Se skrytou ironií a velmi opatrnými výrazy naznačují tovární inspektoři, že nynější zákon o desetihodinovém pracovním dni osvobodil do jisté míry i kapitalistu od jeho primitivní hrubosti, která mu byla vlastní jako pouhému ztělesnění kapitálu, a dal mu čas k jistému „vzdělávání“.
With suppressed irony, and in very well weighed words, the Factory Inspectors hint that the actual law also frees the capitalist from some of the brutality natural to a man who is a mere embodiment of capital, and that it has given him time for a little “culture.”