forsker CBS stiller ekstra kvalifikationskrav Baggrund s. 10: DM s DJØF s DF s Nyt ansættelseskrav: Business-orientering - PDF
forsker CBS stiller ekstra kvalifikationskrav Baggrund s. 10: DM s DJØF s DF s Nyt ansættelseskrav: Business-orientering
Download "forsker CBS stiller ekstra kvalifikationskrav Baggrund s. 10: DM s DJØF s DF s Nyt ansættelseskrav: Business-orientering"
1 DM s DJØF s DF s forsker februar OK: Løn for 37 timer 2 - men en reel arbejdsuge på timer. MÅNEDENS LEDER TEMA: UniLovs-revision 3-7 Uni som marinet-teatre 3 Lovudkast: Ministeren vil diktere opgaver i udviklingskontrakten Mere forskningsfrihed? 5 Spørgsmålet står åbent efter høringssvar på ministerens og Socialdemokraternes forslag til revision af Uni-Loven CBS stiller ekstra kvalifikationskrav Forskere skal have kontakt med business-samfundet, kræver CBS nye rektor CBS ledelse har ad bagdøren smuglet et nyt ansættelseskrav ind ved ansættelse af professorer og lektorer, nemlig at de skal have businessrelevans: CBS understreger kandidatens evne til at knytte produktiv kontakt med business-samfundet, som det uskyldigt fremgår af stillingsopslag. Hermed har CBS-rektor tilføjet et ekstra ansættelseskrav ud over de standardkrav, som fremgår af universitetsloven (forskning, undervisning og formidling). Og hermed har rektor tilmed tilføjet et ikke-akademisk krav til lærernes kvalifikationer, og nogle vil sige, at det ikke hører hjemme på et universitet, men nærmere på en handelshøjskole. Rektor har personligt tænkt sig at håndhæve det nye ansættelseskrav. Det afslører en helt konkret ansættelsessag, som gik helt galt. Rektor kasserede verdenskendt professor Et fagmil søgte i efteråret at rekruttere den verdenskendte økonomiske sociolog Richard Swedberg. Det kørte helt regelmæssigt efter de normale procedurer med opslag og faglige bedømmelser osv. Forskningsmilet så frem til at få en kapacitet. Og kandidaten blev af det fagkyndige mil bedømt særdeles kvalificeret. Det kom derfor som en stor overraskelse for det faglige mil, at Swedberg blev underkendt af rektor. Det skulle angiveligt være sket efter et telefoninterview med rektor selv og på baggrund af ikke-faglige kriterier. Rektor vil ikke interviewes om sagen. Han henviser til sin forskningsdekan, Allan Irwin, som forklarer, mens bedømmelsesudvalg tager sig af vurderingen Rektor Johan Roos som han præsenterer sig i CBS fotoarkiv. af de faglige kvalifikationer, så lægger ledelsen også vægt på, at personens profil og interesser passer ind i CBS strategi Business in Society. Og kandidaterne screenes i et interview med rektor. Nyt ansættelseskrav: Business-orientering Det lyder som om CBS ledelse har indført et ekstra ansættelseskriterium business-orientering ud over universitetslovens krav om forskning, undervisning og formidling? Vi ansætter de gode folk, hvor vi kan finde dem, men vi kan jo ikke tage dem alle, så det kræver hver gang en nærmere overvejelse! Og de skal selvfølgelig opfylde de formelle faglige krav, som følger med en universitetsansættelse. Men herudover er det også ledelsens holdning at de skal passe til CBS overordnede strategi, og det skal ledelsen som sagt sikre bliver opfyldt, svarer forskningsdekanen. Betyder det, at der ikke længere er plads til oldfaschioned universitetsforskere/professors, som ikke har CBS-strategiens tilgang - business in society tilgang til deres forskning? Selvfølgelig er der plads for scholars og teachers på et universitet som CBS; vi vil også forsvare højkvalitets-forskning og forskere inden for coredisciplinære områder. Det skal der være plads til, ja. men de skal samtidig fungere inden for stategikortet, så den kvalifikation indgår som sagt også som en faktor, slutter dekanen. Baggrund s. 10: Valgforskeren lurer 8 Der er efterspørgsel efter analyser i valgåret UNG KARRIERE TEMA: Penkowa Hun er uskyldig 12 - indtil Uredelighedsudvalget har talt om et år. FORSKERforum oplister sagens centrale spørgsmål Fusk: Skyld og medskyld 18 Der er en tynd og utydelig linje mellem de skyldige, medskyldige og uskyldige, fortæller norsk forsker, som afslørede stor fusk-sag. ESSAY Nedskæringer på humaniora 19 - klaret ved afværgeforanstaltninger Nedskæringer på KU-LIFE 20 - klaret ved at nogle forskere blev tvunget ned i arbejdstid. Problematisk metode, siger DMs formand Årets personaleleder 23 - deler fifs ud: Lær de ansatte at værne om deres tid Bombe under aktindsigten 26 Journalister og jura-eksperter protesterer voldsomt mod lovforslag Mødedogmer 28 Den akademiske mødekultur er overdemokratisk, mener mødeforsker Det afvikler universitetet som en uafhængig institution, når en minister/ministerium kan pålægge konkrete opgaver. Det er meget indgribende i universitetets frie, indre liv. Jeg kan ikke komme på lignende politisk styring i andre vestlige lande Hanne Foss Hansen
2 Leder Af lektor LEIF SØNDERGAARD, fmd. for DMs universitetslærere OK-krav: Styr på arbejdstiden Overenskomstforhandlingerne er i gang. Målt på de første signaler fra de offentlige arbejdsgivere ser det sort ud for udsigterne til at få flere penge i lønningsposen. Lønvilkårene er allerede nu langt fra internationalt konkurrencedygtige, men alligevel må vi ansatte, med en forventet inflation på et par procent om året, nok se frem til en reallønsnedgang i den næste overenskomstperiode. Spørgsmålet lyder derfor: Så hvordan undgår vi, at købe katten i sækken? Arbejdsgiverne må altså byde på noget andet. Regeringen har i de foregående år haft travlt med igen og igen at understrege, hvor vigtige universiteterne er for Danmarks fremtid. Universiteterne skal levere de nye, epokegørende forskningsresultater, som industrien skal leve af. Universiteterne skal uddanne vores unge til det højeste akademiske niveau, så de kan udfylde jobs i de højteknologiske virksomheder, som igen skal sikre at Danmark fortsat er et velfærdssamfund. Efter retorikken at dømme står og falder hele Danmarks fremtid med, at vi har velfungerende universiteter; og det er politikernes ambition, at danske universiteter skal være de bedste i verden! Så må arbejdsvilkårene vel alt andet lige - også være de bedste i verden, og det er de bestemt ikke i dag! Og med udsigt til reallønsfald, må der andre forbedringer på forhandlingsbordet. Heldigvis har arbejdsgiverne meldt ud, at arbejdstid vil være et forhandlingstema blandt flere. Arbejdsvilkårene har aldrig været mere stressende for universitetsforskere end nu. Politikerne opstiller vilkår, der har fået arbejdsgiverne til at individualisere det, der ellers skulle være et fælles ansvar: Den gode undervisning og den højtprofilerede forskning. Hvis undervisningen ikke fungerer, eller der ikke hentes tilstrækkelige eksterne forskningsmidler, så er det blevet den enkeltes ansvar med fyringstrusler hængende over hovedet at gebærde sig i et fuldstændig ukontrolleret arbejdstidspres. Mens universitetsforskere får en løn baseret på en 37 timers arbejdsuge, så er der ingen øvre arbejdstid. Der er ikke indbygget overarbejdsbetaling, fordi Mens universitetsforskere får en løn baseret på en 37 timers arbejdsuge, så er der ingen øvre arbejdstid. Der er ikke indbygget overarbejdsbetaling, fordi universiteterne er undtaget fra statens merarbejdsregler universiteterne er undtaget fra statens merarbejdsregler. Arbejdsgiverne argumenterer med, at vi ikke har tilstedeværelsespligt og derfor kan vores arbejdstid ikke kontrolleres. Men undersøgelser fortæller også om normalarbejdstider på timer for lektorer og professorer. Det siger sig selv, at det betyder gratisarbejde, som tilmed går ud over familielivet og helbredet. Vi mener således, at der skal styr på arbejdstiden. Ikke sådan at forskerjobbet skal være et 9-16 job. Men det skal være muligt at have et normalt familieliv med tid til ægtefælle, børn og venner. Individualiseringen af ansvaret for forskningen og undervisningen må gøres til et fælles ansvar mellem universitetsledelse og forskerne. Det skal således være muligt at lave aftaler om fordelingen af arbejdsopgaverne og vigtigst aftaler om, hvor meget arbejdstid, der skal bruges på de forskellige opgaver. I de hidtidige overenskomster har stået, at universiteter og lign. er undtaget af de generelle overarbejdstids-bestemmelser, med mindre at merarbejdet er pålagt, og at såvel merarbejdets som det normale arbejdes omfang er kontrollabelt. Den sidste betingelse om det kontrollable har hidtil stået i vejen for, at der kan laves aftaler, som sikrer ordentlig tid til forskning inden for de 37 timer om ugen, som vi får løn for. Arbejdsgivernes argument har været, at man ikke kan kontrollere forskningstiden, og derfor kan det normal arbejdes omfang ikke kontrolleres. Og dermed kan det heller ikke kontrolleres, om man arbejder for meget. Men den argumentation holder ikke: For det første har man i mange år lavet timeregnskab på forskningen på sektorforskningsinstitutioner af hensyn til institutionernes planlægning og regnskab. Og for det andet er undervisningen tidssat af hensyn til de studerende. Det er ikke nødvendigvis universitetsfagforeningerne ønske, at forskningtiden skal kunne aftales, men det er et krav, at forskeres øvrige arbejdsopgaver omfattes af aftaler om tidsforbrug, sådan at der indenfor den arbejdstid, vi aflønnes for, også bliver tid til at udfolde sin forskningsfrihed og til at forske i emner efter eget valg. Derfor er det et centralt krav fra vores side, at universiteternes undtagelse fra statens merarbejdsregler fjernes fra vores overenskomst. Og det er vigtigt, for det vil give lokal mulighed for at merarbejde faktisk aflønnes, hvorefter der i højere grad kan være balance mellem faktisk arbejdstid og aflønning. Medlemsblad for DM s universitets-ansatte (ULA), DM s forskningsinstitutions ansatte, DJØF s undervisnings- og forsknings ansatte (under Overenskomstforeningen), samt DFs undervisningsog forskningsansatte. Bladets leder udtrykker fælles holdninger. Øvrige artikler i bladet er ikke nødvendigvis i overensstemmelse med afdelingernes synspunkter. Eftertryk er tilladt med tydelig kilde-angivelse. Redaktion: Lektor Leif Søndergaard, DM I (ansvarshav. for dette nummer), Lektor Mogens Ove Madsen, DJØF, Seniorforsker Niels Erik Poulsen, DM1-sektorforskning, Lektor Lars Kamp Nielsen, Pharma Danmark, Journalist Lasse Højsgaard Red. leder Jørgen Øllgaard Redaktionens adresse: forskerforum, Nimbusparken 16, 2000 Frederiksberg, Telefon: , Fax: Bladets oplag er ekspl. og udkommer 9 gange om året, den første uge i hver måned. Øvrige adresser: DM, Nimbusparken 16, 2000 Frederiksberg, Tlf DJØF, Gothersgade 133, PB 2126, 1015 Kbh. K, Tlf PharmaDanmark, Rygaards Allé 1, 2900 Hellerup, Tlf JA Jordbrugsakademikerne, Emdrupvej 28A, 2100 København Ø, Tlf Dyrlægeforeningen, Emdrupvej 28A, 2100 København Ø, Tlf Fotos: Signe Alvarez (hvor ikke andre er nævnt) Grafisk Produktion: Tryk: Green Graphic ApS. Næste deadline: 18. februar 2011.
