PressReader - BT: 2016-02-10 - Nej, det er okay at pres­se un­ge ele­ver
Nej, det er okay at pres­se un­ge ele­ver
ek­si­ste­ret. Men stig­nin­gen sker på grund af et øget fo­kus på ka­rak­te­rer og test. Vi le­ver me­re og me­re i et kon­kur­ren­ce­sam­fund, hvor vi tvin­ges til at sam­men­lig­ne os. Jeg så ger­ne et sy­stem, hvor der nær­mest ik­ke var ka­rak­te­rer, hvor det i hvert fald ik­ke var det vig­tig­ste. De stør­re skrift li­ge op­ga­ver skal ik­ke øde­læg­ge ele­vens liv, hvis ele­ven fejl­er. For det kan ske for al­le.
SNYD HAR AL­TID
DE FLE­STE GYM­NA­SIE­E­LE­VER
tør ik­ke en­gang ræk­ke okay at pres­se de un­ge, og der skal væ­re
et fag­ligt pres på en bog­lig Snyd kom­mer af en ung­doms­ud­dan­nel­se. Hvis
man skal vi­de­re på uni­ver­ud­dan­nel­ses­kul­tur, der
si­te­tet, skal man læ­re at la­ve er kor­rum­pe­ret og for­æl­det stør­re op­ga­ver. Og ni­veau­et i
gym­na­si­et er i for­vej­en lavt, hvis man ser på de krav, der stil­les på uni­ver­si­te­tet og i an­dre lan­de. De fag­li­ge krav skal gø­res ty­de­li­ge­re, og der skal væ­re ad­gangs­krav til gym­na­si­et, så fl ere un­ge men­ne­sker kom­mer ind på den ud­dan­nel­se, der pas­ser til dem. hån­den op, for­di de er ban­ge for at si­ge no­get, der på­vir­ker de­res ka­rak­te­rer ne­ga­tivt. Og i DR- do­ku­men­ta­ren ’ Stu­den­terek­sa­men til salg’ sag­de de fl este ele­ver, at de fø­ler sig pres­se­de, for­di de fryg­ter, at dår­li­ge ka­rak­te­rer i f. eks. det sto­re stu­di­e­ret­nings­pro­jekt i 3. g, kan på­vir­ke re­sten af de­res liv.
over­hånd. Det for­sva­rer ik­ke snyd, men hvis man ik­ke gør no­get ved pres­set, så vil vi ik­ke ba­re se en stig­ning i snyd, men og­så i gym­na­sie­e­le­vers triv­sel. Man ta­ler tit om 12- tals­spi­ger­ne, der kla­rer sig godt, men som desvær­re er langt ude psy­kisk, for­di de he­le ti­den fo­ku­se­rer på ka­rak­te­ren. Oft e er det dem, der har det svæ­rest med ka­rak­te­rer, der fak­tisk får de hø­je­ste. Jeg ha­de­de selv ka­rak­te­rer i gym­na­si­et og syn­tes, at det var et ræs, på trods af at jeg var en af dem, der fi k gym­na­siets hø­je­ste ka­rak­te­rer.
KA­RAK­TER­RÆ­SET HAR TA­GET
ME­RE­TE RI­ISA­GER
hvad Ja­cob Mark fo­re­stil­ler sig. Skal vi ha­ve et krav­løst gym­na­si­um? Fo­re­stil­ler han sig, at han gør ele­ver­ne en tje­ne­ste ved at fj er­ne gen­nem­sku­e­lig fe­ed­ba­ck og fag­li­ge krav? Man gør ik­ke gym­na­sie­e­le­ver­ne en tje­ne­ste ved ik­ke at sæt­te krav til dem, for så står de med hå­ret i po­st­kas­sen, når de skal sø­ge job. Ja­cob Mark svig­ter de un­ge ved ik­ke at stil­le krav til dem.
JEG VED IK­KE,
DET UBE­HAG, ELE­VER­NE fø­ler ved at bli­ve fag­ligt vur­de­ret, kan vi ik­ke ta­ge ud af lig­nin­gen og for­rin­ge ud­dan­nel­sen yder­li­ge­re. Snyd kom­mer af en ud­dan­nel­ses­kul­tur, der er kor­rum­pe­ret og for­æl­det. Man har gjort det nem­me­re at sny­de, som man og­så ser i ’ Stu­den­terek­sa­men til salg’, og de mu­lig­he­der skal man re­du­ce­re. Si­den 2012 har de haft in­ter­ne­t­ad­gang til nog­le skrift li­ge ek­sa­me­ner, og det bør de ik­ke, for de skal de­mon­stre­re, hvad de fak­tisk ved.