Ale nejsem si vůbec jistý, jestli je spokojenější či dokonce šťastnější. Možná právě to bublání guláše na vařiči, lesknoucí se hladina vína v zapadajícím slunci, pospolitost lidí, které dlouho znám a lecos jsem s nimi už zažil, to uklidňující ticho ve výškách kolem 2000 metrů, kam se člověk dostane pouze vlastním úsilím a umem, nádherné pohledy z výšky na neznámou krajinu, možná to všechno jsou ty důvody, proč budu příště zase kdesi mrznout v noci ve stanu, mýt si nohy v ledové vodě potoka a marně se pokoušet ukrojit ztvrdlý chleba.
But I'm not at all certain if this person is more satisfied or even happier than I am. Maybe the bubbling of the goulash on the burner and the gleam of the wine in the setting sun, the camaraderie of people I've known for a long time and have shared many experiences with, the calming quiet at altitudes of around 2000 meters, the places one gets only through one's own efforts, the beautiful views from high over unknown landscapes, maybe all of these are the reasons why someday once again I'll be freezing somewhere overnight in a tent, wash my feet in the icy water of a stream and unsuccessfully keep trying to cut dry bread.