Ikke kategoriseret – Thermopylae
Udgivet 29. marts 2019 i Ikke kategoriseret/Topnyheder af Asger Trier
Det er da godt nok gået helt galt med nedsablingen af Radio 24/7. Jeg har ingen medlidenhed, men det er alligevel radikalt, at en radio så hårdt hugges ned af staten.
Hvordan i alverden er vi kommet hertil?
Strategien mht. medierne var at presse dem økonomisk, indtil de tillod en mere fair dækning af virkeligheden, herunder en klar islamkritik, en patriotisk indstilling og forsvar for demokrati.
Det er faktisk lykkes sådan nogenlunde med DR. DR har skåret betydeligt ned for hijabberne, selvom kulturmarxismen titter frem overalt.
Det er da alligevel udtryk for, at de forsøger at rykke sig. Nu mangler vi bare, at de også tager de kulturkonservative debattører ind i debatten, og dropper det kulturmarxistiske syn helt. Men med et par nedskæringer mere, skal det nok kunne lade sig gøre.
Med Radio 24/7 er strategien dog slået helt fejl. Ideen med presset var, at de skulle ændre sig, og prioritere anderledes. De overholdt ikke paragraf 10 i public service loven, og vi ville have dem til Jylland.
Men jeg tror simpelthen presset blev for stort i forhold til hvad Ramskov og Brügger kunne overskue. Yderligere havde de, med ansættelsen af en kriminel muslim og afskedigelsen af René Fredensborg, rykket sig i en mere kulturmarxistisk retning. Bare dette politiske ryk viser, hvor korrumperet deres indstilling er.
Hvordan medieverdenen skal kunne forholde sig til det simple faktum, at DF har fået rollen som tungen på vægtskålen, skal jeg ikke sige. Men jeg har på fornemmelsen, at der kommer til at flyde en del mere medieblod, før de retter ind på de nye vilkår.
Den “uafhængighed” de har haft, har de brugt til at holde DF journalister og meningsdannere ude af public service. Så de er ikke politisk uafhængige, de er kulturradikale af den gamle skole. Det her med uafhængighed er en illusion.
Når medierne har en solid rød bias, så er det også ok, at rette dem mere ind imod midten, i hvert fald hvis staten skal betale.
Udgivet 19. november 2018 i Ikke kategoriseret af Asger Trier
Jeg synes nu, at vi har haft en rimelig grundig diskussion af Marrakech traktaten, og den diskussion er kommet i vejen for finanslovsforhandlingerne.
Det var sådan set ikke det som var min ide, jeg synes bare, at jeg havde en moralsk forpligtigelse i forhold til at bringe de politiske diskussioner til torvs, som vælgerne nu engang er berettiget til at have.
Jeg forstår at hr. Lars Løkke Rasmussen nu tilbyder DF en plads i regeringen. Det har jeg hele tiden været fortaler for, så det synes jeg selvfølgelig er en god ide.
Men hvis det bare handler om, at Løkke så kan underskrive Marrakech traktaten for en deltagelse i regeringen, så synes jeg, at det er forkert.
OK, politik handler om det muliges magt, men at tage sig betalt for endnu et søm i den danske ligkiste med nogle ministerbiler, det er simpelthen for korrupt.
Jeg forstår heller ikke, hvorfor LA og Venstre er så forhippede på den traktat, EU er i en langsom nedsmeltning alligevel. Så det giver ingen mening at underskrive og effektuere en traktat af en politisk enhed som alligevel er ved at brase sammen.
Min plan går på, at nedbringe EUs magt til et niveau hvor det giver mening. Det er fint at EU adminstrerer frihandel og koordinerer politisamarbejde og den slags.
Men de danske politikere bestemmer over Danmark, punktum.
I stedet for at spendere en svindende beholdning politisk kapital på et projekt som er færdigt, så burde de liberale, efter min mening, engagere sig i at bringe Danmark frem i verdenseliten mht. forretning, landbrug, uddannelse og sikkerhed.
