Jeg skaber de rette betingelser for at have det godt – om året som går på hæld og det nye, der venter – Maj My
For mig handler det om at skabe de rette betingelser.
Jeg laver te, sætter min skrivemusik på, tænder læselampen, lukker døren bag mig, og skriver. Når jeg går i stå, ser jeg ud over havet, nogle dage er det blåt og klart, andre er det så mørkt som mulden (den udsigt holder jeg mest af – det mørke hav) og i dag kan jeg knap ane strandbredden for enden af marken. Himlen er én stor sky, luften så våd og bittersød, at der sidder tårer på vinduet foran mig.
Og jeg tror, vejret i dag meget præcist beskriver året, vi er på vej ud af. 2018 har for mange været et år med modstand, hårde erkendelser, frustration og sorg. Det stod i sol, stjerner og måne, at det ville blive sådan, ligesom det ifølge astrologerne står skrevet, at 2019 bliver dets modsætning: Let, lyst og omfavnende.
En del af vores kollektivt oplevede smerte er den dårlige samvittighed og følelsen af manglende frihed. Vi tror alle, vi er alene om at føle sådan, men sandheden er, at det er så alment, at det nærmest kan betegnes som en betingelse for livet i vores tid.
27 procent af alle danskere drømmer ifølge en ny gallupundersøgelse om en radikal ændring i deres tilværelse, og mere end hver femte svarede i samme undersøgelse, at de går med overvejelser om at ændre deres arbejdsliv i 2019.
Mit eget mål er dag for dag at skabe de rette betingelser for et meningsfuldt liv. Man kan ikke være glad og let, hvis man bruger sin energi på opgaver, som er sure. Man kan ikke være nærværende og omsorgsfuld, hvis man år efter år omgiver sig med mennesker, der dræner ens energi. Man kan ikke mærke sig selv og skabe det liv man drømmer om, hvis man knap har tid til at spise aftensmad med sin familie.
Vi ved det godt: For at gro skal en blomst vandes og for at leve skal vi tage vare på os selv og vores nærmeste. Men selv når livet er sværest, er der en mening gemt deri, og jeg citerer gerne indianeren Yellow Hawk: ”Alt i livet er en gave, men nogle gaver er pakket grimt ind.”
Ud af det svære opstår nye indsigter, som vi kan vælge enten at forkaste for at bevare status quo eller tage til os for at komme nærmere det liv, vi længes efter. Også her kommer billedet af en blomst til mig:
Lotusblomsten, der vokser dybt i det mudrede vand langt fra solen, når med tiden op til lyset, og omdannes til en smuk blomst, som i mange kulturer betragtes som et symbol på renhed, oplysning og genfødsel. Lotusen minder på mange måder om os, for ligesom planten, der er i stand til at trække sin næring fra det mørke vand, ligger også vores potentiale dybt i kernen, og alle som én kender vi følelsen af at sidde fast i mudder gennem livets udfordringer og kamptider og alligevel blomstre under selv de sværeste forhold.
Det er nemt at anerkende den inspiration, der kommer fra vores positive oplevelser, når livet er let og klart, men lotusblomsten minder os om, at selv når vores liv er mere mudret end klart, har vi friheden til at vælge vores indstilling til det, vi oplever, og der er en enorm kraft i den udsigt. Vi kan trække noget fra enhver oplevelse, og hindringer kan omdannes til åbninger. Ikke altid og ikke alle har de samme muligheder, men vi har alle magt til at skabe udvikling af det, der er svært.
Uden mudderet ville vi ikke få de erfaringer, der er nødvendige for vores egen vækst, og uden fortrydelse og dårlig samvittighed ville vi således have sværere ved at nå de erkendelser, som bringer os på sporet af et mere rigt liv.
Når vi vågner til tanken om, at vi skaber vores egen virkelighed baseret på, hvordan vi ser verden, så vælger vi i samme åndedrag at vokse frem i lyset og blomstre.
Den dårlige samvittighed, som mange føler, er en pejling. Den er vores kompas gennem de valg og vaner, der ikke er i pagt med vores højeste ambitioner og dybeste vilje, og den kan blive vores mest præcise rådgiver gennem livet, hvis vi tør lytte til den fremfor at blive vrede eller føle jalousi.
Alle kender vi den dårlige samvittighed, og efterhånden lærer vi at kende forskel på, når den skal mane til forandring og når den i stedet kalder på tilgivelse af os selv.
Jeg ønsker, at mine børn skal lære at lytte til sig selv og ligeledes tilgive, når de træder ved siden af, for det at træde ved siden af er en væsentlig del af at være i live. Intet er utilgiveligt, men jeg vil for evigt fortryde, hvis ikke jeg lytter til de tegn, mit hjerte sender mig, så det øver jeg mig i – dag for dag ved at skabe de rette betingelser.
Året igennem har forældre skrevet til mig, at de drømmer om at ændre deres hverdag. At det river i deres hjerter at leve adskilt fra dem, de elsker mest, og de ønsker at gøre noget anderledes.
Hvad bremser os?
Det gør blandt andet vores egne forestillinger om, hvad der er muligt sidestillet med frygten for, hvad der kan ske, hvis vi rent faktisk lytter, og måske for første gang gør det, som er rigtigt for os – uagtet om det er rigtigt for andre.
