Med det andet spørgsmål ønsker den forelæggende ret nærmere bestemt oplyst, hvorledes forordningens artikel 31, stk. 1, skal anvendes ved undersøgelsen af en anmodning om ikkeanerkendelse af afgørelsen, som er fremsat af den person, mod hvem denne afgørelse skal fuldbyrdes, og hvor der ikke forinden er indgivet nogen anmodning om anerkendelse af afgørelsen, og særligt den del af bestemmelsen, der foreskriver, at »hverken den person, mod hvem der anmodes om fuldbyrdelse, eller barnet […] på dette tidspunkt af sagens behandling [kan] fremsætte bemærkninger over for retten«.
By its second question, the referring court asks, in the event that it is necessary to examine an application for nonrecognition of a decision brought by the person against whom that decision is to be enforced and when no application for recognition has been submitted beforehand, how Article 31(1) of the Regulation should be applied, in particular the sentence which reads ‘[n]either the person against whom enforcement is sought, nor the child shall, at this stage of the proceedings, be entitled to make any submissions on the application’.