Konečně je člověk, takový, jaký je členem občanské společnosti, pokládán za vlastního člověka, je homme na rozdíl od citoyen, protože je člověkem ve své smyslové, individuální, bezprostřední existenci, kdežto politický člověk je jen abstrahovaný, umělý člověk, je člověkem jakožto alegorická, morální osoba.
It regards civil society, the world of needs, labor, private interests, civil law, as the basis of its existence, as a precondition not requiring further substantiation and therefore as its natural basis. Finally, man as a member of civil society is held to be man in his sensuous, individual, immediate existence, whereas political man is only abstract, artificial man, man as an allegorical, juridical person.