EU har udviklet sig til et tyranni, og ikke en humanistisk, tolerant samarbejdsorganisation.
Det er det som sker, hvis man sætter amatører til at udvikle på så svære projekter.
Jeg har tilbudt dem en hånd, men det vil de ikke have. Så det er ikke min skyld at tingene er ved at brase sammen for dem, det er ene og alene deres egen skyld.
Så, kom nu tilbage til Danmark og se at godt nok er vores højeste bjerg ikke særlig højt, men vi kan nu alligevel nogle ting her i Danmark vi skal være stolte af.
Public servicens elendighed
Udgivet 4. september 2018 i Ikke kategoriseret af Asger Trier
Dansk public service er bare så dårlig. Lad os kigge lidt på hvad der har været af interessante debatter her på det sidste.
Først diskussionen af identitets politikken, som har raset over min blog og ind over Berlingske Tidende. Den kører stadig med Carstens Jensens nye bog “Kældermennesker”. Altså diskussionen af racismen og dens vilkår i Danmark.
Det er helt tydeligt, at de mest racistiske er venstrefløjen. De kan ikke selv se det, som så meget andet de heller ikke kan se. Men det er sådan.
Er denne diskussion nået til public service? Ja, på en underlig henkastet og syg måde, idet DR lagde station til kun Carsten Jensens perspektiv, altså at alle DF´erne er racister.
Public service skal præsentere de debatter der kører i medierne for offentligheden.
Det samme gælder i øvrigt Radio 24/7, jeg mener, er de NOGENSINDE på bolden med nogetsomhelst.
Det er så dårligt, så man krummer tær.
De skal FØLGE DEN OFFENTLIGE DEBAT, og præsentere de interessante debatter som er i offentligheden. Det er deres opgave, ikke tygge drøv på gamle Bingo nyheder.
Det er så dårligt.
Nu er Berlingske Tidende oven i købet gået i brechen med en mere dækkende og spændende debat profil. Min gode ven Kai Sørlander er kommet i avisen med en fremragende kronik, som virkelig spidder venstrefløjens hykleri. Men hvor er Radio 24/7.
Ja, de tygger drøv på gamle nyheder, udueligt.
Herudover går der rygter om, at DR er ved at hoppe med på den internationale trend, der går på at gøre de nationalkonservative til nazister.
Vi har faktisk en gryende nazisme i Danmark, og specielt i Sverige, måske skulle man kigge lidt på den i stedet for.
Den er jo identitspolitikkens politiske spejl. Vi har fået nazisme som en direkte årsag af den kulturmarxistiske identitetspolitik.
Men det vil public service ikke forholde sig til, de vil hellere FORSÆTTE deres racistiske trip.
Humanismen har fejlet bredt
Udgivet 2. september 2018 i Ikke kategoriseret af Asger Trier
Humanismen er en ideologi som kommer fra Egypten oprindelig. Ideen med humanismen er, at se det enkelte menneskes skønhed og ånd.
Men også at forsvare menneskets skønhed ved at sige og søge sandheden.
Vi har nogle smukke eksempler her i Danmark, Poul Henningsen forfatteren til “De binder os på hånd og mund”, og designer af PH lampen var en arv kritiker af nazismen, længe før nazisterne besatte landet.
Sangen “de binder os på hånd og mund”, var PH´s forsøg på at bekæmpe nazismen med kulturradikale midler.
Han flygtede, sammen med min oldermor til Sverige i 1943, eller var det lidt før, det kan jeg ikke huske.
Min kamp imod islamismen og de uhyrligheder denne politiske ideologi har påført Danmark, er ud fra de samme bevæggrunde. Jeg betragter mennesket som en smukt, mystisk, dybt og fantastisk eksistens.
Dem som forsøger at trække os ned på et dyrisk niveau, dem bekæmper jeg.
