konkludere, at den koreanske ordning for refusion af et fast beløb udgør et specifikt subsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 4, litra a).
The GOK claimed that since the Commission failed to examine whether there was in fact an excess drawback of import charges on inputs consumed in the production of the exported product, there exists no basis to conclude that the Korean fixed amount refund system constitutes as specific subsidy pursuant to Article 3(4)(a) of the basic Regulation.