V bezvětrném dni repelent fungoval asi tak tři minuty - pak komáři usoudili, že si tak chutná sousta nenechají ujít - smrad nesmrad - a opět nezbývalo než utéci. Odjeli jsme zpět na Saddlebag a modlili se, aby naše turistka již na nás čekala. Sid optimisticky spřádal plány, jak babička leží se zlomenou nohou v půli cesty, a kterak nám ji bude zachraňovati v příští několika dnech, ale naštěstí se opět jeho pesimistické předpovědi nevyplnily a babička se vynořila.
The chemistry worked for about three minutes -- then the mosquitos concluded that they could not pass on such tasty morsels -- smelling bad or not -- and we could only run. So we rattled back up the dirt road to Saddlebag, praying four our tourist to be there. Sid spun his usual optimistic plans how granny broke her leg on half way from where we were to rescue her in the span of several following days, but his dark forebodings did not materialize and granny had emerged.