Carsten Jensen er også humanist, han har de samme idealer, men han læser vores verden helt, helt anderledes. Han er repræsentant for den følgagtige humanisme, den del af humanismen som har skabt personer som Scavenius (som mente at samarbejde med tyskerne var fornuftig) og Seidenfaden som ville undskylde overfor den arabiske gade.
Med andre ord, de gode og værdifulde humanister har altid været ene, altimens de følgagtige humanister altid har været mange.
Jeg vil ikke undskylde Scavenius humanisterne, de skal have deres straf, ligesom Scavenius fik det efter besættelsen. Han mistede al agt og værdighed.
Det som vi humanister bare må erkende, nu igen med Carsten Jensens nye bog “kældermennesker”, er at vi har fejlet bredt.
Humanismen fungerer åbenbart kun i sin soloform og ikke som en bred politisk strømning.
Den brede humanistiske strømning har taget fejl to gange, og har nu ført demokratiet ud i endnu en liv og død kamp.
Udgivet 1. september 2018 i Ikke kategoriseret af Asger Trier
Vi nærmer os finansloven, og jeg har ikke tænkt mig at bruge så meget energi på den, med mindre der pludselig kommer nogle nye argumenter.
Den er, grundlæggende, en gentagelse af sidste finanslov. Vi kom bare ikke i mål med paradigmeskiftet, det skal vi så nu.
Tillykke i øvrigt med Tom Jensen, og hans nye linje. Han vil samle de bedste borgerlige meningsdannere, og skabe en form for opposition til alle de venstreorienterede.
Det synes jeg, helt ærligt, er fremragende.
Der er for meget “80´ernes boheme” over dansk medieliv. Sebastians smukke men efterhånden bedagede sang kører i en evig repeat, der er hak i pladen.
Det som Jensen skal være opmærksom på, er at konflikten Danmark har med mange af de værste islamister og så videre vil eskalere som tiden går. Det vil sige, hvis man går i brechen for Danmark, så skal sikkerheden være i orden.
Det vil sige, avisens sikkerhed, medarbejdernes sikkerhed. Når først blodet flyder for alvor, så skal man ikke blive overrasket.
Kigger vi lidt fremad, så vil følgende udfordringer materialisere sig.
For det første vil konflikterne vi har med mange af de migranter vi har eskalere. Helt ærligt, jeg mener ikke at alle muslimer er onde eller at sorte er nogle svin.
Ofte har migranter jo deres idealistiske forklaringer på verden. Jeg mener bare, at Danmark er et demokrati, og det forsvarer jeg.
Hvis man ikke kan acceptere det, ja så er det ud.
Omvendt mener jeg ikke, at hvis man er brun i huden så skal man ud. Det mener jeg, er en eller anden form for balance.
Racisme er ikke dansk uanset hvad.
Den anden helt store udfordring bliver opretholdelsen af velfærdsstaten. Mange danskere har skiftet familien ud med velfærdsstaten, og har ikke andre.
Når og hvis først velfærdsstaten forsvinder, og det gør den på et eller andet tidspunkt, så står Danmark med mange enlige, ensomme, og på anden måde svage danskere.
Jeg har forsøgt at tale familien op igen, for, om ikke andet, at give danskerne et alternativ til velfærdsstatens sammenbrud. Men det er desværre ikke rigtig lykkes.
Jeg er nok fordi stigmatiseret som “ekstremist”.
Det er ærgeligt, for mange danskere vil virkelig komme til at lide. Specielt børnene vil lide.
Krig og konflikt er dyr, på et tidspunkt vil vi ikke have råd til at bruge så mange penge på overførselsindkomster, men er tvunget til at bruge pengene på våben.
Det er den logiske konsekvens af den politik som er ført de sidste fyrre år. Vi har tisset i bukserne, nu bliver det snart koldt.
