I mørket er alle katte grå | Et år i sandaler
Posted by: Rikke | 5. februar 2011
Efter at have brugt det meste af en time, på at forsøge at få hul igennem, på det trådløse internet, der er at finde (læs: købe) i vores nye hjem, er det nu lykkedes mig …
Det kræver kun at jeg sidder midt ude på en offentlig sti – men heldigvis er der en lygte som så kan give mig lidt lyst til tastaturet.
Om mig summer det liv der stadig leves her i Sharm. Ungerne er ikke lagt i seng alle steder, vores vagter går rundt og tjekket området og de katte der bor her kommer hen og hilser på.
En stor rødstribet hankat vil gerne være vores og forsøger ihærdigt at indgyde sig. Desværre kom han for sent, da en lillebitte skildpadde farvet hunmis allerede er flyttet ind.
Vi havde ellers lovet hinanden at vi ikke skulle skaffe os husdyr på halsen hernede – men det er svært med alle de katte der er, specielt når er så indladende som den, der nu hedder “tophue”*.
Ellers går livet stadig sin skæve gang.
Vi er stadig ved at undesøge om vi eventuelt kan komme hjem næste søndag, men Atlantisguiderne hernede siger at det er bureauet i Danmark der bestemmer, og når man efter møje og besvær kommer igennem til nogen i Danmark, ved de det ikke og siger at det i øvrigt er Atlantisguiderne hernede der ved om der er plads….
Og der er stadig stille og roligt og helt ok hernede.
Faktisk er der næsten ingen turister tilbage, fordi en masse selskaber har trukket deres gæster hjem.
Der er dog stadig åbne butikker, restauranter og cafeer der forsøger at få et levebrød ud af dem der er tilbage. Bankerne har igen penge i hæveautomaterne og selvom der er rygter om at der ikke er mange friske grøntsager i butikkerne, så har jeg set massere af frugt og grønt, der hvor jeg har handlet.
Så udfra det jeg kan se, er der ingen grund til ikke at komme.
Men det er jo nemt at sige, som jeg sidder her i nattemørket, mens den ene kat efter den anden forsøger at stjæle lidt opmærksomhed og et kæl … og jeg kommer til at kæle den forkerte, for det er jo sandt at i mørket kan det være svært at skelne den ene fra den anden.
Og det gælder både her … og i alle de historier der florerer i medierne.
(*Tophueforklaring; vores katte derhjemme kaldes “højre” og “venstre” af flere af vores venner, da en af dem mente at de kunne udhules og gøre god gavn som sutsko … og dermed mente et par fra venneflokken der var forbi og indvie huset, at den nye kat så må hedde “tophue”)
« I beslutningernes tomrum
Den blodløse revolution »
Hvor må det være spændende at være i Egypten lige nu. Verdenshistorien må foregå lige foran jeres sandaler. Hvad tænker egypterne, hvad sker der egentlig i en helt almindelig by, kan det mærkes i form af restriktioner, færre varer osv. Fortæl, fortæl?
By: Niels on 5. februar 2011
Hvis jeg kunne arabisk havde jeg sikker kunne opdage mere, høre mere og forstå mere … men når man ikke kan det, er man nødt til at tage det man kan se for gode vare … og der er ikke nogen dramatiske historier at fortælle.
Det er stille og roligt – og bortset fra de manglende turister – stort set normalt hernede.
By: Rikke on 6. februar 2011
Vi håber stadig at kan blive dernede.Jeres katte herhjemme har det fint,og jeg håber i kan nyde det så længe det vare
By: lise Schneider on 6. februar 2011
Det er godt at kattene har det godt … jeg er bare nødt til ikke at tænke for meget på dem, for så bliver jeg trist 😦
Håber også på at tingene bedres i resten af Egypten og at turisterne kommer tilbage, så der gang i butikken
Fint at I er helt nede på jorden. Det må I være, når I selv i varmen har tanker om tophue. Skal af samme grund hilse fra Frida og Villy, som i det lokale vejr godt kunne bruge en tophue. Knus,
By: finnold on 6. februar 2011
Jeg hørte i dag i tv. ” man” analyserede det der blev sagt, og det der ikke blev sagt. af forskellige regeringer. Og som de sagde, een ting var man af politiske grunde var nødt tilat sige højt, også for at bevare det samarbejde man havde med Ægypten, så ikke forkerte kræfter overtog. Og så det ar andet var, at man muligvis kunne sende Mubarak til et sted i Tyskland, hvor han plejer at komme til nbehandling for sin cancer, så kunne han komme væk med værdighed, samt. så var han ude af billedet, og de kunne få dæmpet urolighederneSå lad os håbe,, det går den vej. Men han og fruen skal jo nok lige have pakket lidt først. Hav det godt. Knus.
By: Aase Vistisen on 7. februar 2011
[…] kat – som vi kalder Topper – er tydeligt gravid. Vi fodrer på hende, hun får også lov til at komme ind og vi kæler […]
By: Den dag Topper blev væk « Et år i sandaler on 4. marts 2011