Men det er svært at leve med hjertet forrest i en verden, hvor normen er det stik modsatte. Det kræver ikke kun mod men også overskud og viljestyrke, og det kræver frem for alt, at man ikke føler sig alene. Derfor er det livgivende og næring til enorm selvudvikling, når vi lytter til andre, der føler som os, og når vi sætter os selv i situationer med rum til nærvær, udvikling og inspiration. Lad os sammen skabe disse rum i 2019; lad os støtte hinanden og dele vores erfaringer, bekymringer og viden.
Jeg gør det under mine foredrag og på mine retreats, og lige nu arbejder jeg på at lave en ny platform til fremme af viden, selvudvikling og fællesskab. For mig handler det om at skabe de rette betingelser for den forandring, man ønsker og ikke mindst om at facilitere de rum og den indsigt, som kan støtte andre i at tage de beslutninger, der nærer og udvikler dem dybt.
På min instagram kan man indtil i morgen kl. 20 vinde to billetter til ét af mine tre foredrag i januar, blot man skriver derinde, hvilke forandringer man drømmer om at skabe i sit liv i det nye år.
Men skriv det også meget gerne her, hvor det kan læses af mange og længe – hvad drømmer I om for 2019, og hvad tager I med jer fra det år, som slutter til midnat?
Af hjertet tak for alt det I deler med mig og hinanden i kommentarsporet herinde; tak til alle jer, der kom til mine foredrag og deltog på mine retreats i dette år – og til de af jer som læser med i stilhed.
Godt nytår – jeg er sikker på, at der venter os alle sammen mange nye indsigter, glæder og forandring i året, som kommer.
december 31, 2018 kl. 11:36 am
Det er så vildt hvordan du beskriver mine tanker… Tak for det! Vi ses i Hillerød!
Lindamei siger:
december 31, 2018 kl. 1:30 pm
Jeg drømmer om at finde og købe et hus og en have, hvor min sjæl og dyrene, som bor hos mig, kan blomstre. Jeg drømmer om at turde skabe kontakten til nye mennesker, for jeg vil så gerne have nye venner. Jeg drømmer om humor, ro og perspektiv. Med fra tyveatten tager jeg mit voksende mod til at lytte til mig selv, også når jeg ikke ved, hvor det fører mig hen. Godt nytår til dig og alle, der læser med. Og tak for din dejlige blog.
december 31, 2018 kl. 3:08 pm
Jeg skal bruge det nye år på at udleve mine drømme, finde en levevej ved at væve og hjemmeskole mine børn, måske vores veje krydses i hjemmeskole livet i de næste par år? Vi er så heldige at bo på sydfyn som jer, hvor hjemmeskole livet blomstre;)
Som afslutning på 2018 her jeg lige læst de to første kapitler i John Holts “Insted of Education” hans syn på læring og det idelle samfund sætter rigtig godt ord på hvorfor hjemmeskoling er så vigtigt.
Jeg starter med at vise mine børn hvordan livet også kan leves og at valget altid er deres.
Jeg håber det bliver det mest naturlige for dem, det her været en lang rejse for mig at finde herhen.
Håber i får et godt 2019:)
januar 3, 2019 kl. 3:06 pm
Jeg har ikke mange og lange nytårsforsætter, men jeg forsøger hvert år at finde et ord, som skal være mit fokus for det kommende år. For 2019 havde jeg valgt ordet flow – fordi jeg gerne vil have endnu mere af netop det i min hverdag. Så læste jeg dit indlæg her, og et andet ord dukkede pludselig op. Sårbarhed. Fordi sårbarhed er at lade de følelser der er til stede blive mærket, komme til udtryk og blive set af andre.
Så når du spørger, hvad der bremser os? Får jeg lyst til at svare: ”Jeg tror det der bremser mig er at turde at lægge sårbarheden frem”. Derfor tror jeg på en platform for viden, selvudvikling og fællesskab. Et sted hvor lotusblomster tør blomstre og hvor der er plads til sårbarhed.
Den udsigt og det hav kan virkelig noget helt specielt – og det kan du også.
Christian Køster siger:
januar 5, 2019 kl. 7:29 pm
Tak for en meget fin blog. Det liv du beskriver har jeg drømt om i virkelig mange år.
Jeg drømmer om at få en chance i 2019, som jeg griber – eller blot modet. Måske et møde med et menneske, som vil det samme som jeg, eller en åbning til en ny vej for en mere fleksibel indkomst.
Er snart midt i 30’erne, og bor på tilfældige værelser i København med tilfældige mennesker, og begynder nyt tilfældigt arbejde i år.
Savner ro, penge og medbestemmenhed i livet, så jeg kan få følelsen af frihed, og at bestemme selv.
Det ville være meget stort. Egen bolig ville ligeledes være enormt stort.
Jeg har uddannelse, men har aldrig følt at jeg med min filosoferen og følsomhed passede rigtigt ind på det hurtige og moderne arbejdsmarked.
Fra 2018 tager jeg med mig, at livet bestemt ikke er en leg, intet er givet, og at man skal sætte pris på det man trods alt har i sit liv.
januar 5, 2019 kl. 8:57 pm
Jeg håber, du har mulighed for at komme til mit foredrag i KBH den 17. eller i Hillerød den 16. januar, hvor du vil møde en sal fuld af ligesindede og høre om mod, mening og handling. Godt nytår til dig