Na co člověk myslí, když stojí na jedné noze ve vagonu, kolem sebe několik desítek dalších stejně páchnoucích, unavených, hladových a zoufalých lidí a jede do neznáma?
What a person is thinking about while standing on one foot in a train car, surrounded by dozens of desperate people, who are equally exhausted, hungry and foul smelling and has no idea where he or she is being taken?