Vskutku, myšlenkový experiment proměny statistických životů v identifikovatelné osoby podtrhuje významný fakt charakterizující zákonodárství: většina půvabu, ne-li veškerý půvab „efektivní“ alokace zdrojů závisí na anonymitě obětí.
Indeed, the thought experiment of turning statistical lives into identifiable lives highlights an important point about policy-making: much, if not all, of the appeal of “efficient” resource allocation depends on the anonymity of the victims.