3 TEMA: UniLovs-revision Uni som ministerens marionet-teatre Voldsom rektorprotest mod lovudkast, som vil give ministeren ret til at diktere universiteterne konkrete opgaver i udviklingskontrakter Meget problematisk. I modstrid med ånden i Uni-Loven. En opgivelse af den institutionelle autonomi og gensidige symmetriske dialog, der var fundamentet for universitetslovsændringen i Detailstyring. Protesterne stammer ikke fra en venstreorienteret uni-fundamentalist, men såmænd fra rektorkollegiet. Det er en kommentar til, at regeringen i stor diskretion forsøge at smugle et nyt og meget stærkt politisk styringsredskab ind i universitetsloven. Det handler om en ny model for udviklingskontrakter. I Videnskabsministerens salgstale kaldes det en forenkling og en fokusering: Der skal være færre mål og målene skal individualiseres efter det enkelte universitet. Styringsredskab Men nedenunder salgstalen om mere autonomi gives ministeren / ministeriet nogle drastiske styringsredskaber, en statsstyring som kaldes værktøjer til at nå politiske mål. I fremtiden skal ministeren kunne pålægge universitetet at opfylde konkrete mål. Udviklingskontrakten skal omfatte mål for de aktiviteter og indsatser, som tillægges særlig vægt, lyder det i det høringsudkast, som ministeriet har sendt ud i en tretrinsraket om revision af Uni-Loven. Udviklingskontrakterne skal herefter bestå af ministerens 3-5 pligtige mål og universitetets 3-5 selvvalgte mål. De pligtige mål skal baseres på samfundsmæssige prioriteringer, hvor lovudkastet som eksempel nævner flere i uddannelse. Men det kan også være krav om mere samarbejde med erhvervslivet eller om højprioritering af bestemte fagområder e.lign. Og det er netop det aspekt, som rektorerne protesterer højlydt imod. Stik imod Uni-Evalueringen 2009 Lovforslaget begrundes med Regeringens utilfredshed med de nuværende udviklingskontrakter, hvis dialogbasering tilsyneladende ikke har været det ønskede styringsinstrument. Videnskabsministeren bruger også Uni-Evalueringen 2009 som argument for stramningen, men det forekommer absurd at evalueringens anbefaling af deregulering nu bruges til indførelse af endnu mere politisk styring. Det undrer da også rektorkredsen, at evalueringens anbefaling af, at ministeriet skal fastsætte de overordnede strategiske målsætninger i ministerens lovudspil kan blive til, at ministeren skal kunne fastsætte konkrete mål. Uni-ekspert: Marionet-teatre Uni-eksperten, professor Hanne Foss Hansen kalder forslaget meget drastisk og noget af det mest indgribende siden Uni-Lovens vedtagelse i 2003: Dette styringsredskab er så indgribende, at det reducerer universiteterne til marionetteatre, hvis ministeren og ministeriet bruger det intensivt. Det afvikler universitetet som en uafhængig institution, når en minister/ministerium kan pålægge konkrete opgaver. Det er meget indgribende i universitetets frie, indre liv. Jeg kan ikke komme på lignende politisk styring i andre vestlige lande. Selve indførelsen af styringsredskabet er udtryk for en stærk politisk intension. Det er stramning af et styringselement, som ligger i loven, men det er helt i modstrid med den forståelse af det, som kaldes en selvejende institution med selvstyre. Nu er der ingen dialogfase, for ministeren kan uden videre diktere sine politiske mål. Der er ikke længere kontraktstyring, hvor den ene part kan sige nej til bestemte krav eller mål, enten fordi målet ligger udenfor det, universiteterne selv vurderer er universiteters forpligtigelse, eller fordi man ikke tror at man kan opfylde målet, eller fordi man ikke er enig i det som prioritering e.lign., siger uni-eksperten. Ministerielle diktater Rektorkredsens formand Jens Oddershede er en besindig mand, der ikke bruger store ord som marionet-teatre. Men han bruger dog relativt stærke ord i rektorernes afstandtagen til ministerens ret til at fastsætte konkrete mål. Og så protesteres der voldsomt mod, at diktatet er ensidigt: Det forekommer yderst problematisk, at der alene lægges op til at give universiteterne ret til at anmode om en kontraktophævelse, hvis fx de økonomiske forudsætninger ændrer sig. En kontrakt har gensidighed, og det er der ikke her. Det er bemærkelsesværdigt, at protesten stammer fra hovedparten af universiteterne. Der er altså nogle, som ikke vil protestere. Det kunne være DTU-rektor Pallesen, som ofte pleaser ministeriet, når ministeriet sender prøveballoner op, men det er alligevel tvivlsomt om han vil acceptere et så stort indgreb i DTUs autonomi, som pålæg vil være. Et andet tip kunne være den nye CBS-rektor, som er meget liberal (fx hvad angår brugerbetaling) og gerne vil please såvel det politiske system som erhvervslivet. Socialdemokraterne står bag lovudkastet Socialdemokraterne har som forligspart nikket ja til at en minister kan stille konkrete krav, bekræfter ordfører Rasmus Prehn: Det har vi gjort fordi skatteyderne betaler til universiteterne og dermed har samfundet også retten til at opsætte pejlemærker for universiteternes aktiviteter. Det er en styrkelse af borgernes demokratiske indflydelse, når vi politikere som demokratiets repræsentanter kan være med til at stille krav. Det er bestemt ikke en afvikling af selvstyret, for de konkrete krav skal forhandles i dialog med universiteterne. Og vi forestiller os da også, at kravene også skal vendes i Folketingets forligskreds, så der politisk er konsensus om kravene, fx et krav om at flere får en videregående uddannelse o.lign.. Men det fremgår netop udtrykkeligt, at ministerens 3-5 krav ikke skal drøftes, men kan dikteres. Det ligner da diktater og statsstyring? Det er ånden i forslaget at kravene skal forhandles. Statsstyring er ikke hensigten Det ligner statsstyring af danske universiteter, når en minister kan gå direkte ind og diktere konkrete opgaver og mål, fx mere industrisamarbejde eller højprioritering af bestemte fagfelter? Vi må ved lovbehandlingen gå ind og se på formuleringen. Uni-eksperten Hanne Foss Hansen kalder modellen for marionetteater, og hun kender ingen andre vestlige lande med en såden politisk styring af universiteter? Jeg kender ikke hvordan relationerne er i andre lande. Nu må vi jo se på de indkomne høringssvar. Kommer der meget kritiske røster, så er vi ydmyge nok til at justere på forslaget inden det bliver fremsat i Folketinget. forskerforum Nr. 241 februar
4 TEMA: UniLovs-revision 15, stk. 6: Medbestemmelse eller -inddragelse Ifølge lovudkastet til revision af Uni-loven gives der større medbestemmelse til medarbejdere og studerende i væsentlige beslutninger. Der henvises til, at det nu påhviler bestyrelserne at sikre en aktiv inddragelse af medarbejdere og studerende. Høringssvar KUs ledelse tolker bestemmelsen som, at der påhviler universitetsledelserne en skærpet pligt i forhold til andre offentlige institutioner til at medinddrage medarbejderne og studerende i væsentlige beslutninger. Men ellers er det ikke en anfægtelse af ledelsesretten, idet der i revisionen ikke overdrages egentlig beslutningsmyndighed. Og hermed er den ikke i modstrid med den enstrengede beslutningsstruktur. Uklarhed: Medindflydelse eller medbestemmelse? Rektorkredsen og KUs og AUs høringssvar mener dog, at der i lovudkastet er en uheldig mangel på sondring mellem begreberne medbestemmelse og medinddragelse: Begrebet medbestemmelse kunne meget vel foranledige medarbejderne til at tro, at der gøres op med den enstrengede ledelse, dvs. at de ansatte kan anfægte rektors beslutningsmyndighed. Men den fortolkning er studenterne i DSF ikke enig i: Anvendelse af ordet medbestemmelse forstår DSF som mere end en høringsret, dvs. at studerende og ansatte skal kunne tage direkte del i beslutningerne. Hvis man skal sikre medbestemmelse, vil det indebære reel beslutningskompetence i de kollegiale organer. Heller ikke de ansatte på KU er enige med KUs rektor. Man fortolker medbestemmelse bredt, dvs. at medarbejderne skal have reel medbestemmelse, fx i forbindelse med godkendelse af budgetter og strategiske handleplaner. Medbestemmelse på afsættelse af ledere De ansatte i AUs akademisk råd er nogle af de få, som har fået plads til en beklagelse over, at udkastet ikke lægger op til medarbejder- og studenterindflydelse på valg af ledere eller muliggør en korrektion nedefra af ledelsen. AU-samfundsvidenskab taler i den forbindelse om, at der bør være mulighed for checks-and-balances. DSF kalder det ærgerligt, at forslaget ikke giver mulighed for medbestemmelse i forhold til ansættelse og afskedigelse af nærmeste leder: DSF ser gerne, at ansatte og studerende har mulighed for at ansætte en leder ved enstemmighed i det tilhørende kollegiale organ i tilfælde af mistillid og inkompetence. Ideelt set mener DSF også, at der bør være mulighed for medbestemmelse på økonomiske beslutninger; i det mindst bør studerende og medarbejdere have mulighed for at påvirke økonomiske planer og prioriteringer. Mere Akademisk Råd I lovforslaget er dekanen skrevet ud af de akademiske råd. Lovforslaget åbner op for oprettelse af akademiske råd på institutniveau. Det protesterer KU-ledelsen imod, fordi det vil udhule samarbejdsudvalgene og fordi det være administrativt tungt. Men de KU-ansatte kalder det nyttigt, fordi det kan medvirke til at fastholde ledelsens skærpede pligt til medbestemmelse. Det burde faktisk defineres nærmere: Der skal altid nedsættes akademiske råd på institutniveau. Hvis de nye råd får klart defineret kommissorium såsom godkendelse af budgetter og strategiske handleplaner, er det ikke nødvendigt at oprette yderligere organer, argumenterer medarbejderne: Endvidere har medarbejdersiden den holdning, at en hensigt om udvikling af god ledelse ikke kan stå i stedet for en egentlig sikring af medarbejderinddragelse. Universitetet mener - hvad betyder det Hvem er det egentlig, som taler, når der i høringssvar står, at universitetet har følgende bemærkninger og svaret er signeret af rektor? Hvordan kan de ansatte udtrykke deres eventuelle uenigheder? KUs høringssvar har løst dilemmaet ved, at bestyrelsen har afgivet et overordnet svar, som er vedlagt universitetsbefolkningens samlede høringssvar. Og det er en sammenskrivning af ledelsens høringssvar vedhæftet de ansattes dissens på enkelte områder, fx hvad angår medbestemmelse og ledelsesmagt. AUs høringssvar er ledelsens og underskrevet af rektor. Til gengæld er medarbejdernes og fakulteternes indspil vedlagt som bilag. Gå kun til nærmeste leder: Begrænsning af ytringsfrihed De ansatte i AUs akademiske råd bemærker i øvrigt, at man gerne havde set nogle minimumskrav til medbestemmelse, samt at der lægges op til en præcisering af akademisk råds rolle. Og AU-samfundsvidenskab problematiserer, at akademisk råds kompetencer svækkes, idet det er sådan i dag, at akademisk råd kan udtale sig til rektor. Men sådan er det ikke i lovrevisionen, hvorefter en ansat ifølge den enstregede struktur som udgangspunkt går til sin nærmeste leder med kommentarer, og denne så går videre til sin nærmeste leder osv. Hvis der kan springes over et led er det en omgåelse af den enstrengede struktur. AU-samfundsvidenskab vurderer tilmed, at bemærkningerne om henvendelse til den nærmeste leder kan læses som en indskrænkelse af de ansattes generelle ytringsfrihed inden for universitetet, og det risikerer at begrænse den pluralisme, som ellers antages at være en bærepille i den vestlige universitetsmodel. Kritik: Akademisk Råd bliver kontrolinstans uden reel magt Hvad angår bedre medbestemmelse siger lovudkastet, at det fremover skal være sådan, at Akademisk Råd vælger en formand af sin midte. Det skulle give medarbejdergruppen mulighed for at vælge en af sin kreds, så det ikke automatisk er en leder (Rektor) som skal være formand. Det skulle give bedre mulighed for at protestere mod ledelsesoplæg. Det kritiseres dog for blot at være kosmetik, som skal dække over, at hverken Regeringen eller Socialdemokraterne vil rokke ved lovens grundlæggende styringsstruktur med udpegede ledere og en stærk ledelsesmagt. Der er en blind plet i uni-forligsparternes vilje til reformer. Akademisk Råd bliver mere et kontrolorgan end noget med medbestemmelse, konstaterer RUC-forskningsbibliotekar Nils Bredsdorff: først og fremmest ved at Akademisk Råd får modmagt og kontrol, mægler i konflikter, godkender større omorganiseringer, reviderer magtens handlinger ved årlig auditering-reports til bestyrelsen, overvåger at de nye beføjelser i loven om medarbejderindflydelse, forskningsfrihed, organisatoriske nydannelser osv. kommer i gang. AR kan oprettes på flere niveauer og kontrollen dermed mangedobles. Men AR kan ikke stoppe rektor og det enstrengede vanvid, men debattere og kritisere 4 FORskerforum Nr. 241 februar 2011
