Bamberg 2015 - www.motorcykeleventyr.dk
Bamberg 2015:
Efter et koldt forår og en relativ skidt åbning på sommeren var det med et stort smil bag hjelmen, at jeg startede den let-pakkede BMW kl. 5.00 Grundlovsdag. Jeg havde planlagt
en forlænget weekend i Tysklands øl-hovedstad Bamberg, som ligger knappe 850km. sydpå - ikke langt fra Würzburg og Nürnberg. Bamberg er
en by i Franken i fristaten Bayern. Den er sæde
for et universitet og et katolsk ærkebispedømme og er desuden en vigtig øl- og forvaltningsby. Bambergs maleriske,
middelalderlige og barokke gamle bydel med blandt andet Bamberg domkirke hører til UNESCOs
liste over verdens kulturarv (Kilde; Wikipedia). Destinationen var ikke grebet ud af den blå luft, men nøje udvalgt. Jeg skulle igen på tur med min gode ven Leon, som jeg var i Alsace med for 2 år siden (en tur
som også er beskrevet på motorcykeleventyr.dk) og med hvem, jeg også sejler kajak. Vi nyder gerne et glas vin eller en øl fredag eftermiddag efter en tur på fjorden (Vejle Fjord). Og som med motorcykler og eventyr
er der altid gode historier bag de glas, vi indtager på Leons terrasse ved havnebassinet i Vejle. Èn af de øl, som vi har nydt, er den herhjemme ikke så kendte Rauchbier Märzen ”Echt Schlenkerla” fra bryggeriet Heller-Trum
. ”Schlenkerla brauerreiauschank” har haft udskænkning siden 1405 – altså i 610 år – og eksisterer stadig i den historiske bydel i Bamberg blandt mange andre spændende ting. Schlenkerla står selv
for produktionen af røgmalt, der altid foregår med røg fra bøgebrænde. Og dér, i denne historiske bygning hos ”Schlenkerla”, havde jeg reserveret bord lørdag aften, for i de oprindelige omgivelser
at indtage en af de mest lækre og særprægede øl, som jeg nogensinde har smagt. Udover øllet og maden, som smager ligesom da jeg var
dreng (altså maden), så er området fuld af gæstfrie mennesker, motorcykelvenlige veje, natur i overflod, historiske udflugtsmål og som tidligere skrevet kun små 850km. væk. Dag1:
Egentlig skulle jeg have været hos Leon kl.5.00, hvor han ventede med varme rundstykker, blødkogte æg og sort kaffe. Det blev dog først kl.5.25, at jeg satte tænderne
i dagens første måltid. Vejret viste sig fra sin gode side, hvilket i denne sammenhæng betyder sol og blå himmel med spredte skyer. Smukt var det, og hos Leon rørte der sig ikke en vind, så vandet var spejlblankt. Kl.6.00 var der afgang sydpå – Frøken Garmin var indstillet på hurtigste rute, som ikke så overraskende førte os via motorvejen i Vejle til A7 og så
A70 indtil afkørsel 15 og destinationen. På trods af det smukke klare vejr, var jeg allerede kort efter Kolding enormt glad for at kunne tænde mine varmehåndtag,
da temperaturen kun var omkring de 8-9 grader. Og ved første tankstation i Tyskland stoppede vi da også for at få varmet kroppen igennem (500km. senere (omkring Göttingen) var der dømt røvsved helt op i nakken, men
det var vi lykkeligt uvidende om på dette tidspunkt). Det var ved dette første pit-stop, at vi opdagede, at Leon havde tabt det ene sideskjold på Suzukien – det kom dog ikke til at betyde noget for hverken turen, motorcyklen eller
humøret. Efter Hamborg blev vejret lunere og alt foregik efter planen, kilometer efter kilometer blev ædt og trafikken gled afsted på bedste tyske vis. Så nåede vi Göttingen,
hvor der var planlagt tankning og væskeindtag, da temperaturen nu havde sneget sig op på 32-33grader, og pludselig bliver Leon mindre og mindre i mine spejle, indtil han helt forsvinder ud af syne. Jeg trækker ind i nødsporet, hvor
Leon kort tid efter også kan skimtes langt tilbage på toppen af en bakke. Han triller hen bag mig og parkerer. Hurtig konstanteres det, at der mangler benzin på den 1400ccm store V-motor. Så der er kun ét at gøre, og det
gør jeg så – afsted ud og finde en tank og så krydse fingre for, at næste af - og tilkørsel ikke er for langt fra hinanden. Som sagt så gjort, og cirka 20minutter efter er jeg tilbage hos Leon på A7 med 5 liter
brændstof og en flot ny gul reservedunk til ham!! Med et par pauser, hvor vi får drukket noget væske og tanket mc’er, kører vi til hotellet uden problemer. Vi checker ind på ”Hotel ZumAltenburgblick”og
ryger direkte i minibaren og trækker 2 halvliters lokalbryggede øl ud, smider al unødvendigt tøj og sætter os på balkonen og nyder den længe savnede sommervarme. Ahhh.., det spiller! Inden vi bader og gør
os klar til at gå op og spise, får vi os også lige et glas afkølet Frankenvin (Müller-Thurgau). Vi spiser på ”Brauerrei-Gasthof Greifenklau”, som også driver hotellet vi bor på, og som kun ligger 300m. væk. Og er der nogen grund til at skrive, at vi
fik mere end én halvliters øl sammen med den helt fantastiske og bundsolide bondemad, som blev serveret i den fyldte ”biergarten”. Der var alle slags mennesker, en super stemning og smilende betjening – herligt! Og da vi skal
betale det meget beskedne beløb, vi har spist og drukket for, viser det sig, at man ikke tager Visa- eller andre kort, kun kontanter. Ups, den havde vi ikke set komme, så den søde unge servitrice henter lige chefen, som smilende kommer
hen til os og siger, at når vi nu bor på hotellet, så kan vi bare komme forbi næste dag og afregne – og selvfølgelig kan vi også købe et par øl med, de bliver bare skrevet oveni. Sådan..
