Africké summity, na nichž jsme v minulosti za jednímjednacím stolem viděli společně zasedat demokraty i diktátory zrůzných jazykových, náboženských i kulturních prostředí, přineslyjen málo schůdných rozvojových politik, protože si rády libovaly vevzletné, leč naprosto nerealistické rétorice.
Indeed, African summits, which in the past saw democratsand dictators from different language, religious and culturalenvironments sharing the same table, usually produced littleserious development policies because they indulged inpie-in-the-sky rhetoric.