5 2 stk.2 og 14, stk. 6: Forskningsfriheden Med lovrevisionen indføres der en præcisering af den enkelte forskers forskningsfrihed ( 2 stk.2). Den fortolkes af uni-rektorerne som, at den enkelte forsker har forskningsfrihed og forsker frit inden for universitetets strategiske rammer i den tid, forskeren ikke er pålagt andre opgaver samt at den enkelte forsker ikke i længere tid må pålægges opgaverne i hele sin arbejdstid ( 14 stk.6). Den betyder i praksis, at den enkelte medarbejder ikke konstant må kunne pålægges opgaver, men skal have frirum til fri forskning. Men intruktionsbeføjelsen er ikke blødt op. Alle universiteterne undtagen DTU mener, at den formulering rammer den dagligdag, som de fleste forskere kender. DTU-rektor Pallesen har dog forbehold med henvisning til, at det vil indskrænke hans ledelsesret i krisesituationer som fx terrorfare. Videnskabernes Selskab tilfreds Videnskabernes Selskab som især var kritiske overfor manglende sikring af forskningsfriheden - bifalder lovforslaget, da det samlet er udtryk for overdragelse af ganske betydelige frihedsgrader til universiteterne med væsentlige substantielle revisioner af de lokale vedtægter til følge, bl.a. hvad angår medbestemmelse og medinddragelse Selskabet henviser til, at man fortolker lovforslaget som en forbedring af forskningsfrihed samt af medbestemmelse til medarbejdere og studerende i væsentlige beslutninger. Her henvises der bl.a. til, at det fremover skal være sådan, at Akademisk Råd vælger en formand af sin midte. Og især er man glade for præciseringen af lovens sikring af den individuelle forskningsfrihed og af begrebet forskningsstrategiske rammer i ( 14, stk. 6). TEMA: UniLovs-revision Videnskabernes Selskab benytter samtidig sit høringssvar til at kvittere for det stemningsskifte, som ministerskiftet fra Sander til Sahl-Madsen var udtryk for: Vi opfatter at lovforslaget bl.a. er resultat af en frugtbar og lydhør dialog mellem de forskningspolitiske aktører, og vi er glade for at have kunnet bidrage til denne dialog. Aarhus postive forslag AUs høringssvar motiveret af samfundsvidenskabs-fakultetet - mener, at det er uklart i lovteksten, hvad der menes med at universitetets forskningsstategiske rammer dækker hele universitetets profil. Og man foreslår en positiv formulering af de ansattes frihedsrammer: De videnskabelige medarbejdere har et selvstændigt ansvar for deres forskning og undervisning og kan vælge emner og metode inden for de rammer, der følger af ansættelsesforholdet. Men da ledelsen også er bevidst om, at AU har overtaget mange myndighedsopgaver i sektorforskningen, hvor forskningsfelter er kontraktbundet, så skal der til den positive formulering også tilføjes forbehold. DM: Hvad betyder længere tid DMs formand Ingrid Stage som har været en af Uni-Lovens største kritikere ser lovteksten som en klar forbedring for forskningsfriheden, dog med det forbehold, at der kan blive fortolkningstvister om, hvad der er længere tid. Og DM foreslår derfor, at der kommer til at stå Rektor må ikke pålægge de videnskabelige medarbejdere opgaver i et sådant omfang, at de over en periode på 3 år ikke vil have halvdelen af arbejdstiden til rådighed for egen, selvvalgt fri forskning inden for rammerne af universitetets frihed. Videnskabsministeriet hemmeligstempler høringssvar Videnskabsministeriet hemmeligstemplede alle høringssvarene vedrørende UniLovs-revisionen. FORSKERforums blev nægtet aktindsigt, selv om såvel universiteters som interesseorganisationers svar ellers kunne have offentlighedens interesse. Begrundelsen for at hemmeligholde dokumenterne er, at det angiveligt sker af hensyn til den interne og politiske beslutningsproces. FORSKERforum har derfor måttet indhente høringssvarene lokalt fra fx rektorkredsen, KU og AU, som uden videre udleverede disse. Men FORSKERforum har ikke set høringssvar fra DTU- eller CBSledelserne eller fra Finansministeriet, Undervisningsministeriet eller Justitsministeriet. Rektorer: Protest mod ny økonomistyring Rektorkredsen protesterer voldsomt mod, at bestemmelser om regnskab og revision skal overgå til Finansministeriet. Det kan Finansministeriet bruge som styringsredskab, og det er helt i strid med universiteterne som selvejende institutioner, mener rektorerne. Det vil føre til at store dele af styringsrelationen inden for økonomi, personale, it og bygningsområdet flyttes fra bestyrelsen til Finansministeriet. Men en sådan overflytning af myndighed kan kun føre til snærende bånd for universiteterne og en meget kompleks forhandlingssituation med Finansministeriet, som bliver en ekstra part ud over Videnskabsministeriet: Det vil uvægerligt føre til yderligere bureaukratiske forhindringer for det selvstyre, som var et centralt idegrundlag bag uni-reformen. Og så spekulerer rektorkredsen i øvrigt over, hvem der har ønsket denne overflytning, da den ikke har afsæt i lovens intentioner om at styrke ledelser og øge autonomien: Der er snarere tale om ændringer, der er ønsket af de ministerielle embedsmænd. De skal fremover overskue færre regelsæt og får flere håndtag til at styre institutionerne med. KUs høringssvar supplerer med, at overflytningen indebærer en risiko for, at selveje udhules af central regulering, der endda ligger uden for politikernes kontrol. KUs høringssvar supplerer det samlede rektorsvar ved at sige, at regnskabscentraliseringen hænger sammen med, at universiteter standardiseres som statsfinansierede selvejende institutioner på linie med små gymnasier. Det er misvisende, for universiteter er særegne institutioner, som skal kaldes universiteter. Og statsfinansierede er næppe en dækkende betegnelse, da en del af finansieringen stammer fra andre kilder. forskerforum Nr. 241 februar
6 TEMA: UniLovs-revision S: Nix pille ved uni-lovens struktur Regeringen og Socialdemokraterne er enige om, at der ikke skal røres ved lovens enstrengede struktur. Og at mere medbestemmelse til de menige skal bestemmes lokalt og være frivillig Socialdemokraterne vil ikke være med til at ændre på universitetslovens fundamentale struktur dvs. bestyrelsens sammensætning (med eksternt flertal), udpegede ledere og store ledelsesbeføjelser. Soc erne er ikke til at rokke på hovedstrukturen fra det universitetslovsforlig, som partiet indgik med VK-regeringen i interview 1 Ledelsesreformen fra 2003 står ved magt, ja. Vi bakker op om en enstrenget ledelse, fordi det gør ansvaret klart og beslutningsprocessen mere effektiv. Men vi har ikke været tilfredse med graden af medbestemmelse, så i lovudkastet åbnes der op for mere medbestemmelse til studenterne og de ansatte, forklarer Socialdemokraternes uni-ordfører Rasmus Prehn, der vikarierer for en barselsramt Kirsten Brosbøl. Socialdemokratiet har fået skrevet tydeligt ind i aftalen med videnskabsminister Charlotte Sahl-Madsen, at studenterne og de ansatte skal have mere medbestemmelse. Ordet medbestemmelse betyder i vores forståelse, at studenter og ansatte skal være med til at bestemme. Det er godt nok ikke et brud med den enstrengede struktur i form af en vetoret. Men der er indbygget en decentralisering i modellen, så hvert universitet kan finde sin model for medbestemmelsen. Og det er forpligtende for bestyrelsen at finde en model. Ledelsen skal frivilligt afgive magt Det er helt op til bestyrelsen / rektor frivilligt at afgive magt. Men hvorfor skulle den dog gøre det, når det gør ledelsens spillerum mindre? Hvis ledelsen har en lillebitte fornemmelse af, hvad god ledelse er i en vidensinstitution, så ved man, at man skal dele magten med studerende og ansatte. Hvis ledelsen opfører sig magtfuldkomment og tager egenrådige beslutninger, så vil de bare få mindre engagerede medarbejdere. Så derfor har ledelserne selv en interesse i at give medbestemmelse, svarer Rasmus Prehn. I Uni-Lov er der allerede frivillighedsbestemmelse om, at ledelserne kan, men den har ingen brugt til noget. Hvad får S til at tro, at en ny frivilligheds-bestemmelse vil føre til noget? Det er kommet ind i loven, at bestyrelsen skal gøre noget aktivt for at fremme medbestemmelsen. Høringssvarene til lovudkastet fortæller imidlertid om uni-ledelser, der protesterer mod enhver afgivelse af beføjelser? Det er korrekt, at der fortsat findes uniledelser efter min mening halvantikverede men i loven pålægges ledelserne at finde nye modeller for medbestemmelse. Og ånden bag lovforslaget er altså, at det i praksis skal føre til mere medbestemmelse. Ingen minimumsstandarder for medbestemmelse Lovforslaget giver ingen antydninger af, hvad reel medbestemmelse er, fx ret til at vælge institutledere, ret til Akademisk Råd til at have faktisk beslutningsmyndighed vedr. fx budget og strategiplaner el.lign. I lovforslaget er det helt op til ledelserne at definere medbestemmelse ; der ikke indlagt minimumsstandarder for, hvad medbestemmelse er, så den kan ledelserne bare klare ved at love, at man i fremtiden vil lytte mere til de ansatte, og så bestemmer man ellers, som man plejer? Lovteksten forpligter i den forstand, at bestyrelsen skal finde en model for mere medbestemmelse. Men det var ikke muligt at komme igennem med egentlige minimumsstandarder, for det ville ministeren ikke være med til. Så der er indgået et rimeligt kompromis, og et skridt på den rigtige vej. Vi skal også passe på med detailstyringen; der skal være plads til decentral fastlæggelse af medbestemmelsen. VOXPOP om medbestemmelse (fra FORSKERforum februar 2010) Kirsten Brosbøl (S) Marianne Jelved (Rad.) Jonas Dahl (SF) Vil dit parti bakke op om en lovændring, som genindfører valgte institutledere? Nej. Lederen skal være ansat. Men vi vil meget gerne være med til at styrke institutniveauet, fx via institutråd, så vi får en struktur, som i højere grad inddrager de ansatte, herunder i ansættelsesproceduren. Men vi er ikke indstillet på at pille ved lovens overordnede struktur, fx ved at genindføre valgte institutledere. Ja. Med den tilføjelse, at valgte ledere ikke er absolut nødvendige, hvis der er strukturer og kultur med legitimitet bag beslutninger og processer i organisationen. Ja og næsten. Ja, vi vil gerne se på det, men vi tror, det er urealistisk under denne regering. Vi foreslår en lovændring således, at der vælges ansatte og studerende til et institutråd, som er med til at ansætte institutlederen. 6 FORskerforum Nr. 241 februar 2011
7 TEMA: UniLovs-revision S lurepasser - siger en skuffet initiativtager til de 6488 protestunderskrifter i 2009 Lovudkastet har den store svaghed, at vores indspil om større medbestemmelse er meningsløse, fordi Regeringen og Socialdemokratiet på forhånd har besluttet, at selve grundstrukturen i loven den enstrengede ledelse og ledernes bemyndigelser ikke er til diskussion. Det foregives, at spørgsmålet om medbestemmelse til studenter og vip ere nu vil blive løst frivilligt af bestyrelsen / rektor. Så lovudkastet blokerer i praksis for at stille krav om reel medbestemmelse. En anden (beslutnings-) struktur og mere reel medbestemmelse er afvist på forhånd. interview 2 Sådan lyder lektor Sune Aukens kommentar til Regeringens og S s forslag til revision af Uni-Loven. Han er en af de største kritikere af den førte universitetspolitik og var også en af initiativtagerne til indsamling af de 6488 protestunderskrifter i efteråret Ledelserne kan bare fortsætte som nu Han er meget skuffet over det lovudkast, som nu er præsenteret. Jeg havde da gerne set, at der blev indført reel medbestemmelse, fx i form af valgte institutledere, eller i form af præcise minimumsregler for, at Akademisk Råd har ret og kompetencer til at beslutte om budget og strategiplaner. Men sådan er lovudkastet slet ikke, konstaterer Auken. Hvis lovudkastet bliver opkastet til lov betyder det i praksis bare, at de nuværende ledelser kan køre videre som nu. Det er absurd, at det præsenteres som en reform, at ledelserne frivilligt skal afgive magt, for hvornår har vi set det? Kritikken af loven er jo netop gået på ledelsesmæssig egensindighed og topstyring. Samtidig med at der har været en lang række ledelsesmæssige katastrofer, fx har der aldrig været så store fyringsrunder som i de seneste år, siger han. Hvorfor siger S ikke fra på en borgerlig styringspolitik? S nøjsomme kommentar til kritikken af loven er bare, at lovens struktur og regler såmænd er god nok det er bare implementeringen, der er noget galt med. Derfor nøjes de med opfordringer til medbestemmelse, bedre ledelse og andre besværgelser. Uni-Evalueringens forkølede anbefaling Kritikerne af loven havde visse forhåbninger til, at Uni-Evaluering 2009 kunne føre til en kritisk lovrevision på centrale områder. Den kritiserede underskuddet af medbestemmelsen på danske universiteter. Den anbefalede en bedre sikring af de ansattes medbestemmelse. Og for at sikre det i henhold til danske traditioner og i universitetslovens ånd anbefalede de udenlandske eksperter, at der i loven indsættes en generel bestemmelse, som pålægger hver enkelt universitetsbestyrelse pligt til at sikre en tilfredsstillende praksis for medbestemmelse. Den formulering ville panelet imidlertid ikke præcisere på pressemødet om rapporten (nov. 2009, se FORSKERforum 230). Men den meget diplomatiske formulering var forkølet og ikke afsæt til lovrevision med lovbemærkninger indholdende minimumsstandarder for medbestemmelse, konstaterer en skuffet Sune Auken: S lurepasser. Man kan for så vidt ikke bebrejde regeringens nyliberale privatiseringspolitik og erhvervsvenlighed, for det er forventeligt og ret usminket. Men man kan bebrejde S en mangel på forståelse af universitetet som en fri og demokratisk institution, samt en total mangel på forståelse for betydningen af medbestemmelse på en vidensarbejdsplads. Hvis S-SF danner regering? Parlamentarisk åbner der sig imidlertid spændende perspektiver, hvis der kommer en S-SF regering, konstaterer Sune Auken, der selv er medlem af SF ( i mine øjne er det en borgerpligt at være medlem af et parti ): En positiv forskel mellem den nuværende borgerlig regering og så en S-regering vil måske være, at knap så mange forskningsmidler øremærkes til bestemte formål, spår han. Men jeg har ingen illusioner om S velvilje over for uni-demokratiet eller de ansattes medbestemmelse. Det viser alliancen med regeringen om lovrevisionen, konstaterer han. Hvad angår uni-demokratiet er der tilsyneladende lagt til kollision. Det er indlysende, at S styringspolitik er i modstrid med SFs og Radikales demokratiopfattelse. Begge partier har været stærke modstandere af den politisering og topstyring, som Uni-Loven er udtryk for, selv om SFs ordførere i de senere år har blødt op på deres tidligere skarpe holdninger. Så det hamrende interessante bliver, hvem af de tre parter, der først bøjer sig Sådan så rullen med underskrifter ud, da den blev indleveret til videnskabsudvalget i november og mest sælger ud af principper? Desværre må man nok sige, at uni-området ikke har den store folkelige interesse med mange stemmer, så det åbner jo for udsalg af principperne forskerforum Nr. 241 februar
