Jeg er udmærket klar over, at det er en af de muligheder, der er taget højde for i de internationale aftaler, men vi europæere har ofte talt om, at når vi fremmer menneskerettighederne i verden, skal vi følge det såkaldte ejerskabsprincip. Vi kan med andre ord ikke beslutte her i Strasbourg eller Bruxelles, hvilken løsning der er den rigtige for et andet land eller et andet kontinent.
I am well aware that this is one of the options provided for in the international treaties, but then I remember that, when promoting human rights around the world, we Europeans have often talked of guaranteeing the so-called principle of ownership: in other words, we cannot decide here in Strasbourg or Brussels on the right path for another country or continent to follow and simply impose it on them.