Jannes sted: januar 2011
Livet som tegneserie
Mandag morgen. Jeg rydder op. Og læser lige en tegneserie undervejs som en ven grinende opfordrede mig til at læse en dag for længe siden. Det blev så i dag jeg fik det gjort. Og nu griner jeg også, på den der lidt eftertænksomme måde. Tak.
ALT HVAD JEG BEHØVER AT VIDE HAR JEG LÆRT AF MIN KAT af Suzy Becker
AT SOVE ER MEGET UNDERVURDERET.
Til venstre: BLIV GAL NÅR DU BLIVER TRÅDT PÅ.
Til højre: TILGIV AT DU BLIVER TRÅDT PÅ.
SPRED GLÆDE MED DIN BLOTTE TILSTEDEVÆRELSE.
Er det ikke Eckhart Tolle der siger et sted at katte er fødte zenmestre?
"No strings".
Det skriver Rina i et indlæg hvor hun sender en "Stilish Blogger Award" videre til blandt andre mig, og jeg har lavet et hurtigt opslag:
no special demands or limits that you have to accept
Jeg vil gerne sige tak til Rina for at have givet mig awarden, fordi jeg tolker det som en anerkendelse af at jeg skriver her og deler det jeg gør. Jeg er glad for at det bliver værdsat. Men jeg bliver simpelthen nødt til at tage en måske noget rabiat konsekvens af tildelingen, hvis jeg skal kunne se mig selv i øjnene, for jeg er ikke meget for alt det award-halløj. Jeg har selvfølgelig set hvordan diverse awards bevæger sig rundt i blogland, og med hensyn til at skulle give min videre, må jeg melde pas. Der er allerede mange der har formuleret noget som svinger meget godt med min egen holdning, og jeg kan ikke tilføje så meget til det der allerede er sagt mange steder. Se for eksempel nederst i dette indlæg af Dorit. Sådan er det også for mig, rundt regnet, og det er så fint formuleret.
Så er der de der 8 ting om mig selv som jeg "skal" fortælle ud fra den begrundelse at der er en vis nysgerrighed efter at lære hinanden at kende her i blogverdenen. Jamen, så lad mig gå en helt anden vej: Jeg vil lade det være op til jer læseres nysgerrighed snarere end min fantasi at bestemme hvad det er jeg skal skrive. Stil mig et eller flere spørgsmål i en kommentar herunder om hvad som helst - hvad som helst - du har lyst til at vide om mig, og jeg skal svare så godt og ærligt jeg overhovedet kan. No strings.
Vi rammer nok ikke præcis 8 ting; jeg kunne forestille mig at antallet af spørgsmål bliver ret meget mindre hvis der overhovedet bliver stillet nogen, men så må det være sådan. Redelighed frem for alt, efter min mening.
No strings. Sådan var oplægget.
Død og kritte, jeg vil gå ned og vaske køleskab af, grundigt, og arbejde mig frem mod et øjebliks eufori over at være én der har styr på slige sager som en anden husholderske. Om en time eller så vil jeg uden blusel kunne åbne lågen for enhver der kommanderer: Vis mig dit køleskab! Jeg ser det for mig.
Det skal være NU, kan jeg mærke, ellers overvældes jeg af arbejdets kedsommelighed. Igen. Men den går ikke længere. Nu har jeg også skrevet om det, så er der ikke mere jeg kan finde på for at udsætte det. NU, sagde jeg.
Om frihed og tilpasning, kraft og tanke
Forleden blev jeg optaget af et citat fra Junglebogen af Rudyard Kipling som jeg mere eller mindre stødte på tilfældigt og tog til mig fordi det fyldte mig med glæde og energi at læse det. Jeg har fået lyst til at knytte et par bemærkninger til det - ikke en egentlig tolkning eller en fyldestgørende forståelse ud fra den helhed, Junglebogen, som citatet selvfølgelig rettelig burde ses i, men bare nogle bemærkninger som Kiplings ord giver mig anledning til formulere (undskyld til både Kipling og litteraturelskere).