8 2011: Valgforsk Rune Stubager var heldig at dumpe ned midt i et generationsskifte blandt landets valgfo Han er begyndt at sove med støvlerne på i hvert fald sådan billedligt talt. Det er nemlig valgår, og for en politolog og valgforsker som Rune Stubager svarer det lidt til at være kampsoldat under forhøjet alarmberedskab. Telefonerne gløder mere end almindeligvis når journalister skal føje kloge ord til de næsten daglige meningsmålinger, og dertil kommer for Stubagers vedkommende, at han står som medansvarlig for den nationale valgundersøgelse under Det danske valgforskningsprojekt, der skal starte dagen efter folketingsvalget. UNG karriere Om der bliver valg i april eller i september, så vil nyhedsmedierne spørge valgforskeren. Mens forskere på mange andre felter kan forske i årevis uden at få så meget som en note på avisernes navne-side, er valgforskerne en næsten selvskreven ingrediens i den opskrift, der skaber mediernes politiske nyhedsdækning. På Aarhus Universitet bliver man ikke som fx i Aalborg belønnet for sin mediekontakt. Men Rune Stubager har hele tiden tænkt på det som en integreret og som regel også interessant del af jobbet. Siger også nej til at kommentere Jeg har ikke et problem med at sige fra, hvis der er noget, jeg ikke ved, eller ikke har tid til. Men det er ikke noget, jeg gør så tit. Som udgangspunkt er det interessant, særligt når folk kommer med meningsmålinger, de skal have kommentarer til. Det er en konstant faglig udfordring. Og så ligger der en formidlingsopgave i jobbet, og når jeg beskæftiger mig med et emne, der har så stor bevågenhed, ville det være mystisk, hvis jeg nægtede at deltage, siger han. Og så føler han nogle gange, at han er nødt til at komme på banen for at sikre en korrekt udlægning af tekst og tal. Medierne har til tider travlt med at kaste ekspert-kasketten efter enhver, de kan få til at udtale sig. Men det falder ikke altid lige heldigt ud, mener Stubager. Særligt de mange kommentatorer siger tit mærkværdige ting, men desværre kan der også findes eksempler fra universitetsverdenen. Jeg har kolleger, som jeg ikke har problemer med at sende en journalist videre til, men der er også nogle, hvor jeg synes, de siger noget decideret forkert, siger han og sender en indirekte røffel til de forskere, der ikke holder sig på det videnskabelige spor i deres udtalelser til pressen. Forskere i offentligheden: En troværdig person i kittel Når man ringes op på et universitet, har man imaginært den der hvide kittel på. Så der er grænser for, hvad man kan sige. For det første skal man holde sig helt væk fra normative udsagn, og man skal generelt holde sig til en ædruelig tolkning. Det er de fleste, men ikke alle, der lever op til de krav. Men det med at komme med korrekte og afbalancerede udsagn i medierne, er ikke altid noget, man som interviewet forsker selv er herre over. Rune Stubager fortæller som eksempel, hvordan han efter statsministerens lancering omkring efterlønnens afskaffelse, der ikke skabte de store forandringer i meningsmålingerne, bliver ringet op af en journalist og spurgt, om ikke efterløns-udspillet var en fuser. Det bekræfter han tøvende, og dagen efter lyder historien: Valgforsker kalder efterløns-udspil for fuser! Nogle gange kan man godt føle sig presset af en særlig vinkel, og der er også nogle medier, man er mere på vagt over for. Især radionyhederne har det med at klippe utrolig skarpt, så det kræver noget tungevridning at få sagt på den rigtige måde. Man kan også godt være ude for at blive korrekt citeret, men at citaterne så sættes i en forkert kontekst. Medieoptræden Selvom Stubager med sine 35 år tilhører den absolut yngre del af forskerparken, er han allerede ved at være ganske medievant, og det har givet ham et mere afslappet forhold til det at skulle optræde i pressen. I begyndelsen forlangte han at se og godkende alle udtalelser, i dag tager han det mere efter gefühl. Han kan også slappe mere af omkring det at skulle optræde live i fjernsynet, hvilket godt kan kræve lidt tilvænning. I efteråret var jeg inde og give et interview i TV2 News, hvor jeg skulle kommentere på nogle tal. Jeg synes selv det gik fint, men så hørte jeg i dagene efter, at de havde taget interviewet med mig med i satireprogrammet Natholdet, hvor de gjorde sig lystige over, at jeg ikke havde blinket i 53 sekunder. Og det var sådan set rigtig nok det så lidt pudsigt ud. Så nu husker jeg at blinke, når jeg er i fjernsynet, fortæller Rune Stubager og fastslår, at det ikke var inspiration fra den tidligere statsminister, der lå bag de åbne øjne. Tema: Valgforskning classic Det var egentlig drømmen om et ambassadørjob, der i sin tid fik ham til at vælge statskundskaben / politologien, men en artikel om skjult disciplinering i udenrigstjenesten fik ham skræmt væk fra den karriere. I stedet valgte han vælgerne som tema i bachelorprojekt og i dette senere ph.d.-projekt, som handlede om forholdet mellem vælgernes uddannelsesbaggrund og deres standpunkter i værdipolitiske sager et tema Stubager selv kalder for valgforskning classic. Valgforsker-titlen er noget, medierne jævnligt klasker på de forskere, de udtaler sig om valg og meningsmålinger, men ifølge Stubager selv tilhører han en faggruppe, der i Danmark ikke tæller meget mere end 3-4 personer. Han var, siger han selv, heldig at dumpe ned midt i et generationsskifte på området, og derfor har han i det store hele været forskånet for det rotteræs, som forskerkandidater på andre områder må igennem. Derfor kan Rune Stubager på andet år skrive lektor på cv et, selvom han selv kun har rundet de 35. Hård akademisk konkurrence Jeg har nok haft det lidt nemmere end så mange andre. Min vejleder Ole Borre gik på pension, mens jeg skrev speciale, andre valgforskere forsvandt også. Så jeg har nok været lidt begunstiget, og det gælder for de fleste på min alder her på instituttet. Man skal ikke længere væk end til Økonomi, før tingene ser helt anderledes ud og konkurrencen er en helt anden, fortæller han. Situationen er imidlertid spidset til for den nye generation af ph.d. ere, konstaterer Rune Stubager, og fortæller om de små tegn, han kan mærke på, at de i dag står i en hårdere konkurrencesituation end han selv gjorde. Hullerne er ved at blive fyldt op, og de nuværende ph.d. ere må forvente lidt mere usikkerhed. Der er stadig et godt mil, men opmærksomheden er skærpet, siger han. 8 FORskerforum Nr. 241 februar 2011
9 erens travle år rskere. Det har givet ham en stejl karrierekurve og en placering i orkanens øje i valgåret Er politologen magtfuld - og politiserende Politologer beskæftiger sig med magt og dermed er Stubager med til at definere magtbalancen i dansk politik. Gør det ham magtfuld? Jeg tvivler. Egentlig vil jeg ikke være tilbøjelig til at tilkende mig selv nogen videre betydning, svarer Rune Stubager. Han fortæller dog alligevel, hvordan hans udtalelser kan være en torn i øjet på nogle mennesker. For eksempel blev Simon Emil Ammitzbøl fra Liberal Alliance meget fortørnet, da han nævnte, at overvejelsen om stemmespild kunne blive aktuel for de potentielle vælgere: Jeg synes egentlig, det var en meget faktuelt udsagn, men alene det, at det bliver bragt frem, kan måske aktualisere overvejelsen. Så jo, nogen påvirkning er der måske. Det bekræfter i hvert fald, at man skal afholde sig fra normative udsagn. Kan det være svært? Det synes jeg ikke er så svært. Kan man for eksempel kalde et politisk udsagn populistisk? Det er netop sådan noget. Det vil jeg nok i udgangspunktet ikke gøre. Og hvem bliver så statsminister? Ved sidste valg blev der talt om et større fokus på de politiske processer frem for på den politiske substans. Er du med til at fjerne det substantielle fokus? Det er rigtigt, at jeg dybest set ikke ved så meget om substansen. Men når politikere ansætter spin-doktorer og kommunikationsfolk, som har til opgave at sælge og indpakke politikken, så er der behov for nogle, der kan skære igennem. Og jeg kan så bidrage på den facon, at jeg kan tale om, hvilke vælgermæssige gevinster et parti kan få ved at gøre noget bestemt. Har vælgermålinger i sig selv indflydelse på folks valg? Jeg vil ikke afvise, at det kan have en betydning. Der findes et forskningsområde, der hedder band-waggoning altså at man stemmer på det parti, der er i medvind. Men det er ikke voldsomt. Og jeg mener, diskussionen har lidt tendens til at underkende vælgerne. Folk er generelt dygtige til at stemme på det, der mener det, de selv står for. Hvornår får vi valg? Lige nu tror jeg, det bliver i begyndelsen af april. Men mit gæt ændrer sig hele tiden. Hvem bliver statsminister? Efter min vurdering Helle Thorning- Schmidt. Og det gæt ændrer sig nok ikke lah forskerforum Nr. 241 februar
10 CBS: Verdenskendt pr Efter en grundig rekrutteringsprocedure og en meget positiv bedømmelse blev a Først opfordrede et institut en internationalt kendt professor til at søge en professorstilling, som rektor havde forhåndsgodkendt opslaget på. Så søgte forskeren, og blev positivt bedømt, hvorefter rektoren efter et telefoninterview alligevel afviste at ansætte professoren Det vakte opsigt og utryghed i december på CBS, efter et forløb, hvor rektor Johan Roos først accepterede et professoropslag rettet mod hvervning af den internationale kapacitet, hvor de faglige bedømmelser var i top, men hvor rektor alligevel kasserede topkandidaten. AMATØRER? Vi forskere fatter ikke en bønne - CBS bliver opfattet som amatører, siger flere kilder, som ønsker at være anonyme. Menige forskere er utroligt pikerede over sagen, for var det lykkedes at hverve Swedberg ville man have en international kapacitet, som faktisk ville blive CBS største forskernavn. Og det er vigtigt i tider, hvor universiteter brander sig mod hinanden. Nu blev sagen tværtimod særdeles pinlig for CBS, for professoren var åbenbart ikke god nok til CBS, og det skal nok afholde andre ansøgere fra at søge stillinger her, for de risikerer samme ydmygelse. Rektoratets handlinger var inkonsistente, lyder kritikken. Rektor underkendte den positive bedømmelse, som et internationalt bedømmelsesudvalg gav, selv om rektor ikke er fagkyndig på området. Og rektors argumenter for at afvise kandidaten handler ikke om det faglige, men om at han ikke passer ind i rektors erhvervsrettede strategi i al sin uklarhed fortæller kilder. Positiv indstilling og bedømmelse På institut for business og politik fik man nys om, at professor Richard Swedberg fra Cornelluniversitetet i USA var til at lokke til Skandinavien, fordi han har svenske rødder. Swedberg er verdenskendt forsker i økonomisk sociologi. Efter nogle indledende positive følere blev rektoratet spurgt, om instituttet måtte opslå et professorat på området, og det blev der nikket ja til. Opslaget blev offentliggjort, Swedberg søgte og et bedømmelsesudvalg fandt ham meget kvalificeret. Herefter røg sagen til endelig forvaltning i rektoratet, for formelt er rektor den, som ansætter professorer. Han havde imidlertid ikke tænkt sig uden videre at følge bedømmelsesudvalgets indstilling, men ville have en personlig samtale over Skype med Swedberg. Underkendt efter telefoninterview Hvad der skete i samtalens løb er ukendt, men den faldt tilsyneladende ikke heldigt ud, for pludselig ville rektor ikke ansætte Swedberg. Begrundelsen var ikke manglen på faglige kvalifikationer, men angiveligt den luftige, at Swedberg ikke passer ind i den nye CBS-rektors strategi. Institutleder Lars Bo Kaspersen som stod for forarbejdet - vil ikke udtale sig med henvisning til, at der er tale om en fortrolig personalesag, men han understreger, at alle formelle procedurer er overholdt. Han vil derfor heller ikke svare på, om han følte sig underløbet, da rektoratet først accepterede, at instituttet lavede et stillingsopslag og at rektor så efterfølgende underkendte ansøgeren, som et CBS-ledelsen: Nye forskere skal screenes Rekrutteringen af den verdenskendte økonomiske sociolog Richard Swedberg kørte helt regelmæssigt efter de normale procedurer med opslag og faglige bedømmelser osv. Forskningsmilet så frem til at få en kapacitet. Og kandidaten blev af det fagkyndige mil bedømt særdeles kvalificeret. Det kom derfor som en stor overraskelse for det faglige mil, at Swedberg blev underkendt af rektor, angiveligt efter et telefoninterview med rektor selv på baggrund af ikke-faglige kriterier. INTERVIEW Rektor vil ikke interviewes om sagen. Han henviser til sin forskningsdekan, Allan Irwin, som forklarer, at CBS nye ledelse har indført en procedure, hvor der ud over diskussion af opslag, faglig bedømmelse og institutlederens indstilling også er indført en screening i LT ( Leadership-teamet eller det som på andre universiteter kaldes direktionen. Det består rektor, de to dekaner for hhv. forskning og undervisning samt direktøren). Og i ledelsens scanning indgår så et interview med de ansøgere, som vurderes kvalificerede. Forskningsdekanen vil imidlertid ikke bekræfte, at ansøgeren RS blev afvist efter en telefonsamtale med Rektor, angiveligt fordi det berører en konkret personalesag. Det har heller ikke været muligt at få at vide, om forskningsdekanen og rektor er enige i sagen. Der henvises til, at det er en enig LT, som står bag beslutningen. Implementering af ny strategi Om den formelle procedure fortæller forskningsdekanen: Mens bedømmelsesudvalget har taget sig af de faglige kvalifikationer, så lægger ledelsen også vægt på, at personens profil og interesser passer ind i CBS strategi Business in Society bredt forstået. Det er hvad CBS handler om. Derfor er det vigtigt såvel for ansøgeren som for CBS, at vi igennem interviewet får afklaret om der er overensstemmelse mellem parternes forventninger. For LT er det meget vigtigt, at det sikres, at vi får de personer, som passer ind i strategien. CBS har en strategi, og det ville da være useriøst, hvis vi ikke tager den alvorligt, siger forskningsdekanen. Og hvad angår de formelle kompetencer til at foretage en ansættelse, så er det rektor, som har ledelsesretten til at ansætte personale, og det udføres bl.a. gennem den endelig sondering, hvor professorer kommer igennem et eller flere afsluttende interviews med LT. Allan Irwin Afvist af ikke-akademiske grunde I den konkrete sag har rektor og forskningsdekanen først godkendt opslaget underforstået også søgningen af en bestemt person og efter alle de besværlige procedurer med formulering af opslag, bedømmelser og endelig indstilling, så underkender ledelsen den højstprioriterede ansøger. Men hvordan kan ledelsen først godkende opslaget og søgningen og bagefter underkende instituttet og den fagligt højt-kvalificerede ansøger? Jeg kan ikke kommentere på den konkrete ansøger, for det er en personalesag. Men der er transparens i proceduren. Og det er korrekt, at ledelsen godkendte opslaget og at et bedømmelsesudvalg afgav en positiv indstilling vedrørende en ansøger. Bedømmelsesudvalget vurderer 10 FORskerforum Nr. 241 februar 2011
