To analyser fra Socialstyrelsen peger på, at antallet af voldstilfælde på bosteder stiger, og at der skal mere fokus på forebyggelse.
Men drabet på Center Lindegården viser, at forebyggelse ikke er nok. Det mener Socialborgmester i København, Jesper Christensen.
”Det er meget positivt, at Social- og indenrigsminister Karen Ellemann sætter fokus på vold på bosteder. Men ingen må tro, at vi forhindrer nye drab ved at arbejde med stresshåndtering og afsætte tid til refleksionsprocesser, som rapporten anbefaler”.
Jesper Christensen peger på, at flere og flere meget syge, utilregnelige og ind i mellem direkte farlige beboere de senere år er blevet placeret på de kommunale bosteder. Det er ifølge Jesper Christensen en uacceptabel udvikling.
”Selvfølgelig skal vi forebygge – også bedre end vi gør i dag. Men jeg vil som borgmester ikke acceptere, at ansvaret for meget syge og utilregnelige patienter lander hos medarbejderne på de kommunale bosteder. Hvis man er så syg, at man er farlig, har man brug for hjælp på psykiatrisk afdeling på et sygehus”.
Regionens medansvar bliver også understreget i rapporten om vold på botilbud. Her står, at samarbejdet mellem den regionale behandlingspsykiatri og de kommunale bosteder bør styrkes.
Det er netop et af de forslag, som Jesper Christensen i sidste uge stillede sammen med FOAs formand Dennis Kristensen og Sinds formand Knud Kristensen. Ifølge forslaget skal:
Kommuner og regioner lave klare udskrivningsaftaler, så ingen udskrives fra de psykiatriske sygehuse, uden at bostederne har den nødvendige viden om den pågældende
Kommuner og regioner have mulighed for at åbne og drive fælles bosteder for de mest syge og utilregnelige sindslidende.
Regionerne har altså en afgørende rolle i arbejdet med at forhindre vold på bosteder. Jesper Christensen mener derfor, at Sundhedsminister Sophie Løhde har et stort ansvar
”Det kan ikke være rigtigt, at det kun er Socialministeren, der blander sig i denne her debat. Hvis vi skal forhindre nye drab, må Sophie Løhde også snart melde sig ind i debatten og erkende, at hun har et ansvar. Jeg glæder mig til at høre hendes kommentarer til vores forslag”.