Poetiske Paradokser: Jeg en gartner
Dagens første kaffe med mælk er serveret. Varm og god står den på skrivebordet ved siden af mig. Symbolet på at en ny dag er ankommet. Mit helt eget lille morgenritual her ved vinduet, hvor lyset langsomt siver ind og marts nu strækker sig over to dage. Selvom vi endnu har solen til gode, så var der ligesom forår i luften i går. Det var ikke helt så koldt. Og lyset var en lille smule klarere. Skyerne boltrede sig fra morgen til aften, men alligevel var der revner og sprækker i himlen. Vinteren krakelerede! Jeg kom til til at tænke på poeten Leonard Cohen, som så flot har sagt:
There's a crack in everything, that's where the light comes in ...
Kan du mærke foråret? Der blev talt meget om det rundt omkring i Landsbyen i går. Folk tittede frem fra deres vinterhuse, trådte ud i de slidte haver og pirkede forsigtigt i jorden. Den er stadig hård. Frossen. Det er der vel ikke meget forår over? Det hele ser lidt slidt ud, men i hegn og haver titter vintergæk og erantis frem. De har faktisk været der et stykke tid. Smukke, stolte og stærke kæmpede de sig vej gennem sneen, som de altid har det for vane. Jeg beundrer dem. Deres viljestyrke og deres farver. De er symbol på at alting har sin tid og at man kan, hvis man vil. Og de vil. Om de vil!
Marts kan være en lang vintermåned sagde mange af landsbybeboerne og andre nikkede samtyggende. Der kan falde sne og al håb om forår og varme bliver begravet i hvide dynger af hånende frossent nedbør. Ha! kan man næsten høre sneen synge, når den falder fra himlen, der burde være blå og og kun stedvist dækket af små hvide lammeskyer. Dér fik jeg jer! Bedst som I troede, at vinteren var ovre og at I havde set den sidste sne for denne gang, fik jeg igen magt og bugt med høj- og lavtryk. Marts kan være lunefuld. For ikke at tale om april! Men det skal vi jo heller ikke, for vi skriver altså kun den 2. marts og det er lysere derude. Dagene er længere og håbet vokser som de spirer, der gror i mørket under jorden uden at vi kan se dem. Vi må bare stole på at de er dér. For det er de!
Jeg arbejdede i går. Jeg var opslugt og tabt for omverdenen. Jeg skrev, jeg lavede research og jeg glemte tid og sted. Jeg smilede, hyggede mig og alting gik op i en højere enhed. Kender du det? Det er længe siden, jeg har haft det sådan. Men det har jeg nu! Og jeg skal videre i dag. De små frø i jorden skal vandes og gødes. Jeg en gartner! Hvem skulle have troet det? Desværre, hvis jeg lige skal smide lidt balancerende negativitet ind i den positive historie, så glemte jeg fuldstændig at strække mig. Rejse mig. Sidde anderledes. Så for pokker, jeg er blevet øm i skroget. Hvad med bækkenøvelserne? Maveøvelserne? De gode udstrækningsøvelser, som jeg slet ikke er færdig med og som skal støtte og opbygge mig? De var en by i Rusland eller meget længere væk. Av! Den går altså ikke. Det kan jeg godt mærke. Nu er det jeg skal opretholde de gode og velgørende rutiner. Ikke lade dem drukne i inspiration og glæde over at have fundet det, der får mig til at brænde. For en ting er at brænde. Jeg skulle jo nødig brænde op!
Så i dag er mit program lidt anderledes. Der står dansetræning på programmet. Styrkeøvelser. Og udstrækning hver halve time. Husker du det, når du arbejder? Det er vigtigt. Sid lidt vildt, har jeg læst et sted, det skulle gøre godt. Den næste stilling er den bedste! Variation. Og jeg sidder endda på en fysiobold, som jeg har mulighed for at hoppe lidt rundt på. Kom igen!
Jeg ønsker dig en god onsdag. Husk variationen og de gode øvelser. Og husk at hygge dig! :)
Etiketter: Inspiration, Rutiner, Træning
Losarinas mor 2. marts 2011 kl. 07.26
At blive grebet af inspiration er en af de fedeste følelser ! Man glemmer tid og sted!