11 ofessor ikke god nok nsættelsen afvist af topledelsen - efter telefoninterview med rektor Johan Roos Johan Roos ansættelsesudvalg angiveligt havde fundet meget kvalificeret. Andre kilder fortæller, at milet slet ikke havde set afvisningen komme. De CBS-ansatte har ikke bidt særligt mærke i ledelsens standardformulering på stillingsopslag CBS understreger kandidatens evne til at knytte produktiv kontakt med business-samfundet, men nærmere set den som en symbolsk markering. De havde ikke drømt om, at det var et absolut krav, som skulle diskvalificere og altså i praksis fungere som et nyt, ekstra ansættelseskrav til ansøgere. Rektors strategi Så kørte rygterne på CBS. Hvad var det for en strategi, som kunne diskvalificere en stjerneforsker? Var rektor bange for at forskerens fagområde (økonomisk sociologi) kom til at fylde for meget? Havde rektor afvist ham, fordi han er for tonløs og for meget forsker? Var han for meget forsker, og for lidt på rektors erhvervsvenlige strategi? Ingen underkender for så vidt rektors formelle kompetence til at underkende en professorkandidat, for det siger ledelsesretten og universitetsloven. Og der er ingen formalia som er overtrådt. Men sagen er usædvanlig ved, at rektor udviser disrespekt for fagområders ønsker og prioriteringer, og underkender en kandidat efter ikke-akademiske kriterier. Rektor underkendte Swedberg, påpeger kilder, fordi rektors nye CBS-strategi er fixeret på at være business-universitet. Rektor vil have profiler, som han kan bruge til at servicere erhvervslivet og især rektors kæledægge, executive-mba med efteruddannelse af yngre erhvervsledere. På CBS hjemmeside præsenteres universitetet og rektor sig som Business in Society, som ifølge kilder kredser om et nyt buzzword, nemlig Engaged scolarship : Det handler om, at indarbejde empirisk kontakt og arbejde med private og offentlige partnere / interessenter (virksomheder, forbrugerorganisationer osv.) i aktiv forskning for at bidrage til samfundets værdiøgning. Partnerne kan være aktive i forskningsprocessen eller informanter, når der indsamles data, som så nyttiggøres i afrapporteringen. for, hvad de kan gøre for erhvervslivet de faglige kvalifikationer. LT ville se, hvem der søgte og skal beslutte om en person passer ind i strategiens aspekter med forskning og undervisning og tilgang til business-strategien, forklarer forskningsdekanen. Og det er altså LT, som har ledelsesretten og det endelige ansvar til at afgøre, om der skal ske en ansættelse. Vi har dermed også retten til at sige nej til en, som ikke passer ind. Og på det pågældende opslag blev der ikke ansat nogen. Rektors strategi stærkere end fagmilets prioritering FORSKERforums kilder påpeger, at der er inkonsistens i proceduren mellem opslag og senere afvisning i kriterierne: Der er ikke transparens i beslutningen, når det ledelsen bagefter afviser og kriterierne for afvisning er helt uklare? Jeg kan ikke komme ind på den konkrete sag. Men LT passer bare sit job ved at få den konkrete ansættelse til at svare til kravene i CBS strategi De kilder, som FORSKERforum har talt med, konstaterer, at det i den konkrete ansættelsessag fremstår som om der var en modsætning mellem den faglighed, som instituttet ønskede og prøvede at rekruttere og så ledelsens ikke-faglige overvejelser. Er rektors strategi stærkere end den faglighed, som et institut selv vurderer er højprioriteret ved ansættelse af en professor? Sådan kan det ikke stilles op. Virkeligheden er jo, at det gode universitet afhænger af stærke institutter og dygtige medarbejdere. Instituttet kan have sine ønsker til ansættelsesprofilen. Men der er en overordnet strategi, som forfølges. Så der er ikke en modsætning mellem, hvad instituttet ønsker og hvad universitetet ønsker. CBS omdømme? Er det et godt signal udadtil, når der sådan går koks i en ansættelsessag: Opfatter forskningsdekanen sagens forvaltning som god managementpraksis og ledelsesfilosofi, som CBS vil give videre til erhvervslivet og den offentlige forvaltning? Jeg kan ikke anerkende den vinkling af sagen. CBS ledelse har ikke underkendt nogle. Den konkrete ansættelsessag er kørt helt efter reglerne og formalia er overholdt. Og det er altså ledelsens ret til at tage beslutninger af denne art. Sådan er det også i erhvervslivet. Nogle af CBS kilder også udenfor CBS mener at CBS omdømme har lidt skade ved denne sag, når man først søger og rekrutterer og så alligevel ikke vil ansætter en professor. Nogle kalder CBS amatører? Folk kan da have deres opfattelser. Men det moderne universitet er nødt til at søge sine højtkvalificerede medarbejdere igennem sådanne særlige procedurer. Og jeg er meget comfortable ved, at ledelsen har gjort, hvad vi skulle. Verdensberømt forsker ikke god nok til CBS? Er forskningsdekanen klar over, at CBS har bragt en kendt forsker i en penibel situation, at hans fagfelt nu ved at han ikke er fundet tung nok til CBS og ikke mindst, at hans nuværende ansættelsessted (Cornell) ved at han har søgt bort? Jeg vil ikke kommentere på den konkrete person. Men i den akademiske verden er det nu engang sådan, at når man søger et nyt job, så er der ingen garanti for, at man får jobbet uanset ens position og kvalifikationer, så ingen kan blive lovet noget på forhånd. Udpegning sker efter en sindrig procedure, og uanset hvem man er, risikerer man et afslag. Det er nu engang ansættelsesmyndigheden, som tager den beslutning. Og det ved alle, så ingen er sat i en sensitiv position. forskerforum Nr. 241 februar
12 Tema: Penkowa Milena Penkowa-sagen har været meget omtalt og tæt dækket af pressen i de seneste måneder. FORSKERforum gennemgår her nogle af de centrale elementer i en MILJØBESKRIVELSE Penkowa 1: Hun er uskyldig En anklaget er uskyldig indtil hun er dømt. Og Penkowa er derfor uskyldig i forskningsfusk indtil Uredelighedsudvalget evt. konstaterer, at hun har fusket. Penkowa har altså ret, når hun i øvrigt helt cool og tilsyneladende upåvirket af sagen står åbent frem til interviews i pressen og hævder, at der er nogle, som kører kampagne mod hende, men at hun hidtil er blevet frikendt i alle uredelighedsanklager. Hun er blevet renset for to fusk-anklager, først i disputatssagen , og så i KUs eget Praksisudvalg i Men nu er hun altså indklaget for Uredelighedsudvalget igen, endda med flere klager på samme tid. Det nærmeste, hun har været fup, var, da hun indrømmede, at hun ikke kunne dokumentere hovedparten af sine forsøgsdata til disputatsen i Og så holder hun i øvrigt et brev frem (fra marts 2004), hvor dekan Ralf Hemmingsen beklager den behandling, som bedømmelsesudvalget gav hendes disputats. Universitetet gav altså udvalget en næse og Penkowa en undskyldning. Men at der er meget jura omkring Milena Penkowa bekræfter hun selv ved at fortælle, at hun er storforbruger af advokatbistand. Bare til at betale for en forsvarer i 2008-sagen i KUs Praksisudvalget brugte hun mindst kr. Truslen om sagsanlæg præger også KUs jurister. De er utroligt forsigtige med at udlevere sagsmateriale om sagen, fordi det vedrører en personalesag. Og rektor er formentlig efter råd fra sine jurister utroligt forsigtig med at udtale sig. Han henviser til, at personalesager er fortrolige. Penkowa 2: Rotterne og eks-dekanens rolle I første omgang rettede mistænkeliggørelsen af eks-dekan og nuværende rektor Ralf Hemmingsen sig mod, at han generelt skulle have promoveret Penkowas karriere. I korridoren fik sagen den undertone, at Penkowa måtte have meget nære personlige forbindelser til magtfulde systemfolk, og rektor måtte nærmest afgive en sex-erklæring, for at få den antydning elimineret: Jeg hverken har eller har haft personlige, økonomiske eller faglige relationer til den nu fratrådte forsker og har aldrig været på tomandshånd med vedkommende, måtte Hemmingsen erklære, da 58 forskere krævede en tilbundsgående undersøgelse. Så blev eks-dekan Hemmingsen mistænkeliggjort, fordi han helt usædvanligt havde lavet den ekstraordinære ekspertprøvning i Hemmingsen forsvarede sig med, at han var sat i en catch-22, for bedømmelsesudvalget underkendte disputatsen og antydede uredelighed, men ville ikke indklage Penkowa for uredelighedsudvalget. Når udvalget ikke selv ville tage ansvaret for at indklage hende for fup, så var jeg jo tvunget til at igangsætte en undersøgelse; ellers ville jeg jo blive beskyldt for at dække over hende? Hvorfor er udredning hemmelig? Men beskyldningen er han nu ikke sluppet for. Efterhånden blev medicinermilets konkrete beskyldninger mod eks-dekanen i januar primært indsnævret til at handle om hans manglende efterprøvning af antallet af rotter og om, hvor forsøgene i praksis skulle være gennemført (København eller Barcelona). Og så handler det om, at eks-dekanen skar netop dette spørgsmål bort i kommissoret til de to udenlandske eksperter, forklarer et medlem af bedømmelsesudvalget, prof. Bente Finsen. Hun bekræfter rektors forklaring om, at bedømmelsesudvalget selv godkendte efterprøvningen og de konkrete spørgsmål til eksperterne: Det var en kompliceret og meget usædvanlig sag, så jeg kritiserer ikke den daværende dekan Ralf Hemmingsen for at lade to uvildige udenlandske eksperter vurdere den negative bedømmelse, som jeg var med til at lave af Penkowas disputats i Vi tilsluttede os to væsentlige spørgsmål. Min primære anke vedrører udredningen af det tredje spørgsmål om antallet af forsøgsdyr og om Penkowas skiftende forklaringer på hvor forsøgene var udført. Det skulle KU selv undersøge, men vi i bedømmelsesudvalget fik aldrig en tilfredsstillende opklaring af fra KUs side, forklarer professor Finsen. I efterrationaliseringens klare lys var det naivt og godtroende af os at acceptere udeladelse af dette, for det tredje spørgsmål hørte med til bedømmelsesudvalgets kritik. Rektor: Min tavshedspligt Men spørgsmålet om rotternes antal og hvor forsøgene var udført får offentligheden måske aldrig en forklaring på. Eks-dekan Hemmingsen nægter nemlig at oplyse med henvisning til administrationens tavshedspligt i personalesager. Det kan fx dække over, at han gav Penkowa en tjenstlig påtale, og sådan en har offentligheden ikke ret til indsigt i. Rektor forklarer blot, at han som eks-dekan konstaterede, at dokumentationen var ikke tilfredsstillende for dele af forskerens dyreforsøg, men det kunne ikke afvises at forsøgene var foretaget: Jeg kan ikke kommentere, om den pågældende forsker fik en irettesættelse. Men undersøgelsen gav ikke grundlag for at sende sagen til Uredelighedsudvalget. Men det undrer de implicerede, at rektor henviser til sin tavshedspligt i en sag, der handler om, hvad KUs undersøgelser viste (forvaltningsmæssigt). Det kan han vel godt fortælle, uden at KU behøver at oplyse om evt. personaltjenstlige konsekvenser for Penkowa? FORSKERforum har forgæves søgt aktindsigt i Sundhedsfakultetets udredninger / redegørelse i Penkowasagen vedr. den interne undersøgelse af antallet af rotter samt udførelsessted, herunder undersøgelse i Spanien m.m 12 FORskerforum Nr. 241 februar 2011
