I det mindste åbner det mulighed for en sådan øget fleksibilitet. Det er i sig selv positivt, men vi må så ikke samtidig håndhæve de bindende mål pr. medlemsstat og dermed fortsat åbne mulighed for, at der fastsættes ensartede, bindende mål for de enkelte lande.
That is in itself a good thing, but we should not at the same time stand by the compulsory objectives for each Member State and consequently keep the door open to uniform compulsory objectives being prescribed for each country.