Det hele lyder måske meget apokalyptisk og usandsynligt, men efterhånden er udviklingen som jeg har advaret imod ved at slå igennem i landende omkring os. Sverige og Tyskland er ved at miste grebet om situationen. Svenskerne vil sandsynligvis blive etnisk udrenset som folk.
Danskerne vil overleve, men stærkt reduceret. Det er virkeligheden. Men vi vil dog stadig eksistere med en stat, et sikkerhedsapparat, en uddannelsessektor osv.
Det er vilkårene, derfor giver skænderier indenfor de forskellige politiske blokke i særlig meget mening. Vi står overfor en etnisk udrensning. Migranterne er ligeglade om vi er kommunister eller konservative.
I kampen vil vi alle bare være danskere.
Den danske kunsts krise
Udgivet 29. august 2018 i Ikke kategoriseret af Asger Trier
Jeg er en stor kunstner ud fra et klassisk kunstperspektiv. Jeg har en international karriere, hele verden kommer til Danmark, fordi jeg er en del af den danske renaissance. Mine tanker spænder fra det klassiske Egypten over Hellas, til den franske rennaissance, over Babylon og henover tre verdensreligioner.
Som kunstner lever man med at blive ugleset og set ned på. Det er en del af det at være avantgarde, altså gå foran og skabe nye strømninger i samfundet. Samtidig er jeg heller ikke bleg for at se andre store kunstnere i samfundet. Jeg er gode venner med Uwe Max Jensen, Tudvad og Von Hornsleth og jeg kan godt lide både Von Trier og Carsten Jensen. Selvfølgelig er jeg dybt foruroliget over Von Triers nazistiske tendenser og Carstens Jensens dystopiske selvmordsforsøg på den danske kulturs vegne er heller ikke lige min kop the.
Men jeg anerkender deres talent. Jeg synes at Carsten Jensen skriver fremragende og Von Triers film “Breaking the Waves” er et ubestridt mesterværk.
Det er bare sådan i dag, at man skal være på Jensen og Von Triers fløj for at modtage kulturstøtte.
Så kan man sige, det er da ligemeget, kan du ikke bare klare dig selv og skabe din egen karriere.
Problemet som en forfatter og filosof som undertegnede er imidlertid, at forudsætningen for at kunne tjene penge er at man er en del af det distributionsapparat som forfattere lever af. Jeg kan ikke udgive bøger, fordi Gyldendal ikke gider at udgive dem. Det gør at jeg selv skal udgive bøgerne. Det er også ok, men når nu medierne i Danmark har skabt vandtætte skodder imellem mine ideer og deres distribution, så ender det med at blive umuligt at tjene nogle penge.
Det er fordi jeg er avantgarde, har den frækhed at støtte DF og andre pariaer i den politiske udvikling. Så lukker skodderne.
Heldigvis har jeg en international karriere, og gode venner på Borgen, så jeg klarer mig.
Men der er mange borgerlige kunstnere, som ikke har de samme forudsætninger. Specielt dem som kaster sig ud i at skulle starte. Der er ingen støtteordninger, hjælp og hente og så videre.
Det er denne politiske slagside, som er så irriterende som kunstner.
Kunst burde ikke have en politisk farve for at få systemets støtte. Al god kunst skal støttes.
Her mener jeg ikke bare økonomisk. Virkeligheden er, at hvis ingen forlag vil udgive dine bøger, fordi du træder for langt ud over en venstreorienteret agenda, så er det alt andet lige, meget sværere at leve af kunsten og så videre.
Vi har så mange eksempler på store danske kunstnere som var tvunget til at gå til udlandet for at få deres gennembrud; H.C. Andersen, Karen Blixen for eksempel.
Jeg synes, at vi skal turde at se os selv som et STORT kulturland. Anerkende de store kunstnere vi har, og give dem plads.
