Ulovlig indvandring — sanktioner over for arbejdsgivere
Sanktioner og foranstaltninger over for arbejdsgivere, der beskæftiger tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold — direktiv 2009/52/EF
For at modvirke ulovlig indvandring kræves det i direktivet, at EU-landene forbyder ansættelse af ikke-EU-borgere, der opholder sig ulovligt i EU.
Det fastsætter minimumsregler gældende i hele EU om sanktioner og andre foranstaltninger, der kan anvendes over for arbejdsgivere, som findes at have overtrådt dette forbud.
Dette direktiv gælder ikke for alle EU-lande — Danmark, Irland og Det Forenede Kongerige har valgt det fra.
Arbejdsgivere skal:
kræve, at ikke-EU-borgere fremlægger en opholdstilladelse eller anden tilladelse, inden de påbegynder beskæftigelsen
opbevare kopier af opholdstilladelsen eller anden tilladelse, så længe beskæftigelsen varer, i tilfælde af inspektion fra de nationale myndigheders side
underrette myndighederne inden for den frist, som EU-landet fastsætter, når de ansætter en ikke-EU-borger.
EU-landene kan også:
anvende en forenklet underretningsprocedure, hvis arbejdsgiveren er en fysisk person, og beskæftigelsen vedrører et privat formål
beslutte ikke at kræve underretning i tilfælde, hvor ikke-EU-borgeren har status som fastboende udlænding.
EU-landene skal sikre, at arbejdsgivere, der tilsidesætter disse regler, pålægges effektive, forholdsmæssige og afskrækkende sanktioner, herunder:
bøder for hver enkelt ulovligt beskæftiget ikke-EU-borger
betaling for, at disse statsborgere tilbagesendes til deres oprindelsesland.
sikre, at arbejdsgiverne hæfter for efterbetalinger, f.eks. tilgodehavende løn og sociale bidrag
indføre systemer, der gør det muligt for ulovligt beskæftigede ikke-EU-borgere at kræve al udestående løn fra deres arbejdsgivere
sikre, at arbejdsgiverne også — i givet fald — pålægges andre sanktioner, f.eks.:
at miste retten til visse eller alle offentlige ydelser (herunder EU-finansiering) i op til fem år
at skulle tilbagebetale ydelser modtaget i 12 måneder forud for opdagelsen af den ulovlige beskæftigelse
at blive udelukket fra deltagelse i offentlige kontrakter i op til fem år
midlertidig eller permanent lukning af deres virksomhed.
En forsætlig overtrædelse udgør en strafbar handling, når arbejdsgiveren:
konsekvent undlader at overholde reglerne
beskæftiger et betydeligt antal ikke-EU-borgere med ulovligt ophold
beskæftiger de pågældende under særligt udnyttende arbejdsforhold
beskæftiger ofre for menneskehandel
ulovligt beskæftiger mindreårige.
Klager og inspektioner
Ulovligt beskæftigede ikke-EU-borgere skal kunne indgive klager over deres arbejdsgivere, enten direkte eller gennem tredjeparter. EU-landene er forpligtet til at foretage inspektioner baseret på regelmæssige risikovurderinger med henblik på at kontrollere, om arbejdsgiverne beskæftiger sådanne ulovlige indvandrere.
To vigtige resultater af en rapport fra 2014 om anvendelsen af direktivet var, at:
der er forskelle i strengheden af straffen i forskellige EU-lande
der er plads til forbedringer på alle områder vedrørende beskyttelse af illegale migranter.
Det trådte i kraft den 20. juli 2009. EU-landene skulle indarbejde det i national lovgivning senest den 20. juli 2011.
Ulovlig migration — EU-politik.
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/52/EF af 18. juni 2009 om minimumsstandarder for sanktioner og foranstaltninger over for arbejdsgivere, der beskæftiger tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (EUT L 168 af 30.6.2009, s. 24-32)
Rettelser, som følger af direktiv 2009/52/EF, er indarbejdet i grundteksten. Denne konsoliderede version har ingen retsvirkning.
Meddelelse fra Kommissionen til Europa-Parlamentet og Rådet om anvendelsen af direktiv 2009/52/EF af 18. juni 2009 om minimumsstandarder for sanktioner og foranstaltninger over for arbejdsgivere, der beskæftiger tredjelandsstatsborgere med ulovligt ophold (COM (2014) 286 final af 22.5.2014)