Мені здається хоч нам усім і важко зараз неймовірно, і ці обстріли і холоди і страшилки про ТЦК але ми вистоїмо обов'язково  і станемо сильніші це полюбому. Але ще може так ми станемо більш чуйними до ближніх. Коли під Київом стояв ворог і хотів забрати столицю ,вся громада організувалась. Навіть ті кого звичайно недолюблювали а саме  гопники ,цигани, бомжі, алкаші. Навіть вони вносили свою частку в оборону. Чув що гопники ( хлопці без образ ) просто набили єбало заблукавшим оркам і щось у них оджали. Цигани танк вкрали , а бомжі і синячки пляшки збирали приносили для коктейлів запалювальних. І я тоді зловив себе на думці що я всіх нас дуже поважаю і люблю не зважаючи на статус. Навіть антисоціальних типів. І тоді подумав що ніколи тепер я не подивлюся на бомжа або алкоголіка або недалекого гопника або ще там когось цигана тощо  зверхньо . Всі вони  люди з великої літери. І кожному окремо треба лишатися людиною і допомогати один одному в біді. Можливо це не всім сподобається але не виганяти з парадняка на мороз того ж безхатька, краще винести баночку супу гарячого але пояснити що це разова акція, або дворазова. Якщо впав синячок-старичок допомогти встати.  Бути одним словом добрішими до нас самих шляхом колективної взаємодії