Rainbow Six's første skridt ud på eSport-scenen - Rainbow Six: Siege - Gamereactor
I weekenden tog Rainbow Six sine første, spæde skridt ud på eSport-scenen. Katrine var så heldig at få lov til at være til stede og forklarer her hvordan spillet bar sig ad med entreen.
Da jeg træder ind i lokalet, rammer den trykkede stemning mig som en hammer. Lyset er dæmpet, og samtalerne lavmælte. Jeg er bestemt ikke i tvivl om, at det er lige her foran mig, at den første semifinale om ganske få minutter bliver sparket i gang. Nerverne er så stærkt til stede, at uanset hvor jeg kigger hen, er de synlige. De kan ses på de anstrengte ansigtsudtryk hos spillerne, og de kan høres i den spændte summen blandt tilskuerne.
Oppe på scenen sidder ti meget koncentrerede spillere. Penta Sports - det europæiske hold - sidder til venstre klædt i deres meget iøjenfaldende orange dragter, og overfor dem sidder VwS - det amerikanske hold. Ingen af dem synes at ligge mærke til værten, der står imellem dem, da han byder seerne af livestreamingen velkomne. Det er tydeligt at se, at i deres verden findes lige nu kun dem selv, deres holdkammerater og skærmen foran dem, hvorpå alt lige om lidt vil blive afgjort.
Og spillerne er nervøse med god grund. Det er nemlig ikke kun summen på 25.000 $, der er på spil - det er også æren om at kunne kalde sig verdens første Rainbow Six Pro League champions, de kæmper om.
Igennem Penta Sports semifinale kunne man på ingen måde være i tvivl om, at de havde været det stærkeste europæiske hold i de indledende runder. Deres spil var sikkert og deres udtoning professionel. Finalerne blev spillet i en bedst ud af tre form, og for at vinde ét point må man altså være den første til fem sejre. Men Penta Sports nåede ikke engang til den tredje runde, fordi de allerede afgjorde sagen i anden bane, hvor de nedlagde VwS med 5-0, og altså fik de to nødvendige sejre for at komme videre.
Men nerverne var et gennemgående tema hele dagen, for også den anden semifinales spillere var mærket af de anstrengte ansigtstræk. Da GiFu indtog scene, har de en lidt anden fornemmelse med sig, end Penta havde. Det er svært helt præcis at sætte ord på den stemning, holdet havde med sig. Mens Penta Sports fik dig til at læne dig tilbage i sædet og bare lade dem om at vinde, var der en del mere spænding på spil i denne anden semifinale. Det var lidt, som når en bundusikker person holder tale foran mange mennesker. Man ønsker virkelig, at alt går godt for dem, men man kan ikke lade være med at være en smule nervøs på deres vegne.
Nervøsiteten manifesterede sig bestemt også for GiFu, der tabte sin første runde i semifinalen mod det amerikanske Orbit.GG. De skulle altså hive en sejr hjem i anden runde for at kunne kæmpe videre om en finaleplads, men de lod publikum hænge i lang tid. De spillede nemlig lige op med det andet hold til 4-4 og skulle altså vinde to kampe mere for at få pointet. Det føltes som om, alle var pinte af spændingen i luften, og da GiFu endelig endte runden med 6-4, bredte lettelsen sig blandt holdet. Og efter endnu en sejr i tredje runde på 5-3 var det ikke kun holdet selv, der sprang jublende op af stolene. Mine medjournalister og jeg selv kunne ikke holde bifaldet tilbage!
Selvom studiet var en smule beskedent, mærkede man ikke, at dette var de første finaler, der blev afholdt indenfor Rainbow Six Pro League turneringen. Man kunne undervejs komme helt i tvivl om, hvorfor spillet ikke er blevet et eSportspil noget før. Det har så sandelig al potentialet til både at være sjovt og udfordrende for spillerne og spændende at se på for tilskuerne. De strategiske elementer betyder, at kampene varierer fra gang til gang og det føles altid friskt og nyt. Men selvom spillet har al potentialet, har det været en lang og snoet vej ud på eSportsscenen, og Alexandre Remy, brand director, fortalte os, at det egentlig startede med bare at være en drøm:
"I think the word, that was really the key driver, was competition. ESports was more like the dream that we were hoping for somehow I guess. And being here today is a little bit of a special moment because this dream is starting to come true."
