„Jeho“ (člena státu) „obecné určení vůbec obsahuje zdvojený moment, totiž že člen státu je soukromá osoba a jako myslící je zároveň vědomí a chtěni obecného; ale toto vědomí a chtění není prázdné, nýbrž naplněné a skutečně živé jen tehdy, je-li naplněno zvláštností — a tato zvláštnost je zvláštní stav a jeho určení; jinak řečeno: individuum je rod, ale má svou imanentní, obecnou skutečnost jako nejbližší rod.“
His (the member of a state's), mere character as universal implies that he is at one and the same time both a private person and also a thinking consciousness, a will which wills the universal. This consciousness and will, however, lose their emptiness and acquire a content and a living actuality only when they are filled with particularity, and particularity means determinacy as particular and a particular class status; or, to put the matter otherwise, abstract individuality is a generic essence, but has its immanent universal actuality as the generic essence next higher in the scale. Everything Hegel says is correct, with the restriction