udsagn – sprogvidenskabeligt begreb | lex.dk – Den Store Danske
udsagn - sprogvidenskabeligt begreb
Udsagn, påstand, dom eller hævdelse, der kan tilskrives en sandhedsværdi, dvs. som enten kan være sand eller falsk. Et sandt udsagn kaldes assertorisk, og et sådant kan enten være apodiktisk, dvs. nødvendigvis sandt, eller kontingent, dvs. tilfældigvis sandt.
i sprogvidenskab ligeledes betegnelse for en dom eller hævdelse, men i videre forstand også for enhver realiseret sætning, dvs. nærmest synonymt med ytring, jf. fr. énoncé.
Et udsagn kan således forstås som en grammatisk struktur med illokutionær værdi, se talehandling. Fx er ytringen Himlen er blå et udsagn i begge henseender, idet det er en sætning, som er en hævdelse, mens Er himlen blå? alene er et udsagn i den anden forstand, idet der er tale om realiseringen af en sætning med den illokutionære værdi "spørgsmål".
Den første betydning af udsagn som en såkaldt assertiv talehandling er nok den almindeligste. Se også pragmatik, semantik og udsigelse.
Vil du citere denne artikel? Kopier denne tekst og indsæt den i din litteraturliste: Herslund, Michael: udsagn - sprogvidenskabeligt begreb i Den Store Danske på lex.dk. Hentet fra https://denstoredanske.lex.dk/udsagn_-_sprogvidenskabeligt_begreb