Den norske saxofonist Jan Garbarek viste nok engang sit unikke og emotionelle spil, om end diverse svinkeærender fra hans medmusikere gik lidt ud over magien
Mandag D. 10. JULI 2017 KL. 13:42
Copenhagen Jazz Festival 2017. Saxofonisten Jan Garbarek på scenen i Glassalen i Tivoli, lørdag aften. Foto: Torben Christensen&nbsp;&nbsp;&nbsp;
Glassalen, Tivoli, søndag aften
Jan Garbarek. Han er om nogen indbegrebet af den nordiske tone. Altså den tone og den stil, der i 1970erne og 1980erne – som et reelt sidestykke til de etablerede amerikanske jazzformer – sneg sig ind og bemægtigede sig den globale musikscene. Ikke mindst i kraft af den tyske pladeselskab ECM Records.
Og at den nu 70-årige norske saxofonist har bibeholdt sin fantastiske klang og sine smukke folkemusikalske temaer, blev der glædeligvis lejlighed til at opleve denne aften i Glassalen.
Indledningsvis på den krumme sopransaxofon – fyldt af fryd og smerte – og snart også på tenorsaxofonen – med skøn patos og alle de gode historier fra det høje fjeld, som man kunne ønske sig.
Jan Garbarek blev ledsaget af den tyske pianist Rainer Brüninghaus, den brasilianske el-bassist Yuri Daniel og den indiske perkussionist Trilok Gurtu, hvilket alt i alt betød en upåklagelig global kommunikation og kreativitet. Men betød det også en blandet landhandel?
Dette spørgsmål trængte sig lidt uventet på, da scenen blev overladt til Yuri Daniel. Han fik demonstreret el-bassens mange muligheder i et langt forløb, der i forhold til den af Jan Garbarek anlagte emotionelle fjeldvandring forekom helt umotiveret.
Heldigvis formåede kapelmesteren at finde tilbage på stien, da han på sin sopransaxofon gik i en tæt og staccato-agtig dialog med Trilok Gurtu og med energi, poesi, skrig og magi tog os videre ud i den store verden.
Men svinkeærendernes tid var ikke forbi. Også Rainer Brüninghaus fik plads til en ekskursion – alene ved flyglet. Det var umiddelbart rigtigt fint, ja, ret så lyrisk, og så fik musikken ellers lov til at udvikle sig til boogie, bulder og brag. Originalt og imponerende, men igen langt uden for universet.
Jan Garbarek var atter – med sit emotionelle og eminente spil på tenorsaxofon – mand for at samle trådene – både med lidt stænk af samba og med en smuk ballade samt en duo-sekvens med Trilok Gurtu, der herefter fik frie hænder til at vise sine færdigheder på såvel stemme som sit store slagtøjsarsenal.
Og det gik ikke stille af. Unik musik? Jo – men også en mildt sagt langtrukken sag, der mere og mere tog form af en ren cirkusforestilling.
Cirkusbranchen er i krise: »Politikerne spænder ben for os«
Slutteligt kom Jan Garbarek ind og tog del i løjerne, da han på sin norske seljefløyte indgik i et »chase« med Trilok Gurtus vokal-ekvilibrisme.
Jo, klokkeklar, virtuos underholdning, hvilket der ikke skal kastes vrag på, med mindre man godt ville opleve Jan Garbarek som netop Jan Garbarek. Manden, der har kunnet skabe og fastholde magi ved såvel koncerter som pladeudgivelser.
Og der kom da også magi i luften i løbet af denne to timers non-stop-koncert, hvor mesteren efter de omtalte løjer nok engang nåede at løfte sin tenorsaxofon og samle kvartetten til råenergisk, pulserende musik.
Ja, Jan Garbarek skulle da nok have været mindre generøs med koncertens varighed og mere generøs med sin egen magi.
Pladeselskab ECM Records
I forbindelse med annonceringen af koncerten med Jan Garbarek Group er begrebet ECM-kunstnere kommet på banen. Det betyder helt konkret, at de pågældende kunstnere er tilknyttet det tyske selskab ECM Records. Og er det så noget særligt? Ja, i allerhøjeste grad. Selskabet, der blev skabt i 1969 af produceren Manfred Eicher, fik gennem 1970erne profileret sig selv som et hjemsted for musikere, der ikke fulgte de pågående amerikanske stilarter, men derimod havde en impressionistisk og ofte meditativ tilgang til musikken. Et stort navn på ECM Records er den amerikanske pianist Keith Jarrett, men ellers har der været en vis europæisk dominans. Især har en række musikere fra Norge, først og fremmest Jan Garbarek, fast tilknytning til ECM Records. Selv om det kan være svært at generalisere, så har den musik, som selskabet udsender, en udpræget æstetisk karakter, hyppigt med påvirkninger fra europæisk musik samt mange former for folkemusik. Til de relativt få danskere, der har indspillet for ECM Records, hører slagtøjsspilleren Marilyn Mazur og guitaristen Jakob Bro.
Det skal du også smage i Norge
Kortrejst mad er langt mere end torsk, laks og skaldyr. Om efteråret går jagtsæsonen ind, og det giver rig mulighed for at sætte tænderne i en række norske specialiteter.
Anses mange steder i Norge som en særlig delikatesse.
En meget eftertragtet fulg overalt i Norge, og især brystet er meget velsmagende.
Der menes at være mere end en kvart million rener i Norge. Fedtfattigt og lækkert kød.
Bestanden vokser hvert år, og kan jagtes over det meste af landet. Serveres ofte som steak
Læs mere om det norske køkken lige her.
Copenhagen Jazz Festival 2017. Jan Garbarek Group feat. Trilok Gurtu - trommer og Jan Garbarek Saxofon i Glassalen i Tivoli søndag 9. juli 2017. (Foto: Torben Christensen/Scanpix 2017)