Na výchozím bodu není užitnou hodnotou, na konečném bodu je užitnou hodnotou pro svého majitele. Právě tak se jeví peníze zprvu jako pevný krystal hodnoty, ve který se přeměňuje zboží, pak se rozplývají v pomíjivou ekvivalentní formu zboží.
At the starting-point it is not a use-value to its owner; at the finishing point it is. So, too, the money appears in the first phase as a solid crystal of value, a crystal into which the commodity eagerly solidifies, and in the second, dissolves into the mere transient equivalent-form destined to be replaced by a use-value.