Men først citatet:
Manden i huset lider, så i formiddags fandt jeg "Boserup's kærlighed - en kogebog", som på mange måder er en af de mest skattede vejvisere vi har i huset, frem for at se om vi havde ingredienserne "TIL DEN DER ER SYG. En stor ingefærrod, 2 store hvidløg, honning, skal og saft af en citron, en dåse flåede tomater og 2 friske tomater. Kog sammen til en suppe - og så i seng." Det havde vi, så jeg læste op, men manden sagde at det behøvede jeg ikke have ulejlighed med at lave, og fandt en pakke strepsils frem fra øverst i skabet.
Nå. Jeg bladrede lidt frem og tilbage i den her gode bog som så mange gange før, og udover nogle vildt smukke billeder og vildt vilde ord fra Boserup selv, fangede jeg et citat fra Junglebogen af Rudyard Kipling:
"ELEFANT-TOOMAI
Jeg vil erindre, hvem før jeg var: jeg faar af de Lænker ondt -
Jeg vil erindre min gamle Kraft og min Færden i det fri.
Jeg vil ej sælge min Ryg til Folk for Sukkerrør i et Bundt,
Jeg vil gaa hjem til min egen Æt og se hvert Skovens Hi.
Jeg vil gaa bort, til det gryr igen, og Dagen staar på Spring,
Bort til de rene Kærtegn og Kys af Vandet og Vinden dér.
Jeg vil brække min Tøjrepæl og glemme min Ankelring.
Jeg vil se til hver utæmmet Ven og hver mistet Hjertenskær!"
JA, tænker jeg. Jeg har aldrig læst Junglebogen, men tit fået at vide af manden som nu har ondt i halsen, at mine øjne er grågrønne og grumsede som Limpopo-floden. (Det lyder måske ikke sådan, men det har altid været kærligt ment). Den bog gør åbenbart indtryk, tænker jeg, siden de her stærke mænd sådan citerer den både her og der. Det er godt at tænke på, synes jeg.
Jeg har vendt og drejet det. Jeg har overvejet for og imod. Jeg har tænkt så det knagede gennem længere tid, men nu har jeg besluttet det. Jeg vil skrive på Jannes sted igen. Bare så I ved det.
Jeg kan ikke sige andet end at jeg er i ørkenen og at ørkenen er i mig, og at jeg havde så uendeligt stort behov for at skabe orden og mening i den ørken og lade mig hjælpe til udkanten af den. Jeg har kaldt kamelerne frem og vendt mig mod frodigt land så godt jeg kunne. Jeg har gjort mit bedste, længere rækker min vilje, min formåen og min magt ikke. Som nævnt tidligere har det ikke været nogen let opgave. Det forventede jeg heller ikke, men jeg kunne ikke drømme om at opgive noget så vigtigt så længe jeg selv har noget at skulle have sagt.
Mere er der ikke at sige om det på dette sted, og hvis du synes det er lige lovligt højtravende og ubegribeligt, eller at mandalaen er lige lovligt grim, så prøv at lytte til "Kamel kamel" med Roar Amundsen her og bliv løftet lidt af én der virkelig kan udtrykke sig omkring kameler og ture i ørkener. Eller læs/genkald dig "Alkymisten" af Paulo Coelho hvis du er nysgerrig efter et længere ørkenophold.
Og nåja. Den zoologisk interesserede og skarpe læser vil sikkert sidde og være irriteret over at jeg skriver om kameler når det nu er dromedarer jeg har hæklet, men det ser jeg altså stort på i denne sammenhæng. Camelus dromedarius (dromedaren) har én pukkel, lange ben og er kendt fra især Saharas og den arabiske halvøs karavaner, og det er dem jeg har i mit hoved og mit system. Camelus bactrianus (kamelen) har to pukler og hører hjemme i Asien. Se mere for eksempel her hvis du bedst kan lide den naturvidenskabelige vinkel.
