Fremtiden - Tegne - Movellas
26. Tegne
Burt og Carol var taget hjem efter en langtrukken afsked og lejligheden virkede helt tom og alt for stille.
Kurt sad med Elizabeth i skødet ved deres spisebord og tegnede med hende. Hendes lille hånd holdte hårdt om farverne som hun pressede hårdt ned på papiret så der næsten gik hul på det. Med jævne mellemrum pressede han sine læber mod hendes krøllede hår og duftede til hendes søde duft af jordbær. Elizabeth smilede op til ham hver gang og hver gang havde hun formået at tvære en ny farve ud i sit ansigt med sine små hænder.
Henne ved gangen havde Blaine travlt med at samle Burt og Carols beskidte sengetøj sammen. Han havde smidt trøjen og stod kun i bar overkrop og stramme sorte jeans. Kurts mund løb en anelse i vand ved synets af Blaine. Først lod han sit blik vandre ned over hans smukke maskuline ansigt som var i dyb koncentration, fuldstændig fokuseret på sit arbejde med vasketøjet. Kurt kunne ikke lade være med at fnise for sig selv da han så hvordan Blaines tunge sad i mundvigen på ham og hvordan hans pande havde en lille rynke. Der var en grund til at Kurt altid var den der lagde og tog sengetøjet af, Blaine var håbløs til det.
Han lod sine øjne glide ned over hans stærke hals og arme og ned til hans flade mave der var lettere defineret af muskler. Lige ved hoften kunne man se et rødt mærke som Kurt tydeligt huske at han havde placeret en sen nat.
Et selvtilfreds smil brød frem på Kurts læber om som om at Blaine kunne mærke at Kurt stirrede, vendte han hovedet mod ham og fangede hans blik.
Kurt trak den ene arm væk fra hvor den havde holdt rundt om Elizabeth og sendte Blaine et luftkys med hånden.
Blaine rullede øjne af ham, men slog sin hånd ud og lod som om at han greb kysset og proppede det i lommen. De brød begge to ud i en forelsket fnisen og Blaine droppede sit foretagende og kom hen til Kurt og Elizabeth uden af bryde øjenkontakten med Kurt imens han gik.
”Laver i kunst?” spurgte han mest til Elizabeth, men lagde begge hænder om Kurts ansigt og vippede Kurts hoved tilbage så han kunne placere et vådt kys omvendt på Kurts læber.
”Du er forfærdelig” mumlede Kurt og brugte sin frie hånd til at tørre Blaines savl af sine læber.
”Men du elsker mig stadig” hviskede han mod Kurts øre og Kurt kunne mærke hans selvtilfredse smil selvom han ikke kunne se det.
”Jeg elsker dig selvom du er forfærdelig, ja” sukkede Kurt overdramatisk og han hørte hvordan Blaine grinede sagte mod sit øre og mærkede et kys lige under det.
”Mmmmmhm” mumlede Kurt tilfreds.
”Se ange” mumlede Elizabeth og slog hånden ud mod Blaine.
Kurt så Blaine tage en stol og inden længe sad de alle sammen og tegnede sammen.
”Ja det er en fin slange” kommenterede Blaine og de så begge Elizabeths kæmpe smil og hørte hendes lille fine grin da Blaine genkendte hendes slange som mest af alt bare var en gul lige streg på papiret.
”Hun bliver helt sikkert en kunstner” mumlede Kurt og kyssede Blaine på munden da han kiggede smilende over på Kurt.
”Hvad var det for?” spurgte Blaine med et endnu større smil på læberne end før.
”Det var fordi jeg elsker dig” svarede Kurt og Blaine grinede en anelse og pressede endnu et kys mod Kurts bløde læber.