Hønsedag Vest 2011 - www.fodbefjerededvaerge.dk
Billeder fra Hønsedag Vest
Den 1. oktober gik ikke alene harejagten ind, nej vi afholdte vor årlige hønsedag i Jylland samme dato. Igen i år i de vante omgivelser på Naturcenter Skovgård i Egebjerg ved Horsens.
Vejret var heldigvis med os med tørvejr og nogenlunde vindstille. Ellers kan det godt være lidt koldt i laden, hvor vi kigger på dyrene, men det ved de fleste jo efterhånden og tager højde for det i påklædningen.
Vi var 8 medlemmer og 3 dommere, som mødte op til en rigtig god dag med vore små dværghøns i centrum. Der var egentligt tilmeldt 45 dyr, hvilket er et meget passende antal til gennemgang, men desværre mødte der kun 32 fordi Per Rasmussen var blevet syg og ikke kunne komme. Ærgerligt for os men mest for Per. Håber at se både ham og hans dyr på LU.
Dagen afholdtes sammen med Langshansklubben, og da alle var kommet til bords til lidt formiddagskaffe fandt Poul H. Schmidt en flaske af sit hjemmelavede bitter frem og lod den ”gå” rundt. Tak for skænken Poul. En god tradition, som jeg synes vi skal holde fast i.
Efter kaffen var turen kommet til en skarp gennemgang af de mødte dyr. Det er jo sådan, at dommerne (denne gang Leif V. Jensen og Morten Lund) ikke har set dyrene efter i sømmene før vi alle går dem igennem i samlet flok (mere eller mindre), derfor er det altid lidt spændende, at høre kritikken, når de første gang kigger i buret. Det er jo ikke altid, at det gode indtryk udefra holder, når først dyret bliver nærstuderet i hånden. Det kan være overraskelser i hoveddelene, underfarven etc. Lad mig med det samme slå fast, at kvaliteten generelt var god på de viste dyr, men heldigvis var der også dyr med fejl, som gav anledning til diskussion og sammenligning med andre i rækken. Tidspunktet på året gør jo i rigtig mange tilfælde, at der mangler mere eller mindre udvikling af enkelte dele hos dyrene, men med forbehold af dette, kan vi sagtens se og det bliver godt eller mindre godt i den sidste ende.
Fodbefjerede Dværge (Sabelpoot) var repræsenteret i følgende varieteter:
Hvide (1,2) Hanen lidt vel ung og dermed ikke færdig i fjerdragten, men pæn hvid. 0,2 i ret god form og størrelse. Lidt sorte nister hist og her kunne falde af i vask. Et lille advarselspunkt her var retningen af løbsbefjeringen. Den kunne godt være ansat mere vandret og dermed fylde mere. Ok hoveddele hos alle tre.
Sorte i en ret lovende kvalitet. Vi snakkede om glansen ville vise sig tilstrækkeligt på et senere tidspunkt (når fældningen er færdig)og om hønen ville blive rød i ansigtet. Der var ros til fjerdragten og øjenfarven.
Perlegrå tilbage igen efter et par års fravær. Her var det ros til form og hoveddele (1,0) medens behæng kunne ønskes mere ensfarvet gråt. Men her stjal en midtertå dog det meste af billedet. Var den krum eller så skæv, at den ville udløse et nul i bedømmelsen. Konklusionen blev at det afhang af, om han stod på fødderne eller tåen blev holdt op i luften. Der var nemlig væsentlig forskel på graden af skævhed i de to situationer. 0,1 her gik snakken mest om fjerstrukturen i kropsfjerene.
Gule (2,1) her to meget forskellige haner i farve. Det fik naturligvis snakken til at gå på den farveskala, de gule skal ligge inden for. Den lyseste var meget lys på brystet i forhold til skulderpartiet, hale og løbs- og fodbefjering. Heller ikke behæng var ordentligt gennemfarvede, så her blev konklusionen, at han var for lys, hvorimod hans sidemand var langt bedre i yderfarven. Begge havde en tilfredsstillende dunfarve. Et andet punkt blev vendt her, nemlig ryglængden. Har vi nået punktet, hvor ryggen og dermed dyret er blevet for kort? Vi skal nemlig passe på, at ryggen ikke bliver alt for kort især hos 1,0 da det let kan gå ud over befrugtningsevnen. Altså vi skal have en så tilpas lang ryg, at der er plads til et godt svaj. Dette gælder selvsagt alle varieteter af Fodbefjerede Dværge (Sabelpoot). Dette må dog ikke forveksles med en flad næsten lige ryglinie, som ender med et lille ”knæk” i haleovergangen. En skavank mange enkelt dyr af vore porcelænsfarvede varieteter har døjet med gennem tiderne. 0,1 blev betegnet som en fin lille høne, hvortil der ikke var de store ønsker ud over mere jævn overfarve.
Guld sort porcelænsfarvede (jeg husker ikke antallet) men her diskuterede vi især vingebånd og kvaliteten af dem. Det er og bliver et vigtigt punkt for alle porcelænsfarvede varieteter, at vingebåndene er skarpt og tilpas bredt (ca. 1 cm som minimum) markeret i hele deres længde. Antallet af vingebånd volder ingen problemer. Også halestillingen fik lidt opmærksomhed – ikke mindst kan 1,0 stå og hvile halen, så den tilsyneladende har en lidt skæg stilling, men som regel er dette alligevel ikke tilfældet, når paradestillingen indtages. 0,1 vær opmærksom på ryglængden/rygsvajet. Grundfarve og plettegning var i år ikke noget vi brugte meget tid på, da vi jo ikke har de store udfordringer i opdrættet ved denne varietet.