Hele verden kommer til Danmark for at fortælle os hvor spændende vi er, og hvor fantastisk vores kultur er, men vi vil ikke selv anerkende det. 1864 sidder stadig for dybt i os. Hvad der udadtil blev tabt har vi endnu ikke helt vundet indadtil. Det SKAL vi. Turde være store, stolte af de store kunstnere vi har.
Det er ikke tilfældigt, at den franske ambassadør, som var med i Krudttønden da Vilks komiteen blev angrebet er så vild med Danmark. Når nu jeg er det ideologiske bagland under Vilks komiteen, og den franske ambassadør er vild med Vilks komiteen. Hvorfor kan vi så ikke fejre det?
Altså give Vilks, Uwe Max Jensen, Asger Trier, Dan Park og Ibi Pippi støtte?
Vi er dagens store kunstnere, vi har kæmpet og sat livet på spil for Danmark og den danske frihed. Det beundrer resten af verdens os for.
Måske var det på tide, at den danske offentlighed også anerkendte os. For vi er det bedste i jer.
Udgivet 26. august 2018 i Ikke kategoriseret af Asger Trier
George R.R. Martin skriver i sit episke værk Game of Thrones om en mur som er lavet af is, og som holder en forfærdelig fare væk fra en samling af kongeriger.
Muren har stået der i årtusinder, og er langsomt ved at gå i forfald. Jon Snow, det uægte barn af Stark familien er en af de få mænd i sort som stadig bemander muren.
Altimens de mange kongeriger bekæmper hinanden indbyrdes opruster mørkets kræfter, og selv de mindre farlige bæster på den anden side af muren begynder at migrere ned imod de fede agre bag om muren.
Sådan er det i dag. Muren står stadig, men den er ved at falde. Den interne kamp imellem de europæiske lande og forskellige fraktioner indenfor de europæiske lande er mange, og de kæmper imod hinanden.
Som de siger i bogen; winter is coming. Vinteren er på vej.
Det er i denne situation alle som har magt skal stille sig selv det spørgsmål? Er jeg parat til vinteren? Er jeg parat til den tornado af vold og voldtægter som er på vej?
Har jeg forberedt mig godt nok, hvor er mine venner?
Til forskel fra alle andre lande i Europa er Danmark det land som er BEDST forberedt. I England er bare det at nævne en kritik af burkaen det samme som at blive automatisk udelukket af det gode selskab, samtidig med at syren flyder i hovedet på folk og islamisterne regerer med inhumane metoder i de små arbejderbyer i England.
I Danmark har vi et forberedt politi, et robust og oplysende debat og dygtige politikere til at tage de svære beslutninger.
Så vi er, sammenlignet med Game of thrones Stark kongeriget. Stærke, sandru og de mindst korrupte.
Men der er stadig problemer i Danmark, ikke alle mand vil hjælpe til, men støtter fjenden mere eller mindre åbenlyst.
Det er disse sidste potentielle landssvigere vi skal forholde os til.
Hvad gør vi med dem? Når først vinteren kommer for alvor, hvor vil de så være? Hvad vil de gøre?
Den storm som er på horisonten skal vi være parat til at møde i den bedste opstilling.
Min holdning er, lad os de mindste tage pengene fra dem, så de ikke har ressourcer til at udøve deres forræderi.
Udgivet 24. august 2018 i Ikke kategoriseret af Asger Trier
Kunst er en kunst
I disse dage diskuteres det vidt og bredt om kulturlivet skal have penge, hvorfor de skal have penge, hvem der skal have penge og så videre.
Man forestiller sig, at der sidder nogle tykke og fede kunstnere og skovler ind. Det er der selvfølgelig ikke, men omvendt så skal man også indimellem diskutere hvad alle de milliarder skal gå til.
For at kunne det, mener jeg, at man skal forholde sig til hvad kunst er. Nogle mener, at kunst er en professor terning på tapet, eller den lille havfrue. Andre mener, at det er triumfbuen i Paris osv.
