The Powerful Curse - The Journey - Movellas
The Powerful Curse
af Shirocko
Tassi tager sammen med sin familie på ferie, til Malawi i Afrika. Dernede tager de på en safari tur, men bliver så interesseret i dyrene, at det kommer til at ændre hendes liv.
"Er du klar, Tassi?" råbte min mor til mig, nede fra stuen.
"Nej." råbte jeg irriteret. Jeg kiggede på min overfyldte kuffert, som jeg ikke kunne lukke. Jeg lagde alle kræfter i et spark, på kufferten, men som alligevel endte med at jeg humpede rundt og ømmede mig.
Min mor kom op ad trappen og kiggede ind.
"Vi skal altså køre nu." sagde hun alvorligt. Jeg kiggede irriteret på hende.
"Kan du da lukke denne her kuffert?" jeg kiggede udfordrende på hende og pegede på kufferten.
Hendes moderinstinkt slog over, også selvom jeg var nitten, snart tyve, så gik hun med bestemte skridt over mod kufferten og lagde al sin vægt i, da hun prøvede at lukke den. Og selvfølgelig kunne hun lukke den. Det er bare typisk.
Hun kiggede triumferende på mig og smilede.
"Jeg skulle bare teste dig." sagde jeg til mit eget forsvar. Selvom jeg inderst inde godt vidste at det ikke var sandt.
"Se nu bare at blive færdig." hendes alvorlige mine var kommet på igen.
Jeg bar med alt besvær min kuffert ned af trappen og stillede den over i bunken til alle de andre tasker, som min far kunne få fornøjelsen af at bære ud i bilen.
Vi stod og ventede, i den enorme kø, på at komme ind i flyet. Min lillebror, Theo, kedede sig åbenbart, og havde åbnet min håndbagage og roede nu i alle mine ting.
"Hvad laver du?!" råbte jeg irriteret, og flåede tasken ud af hans hænder. Bare fordi man lige var uopmærksom et øjeblik kunne ens ting åbenbart ikke bare stå, før de blev gennemrodet af en tolv-årig dreng. Der var rimelig mange år i mellem os, så vi havde ligesom ikke rigtigt haft noget specielt sammen. Jeg ved ikke hvorfor mine forældre ligepludselig havde lyst til at få en lille skrigeunge mere.
Jeg sendte ham et dræberblik. Hvis blikke kunne dræbe... Men det fik ham bare til at grine endu mere end han allerede gjorde. Nogen gange hadede jeg ham som pesten.
Endelig blev dørene åbnet til flyet, og vi kom ind i flyet. Det var et stort fly, med skærme bag på alle sæder. Vi skulle også flyve i rimelig mange timer, så der gjorde vel heller ikke noget. Vi skulle til Malawi i Afrika, så jeg var rimelig spændt på at komme af sted. Jeg var så heldig at mine forældre ikke kunne finde et sted hvor vi alle fire kunne side, da min mor bestilte billeterne, så jeg skulle side alene. Eller i hvert fald ikke ved siden af min far, mor eller Theo.
Men da der var gået et par timer, havde jeg lyst til at hoppe ud af flyet. På den ende side havde jeg en gammel dame, mindst firs år, der faldt virkelig hurtigt i søvn og snorkede, så man skulle tro at hun ikke kunne trække vejret. Men det værste var, at for hver gang hun pustede ud, spyttede hun salv ud samtidig. På den anden side sad der en (mindst) halvtreds årig mand, som blev ved med at spørge mig om alle mulige underlige ting. Han spurgte mig for eksempel om hvor jeg skulle hen. Ja, tag et vildt gæt. Nok, det samme sted som han skulle hen. Idiot.
Men intet af det kunne måle sig med at der sad en fire-årig bag ved mig og åbenbart var det eneste han ikke kunne finde ud af at holde kæft og lade være med at sparke mig i ryggen, uanset hvor mange gange jeg vendte mig vredt rundt. Og forældrene sad bare der. Og jeg kunne selvfølgelig ikke tale til dem, da de lignede nogen der kom fra Afrika.
Det var ikke den bedste flyvetur jeg nogensinde havde haft, men i det mindste skulle jeg aldrig mere se de mennesker igen, når først jeg var sået af flyet. Frihed.
Vi kom ud af flyet, før jeg brækkede min ryg. Og endu værre, brækkede ryggen på manden der sad ved siden af mig. Men da jeg først kom ud i solen og varmen bølgede ind over mig, glemte jeg alt om den skrækkelige flyvetur.
Vi tog en taxa ud til vores "hytte", som nok var det bedst beskrivende ord. Der var kun to værelser, ud over stuen, så der ville blive kamp mellem mig og Theo, om at få det andet rum. Ingen af os gad at sove i stuen, på en sofa. Mine forældre havde selvfølgelig første ret til at få det andet værelse. Så det første jeg gjorde, da vi kom ind i hytten, var at løbe til den første og bedste dør. Desværre havde Theo også den dør i syne og han var yngre og hurtigere end mig. Jeg sænkede farten, da jeg indså at jeg havde tabt, og begyndte bare at gå over mod en af de andre døre. Men til mit store held var det døren til badeværelset, som han var gået ind ad, og han skyndte sig ud igen og begyndte at løbe mod den samme dør som jeg havde kurs mod. Men jeg var tættere på og skyndte mig at løbe hen og tage i håndtaget, åbne og lukke døren efter mig.
"Haha!" råbte jeg gennem døren. Jeg flækkede af grin.
"Jeg hader dig!" råbte han tilbage.
"I lige måde!" jeg elskede at vinde over ham og opføre mig som en dårlig vinder, ligeså meget som han gjorde.
Vi fik pakket ud og ligepludselig var det aften. Min far lavede noget mad, men det blev ikke til noget specielt, da vi ikke havde været ude og handle.
"I morgen skal vi på safari." sagde min mor, da vi sad og spiste spagetti med ketchup. Det var ligesom det eneste vi havde.
"Virkelig?" spurgte Theo. Han var blevet god igen, selvom han var sur et godt stykke tid efter at jeg havde taget værelset for næsen af ham.
"Det bliver vildt spændende." sagde min far.
Aftnen gik, og jeg blev træt og gik i seng. Mit værelse var ikke ret stort, men nok til mig. Og så var der et vindue ud til nogle enkelte træer, men ellers var der ikke meget. Vi var ret langt væk fra de nærmeste by, så der kunne vel sagtens være vilde dyr heromkring.
forbandelse, vildedyr, overnaturligt