Svou třetí otázkou předkládající soud v podstatě žádá Soudní dvůr, aby se vyjádřil k tomu, zda italská právní úprava, která je dotčena původním řízením, řádně provádí článek 4 směrnice 85/337, a to i když tato právní úprava nestanoví kritérium kumulace s jinými záměry, ačkoli je toto kritérium uvedeno v příloze III směrnice coby kritérium výběru, které je příslušný orgán povinen zohlednit, když rozhoduje o tom, zda záměry, na něž se vztahuje příloha II směrnice, musejí být podrobeny posouzení vlivů na životní prostředí.
By its third question, the referring court is essentially requesting the Court to specify whether the Italian legislation at issue in the main proceedings constitutes due transposition into national law of Article 4 of Directive 85/337, given that that secondary legislation does not set out the criterion of cumulation with other projects, which is none the less referred to in Annex III to that directive, as a selection criterion to be taken into account when the competent national authority determines whether projects in the classes listed in Annex II to that directive must be made subject to an environmental impact assessment.