Sjette afsnit | Anne Bredahl
Dette indlæg blev udgivet i Sclerosa Multiplex den 25. april 2017 af annebredahl.
← Femte afsnit Syvende afsnit →
7 tanker om "Sjette afsnit"
Mette Haagensen 25. april 2017 kl. 9:02 AM
For lidt – eller for meget … Dine skriverier får mig til at le, græde, blive vred og trist, eftertænksom og stille.
Din blog – dine ord, tanker, bekymringer, glæder … vi er her – helt frivilligt – og kan – helt frivilligt – læse eller lade være.
Jeg læser gerne med og gennemlever dine følelser og tanker – tak!
Jeg håber, dine drømme en dag går i opfyldelse <3
Karina 25. april 2017 kl. 9:37 AM
Du skal ikke være flov!! Du skal skrive!! Også om sygdom! Og måske især om sygdom….så alle vi andre, der ikke har de samme evner som dig, til at udtrykke os, men også er ved at dø over folk der formoder en masse, de ikke aner en skid om, kan nyde godt af, hvor velformuleret du er… så de uvidende måske bliver klogere. Skriv for pokker… alt det du orker… jeg læser hvert et ord med største fornøjelse… sygdom eller ej… jeg er fan!!
Ida 25. april 2017 kl. 9:56 AM
Et slags glædefix: På Duran Durans Facebook side kom der forleden dag en liveoptagelse med ret god lyd af Planet Earth. En anden version end på North Side 2016 (dvs uden Bowie mix). Den gav mig et smil på læben og jeg tænkte, at det måske var noget for Duran Duran fan’en Anne. Så derfor skriver jeg det her mellem solsorte og sygdom.
Michala 25. april 2017 kl. 10:00 PM
Skriv om lige det du vil. Vi kender ikke hinanden, men jeg synes du skriver godt- en fin blanding af humor, tankevækkere og dagligdag. Tak for det.
Livsglimt 26. april 2017 kl. 8:51 AM
Det er en decideret gave til mig personligt, når du skriver om sygdom. Der er så megen genkendelse – og det møder jeg virkelig ikke mange steder. Du udretter noget lige her. Tak <3
Henny Stewart 26. april 2017 kl. 10:55 AM
Du skal skrive om lige præcis det, der trænger sig på. Klart at din sygdom fylder meget. Det er faktisk noget, jeg ved noget om af personlig erfaring.
Men din måde at skrive om sygdom og alle mulig andre ting rækker altså ud over det og over i det almengyldige, som er godt for mennesker at læse. Skriv bare løs, Anne!
Lina Just 26. april 2017 kl. 1:36 PM
Du er først lige blevet en del af mig. Jeg har ikke kendt din historie før i sidste uge, hvor jeg googlede forvildet rundt i håbet om at blive klogere. Klogere på min sygdom, klogere på min ekstreme træthed, bare klogere…
Jeg fandt din blog, og hvor jeg nyder at læse med! Jeg skriver selv, men jeg skriver faktisk mest for mig selv. Behandling – det er hvad det er for mig. Terapi i den billige version, det er jo rart når man nu ikke længere lever livet med fast løn.
Jeg elsker din måde at skrive på. Du rammer mig. Rammer mig lige der hvor jeg selv er. Kronisk syg, med forandringer, frustrationer og for altid en anden.
Jeg vil følge dig, følge med i dine udfordringer, og hvor er jeg glad for at du kommer frem med alt det negative, for hvem fanden synes det er sjovt at blive ramt af kronisk sygdom, og opleve livet fra sofaen…