BUSKELYSEN: INTET ER UMULIGT ?>
Traditionen tro er Martin Busk klar med endnu en Buskelyse efter gårsdagens sejr mod Leicester. Selvom den blev sikret i de yderste sekunder, så var det igen et statement fra Klopp og drengene. Busk ser nærmere på opgøret og kommer som altid med sit take på hvordan Liverpool er stillet nu og her.
Intet er umuligt. Alt kan lade sig gøre!
Den sidste weekend i september eller første weekend i oktober hvert år, er som regel lig med et bestyrelsesseminar i den fodboldklub jeg er ansat i.
Sidste år var vi en tur i Amsterdam, hvor vi besøgte AFC Amsterdam, en af Hollands største fodboldklubber og i år var ingen undtagelse, her gik turen til Aarhus, hvor den igen stod på inspiration med et besøg hos Jyllands største fodboldklub, IF Lyseng.
Heldigvis er jeg selv ansvarlig for at planlægge disse ture og heldigvis har vi et par andre gode folk i vores bestyrelse der også nærer stor kærlighed for de rigtige røde. Skæbnen vil, at Liverpool som regel altid spiller, når vi er afsted på seminar. De kampe skal åbenbart aldrig flyttes til en søndag sen eftermiddag.
Sidste år var det Chelsea-kampen klokken 18.30 på Stamford Bridge, den hvor Daniel Sturridge udlignede i sidste minut med en fremragende perle fra små 25 minutter. Her havde jeg naturligvis fået planlagt programmet således, at vi kunne overvære kampen på en Pub i centrum af Amsterdam.
I går var jeg en smule udfordret af, at der var tale om en klokken 16-kamp, men det lykkedes at få den flettet ind - for intet er jo umuligt. Således stod vi selvfølgelig så parate til at se kampen på Old Irish Pub i centrum af Aarhus, blandt en stor bunke andre Liverpool-fans.
En kamp man med lidt god vilje, kunne kalde for et topopgør, eftersom det var nummer 1 mod nummer 3. En kamp der viste, at intet er umuligt, selvom der ikke var noget der tydede på den 17. ligasejr i træk.
Men som sidste år mod Chelsea, fik jeg igen en vild oplevelse, da James Milner ekspederede læderet ind bag Kasper Schmeichel i overtiden. Sejre som den vi fik i går, er bare lidt sødere end så mange andre. Når det går Liverpools vej, så elsker jeg overtidsscoringer der giver point man ikke lige forventede eller regnede med.
For nogle år siden, var der folk der sagde, at det ikke var helt umuligt, at der ville komme videodommere på til fodboldkampe. Andre sagde, at det nok næppe ville ske. Men nu er det, Video Assistant Referee, kaldet VAR. Der er mange meninger både for og imod systemet og jeg har selv ved flere lejligheder været ubetinget for, hvilket jeg også berørte i mit indlæg ovenpå Chelsea-kampen.
I går var der vel næppe nogen Liverpool-supporter, der ikke syntes det var en god idé, at kampene nu har tilknyttet en videodommer, således at den for alle og for dommer Kavanagh, kunne bekræfte at der var straffespark mod Sadio Mané begået af den ved pausen indskiftede Marc Albrighton. Jeg ønsker sådan set ikke at genoptage VAR-debatten, især ikke fordi dommeren jo i første omgang selv pegede på pletten. Det skrives egentlig blot for at understrege min pointe om, at når både dommer og videodommer mener der er straffespark, så forstår jeg ikke hvorfor det efterfølgende skal forårsage så stor debat på de sociale medier og hvorfor Liverpool pludselig skal hedde LiVARpool. Når jeg læser sådan noget, så må jeg simpelthen putte det ind under kategorien ‘ondt i røven’. Så må det skyldes noget jalousi og ikke mindst noget frygt hos andre for, at LFC til maj måned vinder det engelske mesterskab for første gang i 30 år.
Jeg har tidligere pointeret, at vi nok skal blive ‘ramt’ af VAR selv i negativ forstand på et tidspunkt. Foreløbig har systemet dog bekommet Liverpool vel og belejligt og faktisk er vi et af de få hold der er stærke til at udnytte det på en positiv måde. Tag bare de defensive standardsituationer. Vi har siden Virgil van Dijks ankomst stillet os med en høj linje, for at trække modstanderne offside. Det har hele tiden været såkaldt risky business, fordi man jo aldrig helt har kunne føle sig sikker på om linjedommerne rent faktisk har observeret at en eller flere spillere står i offside-position når frisparket slåes ind. Nu er det mere sikkert, fordi man har VAR i baghånden der altid kan kvalitetssikre produktet der leveres på banen, da et eventuelt mål tjekkes efter for en mulig offside. Så man kan sige, at scorer de på en sådan frisparksbold og der vitterligt ikke er offside, så er det kun holdet der kan forbedre den del af spillet selv, ved at få det endnu mere indøvet ude på Melwood.