13 Tema: Penkowa Penkowa 3: Hvem indstillede til EliteForsk-prisen? Toppen af Penkowas karriere var, da hun fik overrakt Videnskabsministerens EliteForskpris i januar FORSKERforum har søgt aktindsigt i, hvem der faktisk indstillede hende på KU, for det kunne give en indikation på, om nogle promoverede hende. Men KU-dekan Ulla Wewer vil kun fortælle om den formelle sagsgang, at det var den daværende dekan, som indstillede, men hvem der faktisk nedefra havde nævnt hendes navn, vil KU ikke fortælle. (Og så var det i øvrigt KUs dekankreds, der samlet indstillede hende blandt flere). Den daværende institutleder Erling Mellerup jeg gjorde ikke noget forkert dengang, men det var set i nutidens lys en fejl, at der ikke blev lavet en tilbundsgående undersøgelse af disputatsspørgsmålene - kan ikke erindre, at han indstillede hende. Dekan Ulla Wewer vil ikke fortælle om forløbet og om sin egen rolle. Så det kan i praksis have været en fra hjerneforskermilet. Det kan have været Penkowa selv, rektor Ralf Hemmingsen eller såmænd også Videnskabsministeriet, der havde ladet et ord falde om, at det ville se godt ud med en kvinde. Men det underlige er tidsforløbet: På tidspunktet for indstillingen og for Rektors videregivelse af indstillingen i 2008 burde parterne havde vidst, at der sager om uregelmæssigheder omkring Penkowa, som burde betyde, at hendes ansættelsesforhold kunne blive problematisk for KU. Men såvel dekanen som KU-rektor Hemmingsen der formelt foretog indstillingen - benægter, at man på indstillingstidspunktet faktisk kendte til uregelmæssighederne. Det gjorde man først nogle måneder senere. Professorstillingen Efter hun fik EliteForsk prisen 2009 tog lektor Penkowas karriere et spring, for hun blev gjort til åremålsprofessor. Hvem indstillede Penkowa til professorat og EliteForsk-pris i 2008, selv om man vidste, at der var uregelmæssigheder omkring hende? Institutleder Albert Gjedde tiltrådte som institutleder i december 2008, og i foråret 2009 indstillede han hende til et et-årigt professorat (1-årigt professorat 1. nov nov. 10). Men hvorfor gjorde han det, hvis der klæbede uregelmæssigheder til hende, som milet antyder? Jeg fik at vide, at hun stod til et professorat et andet sted, og da vi gerne ville beholde en talentfuld og højprofileret forsker, var det helt naturligt, at jeg som institutleder forberedte et opslag, og blev det gjort 1-årigt, så kunne det gøres uden opslag. På baggrund af hendes pris og cv var det også klart, at bedømmelsesudvalget fandt hende kvalificeret. Jeg der var den nye, ærlige fra Jylland vidste ikke om uregelmæssigheder, jeg kendte ikke den tidligere sag om 2002-disputatsen i detaljer, blot at hun blev frikendt dengang. Og jeg kendte heller ikke nærmere til Praksisudvalgets sag, hvor hun jo også var frikendt. Så jeg så ingen problemer i, at indstille hende til professoratet og jeg fortryder ikke min forvaltning dengang, for jeg kunne ikke vide bedre. Penkowa 4: i hold-kæft-penge En af flere uregelmæssigheder, som Penkowa har været involveret i, handler om misbrug af en forskningsbevilling på 5,65 mio. kr. fra en fond. Fonden nægtede for nylig at godkende et regnskab for, hvad den store bevilling var blevet brugt til. Pengene blev givet i 2005 og var øremærket til forskning i et protein, som muligvis kan bruges til at transportere medicin ind i hjernen og bruges i behandling af Alzheimer. Og fonden mente, at KU i afrapporteringen og regnskabet for brugen af bevillingen ikke kunne redegøres for, at de faktisk var gået til den ønskede forskning. Og Penkowa kom under mistanke for at have brugt 2-3 mio. kr. til private formål, bl.a. advokatregninger, tøj og rejser m.m. KU forligte imidlertid sagen ved at tilbagebetale 2 mio. til fonden og den begivenhed skete tilfældigvis samtidig med, at Penkowa frivilligt sagde sin professorstilling op på KU. DAGENS MEDICIN fik aktindsigt i, at Penkowa faktisk indgik aftale om at betale kr. tilbage et beløb, der svarer til den advokatregning, som Penkowa betalte for advokatbistand i sagen om Praksisudvalget: Hun brugte det beløb på advokatbistanden, for det var relevant for min forskning at anvende juridisk bistand, forklarer hun: Og der er også udformet en aftrædelsesaftale om, at hun ikke mødes af yderligere erstatningskrav, fordi der ikke er tale om privatforbrug. Den aftrædelsesaftale har FORSKERforum ikke kunnet få aktindsigt i. Hold-kæft-penge Men hvorfor betalte KU så , som Penkowa havde brugt, tilbage uden at kræve dem af Penkowa, lyder medicinermilets spørgsmål nu, for de penge fragår jo fakultetets forskningsbevilling. Var det simpelthen hold-kæft-penge, som skulle lukke sagen; betaling for, at hun frivilligt skulle sige sin professorstilling op? Og hvem havde interesse i en sådan hurtig lokumsaftale, ud over rektor og Penkowa? Men KU-bestyrelsesformand Niels Strandberg Pedersen afviser, at der er noget at komme efter. Han forklarer, at KU betalte for at fonde ikke skulle blive utrygge ved at indgå aftaler med KU. Det var hensynet til fonden, som gjorde, at KU valgte at betale de to millioner tilbage. Men han fastholder, at langt de fleste penge er brugt til forskning og henviser til en revisionsrapport fra sundhedsfakultetet. Det er ikke så graverende forhold, at vi kan forlange, at Penkowa betaler alle penge tilbage. Til gengæld har vi et hensyn til mange forskellige fonde i Danmark og udlandet. Vi sender et signal om, at vi selvfølgelig tager sådanne sager alvorligt, forklarer KU-bestyrelsesforrmanden til UNIVERSITETSavisen. Men han forklarer ikke som fondens advokat har antydet at Penkowa måske nok har brugt penge på den slags forskning, som fonden egentlig havde bevilget penge til, men til en helt andet type forskning. Hvis det forholder sig sådan, så afslører det slinger i KUs bevillingstjek. Og har Penkowa brugt penge langt udenfor bevillingsformålet hvilket vel retsligt set gør hende erstatsningspligtig? Men FORSKERforum har ikke kunnet få aktindsigt i hendes fratrædelsesaftale, for det er en personalesag, siger KU. forskerforum Nr. 241 februar
14 Tema: Penkowa Penkowa 5: Trængsel ved håndvasken Der er nogle i medicinermilet, som er meget interesserede i, at Penkowa-sagen undersøges med tilbagevirkende kraft. Nogle har lækket en lang række centrale dokumenter i sagen. Indledningsvist skete det til WEEKENDavisen, som kunne skrive velinformerede insiderhistorier om, hvad der faktisk er foregået omkring sagen, som afsløres af ph.d.-studerende, der luftede mistanker om fusk for institutleder Albert Gjedde, der som i en kriminalfilm lusker ind på hendes kontor, tjekker hendes forskning og finder noget mistænkeligt. Og herfra, i november 2010, kørte sagen så. Mange i medicinermilet vil gerne giver deres version af sagen, uden dog at ville lægge navn til. Det er en betændt sag, hvis/når en fusker har kunnet operere som en stjerne i årevis uden at blive anfægtet af det kollegiale peer-kontrol. At det er en penibel sag fortælles ved, at der er få, som vil citeres i sagen. Man risikerer mistænkeliggørelse, sin troværdighed og bøvl, hvis man står frem, så derfor er de fleste af FORSKERforums kilder anonyme i denne artikel (som dermed får karakter af en milbeskrivelse, hvis troværdighed hænger på, at milet kan genkende beskrivelsen, red.). Det er også meget sigende for et barsk forskningsmil, at folk kun tør protestere, når de er del af en gruppe på 58 forskere. Et medicinermil med dårlig samvittighed? For udenforstående ser Penkowa-sagen ud som om dele af medicinermilet har travlt ved håndvasken og prøver at tørre ansvaret af på eks-dekanen: Er der nogle, som har dårlig samvittighed over, at de ikke i en tiårs-periode klagede over hendes forskningspraksis? Hertil svarer professor Bente Finsen: Jeg står ikke ved håndvasken, og har ikke dårlig samvittighed. Det var en opslidende sag at deltage i. Og når bedømmelsesudvalget i 2003 ikke indbragte sagen for UVVU, så skyldes det, at vi som bedømmere blev frarådet af en juridisk ekspert at indklage Penkowa for UVVU pga. forpligtelsen til fortrolighed om bedømmelsen. Så tilbage står, at offentligheden savner et svar på det tredje spørgsmål: Om antallet af rotter og hvor forsøgene skulle være foregået?. Blev uforskammet behandlet, men svarede ikke igen? De udenlandske eksperter fandt ikke kritisable elementer i Penkowas data. Og så kom de i øvrigt med en grov beskyldning mod bedømmelsesudvalget om, at det ikke havde tilstrækkelig evne eller vilje til at forstå materialet og metoderne. Og KU gav Bedømmelsesudvalget noget, der lignede en næse. Det undrer dog også medicinermilet, at Bedømmelsesudvalget ikke forsvarede sig: De skulle aldrig have accepteret den uforskammethed i 2004, ganske simpelt. De to udenlandske eksperter påstod, at Bedømmelsesudvalget havde misforstået disputatsen. Og de intimideres tilmed groft for ikke at have tilstrækkelig evne og vilje til at trænge ind i materialet og de anvendte metoder. En sådan faglig fornærmelse havde jeg aldrig fundet mig, siger en central person i sagen. Men hvorfor reagerede bedømmelsesudvalgets medlemmer ikke på denne faglige uforskammethed? Finsen: Helt ærligt: Simpelthen fordi vi på det tidspunkt havde brugt lang tid på den sag. Desuden havde vi den juridiske eksperts råd, om at vi ikke skulle rejse uredelighedssag. Vi orkede ikke at bruge mere tid på en faglig tvist, der så ud til at være udsigtsløs. Hvem skal rejse sager: Forskermilet selv eller dekanen / Rektor? Eks-dekan Hemmingsen forsvarer den ekstraordinære ekspertprøvning i 2003 med, at han var sat i en catch-22, for bedømmelsesudvalget underkendte disputatsen og antydede uredelighed, men ville ikke indklage Penkowa for uredelighedsudvalget. Men nu bebrejder medicinermilet så eks-dekanen, at han og KU ikke indklagede Penkowa. Og eks-dekan Hemmingsen har flere gange henvist til, at det jo har været forskeres frie ret at anlægge uredelighedssag. Det rejser et andet spørgsmål: Forskersamfundet skal vel igennem peer-systemet holde orden i eget hus? Det er vel ikke en fagligt ukyndig dekans ansvar at rejse en uredelighed, derimod først og fremmest de fagligt sagkyndiges ansvar dvs. hjerneforskermilets? Hertil gentager Finsen: Som bedømmere blev vi frarådet af en juridisk ekspert at indklage Penkowa for UVVU pga. forpligtelsen til fortrolighed om bedømmelsen. Forskermilets eget medansvar? Tilbage står så en højprofileret sag med mange parter, der alle har det til fælles, at de lægger ansvaret fra sig og mistænkeliggør andre. Det er påfaldende, at efter uregelmæssighederne om Penkowa er dukket op, så er der stærke kræfter i forskningsmilet, som vil have den sag belyst og have placeret ansvar. Og det kan for udenforstående ligne en slags ansvarsfralæggelse, hvor dele af medicinermilet har travlt ved håndvasken - fordi de har dårlig samvittighed? Det spørgsmål har FORSKERforum stillet mange af de implicerede i sagen, og svarene varierer over samme forskellige temaer: - Uredelighedssager er en besværlige og tidsrøvende, og din bevisbyrde skal være stærk, før du anklager / indklager en kollega - Fagligt hører jeg lidt til i udkanten af hendes forskningsfelt. Der er en snæver kreds af egentlige specialister på fagområdet, og jeg var ikke den rette til at rejse sag. - Den måde, som hun blev behandlet på af systemet, gav indtryk af, at hun havde magtfulde venner, så man skulle nok være meget varsom med at starte en sag. Og hun måtte jo også være noget helt særligt, når hun kunne få den store medieomtale. - Vi har jo fået en lov med en topstyring og meget magtfulde ledere, og meget lidt gennemsigtighed i systemet. I sådan et system er det ikke risikofrit at problematisere en forskers arbejde og dermed også indirekte systemet. Siger det ikke meget om et system, at der skal 58 underskrifter til, før man tør stå frem - Hvis du er whistleblower mod en fagkollega, så risikerer du jo selv at komme møllen; i værste fald at blive chikaneret eller blive udsat for repressalier. KU har slet ikke procedurer til at håndtere uredelighed, og Praksisudvalget har hverken kompetencer eller faglighed til at dømme. Og det er lidt det samme med Uredelighedsudvalget, hvor man nærmest har indtryk af, at det først og fremmest er til for at beskytte forskere mod mistanker. Enkelte kilder har dog også det selvkritiske blik på: - Hånden på hjertet: Vis mig den forsker, som altid har haft 100 pct. orden i sine forsøgsprotokoller. Du kan altid finde noget problematisk. Jeg siger ikke det for at rense Penkowa - for den lange række sager indikerer jo noget andet - men det er et forbehold, som du også har med, når du overvejer at beskylde andre for fup og manipulation 14 FORskerforum Nr. 241 februar 2011
15 Penkowa 6: Et lamt system til fup-udredning Omkvædet fra mange af de forskere lyder, at hvis bare en af klagerne over Penkowa var blevet ordentligt belyst, så ville Penkowa ikke være så betændt, så det nu ses i offentligheden. Når sådanne anklager kommer frem, er systemet nødt til at undersøge det og være fair over for alle parter. Men her blev der ikke foretaget en ordentlig efterprøvning, men fejet ind under gulvtæppet. Det kunne være, fordi nogle har en interesse i, at der ikke er en sag. Eller fordi det ikke er i universitetets interesse, når der opstår sager, som kan så tvivl om universitets omdømme. Der er jo store penge og bevillinger udefra på spil, siger en kilde. En anden tilføjer: Forskerverdenens interne justits gennem kollegial peer-review ing er jo godt nok. Men det kan aldrig sikres mod, at der er enkeltpersoner som forsker uredeligt af den ene eller anden grund. Men før eller siden vil det blive afsløret. Men samtidig er der mange kilder, som problematiserer de eksisterende organer, der tager sig af fup-anklager. Det gælder fx KUs interne Praksisudvalg, og det statslige Uredelighedsudvalg, UVVU, som forskere kan indbringe sager for. Mange tvivler på, at der vil komme noget ud af UVVUs behandling. Og der peges på, at disse organer er bekvemme at tørre sager af på, i stedet for at KU fx selv gennemfører en undersøgelse hvortil KU-ledelsen svarer, at så ville man bare blive anklaget for at skulle undersøge sig selv. KUs eget Praksisudvalg kan ikke undersøge Hjerneforskeren Elisabeth Bock er en af dem, der har været i klemme i sagen. Hun har arbejdet sammen med Penkowa, men afbrød af uafklarede grunde samarbejdet, som det i øvrigt også gælder for livsstilseksperten Bente Klarlund Pedersen. Hun overværede fra nærmeste hold i 2008, at det blev overladt til KUs Praksisudvalg at undersøgte hendes forskning. Da faldt sagen samlet ud til Penkowas fordel, selv om udvalget påpegede, at der i forhold til vejledning utvivlsomt var sket brud på god videnskabelig praksis, men videre i den sag blev henvist til det statslige Uredelighedsudvalg. Men Bock var stærkt utilfreds med Praksisudvalgets manglende undersøgelse, og mente ikke, at det i Tema: Penkowa praksis kunne fungere som en frikendelse, fordi undersøgelsen var så mangelfuld. Praksisudvalgets formand forsvarer sig med, at udvalget gjorde, hvad man kunne: Vi har kun behandlet sagen på et skriftligt grundlag og kunne ikke foretage en egentlig efterforskning, fordi det ligger udenfor vores muligheder og