Hoechst připomíná, že zaslala úřednici pro slyšení několik výtek týkajících se průběhu správního řízení a zejména skutečnosti, že jí zaprvé nebylo umožněno spolupracovat prostřednictvím ústních svědectví, ačkoli tato forma svědectví byla umožněna Chisso; zadruhé jí byla odmítnuta další setkání se zástupci Komise, ačkoli taková setkání byla nabídnuta Chisso, a zatřetí bylo Chisso protiprávně přislíbeno upozornění, pokud by se ji ostatní strany pokusily „předejít“ v rámci spolupráce.
Hoechst observes that it raised a number of criticisms with the hearing officer concerning the conduct of the administrative procedure and in particular the fact that, first, it was not allowed to cooperate by means of oral testimony whereas that form of cooperation had been permitted in Chisso’s case; second, the applicant was refused new meetings with the Commission’s agents although such meetings had been proposed to Chisso; and, third, Chisso was unlawfully promised that it would be warned if other parties attempted to ‘overtake’ it in the context of cooperation.