Turisté se přicházejí „podívat“, ale zde není nic kvidění... Podstata našeho života nespočívá vřádu věcí, na které se dívají. Akdyž přijede autobus zvědavců, kteří vstoupí do kostela, aby „se podívali“ na mnichy, třebaže za cenu velkého úsilí odolávají tomu, aby si nás fotografovali, čtyřicet párů očí, které hledí spíše ke stropu, aby obdivovaly zvláštnosti architektury, zkouší trpělivost bratrů, kteří zpívají oficium.
Tourists come to “see,” but there is nothing to see… Theessential part of our life is not thekind of thing one can look at. And when abus comes through, filled with these curious people who want to “see” themonks, even if they try to resist, through painful efforts, thetemptation to photograph us, forty pairs of eyes turned up to theheights of thebuilding to admire theaspects of thearchitecture are trying thepatience of thebrothers who chant theoffice.