Nakonec jsem si tedy řekl, že takovou podivnost bych měl i přes docela vysokou cenu přece jenom vyzkoušet. Vyrazili jsme tedy v podvečer z přístavu, po klidném a širokém toku, ale už po 5 minutách se dostali do místa, kde se úzkým korytem proti nám řítilo neuvěřitelné množství vody, a kde člun spíše skákal po obrovských peřejích, než plul. V samotné Chumii jsem potom čuměl na ekohotel zasazený do malebné soutěsky, ale také na to, co všechno začal můj nový brach vymýšlet.
Finally despite quite high price, I decided to try such an oddity. So we set out in the early evening from the port where a calm and broad stream changed soon to a narrow riverbed barreling toward us an incredible amount of water, and where the boat rather jumped on massive chutes and rapids than sailed. In Chumia itself I then eyeballed an ecohotel set in a picturesque gorge, but also what my new fellow started to invent. By reaching this place, the price is of 50 sols higher now.