Fader C. John McCloskey: Bekæmpelse af Vestens voksende dødslængsel | myIslam.dk
Bekæmpelse af Vestens voksende dødslængsel
Oversættelse af: Countering the West’s Growing Death Wish
Kilde: The Catholic Thing, 4. oktober 2015
Udgivet på myIslam.dk: 11. oktober 2015
Hvad var det kristne Vesten? Tja, det omfattede helt sikkert Irland, Frankrig, Tyskland, Østrig, Italien, Spanien, Rumænien og måske vigtigst hvad historie angår: Polen. Du vil bemærke, at jeg ikke inkluderer Europas overvejende protestantiske lande, såsom England, Holland og de skandinaviske lande, af en ikke-stødende grund. Visionen om kristenheden og enheden, som dette udtryk indebar (måske mest brændende forsøgt, men aldrig helt opnået i form af Det Hellige Romerske Rige), har i europæisk historie været uløseligt forbundet med Rom og pavedømmet. Desuden er fremkomsten af protestantismen så tæt knyttet til den spirende moderne nationalstats centrifugale kræfter, at de protestantiske nationer i en vis forstand begyndte med, mere eller mindre, at de langsomt afsavede deres grene til det kristne Vesten.
I dag kan alle landene i det kristne Vesten, nævnt ovenfor (med undtagelse måske af Polen), selv om de kan have katolsk baggrund, ikke længere betragtes som katolske eller ikke engang kristne. Årsagerne er mange, heriblandt den videnskabelige materialisme og de ødelæggende krige i sidste århundrede.
Selvfølgelig har Kirken gennem sin 2-tusindårige eksistens, stået over for mange forskellige slags angreb.
Bare tænk på de tidlige forfølgelser i Det Romerske Imperium, for eksempel. Senere var der angreb fra barbarer, der med tiden konverterede til troen. Og så var der de mange hæresier gennem århundrederne, som falbød doktriner, der ikke alene var i strid med den sande tro, men var dødbringende for sund civilisation. Eksempelvis det albigensiske kætteris afsky for den materielle verden.
Den protestantiske reformation kan betragtes som den sidste af de store hæresier, der angreb kristenheden. Og ikke kun da den fandt sted, men også i nogle århundreder derefter, har reformationens kamp mod katolicismen syntes uafgjort. Men uden Autoritet og Tradition, og hæmmet af sin dedikation til privat åbenbaring, har den i mindst de sidste par århundreder vist sig uden kraft til at modstå sekularismens indhug og tilpasningen til den sekulariserende og afkortende tidsånd. Hovedstrømmen af de protestantiske kirker har haft et langsomt faldende medlemstal ud over verden, selvom de evangelikale og pinsebevægelsen har vist fornyet liv.
Stephen Decatur mod muslimske pirater den 3. august 1804. Af Dennis Malone Carter, 1878. Læs mere om Decatur og Amerikas første krig mod terror her
Mere for nyligt i det 20. århundrede er de vigtigste trusler, i det kristne Vestens historie, kommet fra Tysklands nazistiske hedenskab og Ruslands kommunistiske ateisme.
Men længere tilbage i tiden end protestantismen og rækkende frem til de aktuelle begivenheder, er langt de alvorligste trusler mod det kristne Vesten kommet fra hæresien kaldet islam.
Muslimske ekstremister udgør en kult, og den er vores største trussel i dag. Hilaire Belloc skrev, at hvis kristenhedens militærapparat havde tabt i dens kamp mod islam, ville vores civilisation være blevet udslettet - ja, på et eller to kritiske tidspunkter i midten af det 8. århundrede og i slutningen af det 9. syntes vi dødsdømte.
Hvad kan der gøres i dag for at sikre en tilsvarende sejr mod islam? Det forekommer mig, at den mest afgørende faktor er fertiliteten. For at overleve, selv uden den islamiske trussel, skal det kristne Vesten holde op med at svinde ind, og for at konkurrere på lige fod med islam i dag, er vi simpelthen nødt til at vokse. Derfor må kristne familier, af klogskab såvel som af åndelige grunde, åbne sig for livet. Hvis ikke, vil der med tiden blive et islamisk flertal, som, i overensstemmelse med islams natur, vil lade kristne lide ligesom i fortiden, hvis de nægter at underkaste sig islam. Men i sidste ende vil højere vestlig fertilitet være, ikke blot et middel til modstand, men et sundt fingerpeg om, at Vesten har trukket sig tilbage fra demografisk selvmord.
Det er også vigtigt, at de lande, der ønsker at beskytte deres kristne arv, er meget opmærksomme på, hvordan muslimer integrerer - eller ikke integrerer - i de vestlige samfund. Som vi ved, vil flere muslimske lande gøre alt for at skaffe sig masseødelæggelsesvåben - noget, vi må forhindre med alle moralsk legitime midler, for hvis de får sådanne våben (givet den nuværende muslimske fanatisme), vil de bruge dem. Tænk på 9/11 og hvad der ville være sket i New York, hvis fanatikerne havde haft masseødelæggelsesvåben til rådighed.
Kristenheden har stået over for mange angreb fra islamisters side, og vi er netop nu i en af de værste perioder med angreb. Desværre kommer de på et tidspunkt, hvor vores civilisations vilje til at leve og dens moralske beslutsomhed er svindende. Det vigtigste for os er at leve vores katolske tro med glæde og aldrig i frygt, fordi vi ved, hvad der venter os, hvis vi er trofaste. En ting er sikker: Vi skal alle dø en dag. Vores tid her på jorden skal bruges med glæde, mens vi generøst giver os selv som gave til mennesker omkring os. Og den største gave af alle er at dele vores tro, som de første kristne gjorde - lidenskabeligt og i visheden om, at ingen smerte eller opofrelse på denne jord på mindste måde kunne sammenlignes med den gode nyhed, de havde modtaget.
Så vær ved godt mod: Det bedste ligger forude for os alle - hvis vi er trofaste og deler denne tro med andre.