5) I sidstnævnte situation er artikel 31 og 36 i forordning nr. 1408/71, som ændret og ajourført ved forordning nr. 2001/83, som ændret vedforordning nr. 3096/95, samt artikel 31 og 93 i forordning nr. 574/72, som ændret og ajourført ved fowrdning nr. 2001/83, som ændret ved forordning nr. 3096/95, til hinder for nationale regler, hvorefter en sådan refusion er betinget af, at den pågældende efterfølgende får en tilladelse, der kun meddeles, såfremt det godtgøres, at den lidelse, der har nødvendiggjort den pågældende behandling, pludselig opstod under opholdet, og behandlingen af denne var absolut nødvendig.*
In the latter case, Articles 31 and 36 of Regulation No 1408/71, as amended and updated by Regulation No 2001/83, as amended by Regulation No 3096/95, and Articles 31 and 93 of Regulation No 574/72, as amended and updated by Regulation No 2001/83, as amended by Regulation No 3096/95, preclude national legislation from subjecting such reimbursement to the obtaining of ex post facto authorisation which L· granted only in so far as it is shown that the illness which necessitated the treatment in question manifested itself suddenly during the stay, making that treatment immediately necessary.'