Men selvom eSport-delen var en drøm, de første turde håbe på efterfølgende, har de altså altid tænkt over, hvad et konkurrencepræget spil skal indeholde og har sørget for, at disse elementer var til stede i Rainbow Six: Siege:
"But back to the beginning of the development process of the game - the competitive aspect was key for different reasons. The fact is that when you do build a competitive game, you build a game that is extremely solid in its foundations. In terms of design, in terms of tech, in terms of game mechanics you need a game that is going to be extremely fair, extremely solid, so that people and players will enjoy it for a long time."
Og selvom eSportfans har mange valgmuligheder indenfor shooter-genren, så mener Remy dog alligevel, at netop Rainbow Six: Siege skiller sig ud blandt dens mange konkurrenter. De har holdt sig meget tæt til spillets DNA og har ikke været bange for skille sig ud:
"I think the game already differs from any other shooters that exists whether it is eSports or not eSports. When it comes to Rainbow Six we have such a strong heritage, such a strong legacy. We have been at it for like 17 years. We were the fathers of the tactical shooter way before anyone else. So we have in our roots and in our DNA that tactical- and teamplayer aspect that we pretty much invented at the time. So having that heritage and legacy is something we kept close to heart." Og fortsætter:
"So I think for us the most important thing was building on the strengths and the DNA of what a Rainbow Six game is."
Da begge semifinaler var spillet færdig, må jeg dog indrømme, at jeg sad med nogle ret svedige håndflader. Spændingen i spillet havde bestemt fanget mig, og lidt frisk luft var tiltrængt. Jeg havde dog tydeligvis ikke været den eneste med fugtige hænder - backstage løb jeg nemlig på GiFu. Med en halvt skuffet og halvt jokende udstråling udvekslede de deres tanker om kampen - primært på finsk, så det var svært at følge med. Men kaptajnen Niklas Ojalainen fortalte mig alligevel, at holdet slet ikke var tilfredse med deres præstation. Nerverne havde haft for hårdt fat i dem, og de havde derfor mistet lidt af deres fokus. Men selvom de baner, de skulle møde modstanderen i, var nogle af modstanderens favoritter, gav de ikke op. De tænkte blot; "hvad har vi at tabe?", og gav det alt, hvad de havde i sig. Så på en måde kunne han som holdkaptajn jo ikke håbe på mere.
En pakke finsk tyggegummi - Jenkki hvis jeg husker korrekt - går på skift imellem spillerne, og til sidst bliver jeg også budt. Snakken begynder at skifte, og den bliver mere livlig. Vi udveksler blandt andet nogle grin over mine ikke-eksisterende finsk-færdigheder, og da jeg forlader holdet igen, har smilene og håbet fundet vej tilbage til deres ansigter. De følte sig klar til at møde Penta Sports om lidt. De var klar til at kæmpe.
Det var tydeligt, at der var stor forskel på de to hold, der lige om lidt ville støde sammen i finalen. De hårdtarbejdende Penta Sports havde en yderst professionel udstråling. Med deres orange dragter lignede de virkelig et mandskab, der kun havde sejren for sinde. De træner i Rainbow Six: Siege i op til 80 timer i ugen, og deres aura emmede af, at de havde styr på, hvad de lavede.
Under et interview fortalte det danske medlem, Niclas 'Pengu' Mouritzen, mig, hvordan holdet var kommet i gang:
"Well coming into this whole thing it really started with a dream and we were just five normal guys just playing video games. And all of a sudden we realized we are okay, we were alright. And as we played more and more we realized how good we actually are. It's been a good journey"
Selvtilliden lyste ud af deres orange dragter og af deres ansigter, og Pengu var da heller ikke bleg for at indrømme præcis, hvor godt holdet burde stå - endda forud for semifinalen.
"We've been doing some statistics on Twitter ect. and we do seem to be the fan favorites and we do have the best statistics along with a good loss/win ratio. And we have zero losses on record. So I definitely think we are favorites."
