Duisenbergovou obrovskou předností – kterou tisk aniveřejnost nedocenily – byla ryzí snaha o konsensus v potenciálněnesourodém orgánu a také to, co sám Trichet označil za „výjimečnouschopnost neztrácet nervy ve vysoce náročném a krajně nepřátelskémprostředí“.
Duisenberg’s great skills – under-appreciated by the pressand public alike – were genuine consensus-building in a potentiallydivisive body and, in Trichet’s own words, “an exceptional abilityto keep his nerve in some highly demanding and extremely hostileenvironments.”