Hvordan har en sådan mand tænkt sig at gennemføre en vellykket langfristet europapolitik, hvis han giver op over for stemninger og diffus angst og mod bedre vidende bevidst taler dårligt om det største projekt i efterkrigstiden?
How will such a man carry through a long term European policy, if he gives way to moods and vague fears and, against his better judgement, deliberately denigrates the greatest project of the post-war period?