Ale zanedlouho ho slyšíme vyznávat: „Ale jakž jsem se ohlédl na všecky skutky své, kteréž činily ruce mé, ana práci úsilně vedenou, aaj, všecko marnost atrápení ducha, aže nic není užitečného pod sluncem… Pročež mrzí mne tento život… Ano mrzí mne ivšecka práce má… Ipřišel jsem na to, abych pochybil vsrdci svém ovší práci, kterouž jsem konal“ (Kazatel 2:11–20).
But before long we hear him confessing, "Then I looked on all the work that my hands had wrought, and all I had accomplished: and, behold, all was vanity and vexation of spirit, and there was no profit under the sun... Therefore I hated life... the work that I did became a grief to me... I was left in despair" (Ecclesiates 2:11-20).