Lad følelserne blive hjemme, når du går på job - politiken.dk
Debat 14. mar. 2016 kl. 20.44
Vi må acceptere, at arbejdslivet ikke er lykken hver dag.
’Der er for meget føleri på jobbet’ lød overskriften i Politiken lørdag om Charlotte Mandrups nye bog ’Vær professionel på jobbet – lad følelserne blive hjemme’. Bogen bør sætte gang i en tiltrængt debat om, hvor tætte relationer vi bør stræbe efter på arbejdspladserne.
Jeg har min daglige gang i en organisation, der beskæftiger sig med ledere og ledelse, og jeg har gennem de senere år set en udvikling i det moderne arbejdsliv, som jeg synes spænder ben for de fleste af os medarbejdere såvel som ledere.
I dag skal man levere passion, engagement og brænde for sagen for at komme i betragtning til et job. På medarbejdersiden forventes jobbet til gengæld at levere meningsfuldhed og personlig udvikling.
Det giver vendingen at være gift med jobbet helt ny mening. Det lyder forjættende, men desværre er det bare sådan, at den dag, ordrenedgangen rammer din virksomhed, er det dig som leder, der har ansvaret og skal stå for at ophæve partnerskabet.
Man ser det for sig. Med et omvendt vielsesritual må lederen tage afsked: Kære perfekte partner. Det er nu tid til, at vores veje skilles. Du ved, at jeg har elsket dig. Tak, fordi du har udlevet din passion. Før du forlader mig, så husk lige at aflevere medejerskabet sammen med dit adgangskort nede i receptionen
Det holder jo ikke. Og derfor er Mandrups budskab om at lade følelserne blive hjemme, når vi går på arbejde, vigtigt. Sætter vi lighedstegn mellem vores job og vores identitet, flytter vi nogle helt basale menneskelige behov fra privatlivet ind på arbejdspladsen, hvor de ikke hører hjemme.
Og medarbejdere behøver ikke være tændt af en hellig ild for at være dygtige og værdsatte
Ledere behøver ikke elske medarbejderne for at være gode ledere. Og medarbejdere behøver ikke være tændt af en hellig ild for at være dygtige og værdsatte. Som ledere skal vi være omhyggelige med, hvordan vi brander vores arbejdspladser. Vi skal ikke sælge virksomheden som stedet, hvor medarbejderen kan finde tryghed, kærlighed og mening med livet. For det kan vi ikke stå inde for.
Arbejdslivet kan ikke indfri så store forventninger, for uanset hvor god man er til sit job, vil der være dage, hvor vi ikke er topmotiverede, engagerede og mærker passionen bruse i blodet. Der vil være dage og perioder med dødvande og uinspireret drift. Og det er o.k. Vi må acceptere, at arbejdslivet ikke er lykken hver dag.
Det betyder ikke, at vi skal tilbage til tidligere tiders autoritære ledelse. Og det betyder ikke, at empati er forment adgang til arbejdspladsen. Men jeg tror på, at der en gevinst at hente, hvis vi koncentrerer os om at gøre vores arbejde og ikke samtidig skal forholde os til urimelige forventninger og et mudret morads af følelser.
De nye tal er alvorlige sager - det ligner en stress-epidemi