Skibsmaling får snegle til at skifte køn | Ingeniøren
Skibsmaling får snegle til at skifte køn
Af Thomas Breinholt 16. feb 1996 kl. 00:00
Af Thomas Breinholt Et skib forurener hver dag 40 milliarder liter havvand med tributyltin - men alternativet er miljømæssigt ikke meget bedre.
Den korte version af historien om antibegroningsmidlet tributyltin (TBT) kan fortælles ved et lille regnestykke, som civilingeniør Jens Jacobsen på Danmarks Miljøundersøgelser har udregnet: Et skib på 100 meters længde malet med TBT - med en
emissionsrate på to mikrogram TBT/cm2/dag - vil hver dag forurene 40 mia. liter havvand (eller et volumen på 1 km x 1 km x 40 m). Dette havvand vil indeholde nok TBT til at kunne skifte køn på forskellige sneglearter.
Den lange version af historien starter tilbage i 1960'erne, hvor TBT blev opfundet. Genialt konstrueret begyndte TBT at vinde udbredelse i antibe- groningsmalinger til skibe (antifouling på engelsk) i 70'erne, og er i kombinerede
formuleringer med kobberoxid verdens mest anvendte skibsbiocid i dag.
Det fiffige ved stoffet er, at tinforbindelsen er bundet solidt i en polymer i malingen, og den hydrolyseres ganske langsomt af havvandet. Det kaldes en selvpolerende maling, da den ved konstant at frigive hydrolyseproduktet tributyltin (TBT) sørger for
at overfladen vedbliver med at være blank.
Samtidigt sørger giftvirkningen af TBT for at alger og ruere (en slags skaldyr) ikke sætter sig på skroget - en funktion, der sparer skibene for meget modstand og dermed tung fuelolie.
Malingen er også bestandig; ifølge Hempel Marine Paints A/S, sørger copo- lymer-malingens kontrollerede frigivelse af TBT for, at et lag maling på kun 0,3-0,4 mm's tykkelse holder i hele fem år, hvor alternative stoffer kun holder 2-3 år.
ET PAR DÅRLIGE NYHEDER At det derefter ryger ud i havmiljøet gør ikke så meget, troede man, da det både bliver fortyndet i milliarder af kubikmeter vand, er relativt harmløst over for det akvatiske miljø - og i øvrigt blev nedbrudt på få uger.
At det derefter ryger ud i havmiljøet gør ikke så meget, troede man, da det både bliver fortyndet i milliarder af kubikmeter vand, er relativt harmløst over for det akvatiske miljø - og i øvrigt blev nedbrudt på få uger.
De dårlige nyheder begyndte at indløbe i starten af 80'erne. Der havde ganske vist været en noget underlig artikel i et London-tidsskrift i 1970 af en S.J.Blaber, der havde konstateret en penislignende gevækst bagved højre tentakel på hunpurpursnegle
(Nucella lapillus), men ingen forbandt det med Tributyltin. I 1981 fandt forskere så ud af, at antibegro- ningsmidler kunne påføre hunner af sneglen Nassarius obsoletus hanlige karaktertræk.
Men det var først da franske østers begyndte at ændre udseende, der kom gang i den. Skallerne blev abnorme, tykke og kugleformede - og østersbanker- ne begyndte at svinde ind. I Storbritannien var der tilsvarende negativ udvikling i østersbestandene og
det viste sig også, at purpursneglene begyndte at forsvinde fra Englands sydvestlige kyster. Truslen mod de franske festmiddage førte til en intens jagt på årsagerne, og i 1986 kom så både en fransk og en engelsk rapport, der dokumenterede, at TBT var
skyld i balladen. Det viste sig endda, at TBT også førte til penisgevækster på hunpurpursnegle.
Så var der endelig basis for lovgivning, og brugen af TBT i både på mindre end 25 meter blev helt forbudt i England i 1987 og også begrænset i Frankrig. Den internationale Marine Environmental Protection Committee gik så endelig i 1990 med til at
forbyde TBT-baserede antibegroningsmidler (i Danmark blev stoffet først forbudt i 1991) for både på under 25 meters længde. Men den store del af skibstrafikken - de større skibe - blev helt friholdt, da niveauerne af TBT i åbent vand ville være så lave,
at de ingen skade kunne forvolde. Troede de.
