Hoechst har anført, at selskabet over for høringskonsulenten kritiserede forløbet af den administrative procedure på en række punkter, herunder navnlig, for det første, at Hoechst ikke havde fået tilladelse til at samarbejde i form af mundtlige vidneudsagn, skønt denne samarbejdsform var blevet accepteret for Chissos vedkommende, for det andet, at Hoechst var blevet nægtet yderligere møder med Kommissionens tjenestemænd, skønt Chisso var blevet tilbudt sådanne møder, og for det tredje, at Chisso retsstridigt havde fået løfte om, at selskabet ville blive advaret, hvis andre parter forsøgte at »komme foran« det med hensyn til samarbejde.
Hoechst observes that it raised a number of criticisms with the hearing officer concerning the conduct of the administrative procedure and in particular the fact that, first, it was not allowed to cooperate by means of oral testimony whereas that form of cooperation had been permitted in Chisso’s case; second, the applicant was refused new meetings with the Commission’s agents although such meetings had been proposed to Chisso; and, third, Chisso was unlawfully promised that it would be warned if other parties attempted to ‘overtake’ it in the context of cooperation.