[DB 1.51.15] A když toto Adam z úst Henochových důvěryhodně uslyšel, hle, ihned povstal a pravil nejprve Evě: „Evo, má věrná ženo, odpočívej sladce v Boží milosti, nežli se opět provázen Henochem vrátím; neboť děti mého požehnání již na všech horách čekají. – A ty milovaný Henochu, mne doprovoď na pahorek k východu, aby mé požehnání nepřišlo ke všem dětem na horách, jakož i k těm, které tu jako pastýřové obývají malé roviny mezi horami, později nežli paprsky ranního Slunce a aby Pán Svými přísnými soudy ušetřil ještě po jistou dobu ty, kteří jsou v nížině. Pospěšme! Amen.“
[HG 1.51.15] After listening to Enoch's report, Adam rose and said first to Eve: "Eve, my faithful wife, rest peacefully in God's grace until I return accompanied by Enoch. On all the mountains the children are already waiting for my blessing. And you, my beloved Enoch, accompany me up the hill towards morning so that my blessing may not come later than the rays of the morning sun to all the children on the mountains as well as to those who as shepherds dwell in the small plains between the mountains and that the Lord may spare those in the lowlands still for a while from His severe judgments. Now let us hurry! Amen."