GODE ORGANER, INGEN SEX For i 1994 kom så et nyt studie af de åbne farvande i Nordsøen, foretaget af et britisk-hollandsk forskerteam under ledelse af Cato Ten Hallers- Tjabbes fra Marine Ecosystems og John F. Kemp fra Royal Institute of Naviga- tion
For i 1994 kom så et nyt studie af de åbne farvande i Nordsøen, foretaget af et britisk-hollandsk forskerteam under ledelse af Cato Ten Hallers- Tjabbes fra Marine Ecosystems og John F. Kemp fra Royal Institute of Naviga- tion
(Mar. Pol. Bul. 28/5 1994). De fiskede en helt anden snegle-type (Buccinum undatum L) op fra bunden langs de store internationale sejlruter i det åbne hav.
Overraskende fandt de hos hunnerne fremvoksede penis'er ved næsten alle de målte stationer helt nede fra Den Engelske Kanal og op i den åbne Nordsø.
Værst ramt var havet mellem England og Holland, hvor kønsforvirringen var størst. Langs kystsejlruten Texel-Elbe fandt forskerne kun tomme skaller - men ingen levende snegle.
''Konsekvenserne af disse resultater kan betyde, at den politiske regulering skal strække sig længere end den nuværende regulering af antifoulings- midler'', hedder det i konklusionerne. En mild henstilling om forbud mod TBT.
For det chokerende var, at de koncentrationer, der fremtvang kønsændringerne i dyrene var så lave (en milliardtedel gram pr. liter), at de knap nok kan måles - svarende til andre hormonlignende miljøgifte, f.eks. dioxiner. Andre studier viste, at TBT
kunne opkoncentreres i bløddyr mellem 10.000 og 100.000 gange.
DEN SÆDVANLIGE HISTORIE EU-Kommissionen er efter flere års sejtrækkeri ved at nå frem til et direktivforslag om brugen af biocider, der er sat på Rådets dagsorden d. 4.
marts i år ifølge fuldmægtig Anette Samuelsen fra Miljøstyrelsen. Forslaget vil stille krav om nedbrydelighed og bioakkumulering, men vil dog tidligst ''være modent til vedtagelse'' på miljøminister-rådsmødet i juni, hvorefter det skal tilbage til
høring i Europaparlamentet.
Industrien er absolut ikke begejstret for direktivforslaget. For skismaet er, at antibegroningsmidler netop skal være giftige (de skal jo slå ihjel), ikke for vandopløselige (ellers ryger de for hurtigt af) og ikke for hur- tigt nedbrydelige (ellers
virker de ikke). Et af de vigtige erstatnings- stoffer for TBT, Irgarol 1051, er netop ved at komme i internationalt søgelys, efter det er begyndt at dukke op i havmiljøet rundt omkring.
Det er noget af baggrunden for, at skibsværftsforeningen til Folketingets Europaudvalg 14. december 1995 skrev, at direktivforslaget ikke duer.
''Af hensyn til såvel miljøet som EU-værfternes konkurrenceevne finder vi således, at TBT-holdige skibsmalinger bør friholdes fra biocid-direktivet'', hed det.
Miljø- og energiminister Svend Auken har lovet at lytte til Hempel Marine Paints A/S - det danske firma er trods alt verdens næststørste skibsmalings- producent med en årsomsætning på tre mia. kr. og 95 pct. af koncernens aktiviteter i udlandet.
Miljøstyrelsen har dog i samarbejde med Danmarks Miljøundersøgelser sat TBT kraftigt under luppen, da TBT tidligere er fundet i danske havnesedimenter, hvor stoffet næsten ikke nedbrydes. Ifølge Jens Jacobsen er det derfor in- teressant at undersøge om
TBT frigives til havmiljøet fra sedimentpuljen, og hvad stoffets videre skæbne er. Andre undersøgelser herhjemme har trods forbuddet i 1991 vist, at TBT-koncentrationen i fjorde og vige stiger, når lystbådesæsonen begynder i foråret.
ING:9607