Jeg har villet nævne disse eksempler - Indien: 200 millioner, et planlægningsprogram sammen med FN i Asien: 25 millioner, og den seneste afgørelse vedrørende Filippinerne: 19 millioner - for at vise, at hvis vi sammenlægger alt, hvad vi gør inden for de enkelte programmer for bilateralt samarbejde, vil Udvalget om Udvikling og Samarbejde uden vanskelighed kunne konstatere, at vi i dette konkrete tilfælde opfylder dets krav, men naturligvis redegør herfor på en særlig måde.
I wanted to mention these examples - India, ECU 200 million; United Nations family-planning programme in Asia, ECU 25 million; and the most recent decision regarding the Philippines, ECU 19 million - to demonstrate that if we add together all we are doing on various bilateral cooperation programmes, the Committee on Development and Cooperation should have no trouble in confirming that, in this specific case, we are meeting its requirements - our presentation, however, is, of course, different.