beredskab. Selvstændige forsøg og efterprøvninger ligger udenfor vores muligheder, forklarer forvaltningsprofessor Carsten Henrichsen. UVVU begrænset til bevidst fup og manipulation KUs overdragelse til Uredelighedsudvalget UVVU mødes også af kritik. Juraprofessor Peter Pagh fra Københavns Universitet stiller sig tvivlende over for beslutningen om at overlade sagen til UVVU: Udvalgene er en velegnet konstruktion, hvis universitetsledelsen ikke ønsker at tage stilling til en sag og dermed blive fedtet ind i den. Omvendt kunne man også sige, at de slipper for at tage ansvaret i den her sag, fordi de altid kan sige, at det har UVVU afgjort, siger juraprofessoren (til INFORMATION). KU-ledelsen har markeret, at når UVVU har afgjort sagen, så er den vel ikke længere. Men retsvidenskabs-professor på Aarhus Universitet Ellen Margrethe Basse der har undersøgt UVVUs regelsæt og praksis konstaterer, at sager behandles inden for et snævert koncept. Forskning kan kun erklæres uredelig, hvis det bevises, at der bevidst (med forsæt) er lavet fup eller manipulation og at der dermed er sket en vildledning af offentligheden. Og tidligere sager med Lomborg og Helmuth Nyborg har den bevisbyrde været svær. UVVU har til formål at styrke forskningens troværdighed, men sådan virker de ikke. Som UVVU er skruet sammen, så er udvalgene mere til for at beskytte forskeren mod uretmæssige anklager og genopretter dermed ikke tilliden til universiteterne, forklarer Basse (til INFORMA- TION). Hun mener, at universiteterne selv må sikre den tillid til forskning via intern kontrol. Der er nu stor spænding om, hvordan UVVU vil gribe sagen an, fx hvordan man vil håndtere manglende forsøgsprotokoller eller inkonsistente data hos Penkowa. Vil man eftergøre forsøgene? Ifølge UVVUs praksis pålægges alle implicerede parter tavshedspligt, mens sagen behandles. Det kan lægge sagen død i det næste års tid. Først skal UVVU acceptere at antage og behandle klagen. Gør man det, går der typisk et år, før der falder en afgørelse og den vil i bedste fald blive offentliggjort i anonymiseret form engang i slutningen af 2011 (årsrapporten for 2010). Penkowa 7: Systemfejl Ovenover alting svæver det, der måske er allersværest at italesætte, nemlig indikationerne på systemfejl: Er der noget galt med et system, der kan gøre det nødvendigt for unge forskere at brande sig som Penkowa, ekstrem eller ej? Er der noget galt med et system, der kan gøre en mulig fupmager til rollemodel og årets Elite-Forsk er? Og hvad fortæller denne sag om det Sanderske forskningssystem? Nogle vil bagatellisere, at det jo bare handler om en enkeltsag i et meget konkurrencepræget mil, og at brådne kar findes i alle systemer. Nogle taler om systemfejl i den enstrengede, topstyrede ledelsesstruktur på universiteterne, hvor ledelsen er så magtfuldkommen, at den er stort set umulig at korrigere nedefra og kollegialt, når den kører af sporet. Dermed kan sager vokse og vokse indtil de bliver så store at pressen, udlandet (NATURE) og måske endda politikerne vågner. Og når man når der til, er skaden sket, forskningen og universiteternes troværdighed plettet, siger lektor og bloggeren Søren Pold. Nogle i forskermilet problematiserer den magtmæssige side ved at tillægge hendes karriere og hendes frikendelser for fusk, at hun tilsyneladende havde magtfulde og indflydelsesrige venner. Hermed hentyder de dels til et topstyret og autoritært og uigennemskueligt forskningsystem, og KUs hemmelighedskræmmeri bekræfter bare dette. Symbolet på person magt bliver først og fremmest eks-dekan og nuværende rektor Hemmingsen. Men også til eks-videnskabsminister Helge Sander, som personligt har støttet Penkowa, og som angiveligt er blevet så meget personlige venner med hende, at hun besøgte ham privat sidste sommer. Også efter at han afgik som videnskabsminister og sager mod hende er hvirvlet op, har Sander støttet hende. Det gjorde han gennem et læserbrev i WEEKENDavisen, samt ved at han og konen i december troppede op for at overvære en høring af hende i en af uregelmæssighedssagerne. Det tager nogle som et symbol på, at magt og indflydelse spiller en stor rolle i forskerverdenen og ikke bare faglighed. Og her man så ved det politiske element, nemlig om det Sanderske uni-system med topstyring, enerådige ledere og konkurrence, og her bliver det rigtig svært for det er måske den store systemfejl bag Penkowa-sagerne. Men det er nok ikke en sag, som UVVU vil udrede forskerforum Nr. 241 februar
16 Tema: Penkowa Penkowa: Eks Hvorfor fik hun så meget medieomtale? Milena Penkowa har beredvilligt stillet op i pressen og kommet med mundrette udtalelser, som ofte handlede om, at hun var ligeglad med den danske Jantelov og med et nyliberalt omkvæd om, at enhver er -sin egen lykkes smed. Og hendes nærmest overmenneskelige fortælling om sin livsform - bl.a. at hun stå op 4.43 hver morgen for at motionere og at hendes arbejdsdag går til kl. 19 hver dag m.m. er uimodsagt kørt ud i offentligheden. KVINDELIG ROLLEMODEL Parkering af sagen. Med mundkurv En af udløberne af Penkowa-sagen er medicinermilets underliggende mistænkeliggørelse af Ralf Hemmingsen for at parkere og lukke sagen. Det gjorde han fx ved at sende den til KUs Praksisudvalg. I 2006 var det professor Elisabeth Bock, som ellers tidligere havde bakket Penkowa op, der satte spørgsmålstegn ved en række analyseresultater. Men Bock oplevede, at systemet ville have hende til at tie med kritik. Da Praksisudvalget i 2008 havde renset Penkowa oplevede Bock, at Praksisudvalgets formand gav hende mundkurv på. Han skrev til hende, at hun skulle passe på med, hvordan hun kommenterede sagen: Jeg blev forbløffet over, at universitetet tog sådan på vej over min indsigelse, at man truede mig med kriminalret og personlige ansættelsesmæssige konsekvenser m.m. Hvorfor var det så vigtigt at lukke den sag? Men jeg blev da umiddelbart lammet og passiv af den udmelding, indrømmer Bock. Men efterfølgende gik det op for mig, at jeg selvfølgelig har ret til at udtale mig kritisk om de anvendte procedurer uden at gå ind i den konkrete personalesag. Og det var jo netop, hvad jeg havde gjort, nemlig påpeget mangler i Praksisudvalgets behandling af sagen. Bock blev også forbløffet over, at Praksisudvalgets formand nægtede at vedlægge hendes indsigelse i sagens akter: Ironisk nok sluttede jeg mit brev med den profeti, at hvis der ikke blev gjort noget i sagen, så risikerede universitetet, dekanen, rektor og Praksisudvalget at lide skade. Og det er jo det, som nu er sket. Hertil forklarer Praksisudvalgets formand, Carsten Henrichsen: Det var ingen mundkurv på at kommentere sagen. Hun måtte gerne klage over proceduren og undersøgelsen. Hun måtte bare ikke fremture med, at Penkowa var skyldig, for så risikerede Bock at få en personalesag på halsen. Men Penkowas signalværdier og budskaber passede i hvert fald videnskabsminister Helge Sander så godt, at han kaldte hende kometen i dansk sundhedsforskning og tildelte hende årets Elite-Forsk pris Men hvordan kan sådan en kvindelig rollemodel få så meget plads i medierne uimodsagt? KVINFO: Rollemodellen afspejler samfundskrav Det er bemærkelsesværdigt, at Penkowa i årevis har givet mange interviews og stillet op til fotosessions i dameblade. Som sådan har hun fungeret som barsk rollemodel for andre kvinder, underforstået at hvis kvinder vil gøre forskerkarriere, så må de ofre privatlivet og opføre sig socialdarwinistisk. Hun har brandet sig selv som en med klare fravalg af børn/familie, med hån mod dansk Jantelov og med personlig indretning på de barske krav, forskerverdenen stiller. Penkowa står også på det kvindelige videnscenter KVINFOs ekspertliste. Men hvad siger KVINFOs leder Elisabeth Møller-Jensen til det kvindebillede eller den rollemodel, som Penkowa repræsenterer? Nej, det undrer mig faktisk slet ikke, at nogle løser de brogede krav til kvinder på denne ekstreme - måde. Det er ikke så underligt, at nogle unge og ambitiøse forskerkvinder reagerer sådan. De lever vel nærmest op til krav i tiden. For det første de krav, som regeringen stiller til kvinder, at kvindekarriere og ligestilling er en privatsag, dvs. at hvor det er kvinders eget individuelle valg om de vil fravælge børn - og hvor det altså ikke er et politisk-strukturelt problem, som der kan gøres noget ved. For det andet reflekterer hendes holdning så også af nogle markeds-mekanismer i forskningsverdenen om forskning og faktura, hvor man skal sælge sig selv i skarp konkurrence med andre, svarer hun. Hvorfor protesterede kvinder ikke mod den modelrolle? At hun står på KVINFOs ekspertliste fortæller jo bare noget om hendes faglige kompetencer, 16 FORskerforum Nr. 241 februar 2011
17 Tema: Penkowa trem rollemodel for kvinder Og hvorfor sagde andre kvinder ikke fra? lyder spørgsmålene til KVINFOs leder (Foto: AllOverPress) Mit brand skal nok klare det her, udtaler Penkowa til DAGENS MEDICIN efter at sagen har raset i en måned. Og branding, det har hun lavet, med sportsvogn, frugt på bordet, afslappet overskud m.m. i damebladene (her SØNDAG). ikke om hendes private gøremål eller holdninger. Også Pia Kjærsgaard er fx med på listen, siger KVINFO-direktøren. Men er det ikke problematisk for opfattelsen af krav til kvinder i karriere, når Penkowa fremstår med denne ekstreme rollemodel for yngre kvinder? Hun har været dygtig til at gribe tendenser i tiden og tviste dem til egen fordel. Hun er jo et svar på nogle af de krav, som ligger i tiden, svarer KVINFO-direktøren. Jeg tillader mig at præsentere et andet ideal, som handler om, at der bør være muligt for kvinder, at have både børn, familie og karriere. Det er i mine øjne den store politiske udfordring. For eks-videnskabsminister Sander var hun rollemodellen for en kvindelig forskerkarriere. Han kaldte hende kometen i dansk sundhedsforskning. Hvorfor var der ingen kvinder, som protesterede mod Penkowa som rollemodel? Hun har da lov til at fortælle, at sådan lever og prioriterer hun sit liv. Og at eks-videnskabsministeren har set hende som rollemodel må stå for Sanders egen regning. Og hvis jeg med mine holdninger skulle bruge tid på at korrigere forskellige kvindelige rollemodeller ekstreme eller ej så ville jeg da få travlt. Også promovering af bestemt ideologi Hvorfor har hun haft sådan en gennemslagskraft i medierne, at hun er blevet interviewet i såvel aviser, ugeaviser og dameblade? Nogle synes vel, at det er fedt med kvinder, der lever deres liv på en yderkant? Men det indgår da også, at hun har været dygtig til at brande sig selv med markante udtalelser og med at stille op til fotosessions. Hun har indrettet sig mod mediernes nyhedskriterier, hvorefter det er 100 gange så nemt at komme på, hvis man siger noget provokerende eller ekstremt, og ikke bare stiller feministiske standardkrav, forklarer hun. Der findes i dag mange forskellige slags feminister, fx blå feminister, som får plads i medierne og som siger, at kvinder ikke både kan passe familie og karriere; de må vælge. I den forstand er det jo også ideologisk, hvilket kvindeliv der fremmes og promoveres. Og i den forstand er Penkowas klare fravalg af børn/familie, hendes snak om dansk jantelov, hendes tackling af de barske krav, forskerverdenen stiller, da også passet ideologisk ind i nogle bestemte politiske dagsordener. Og det har da også medvirket til at give hende plads i medierne. Uden at der blev stillet kritiske spørgsmål. forskerforum Nr. 241 februar
18 Fusk: Skyld og medskyld og uskyld En whistleblower norske CAMILLA STOLTENBERG fortæller om, Læge og ass. direktør ved det norske Folkesundhedsinstituttet CAMILLA STOLTEN- BERG afslørede i 2006, at den norske læge og kræftforsker Jon Sudbø havde opfundet alle de persondata, der dannede baggrund for en opsigtsvækkende artikel i LANCET om mundhulekræft. Stoltenberg opdagede, at Sudbøs data stammede fra en database over kræftpatienter, der endnu ikke var åbnet. Her fortæller hun om sin erfaring af sagen. I de stille dage mellem jul og nytår 2005 læste jeg en videnskabelig artikel. Jeg arbejdede med et kapitel til en bog og ville bruge artiklen som reference. Forfatteren hed Jon Sudbø og studiet var publiceret i LANCET i oktober samme år. ESSAY FUSK Først læste jeg sammenfatningen og syntes, at det var lidt underligt. Derefter læste jeg afsnittet om metode og materiale. Det var også sært. Så læste jeg hele artiklen og fandt flere fejl, mange fejl. Virkelig urolig blev jeg først, da jeg så at forfatteren takkede alle de ansatte i CONOR Cohorts of Norway mit institut, Folkesundhedsinstitutttet. Siden 2002 havde jeg haft det administrative ansvar for vores database. Kunne nogen, som arbejdede under min ledelse ulovligt have udleveret datafiler? Kunne jeg være medansvarlig for en artikel i LANCET, som der åbenlyst var noget galt med? Første arbejdsdag efter nytår varslede jeg medarbejderne på instituttet og samarbejdspartnerne ved de medicinske fakulteter. Derefter fulgte ti begivenhedsrige dage, hvor andre spillede vigtige roller i opklaringen. Fredag d. 13. januar 2006 offentliggjorde Rikshospitalet så, at Jon Sudbø selv havde fabrikeret datafilen. Han indrømmede, at han havde fusket. Richard Horton, redaktøren i LANCET, beskrev sagen som en af de virkelig store svindelsager i medicinsk forskning og et mareridt for en redaktør. Hvordan opdager man forskningsfusk? For min del handlede det om serendipity the chance observation falling on a receptive eye. En tilfældig observation som fanges af et modtageligt blik. Jeg ledte efter noget et betydningsfuldt studium, som kunne illustrere de fabelagtige muligheder, der ligger i sundhedsregistre og folkesundhedsundersøgelser. Og jeg fandt noget helt andet. I begyndelsen gennemskuede jeg ikke, hvad det var. Ordet fusk faldt mig ikke ind, ikke engang noget