Jak chvályhodné, Hamlete, že otce tak upřímně oplakáváš. Věz, že i tvůj otec ztratil otce, a ten svého otce. Přeživší vždy povinnost má náležitou dobu truchlit.
Tis sweet and commendable in your nature, Hamlet, to give these mourning duties to your father, but you must know your father lost a father, that father lost, lost his, and the survivor bound in filial obligation... for some term to do obsequious sorrow,