Trængsel og alarm | nitusind.nu
Thu 10. januar kl. 12:30
Juleaften er familiehygge og varme stuer. Juleaften er æbleskiver og gløgg foran pejsen, mens sneen daler stille udenfor vinduet, og børnene laver snemænd, inden de med røde næser kommer ind og bliver vasket. Juleaften er salmesang og duften af flæskesteg og gran. Juleaften er lyden af de voksnes dybe stemmer, mens de alt for langsomt spiser op. Juleaften er spænding og glæde – og ikke mindst forventning.
Skønt vi alle inderst inde ved, at ovenstående scenario sjældent stemmer overens med virkeligheden, så er det rart at have et billede af glæde, man kan hive frem midt i juleræset med gaveindkøb og rengøring og alskens andre gøremål. Der bliver spillet glade julestykker og sendt glade julekalendere for at minde os alle om, hvilken dejlig tid på året julen er, og hvor glade vi burde være. Så hvorfor vælger Aalborg Teater så at sætte skår i illustrationen om denne julens glæde ved at sætte ”Trængsel og alarm” op på teatrets lille scene? Måske for at minde os alle om virkeligheden.
Denne juleaften følger vi mange forskellige skæbner, håb, drømme og ønsker, der alle flettes ind i hinanden. Forfatteren Paul ønsker at få sin kæreste tilbage, men bliver igen og igen afvist, mens han samtidig prøver at skrive sit teaterstykke til tre skuespillere færdigt. Pauls mor er på plejehjem og venter kun på, at hendes søn ringer til hende, hvilket virker som en endeløs opgave. De tre skuespillere deler på juleaften lidt sushi og kys, mens deres børn er overladt til sig selv. Jan, som er ved at gå psykisk ned, har glemt sin søn i lufthavnen, og hans ekskone vil på juledate med sin gifte psykiater. Psykiateren prøver at hjælpe en patient med juletraumer, men er i virkeligheden selv lige så langt ude – og hans kone forstår ham ikke. En enlig mor forventer ikke at se faren til sit barn, og endelig venter en plejeassistent på sin netdate. Alle har de et ønske om at løbe fra den grusomme virkelighed, og som den ældre kvinde udtrykker det: ”Ingen vil hjem, for der er ingenting. Men alligevel er alle så forventningsfulde”.
Falk Richters hæsblæsende stykke bliver understøttet af en fladskærm, der bl.a. indikerer hvilken skæbne, vi nu er i gang med at følge, men også viser billeder af den gamle jul med slående kontrast til disse knuste menneskers higen efter julestemning. For en gangs skyld vises julen fra en anden side end den bløde, varme jul vi alle mener, vi kender. Med en masse humor, der gør ondt i hjertet, skildres julens mere barske sider: Ensomheden, tomheden og smerten. For denne aften oplever de alle deres koldeste jul nogensinde.
Stykket er en smagfuld cocktail med lige akkurat nok smerte, humor og fart til, at man ikke kan andet end at ville se det igen.