A právě na tomto obrázku venkova vidíme, že narodnik, když líčí situaci „občinových“ a „samostatných“ rolníků, nemůže se obejít bez téže kategorie buržoasie, převzaté z abstraktních schemat a cizích dogmat, musí konstatovat, že je jejím vesnickým typem a nikoli ojedinělým případem, že je silnými pouty spjata s velkou buržoasií ve městech, že je spjata i s rolnictvem, které jí „dává děti do učení“, z kterého pak, řečeno jinými slovy, právě vyrůstá tato mladá buržoasie.
Now from that same picture of the countryside we see that when the Narodnik describes the way of life of the “community” and “independent” peasants, he cannot man age without this very category of the bourgeoisie derived from abstract schemes and alien dogmas, he cannot avoid stating that it is a village type and not an isolated case, that it is bound by the strongest ties to the big urban bourgeoisie, that it is also bound to the peasantry, who “let their children be trained by them,” and from whom, in other words, this young bourgeoisie emerge.