Kampen blev jo akkurat lige så vanskelig som vi havde forudset. Leicester er næsten altid en vanvittig hård nød at knække. Det er ikke et fodboldhold der giver op, heller ikke når de kommer bagud. Det så vi tilbage i slutningen af januar, da de hentede 1-1 på Anfield - og det var tæt på at ende på samme måde igen i går.
Det var dog lidt vores egen skyld, at det igen var på vej mod 1-1. Chancerne til mere var der jo, mens Leicester stort set ikke bød ind med noget offensivt, andet end ved deres udlignende mål. Vi overlod desværre initiativet til The Foxes i løbet af 2. halvleg. Mange af de ting vi ellers havde gjorde godt, blev formøblet og der manglede i stedet energi og fokus, ligesom det blev for fantasiløst når vi selv var i boldbesiddelse. På den baggrund var jeg heller ikke voldsomt overrasket over, at Leicester fik udlignet og jeg stillede mig egentlig tilfreds med en uafgjort mod rækkens nummer 3. Det kunne jeg bedre leve med, end hvis det var sket mod Sheffield United i sidste runde, da Leicester trods alt er et hold man må forvente havner i top 8.
Jeg stod frem mod udligningen og var lidt irriteret over, at Jürgen Klopp ikke fik bragt noget friskt energi på banen. Hvis man havde bragt det før det 78. minut, så kunne vi tænkeligt, eller i hvert fald potentielt, have undgået udligningen. Forudsætningerne for at forsvare sejren hjem, eller udbygget føringen, havde været anderledes. Det er fortsat noget jeg mener der er værd at debattere omkring Jürgen Klopp også selvom han vinder stort set alt. Jeg kunne generelt godt tænke mig, at der blev skiftet ind noget før. Handler det om holdets bredde eller handler det om manglende kvalitet blandt dem på bænken? Det virker ikke altid til, at der er lige stor tiltro til reserverne, selvom jeg synes at flere af dem har vist sit værd tidligere.
Når det så er sagt, så er det jo, skrevet med et smil på læben og med god vilje, igen Divock Origi der er med til at afgøre tingene for os. Det var ham der var i færd med en afslutning med venstrebenet, da den i stedet bliver prikket af Albrighton ned til Sadio Mané. Så på den måde fik en indskiftet spiller trods alt så alligevel et positivt impact på opgørets udfald.
Med nederlagene til Tottenham, Manchester United og ikke mindst Manchester City, så begynder det allerede efter 8 runder, at se meget meget interessant ud. Vi har nu 8 point ned til City, 9 ned til Arsenal, 10 ned til Chelsea, 13 ned til Tottenham og hele 15 ned til United. Hvis nogen havde fortalt mig at pointafstanden ville se sådan ud efter de første 8 runder, så havde jeg fortalt dem at de var helt væk. Jeg havde ikke i min vildeste fantasi forestillet mig det scenarie. Jeg er helt med på at der stadig er 90 point at spille om. Jeg er også helt med på at Liverpool selvfølgelig ikke får en perfekt sæson og går igennem med lutter sejre, men det her ser altså - og så er jeg endda beskeden og ydmyg - meget lovende ud.
Som sagt, så er intet åbenbart umuligt!
Jeg forsøger på ikke at være uudholdelig. Men det er sgu svært når man lægger fra land med maksimumpoint forud for efterårets anden landskampspause. Liverpool er ubesejret i 44 kampe i træk på Anfield. Vi har ikke tabt i ligaen siden nederlaget til City på en af årets første dage. For hulen da hvor er det fedt at holde med Liverpool. Man kan kalde os heldige, man kan kalde os vaklende i præstationerne og man kan kalde os alt muligt andet, men det her er altså ikke tilfældigt. Det oser af klasse og jeg er virkelig optimistisk.
Næste gang venter der et af sæsonens helt store brag, når turen går 45 minutter op nord på til Old Trafford og kriseramte Manchester United, der blot har fået 9 point i 8 kampe og blot scoret 9 gange. Vi har gode forudsætninger for at hive yderligere tre point, men det ER Man United og det er kampe der lever sit eget liv. Jeg tænker at de gør klogest i at parkere bussen hvis de vil gøre sig nogle forhåbninger om at få noget ud af kampen. Uanset hvad, håber jeg, selvom fyringerne snart begynder at rulle ind i Premier League, at Ole Gunnar Solskjær fortsat sidder forrest i bussen den 20. oktober.
Nu skal der desværre igen spilles landskampe og som altid, går jeg mindre op i kampene og mest op i, at spillerne kommer tilbage uden skader.