Jakmile víme, že vaše teď může být to, co já považuji za minulost, nebo vaše teď může být to, co já považuji za budoucnost, a vaše teď je každým coulem tak právoplatné jako moje teď, pak jsme se dozvěděli, že minulost musí být skutečná.
Once we know that your now can be what I consider the past, or your now can be what I consider the future, and your now is every bit as valid as my now, then we learn that the past must be real.