Několikrát za měsíc jsme s ním museli chodit na hřbitov, kde běhal od hrobu k hrobu a triumfálně volal: „Mladší!", „Mnohem mladší!", „Skoro stejně starý!", a když si někdo dovolil zemřít ve skutečně pokročilém věku, poznamenal si přesná data a ta pak zanesl do seznamu nad svým psacím stolem: 72 let 112 dní, 79 let 6 dní, 83 let 299 dní, a pokaždé, kdy někoho ze seznamu dohnal, když z něj opět mohl jedno jméno vyškrtnout, nás k sobě všechny zavolal.
Several times a month I had to go to the cemetery with him, where he inspected grave after grave and triumphantly exclaimed "Younger," "Much younger," "Almost the same age," and if someone had actually dared to die at an advanced age, he noted down the exact dates, which he then entered on a list above his desk. 72 years 112 days, 79 years 6 days, 83 years 299 days, and every time he had overtaken someone on the list again, when he could cross out a name again, he called us all together.