Dagen sluttes således af på balkonen med en øl og i en sommernat, der er til at forstå Dag2:
Morgen-buffet med alt hvad hjertet begærer i høj solskin, azur-blå himmel og 30-graders varme. Sommerklædte bevæger vi os ned til motorcyklerne, fylder lidt
bremsevæske på Duponts Suzuki og justerer lidt på hans vindskærm for derefter at køre til en hæveautomat og så videre til Altenburg, når vi nu alligevel havde startet maskinerne. Fin lille tur, med god stigning,
udsigt og kultur fra morgenstunden. Tilbage på hotellet ”ZumAltenburgblick” får vi parkeret mc’erne og min kæde bliver smurt. Så bliver hjelme og jakker efterladt på hotelværelset,
og vi går de 300m. op til ”Brauereigasthof Greifenklau” for at betale vores gæld og nyde dagens første øl i skyggen af de gamle platan-træer i Greifenklaus´ Biergarten. Til vores store overraskelse er der næsten
ligeså mange gæster som aftenen før. Nu spiser de bare frokost og drikker øl.. Vi vælger dog at vente med frokosten, da vi stadig er godt mætte efter den solide morgenmadsbuffet. Efter 10 minutters gang befinder vi os i den historiske del af Bamberg (prøv evt. at google Bamberg). Det er svært at beskrive med ord, hvordan den gamle bydel oser af
fortid og fortællinger. Hvis man er lidt historisk interesseret er dette et scoop indenfor rækkevidde – besøg Bamberg og bliv overrasket. Fantastisk by!! Efter at have besigtiget den gamle firtårnede domkirke, domkirkepladsen og de dertilhørende bygninger og rosenhaven med udsigten over den gamle by og klosteret med kirken på
Skt. Michaelsbjerget gik vi ned til floden. Herfra ville vi finde vores egentlige mål for rejsen; ”Schlenkerla” (www.schlenkerla.de). Her fik vi vores frokost med rauchbier til. Og så
én til i ølhaven. Vi gik videre rundt i byen og smagte på lidt mere øl og indsnusede al den sommerstemning og historie som luften var tyk af. Kl.18.15 indtog vi igen et bord hos ”Schlenkerla”, nu for at spise vores aftensmad
– behøver jeg at sige, at det var en ganske speciel og god oplevelse?! Vi smagte en ny variant af røgøllen kaldet Kräuzer, som var lidt mildere i røgsmagen og med lidt mindre alkohol og sluttede af med en Rauchbierobstler
– for helbreddets skyld!! Vi sluttede af med CL-finalen på en engelsk pub, indtog noget nyt velsmagende lokalt øl og en whiskey, mens vi så FC Barcelona blive mestrer igen. Da vi kom ud fra pubben
var gaden fyldt med festglade unge mennesker, som havde overtaget bybilledet (det er jo en universitetsby!). Dag 3:
Morgenbuffeten gentages og vejret er skønt. Det har givet en ordentlig omgang regn om natten og torden, så luften er renset. I dag kører vi rundt i området og gør
stop ved Giechburg og valfartskirken Gügel. Dernæst lidt GPS-kørsel af smukke veje, i bjerge, skove og igennem små landsbyer. Det er skønt og ikke særlig traffikeret. Vi kører videre til Herrnsdorf, hvor jeg også har været som barn og besøger et lille privatbryggeri med madlavning. ”Privatbrauerrei Barnikel” er et helt fantastisk og ubeskriveligt sted. Det
virker som om tiden har stået stille siden halvfjerdserne, det ligger gemt lidt af vejen, men er altid stuvende fyldt – også denne søndag til frokost – og så spiste vi en ”leberknödelsuppe” og drak en af
deres øl, hvilket vi blev opkrævet 5€ for per hoved. Jeg forstår ikke, hvorfor det ikke lader sig gøre i DK. Jeg kunne skrive mange ting om familien Barnikel og deres Privatbrauerei, men synes, det skal være et lille ”insider
rejsetip” for dem der kunne være interesserede. Så kan man selv opleve Barnikels på tæt hold. Herfra kørte vi mætte videre til Barokslottet
Weissenstein (www.schoenborn.de/weissenstein), hvor man igen kunne fornemme historiens vingesus. Så kørte vi tilbage til hotellet, gik ned i den historiske del af byen for at spise og
tog efterfølgende hjem for at pakke og gøre klar til afrejse næste morgen. Dag 4:
Der blev spist lidt tidligere morgenmad på 4.dagen, og så blev der ellers afregnet og pakket motorcykler. Vi var afsted cirka kl. 8.15 og ankom i Vejle kl. 18.15. Det var autobahnkørsel
uden vanskeligheder – og Kassel bakker er altså fede at køre på!! Resten var bare motorvej. Alt i alt var det en pragtfuld tur! Fakta-boks: Vejle-Bamberg-Vejle fra fredag til og med mandag, 1782 km kørt på 18 timer (og 3 timers pause oveni inkl. benzin-historien),
hvilket giver en gennemsnitsfart på 98 km/t. Suzuki VS 1400 kørte ca.14 km/l BMW F 800 GS kørte ca.20 km/l TIL TOPPEN Jeg kan lide denne side Du kan lide denne side