El flux mesura la taxa del flux de l' energia que passa a través de cada cm^2 (o qualsevol unitat d' àrea) de la superfície d' un objecte a cada segon. El flux detectat dependrà de la distància de la font que irradia dita energia. Això es deu a que l' energia té que estendre' s per un cert volum d' espai abans d' abastar- nos. Assumim que tenim un globus imaginari que conté una estrella. Cada punt en el globus representa una unitat de l' energia emesa des de l' estrella. Inicialment, els punts en una àrea d' un cm^2 estan a una proximitat propera l' un a l' altre i el flux (energia emesa per centímetre quadrat per segon) és alt. Després d' una distància "d", el volum i l' àrea superficial del globus augmentarà causant que els punts es separin allunyant- se l' un de l' altre. En conseqüència, el nombre de punts (o energia) continguts en cm^2 ha minvat segons l' il· lustració en la Figura 1.
The flux measures the rate of flow of energy that passes through each cm^2 (or any unit area) of an object's surface each second. The detected flux depends on the distance from the source that radiates the energy. This is because the energy has to spread over a volume of space before it reaches us. Let us assume that we have an imaginary balloon that encloses a star. Each dot on the balloon represents a unit of energy emitted from the star. Initially, the dots in an area of one cm^2 are in close proximity to each other and the flux (energy emitted per square centimeter per second) is high. After a distance d, the volume and surface area of the balloon increased causing the dots to spread away from each. Consequently, the number of dots (or energy) enclosed in one cm^2 has decreased as illustrated in Figure 1.