Og nej, jeg husker hverken variation eller øvelser....Tak for at ruske lidt op i mig :-)
Tina 2. marts 2011 kl. 07.44
Skønt at blive fanget af inspiration så tiden bare flyver afsted...Og øvelserne for den gamle krop:-) dem har da heldigvis fået indarbejdet men som du selv bliver jeg grebet, så glemmer jeg alt.
Magisk dag til dig:-)
Kisser 2. marts 2011 kl. 07.53
At glemme tid og sted er inspirationens gave.
Minuturet er en god ting til at huske variationen i sidde-stå-stilllingerne.
Madame 2. marts 2011 kl. 07.59
I går lagde jeg mærke til, at haven duftede af forår - det var en utroligt dejlig oplevelse. Åh ja, vi skal huske at strække ud og at rejse os mange gange i løbet af dagen.
Klem og ha' en god dag.
Lavendel 2. marts 2011 kl. 08.45
Dejlige ord, jeg nyder hvert og et!
berit 2. marts 2011 kl. 09.19
jeg inspireres gjennom linsen.. jeg ser verden fra annet sted.. jeg fordyper meg i en liten detalj.. eller storslåtte fjell.. akkurat der og da.. i nuet :) den følelsen av å fange lykken er fortryllende :)
du leger med ord.. jeg med billeder :)) ha en berusende dag :)) knus
Tovepia 2. marts 2011 kl. 10.16
Ja, det er farlig å sitte for lenge, man kan jo slå rot:O)
Kos deg, klemfra meg;)
Anne Thompson 2. marts 2011 kl. 10.44
Jeg kan altså ikke rigtigt mærke foråret endnu. Men jeg håber snart det kommer! Her hjemme er der store sokker og lommetørklæder over det hele fordi vi alle tre er forkølede i større eller mindre grad.
Mine øvelser i dag går på åndedrættet. Og at ignorere vasketøj og nullermænd til fordel for tæpper og te - for de sidste hjælper vist mere på forkølelse end de første!
EVA 2. marts 2011 kl. 12.55
Glemmer totalt at strække ud og at rejse mig, når jeg sidder foran computeren. Tak fordi du mindede mig om, at det er en god idé :-)
Og dejligt at høre, at foråret titter frem derhjemme.
Knus fra en tilbagevenden ;-)
Anette 2. marts 2011 kl. 16.13
Ja det er godt at blive strukket ud nogle gange i løbet af dagen. Jeg har et skønt hæve/sænkebord som jeg bruger flittigt på jobbet. jeg hæver og sænker det mange gange om dagen :P Det er blevet helt naturligt for mig. Håber du har haft en skøn dag. Knus
Septemberliv 2. marts 2011 kl. 18.15
I går anede jeg en snert af forår. Ikke så koldt som det plejede :0)
Så det var lidt af et chok her til morgen, hvor det var en del mere koldt.
Men marts kan jo være en drillepind.
Jeg har en swopper på jobbet og den kan jeg også lege på. Mine kollegaer griner, når jeg hopper op og ned :0)
Sylvia 2. marts 2011 kl. 23.36
Er det ikke deilig når inspirasjonen kommer? Jeg har hatt det slik med malingen. Glemmer tid og sted, og når jeg så "våkner" er jeg kald og stiv i kroppen, og jeg ser alt jeg har gjort fra utsiden. Det er ligsom ikke jeg som har gjort alt dette...det må være i en slags trance, virker det som.
Nå gleder jeg meg til å pusse opp i kjelleren, og lage meg et atelier, slik at jeg kan begynne å male igjen.
Heldigvis har jeg strikketøyet sålenge!!
Ravheksen 3. marts 2011 kl. 07.22
Når jeg sidder i mit værksted og "leger", glemmer jeg tid og sted. Det er bare så fedt. Men jeg glemmer også, som du, at strække mig. Så nogen gange kravler jeg ind i stuen. To kunstige hofter og en nedslidt ryg kan ikke lide stillesiddende arbejde. Rigtig god torsdag til dig og bolden:-)