Overfor det professionelle Penta Sports stod det lidt mere beskedne, finske hold GiFu. De seks venner, der fandt hinanden helt tilfældigt inde i spillet, var nu mod deres egen forventning endt her i finalen. De træner slet ikke i nærheden af 80 timer om ugen - det er nærmere 2-4 timer om dagen. De var egentlig bare glade og stolte over at have kæmpet sig helt frem til finalen:
"I didn't even expect we would make it to the Pro League in the first point," sagde Mikko Mutanen (aka. ProtaX) og til det tilføjede holdkaptajnen Niklas Ojalainen (aka. Willkey):
"These guys are like basic finnish. They don't believe in themselves. I need to constantly tell them that we can do this! Like this morning I said 'Come on guys! We are going to win this whole tournament. What are you guys doing and thinking?'"
Og hvis du tror, deres navn GiFu udtales præcis, som det staves og lige ud ad landevejen, så har holdet altså også narret dig. Som en joke har de nemlig valgt det meget finske navn, der udtales SiSu, for at narre os journalister og andre godtroende folk. Men budskabet bag navnet rammer præcis, hvem de seks mænd er som et hold:
"It means many things, but I think the best thing you can say that it means is that you keep going no matter what, you're going to go towards your goal, you never stop, you never give up - you just keep going until you reach what you are at it for."
Der var lidt en underdogs-følelse omkring holdet, og vi elsker jo alle en fighter-historie. Og de skulle skam også få brug for deres stærke SiSu-mentalitet under finalen.
"It's time for our championship final. We've had a thrilling day of semifinal action between the top four teams from Europe and Amerika. And now our top two teams are making it an all European final. They're playing for 25.000$, and this trophy - and something money can't buy which is the title of being the first ever Rainbow Six Pro League champion.", lyder det fra værten, inden finalen skydes igang.
Scenen er sat og stemningen er sikret. Nu mangler vi kun finaleholdene. Med smilende ansigter og en udstråling, der klart emmer af selvtillid, træder det orangeklædte Penta Sports ud på scenen. Med det korte budskab om, at de var spændte på finalen men stadig selvsikre omkring kampen, tager Penta Sports deres pladser og overlade spotlyset til deres modstandere - GiFu.
Selvom spændingen kan læses i holdets ansigter, holder de fast i deres SiSu-ånd og fortæller værten og seerne, at de har selvtilliden med sig. Og med dét sidder finalisterne nu overfor hinanden. Mens man hører kommentatorne snakke løs, sænker der sig en sigende stilhed blandt mig og mine medjournalister. Nu venter vi alle bare på, at finalen skydes i gang.
I den første runde fulgte holdene hinanden ad ret godt men pointet ende med at gå til Penta Sports efter en sejr på 5-3. Hvis begge holds forudsigelser om, at finalen skulle ud i alle tre runder for at finde afgørelsen, skulle holde stik, skulle GiFu altså nu vinde det næste point. Forudsigelserne blev dog ikke til virkelighed og finalen sluttede med en sejr til Penta Sports.
Da Penta Sports jublende løftede trofæet over hovedet, markerede de altså slutningen af den første sæson af Rainbow Six Pro League turneringen. Men det betyder langt fra, at vi er færdige med spillet, eller at der vil gå længe, før vi ser noget til det igen. Alexandre Remy og resten af holdet har nemlig mange og store planer og drømme for spillet og vil blive ved med at arbejde hen imod dem. Vi vil se yderligere tre sæsoner, hvoraf den anden sæson skydes i gang d. 30. maj på Xbox og d. 2. juni på PC.
"I think that we will essentially keep building what we are doing. This is the first stage. We have been three months out now on the competitive scene. And today marks the finals of the PC that has been running for about seven weeks. We do have a competitive Season 2 that's also revealed and announced. I think as long as we see on the player base aspect, on the fanbased aspect as well as the pro players that they keep coming, keep delivering, keep having good numbers, then the idea is definitely to keep building, and keep sustaining this.
As long as the players are here, we will be there as well."
Det sluttede Remy af med at fortælle mig. Og hvilken fornemmelse sidder jeg så tilbage med efter Sæson 1 er slut? Rainbow Six's første skridt ud på eSportsscenen var ikke store, stampende skridt men det foregik heller ikke slingrende og ukontrolleret. Selvom der selvfølgelig er lang vej frem mod et fyldt Wembley-stadion og flere millioner i puljen, så tog Rainbow Six nogle gode sikre skridt. De stillede op med alt hvad de havde, var åbne overfor input, og jeg kan ikke vente med at se, hvad de vender tilbage med i Sæson 2!