Guld blå porcelænsfarvede er jo stadig en forholdsvis ny varietet, men der arbejdes heldigvisfornuftigt ogmålrettet med varieteten. Der var da også fremgang i markeringen af vingebånd hos begge køn. Grundfarven og pletternes farve er også stabiliseret. Forbedres skal formen af pletterne derimod, her mangler en del før, vi med god samvittighed kan kalde dem dråbeformet. Også kropsformen hos 0,1 skal forbedres med lidt kortere ryg med mere svaj, så vi får en mere korrekt højde og stilling af halen. Indkrydsning af guld sort porcelænsfarvet har tidligere vist sig, som en farbar vej til forbedring af både form og tegning, men den blå farve bliver rigelig mørk i både pletter, hale og fodbefjering i hvert fald i 1. træk, men her der kyllinger nok, kan de værste jo hurtigt sorteres fra igen.
Citron sort porcelænsfarvet 2,2 var mødt. Foruden vingebånd snakkede vi grundfarve, der jo hverken må være for mørk (brunlig) eller for lys. En hane fra Egon Pedersen viste det helt rigtige i den retning med fin mættet lysegul farve også i vingespejlet. Samme hane viste også en ret stor og bred hale, hvilket naturligvis gav anledning til lidt diskussion om fjerenes stilling i halen. Vi skal være opmærksom på de nederste fjer i halen. De må ikke pege skråt nedad, men derimod skal de have næsten samme retning som den øverste styrefjer. Det giver sammen med et bredt sadelparti den korrekte stilling af halen med en let åben vifteform. Har vi så også en rigtig ryglinie, er den korrekte balance til stede. 0,2 meget forskellige i tegningen. Den ene meget rodet i plettegningen på krop og vinger, medens den anden var meget mere klar i tegningen, men også hos denne varietet er der plads til forbedringer af pletternes form på ikke mindst brystpartiet hos hønerne. Her er hanerne meget længere fremme.
Isabel porcelænsfarvet en varietet hvor fremgangen i tegningen fra de seneste år er i behold. Her var den evige diskussion om grundfarven hos hanen. Vi arbejder hen i mod en lidt lysere variant end vi tidligere har haft, så vi kan undgå den sene udvikling af skulderfjerene og den alt for mørke farve af nogle enkelte fjer øverst ved trappen, men dette er langt fra avlet væk endnu. Der er med andre ord plads til forbedring her. Den ene af de viste haner var dog udmærket i skulderne, medens den anden viste lidt uudviklede fjer her. Han var også mørkere i grundfarven. Stillingen af hanerne var meget forskellig, hvilket gav anledning til lidt snak frem og tilbage om længden af løb. De skal være så tilpas lange, at der er plads til en kraftig vandret ansat befjering uden at virke hverken lange eller korte. Pas dog på ikke at forveksle en god brystfylde med korte løb. Hønerne: En viste en fin stram fjerdragt med fin fin farve og tegning – desværre lidt smal i haleovergangen og vel lys (hvid?) i øreskiverne. Den anden med fin overlinie og perfekt vingetegning samt god fjerstruktur. Også her god grundfarve.
Sorte med skæg heldigvis har vi stadig denne varietet i opdræt, og det endda i en sjælden god kvalitet. Alle viste fint rundt skæg med kun et minimum af halskrus, noget der er meget svært – måske endda umuligt – at undgå. De bedste var fine af kropsform og størrelse klar forskel til Ukkelse Skæghøns, som stod lige ved siden af i rækken. Fint at kunne sammenligne de to racer i umiddelbar nærhed af hinanden. Lidt malurt i bægeret kom der da den bedste hane desværre viste sig at have et par enkelte røde fjer i halsbehænget og den anden viste lidt hagelapper, der trykkede skægget en smule. 0,3 hvoraf især den ene havde god længde af halefjerene, medens de to øvrige var lige til den korte side her, men alle fem dyr viste dejlig grøn glans og fortræffelig fodbefjering. Håber at se dem på LU, de fortjener et større publikum.
Ukkelse Skæghøns i hvidt sluttede rækken. Kun det ”svage” køn repræsenteret, da hanerne ikke var færdige til dagen. Som før nævnt en god størrelse også i forhold til Sabelpoot. Imponerende fylde af skæg, halskrus og løbsbefjering. Lidt mere farve i ansigt ville pynte, men det kommer sandsynligvis med alderen. Et lille ønske til mere stram befjering i hale og vinger var der, men alt i alt kun småting at påpege. Det ville være dejligt, om nogle flere faldt for denne lille hønserace, som nok for det meste er ensfarvet, men alligevel har en ret stor sværhedsgrad i opfyldelsen af standardkravene. Også her er der forhåbentligt gensyn på LU.
Efter den gode gennemgang var vi igen blevet en smule kaffetørstige. Vi gik derfor ind i skolestuen, hvor Alf havde sørget for at bordet var dækket og kaffen klar. Kagerne var velvilligt blevet bagt af Allis Staugaard og Lone Hansen. Tak til jer begge for dejligt bagværk. Håber at I begge har lyst til at bidrage igen til næste år.
Efter ca. 3 kvarters hygge, småsnak og dertil hørende drillerier var det tid til oprydning og opbrud. Vi lokale fra Horsens skulle nemlig hjem og til jubilæumsfest i Horsens og Omegns Fjerkræklub, der fejrede sin 90 års beståen.
Tak til alle som på den ene eller anden måde bidrog til endnu en god hønsedag i Egebjerg. Vi prøver igen næste år samme sted lørdag den 6. oktober.
Peder P. sekr.