ZetaTalk: Forhistoriske Naturkatastrofer
Jorden bærer vidnesbyrd om kataklysmerne i dens fortid, og deres periodiske opdukken. Udover de de dybe sår i Stillehavet, og udover kontinental-driften, er der ar der er mere åbenlyse for mennesket.
Klippeskrænterne, som i mange tilfælde rejser sig tusinder af fod, repræsenterer fast klippe der er revet itu. Disses dybere mening bliver ignoreret af menneskeheden, som endda gør en hobby ud af at måle deres højde. Er der blevet gjort nogle eksperimenter, for at fastslå hvilke kræfter der skal til, for at flå klippe fra hinanden på denne måde? Nej, ingen! Grunden til dette ligger i menneskehedens dybe ønske, om at undgå at tænke på Jordens forhistoriske kataklysmer.
Under havet ved Bahamas-øerne, ligger der beviser om civilisationer, der blev opslugt af bølgerne - landeveje og vejskilte, tydeligvis lavet af mennesker. Disse områder er blevet udforsket af mange lykke-jægere, optaget med kameraer, og publiceret i fuld farve-gengivelse gentagne gange. Og ligeledes findes der forhistoriske Inka-byer i så stor en højde, at det ville have været umuligt at bygge dem, endsige leve i dem. Og alligevel fortsætter videnskaben med kollektivt at erklære, at jordklodens forandringer sker blidt, tomme for tomme, i et tempo der kun svarer til hvad der er blevet oplevet, og kan huskes af deres egen nuværende civilisation.
Antarktika bærer vidnesbyrd om dets fortid som en dampende sump, og det samme gør Nordsøen, hvorfra der udvindes olie. Og ligeledes er de tempererede zoner arrede af, hvad der kaldes for Istiden, hvor disse regioner var som is og sne, pakket som ved polerne. En ledetråd til disse forandringer ligger i den indefrosne magnetisme i størknet lava, som demonstrerer at det magnetiske Nord og Syd har skiftet plads nu og da. Er nogen fyldestgørende forklaring blevet tilbudt af det videnskabelige kollektiv? Nej, det er der ikke, eftersom alle forklaringer inkluderer, at Jordens tynde skorpe bliver på sin plads; som om at selve tanken om at man står på en tømmerflåde, der kan bevæges af magma-havet nedenunder én, er for skræmmende en tanke at overveje.