i nærheden af sjusk. Nu hvordan det var at opdage forskningsfusk bagefter tænker jeg, at det var angsten for at blive gjort til medskyldig, der var afgørende for, at jeg slog alarm. Kunne fusk en være gennemført uden at blive opdaget? Jeg undrede mig over, hvorfor ingen havde reageret tidligere. Flere forskere kendte de aktuelle databaser godt nok til at opdage misbruget. Var der bare ingen, som læste LANCET? Det gjorde de sikkert, men måske var mit blik mere modtageligt. Jeg havde jo ansvaret for CONOR-databasen, og jeg havde for nylig været med i et udvalg, som foreslog en lov om sundhedsforskning. Havde jeg advaret, hvis jeg ikke havde denne modtagelighed? Det kan jeg ikke vide. Jeg har aldrig mødt Jon Sudbø. Ville jeg have anmeldt, hvis jeg havde haft et samarbejde med ham, inden jeg læste artiklen? Jeg tror det, men kan ikke vide. Mit Folkesundhedsinstituttet var heldig. Ingen af vores medarbejdere var involveret. Vi havde ikke udleveret data, hverken lovligt eller ulovligt. Vi var ikke medforfattere, vejledere, arbejdsgivere, stipendiater, kolleger, venner eller familie til Sudbø. Det kunne vi have været. Ville vi da have anmeldt det? Jeg tror og håber det. På hvilken måde ville vi have advaret? Ville det have ført til noget? Rikshospitalet og Universitetet i Oslo tog hurtigt ansvar, og udnævnte en granskningskommission med en udlænding som leder. Kommissionen konkluderede, at Sudbø alene havde skylden. Men også andre aktører kom igennem sagen med skader og medansvar for at fusket ikke var blevet afsløret tidligere. Jeg tror, at meget få personer vil og kunne gøre som Sudbø. Det er vanskeligt at identificere sig med ham. De andre roller er det lettere at leve sig ind i. Medforfatterne, vejlederen, stipendiaten, arbejdsgiverne og familien blev ramt hårdt. Blandingen af rollerne som offer og medansvarlig er vanskelig at leve med. I månederne, der fulgte afsløringen, blev jeg fremstillet i medierne som en detektiv, en opdager, en slags helt. Jeg oplever det ikke sådan selv. Der var ingen risiko involveret for mig selv i min rolle, og selv om jeg satte det hele i gang var det et held, at jeg personligt kom ud af det som en helt. Det er en tynd og utydelig linje, som skiller de medansvarlige og heltene i den slags historier. (Kilde: Forskning og Medicin, Norge). kort Videnskabsministeren: 1-årige kandidater Regeringen vil skabe mere vækst ved at indføre en ny 1-årig kandidatuddannelse. Det var videnskabsminister Charlotte Sahl- Madsens oplæg, da regeringens Vækstforum med sværvægtere fra erhvervsliv og fagbevægelse holdt et afgørende møde i slutningen af januar: Vi får brug for højtuddannet arbejdskraft, og universiteterne skal have mulighed for at designe uddannelser, der ikke følger systemet i dag med tre års bachelor og to år til kandidatstudiet, forklarede ministeren. Ministeren forklarede forslaget som en mellemmulighed, mellem de få (10 pct.), som står af på bachelortrinnet, og så kandidatuddannelsen. Og arbejdsgiverne i erhvervslivets interesseorganisationer, Dansk Erhverv og DI, vil gerne mulighed for at vælge frit blandt så mange kvalificerede som muligt og nu også på så mange hylder som muligt, fordi det er godt med mere fleksibilitet i systemet. Men arbejdsgiverne fortæller ikke, hvorfor de ikke vil ansætte bachelorer, men foretrækker kandidater. Og talsmanden for uni-rektorerne, Jens Oddershede, tror ikke på, at den 1-årige overbygning vil gøre bachelorer mere attraktive for erhvervslivet: Det er ikke klog politik at reducere uddannelsestiden. Vi skal højtuddanne folk så meget, som de kan, og som de kan klare. Og ender universiteterne med alt for mange forskellige produkter i flere udgaver bliver det ikke ligefrem nemmere at skulle ansætte de nyuddannede (POLITIKEN 21.jan.) Deltidslæreres glade årspriser 2010 KUAs deltids-vip ere uddeler hver år en pris, der går til personer, der i årets løb skønnes at have haft betydning for de deltidsansattes forhold. Normalt deles prisen mellem en glad og en sur pris, men i år blev der uddelt to glade priser. De gik til journalist Jesper Tynell fra DR- Orientering og dennes interview 12. januar 2010 med juraprofessor Kirsten Ketscher, som altså fik den anden pris. I interview et redegjorde juraprofessoren i socialret for, at gruppen af deltidsansatte er udsat for diskrimination på arbejdsmarkedet, fordi de ikke har samme rettigheder som deres fastansatte kolleger, selv om de indgår i den faste stab på universitetet. Samtidig havde hun modet til juridisk at pille en voldgiftsdom, som gik eksterne lektorer imod, fra hinanden og gav udtryk for, at sagen bør føres ved EU-domstolen. Professoren vurderer, at de eksterne lektorer vil have gode chancer for at få tilkendt pension med tilbagevirkende kraft fra FORskerforum Nr. 241 februar 2011
19 KU-hum: Nogle +60-årige på halv tid Lær ABC om EU-projekter Det kan virke som en kompleks opgave at skrive ansøgninger til EU s forskningsprogram (FP7) og gennemføre internationale forskningsprojekter. Men det kan læres. EuroCenter tilbyder kurser om bl.a. ansøgningsteknik, økonomi, rapportering, kontrakter og kurser målrettet koordinatorer af FP7-projekter. Kurserne holdes i København. Læs mere på eller bestil EuroCenters kursuskatalog 2011 på Kurser forår og sommer 2011 Nedskæringer blev klaret via afværgeforanstaltninger, som dog ikke er uproblematiske På KU-humaniora var der usikkerhed før jul, efter at dekanen varslede hovsa-besparelser på 15 mio., som kunne koste 35 stillinger i Fyringer for vip ere blev imidletid undgået via afværgeforanstaltninger, men desværre ikke for tap-personalet. Der var flere modeller at vælge imellem for +60 folk: Enten kunne man fratræde pr. 1. marts og få et halvt års løn. Eller man kunne fratræde pr. 1. marts og få fuld pensionsudbetaling i to år. Men den mest populære var nok den, hvor man går på halv tid i fire år (med fuld pensionskompensation), hvorefter man går på pension, forklarer tillidsmand på KU-humaniora Karsten Fledelius. Og der var ingen armvridning, for ordningen opfattes som favorabel for nogle ældre medarbejdere, for den indebærer en lettet arbejdsbyrde, samtidig med at den ikke forringer ens pensionsmuligheder. Og det er en måde at trappe ned på, for mange føler sig ret forbundet til universitetet. Og for arbejdspladsen er Titel Dato Den gode ansøgning til FP7 8. marts 2011 Rapportering i FP7 29. marts 2011 How to Write a Competitive Proposal for Framework 7 6. april 2011 How to Negotiate and Administer Framework 7 Grant Agreements 7. april 2011 Den professionelle koordinator 12. maj 2011 Kontrakter og intellektuelle rettigheder i et FP7-projekt 19. maj 2011 SMV er styrk dit internationale udsyn 16. juni 2011 Bliv en haj til budgetter og regnskab i FP7 21. juni 2011 ordningen god, fordi man fastholder ekspertisen hos de ældre. Humaniora mister langsomt fagdækning For de implicerede vip-ansatte endte sagen tåleligt: Man skal dog ikke i lettelsen glemme, at der samlet set sker indskrænkninger i den faglige dækning, siger tillidsmanden. Men løsningen giver også en del signalforvirring, for på den ene side skæres der ned på pengene og fagdækningen, når nogle går ned i tid. Og på den anden side, så lukker man økonomien, så det bliver svært at se, hvordan der bliver penge til nyansættelser, så næste generation kan komme i spil. Men det skyldes jo først og fremmest, at KU skærer på humanioras økonomi. Man ved endnu ikke, hvilke områder, der især rammes af tap-fyringerne, der dog også kan løses via omplaceringer: Men det er mærkværdigt, for man tror åbenbart, at humaniora kan klare sig uden teknisk bistand: Eksamensadministration, it, regnskab, studieadministration osv. Gummikriterier bag fyringsvarsler Der var dog utilfredshed med dekanens procedure i december. Hun fremlagde nemlig ikke mere præcise og objektive kriterier, men generaliserede kriterierne så meget, at dekanen i praksis fik fuldstændig frit spil til at prikke, hvem hun ville. B-siden protesterede mod sådanne gummikriterier og krævede, at der skulle tages udgangspunkt i, hvilke funktioner der bedst kan undværes (for ellers kan ledelsen groft sagt bruge fyringsrunden til at udrense bestemte medarbejdere, og kort tid efter genopslå stillingsindholdet rettet mod ansættelse af en ny medarbejder). I samarbejdsudvalget havde dekanen fremlagt en procedure, som de ansatte protesterede imod. KUs generelle personalepolitik kræver, at der lokalt skal fastlægges præcise kriterier for, hvad folk kan prikkes på (fx nedlæggelse af funktioner, omstruktureringer, rationaliseringer o.a.). Ledelsen skal endvidere fastlægge de individuelle kriterier, som skal benyttes ved prikning af enkelte medarbejdere. Disse kriterier skal fremlægges og drøftes i det lokale samarbejdsudvalg. Uafklaret: Fyringskriterier i fremtiden I den konkrete sag fik man omformuleret skrivelserne: Dekanens formulering blev gjort nænsom og til at leve med. Men principielt er A- og B-siden ikke blevet enige om proceduren og de juridiske detaljer vedr. fyringskriterier. B-siden afviser, at der indføres personlige kriterier, for det kan føre til at de pågældende medarbejdere får et stempel på sig. Folk skal ikke belastes af det, hvis de fyres, forklarer vip-tillidsmanden. Annoncer i FORSKERforum 1/4 side: 3.000,- 1/2 side: 5.000,- 1/1 side: 7.000,- Kontakt: forskerforum Nr. 241 februar
20 Fuldtidsforskning til halv pris Fyringer undgået ved, at ansatte på Naturhistorisk Museum og på KU-LIFE har sat forskere ned i tid men deltidsforskni Vil du fyres eller sættes ned i tid? Det valg er en række ansatte på henholdsvis KU-Life og Statens Naturhistoriske Museum (SNM) indirekte blevet stille over for i forbindelse med de nedskæringer, der er sket begge steder. På SNM er 8 medarbejdere gået 25 procent ned i tid, og på LIFE er der varslet arbejdstidsreduktion for 10 medarbejdere. En række af disse 18 er forskere. Det er ikke noget, vi har prøvet før. Men det er jo et forsøg på at fastholde bredden i museets arbejde, forklarer Morten Meldgaard, direktør for SNM. PÅ DELTID De enkelte institutter har haft stor frihed til at lave aftaler med medarbejderne. Og så har man diskuteret det og fundet ud af, at det var nogle gode løsninger, lyder det fra Erik Bisgaard Madsen, konstitueret dekan på LIFE. DM-formand: Når arbejdstiden bliver flydende Umiddelbart kan løsningen virke sympatisk. I stedet for at fyre enkelte ansatte, bliver besparelsen lagt ud på flere, der dog beholder deres primære tilknytning og kan videreføre viden og forskning i organisationen. Men i større perspektiv er deltidsstillinger inden for forskning en problematisk løsning. Både arbejdstid og resultater er ofte flydende størrelser, og derfor kan realiteten nemt blive sådan, at den deltidsansatte forsker arbejder på fuld tid uden at få betaling. Det er problematisk med deltidsstillinger, når man ikke kan registrere arbejdstiden. Jeg kan selv huske fra min tid som lektor på CBS, hvordan nogle forskere på nedsat tid følte, at de arbejdede fuld tid til en deltidsløn, siger DM s formand Ingrid Stage. Hun skynder sig dog at slå fast, at hun helt bakker op om de aftaler, som medarbejderne og tillidsrepræsentanter har indgået med ledelserne. Deltidsansættelser et dilemma Spørgsmålet om deltidsansættelser udgør nemlig et dilemma, både for den enkelte medarbejder, for tillidsrepræsentanten og for DM. I den enkeltes situation vil deltid næsten altid være at foretrække frem for en fyring. Problemet opstår først, når man løfter sig op i et større perspektiv. Det kan være en udmærket løsning, især hvis man er oppe i den alder, hvor man overvejer pension. Men det er klart, hvis du begynder at have en meget stor gruppe medarbejdere på deltid, så tror jeg ikke, det holder, siger Thomas Illusionstrylleri: Når forskere tvinges ned i tid som den oversavede dame Vils Pedersen, fælles-tr på LIFE, der ikke mener, DM generelt bør stille sig på bagbenene over for deltidskontrakter. På SNM er der lagt op til, at de forskere, der er blevet sat ned i tid, selv kan søge finansiering til at udfylde det lønhul, der opstår. De muligheder vurderer Morten Meldgaard til at være rimelig gode. Det kan være med undervisning, eksterne projekter, digitaliseringsprojekter og så videre, og det er noget, vi meget gerne vil bistå med at få i stand, siger Meldgaard. Men så lys ser verden ikke ud for en af de forskere, der selv er varslet ned i tid. Personligt synes jeg det er sjofelt at sætte folk ned i tid. Problemet er jo, at hvis du er en højt specialiseret universitetsforsker, så har du ikke noget alternativ. Har du studeret sommerfugle hele dit liv, hvor går du så hen og får et job? Og super-forskerne, som ville have haft en chance for at skaffe deres egen løn med eksterne midler, er jo ikke dem, man sætter ned i tid, siger Arne Thorshøj Nielsen, der er geolog. Lokale arbejdstidsaftaler Ingrid Stage vil som sagt ikke kritisere de aftaler om nedsat tid, som DM s tillidsrepræsentanter selv har været med til at indgå. Men hun peger på de farer, der ligger i ordningen, for at de deltidsansatte i realiteten kommer til at arbejde gratis på fuld tid. Det kræver en ekstraordinær overvågenhed, både fra institutledelsens side, og også fra tillidsrepræsentantens side. Og så stiller problemstillingen fokus på vores krav om retten til at lave lokale arbejdstidsaftaler, siger Stage. Morten Meldgaard indrømmer også risikoen for, at forskere på deltid knokler videre uden at få løn, hvis de ikke har andet supplerende arbejde. Ja, den risiko er der givetvis, folk er jo meget engagerede. Hvad vil du gøre ved det? Det er jo ikke sådan jeg står med en pisk og jager dem væk fra museet. Man er fritstillet og velkommen til at lave andre ting. Men på et tidspunkt skal vi have ordningen evalueret 20 FORskerforum Nr. 241 februar 2011