Og så lige sidst og mindst: Hækleteknisk har jeg lært meget, mest om hvad jeg allerede kan og hvad jeg har til gode at lære, og det er præcis som det skal være. Næste gang - og sådan én bliver der, det tror jeg bestemt - går jeg tilbage til tyndere garn og nål nr. 2½ som er min favorit, og så skal jeg tegne med en finere pen, tænker jeg. Dette "forstudie" er hæklet i forholdsvis tykt bomuldsgarn og pind nr. 3½ som måske endda lige var ½ nummer for tynd, og det var meget lærerigt i forhold til at kunne se præcis hvad jeg laver, men ikke særligt kønt i sidste ende.
Etiketter: Håndarbejde, Livsforståelse
For omtrent et halvt år siden lukkede jeg Jannes sted. Jeg skrev en epilog som stadig kan ses herunder, men som jeg selv har læst igen og igen med den fornemmelse at et eller andet ikke blev bragt rigtigt på plads. Og mens jeg har skrevet på min anden blog, hvor det har været det sociale og mit mere personlige, dagligdags liv der har været i fokus, har jeg mærket at noget som jeg har haft stor glæde af, er gået tabt. Jeg er kommet frem til at jeg savner at skrive indlæg som samler noget som ikke bare er en personlig dag-til-dag-oplevelse, men som kredser om mere grundlæggende emner af eksistentiel eller almen-menneskelig karakter. Jeg savner at sætte ord på noget af alt det der samler sig i mit hoved, og som har med med min opfattelse af mennesket, eksistensen og verden at gøre generelt, frem for med min person eller med vedligeholdelse af et socialt netværk.
En bid af processen :-)
Med henvisning til kommentarsporet til dette indlæg:
Snapshot fra processen. Kamelernes pukler er ved at dukke frem under oasens palmegrene, og det hele bliver fladt og firdelt, præcis som jeg ønskede det. Det er ikke meget let, hvis jeg skal være ærlig, og jeg har pillet en del op. Mine matematiske evner slår ikke helt til i forhold til praksis, men når jeg forener de to ting ser det ud til at lykkes. Det er sjovt!
En tigers død
Nå. Nu tror du nok at jeg nærmest er flyttet ind i vaskeriet og vil sende alle fremtidige rapporter herfra, men så vidt er tingene dog ikke kommet endnu. Det er ellers ikke noget kedeligt sted, skal jeg lige love for. Lad mig citere en nabo der kom ind mens jeg hængte tøj op. Hun slog forfærdet hænderne op for munden og udbrød: "Gud, nej, se dér, der er nogen der har smidt en tiger ud .. hvem mon savner den nu?"
"Husk at du skal fortsætte med din blog", skrev en ven jeg holder af og stoler på, i en mail for et par timer siden.
Jo, det husker jeg. Og jeg arbejder hårdt, tag ikke fejl af det. Jeg bevæger mig på alle måder rundt i cirkler eller spiraler. Det være sig for eksempel ..
.. i vaskeriet
.. foran fjernsynet
.. og ikke mindst mellem ørerne. Det sidste kan jeg ikke dokumentere, der må du tro mig på mit ord.
(Hvad den der mærkelige "tapestry crochet"-ting angår, så aner jeg ikke hvad jeg skal bruge den til. Jeg har ovenikøbet vendt den på hovedet, og det skabte for en gangs skyld ikke mere klarhed, men jeg har saftsuseme lært noget af at lave den, blandt andet nogle brugbare fastmaskeprincipper at arbejde videre ud fra. Nu kan jeg hækle billeder, hvis jeg vil. Og det vil jeg).
(Tilføjelse 11/01/11, retvendt udgave:
Etiketter: Billedfortælling, Dagligdag, Håndarbejde
På den anden side ..
Her - på den anden side af stregen - finder du nu en nyredigeret om mig-side under min profil. Der står vist godt nok ikke noget som jeg ikke har skrevet tidligere på denne eller min forrige blog, men nu har jeg samlet det på en anden måde, og jeg har udeladt noget som jeg ikke synes skal have så meget opmærksomhed fordi jeg dybest set ikke selv giver det ret meget opmærksomhed, men vistnok mest skrev det i sin tid fordi jeg tænkte at så ville folk finde min blog mere interessant, eller mig mere interessant, men det holder ikke, og jeg er selv ved at få pip af at skulle interessere mig for det.
NU er det på den anden side af stregen. Take it or leave it.