Ved fastsættelsen af maksimalgrænseværdier for restkoncentrationer af veterinærlægemidler i animalske fødevarer er det nødvendigt at specificere de dyrearter, hvori sådanne rester vil kunne være til stede, den type fødevare, der fremstilles af det behandlede dyr (»målvæv«), og arten af den rest, som er relevant for overvågningen af rester (»restmarkør«).
In establishing maximum residue limits for residues of veterinary medicinal products in foodstuffs of animal origin, it is necessary to specify the animal species in which residues may be present, the relevant food obtained from the treated animal (‘target tissue’) as well as the nature of the residue that is relevant for the monitoring of residues (‘marker residue’).