Ja, der er faktisk mange som bilder folk ind at et kedeligt billede eller installation er kunst og derfor skal have penge.
Jeg kan huske, at jeg var på Kunsten her i Aalborg, det lokale moderne kunstmuseum og så en række af Dannebrog farvet i grisefarve for at understrege flagets racisitiske karakter.
For mig at se, er der imidlertid et parameter der virkelig sikrer at en kunstværk er et kunstværk, noget vi allesammen kan være enige om.
Værkets ekvilibrisme.
Lad mig give dig et eksempel. I Barcelona har den verdensberømte arkitekt Gaudi lavet en katedral, eller den bygges stadig på. Dette bygningsværk er lavet efter nogle revolutionerende arkitektoniske principper. Vægten i katedralen er udrejnet på en ny måde således at søjlerne buer. Denne bueteknik betyder at kirkerummet er meget større en normale katedraler. Yderligere er Gaudis kunstneriske udviklingsstil helt unik, han har sit helt eget formsprog, og en nyskabende metode til at bygge. Man kunne blive ved.
DET er kunst. Sublimt, nyskabende, ufatteligt komplekst teoretisk som praktisk.
Problemet med dansk kunst for tiden er, at den er så uambitiøs. Der er ingen som stræber efter dette sublime niveau længere. Jo jeg gør, men jeg er også den eneste.
Resten af det danske kunstliv er tilfredse med det middelmådige og det kendte.
Set ud fra dette perspektiv burde jeg jo være den eneste som fik kunststøtte. Men jeg er faktisk den eneste som ikke får kunststøtte.
Når det er sådan, at det mest indlysende kriterie, at kunst er en kunst ikke opfyldes. Så mister støtten sin mening.
Derfor synes jeg man skal fjerne al støtte for den fordrer bare middelmådighed, og det er ikke kunst.
DR svigter public service
Udgivet 22. august 2018 i Ikke kategoriseret af Asger Trier
Public service er alt andet end public service her i Danmark. Jeg kan sammenligne med UK, eller England, hvor jeg også er en del af debatten.
Samfundet der, eller rettere staten, hader en rebel som jeg har haft en del at gøre med igennem SIAD, Tommy Robinson. Tommy Robinson startede EDL som en aflægger af SIAD for mange år siden.
Han bruger de ideer som jeg var med til at udvikle i SIAD efter Mohammedkrisen; demokratiets kamp imod den politiske islam, en ikke racistisk liberal/konservativ indstilling og så videre.
For tiden tillader BBC at Robinsons kammerat, en liberal muslim, får taletid og kan forsvare Robinson.
I Danmark er skodderne imellem den liberal/konservative nye filosofi og public service hermetisk lukkede.
På den måde mener jeg, at DR er bagefter BBC, som jo ellers siges at være public service flagskibet.
På samme tid har Oxford, altså det berømte universitet, tillige været åben overfor den filosofi jeg har udviklet, ja de har endda givet grønt lys for at jeg kunne være med i et symposium derovre, en meget stor oplevlese i øvrigt.
Hvorfor halter DR og de danske universiteter efter UK?
Jeg vil lige understrege, at jeg har ingen ambition om at sidde og spille smart i en værtsrolle hos DR, tværtimod. Men jeg mener, at mine ideer skal være en del af public service også.
Jeg er så klog, at jeg ved at jeg ikke er særlig klog. Jeg har ingen ide om egen fuldkommenhed, jeg er Sokrat. Men ligesom Sokrates mener jeg, at alt skal kunne diskuteres.
Den er DR ikke med på, så derfor må vi skære. For uden offentlig debat, vil borgerne ikke kunne deltage i demokratiet.
Når de sokratiske filosoffer ikke er en del af public service, så er der selvsagt noget galt med public service.
Derfor SKÆR! Indtil de kommer helt ind på den demokratiske spilleplade. Censur hører ikke hjemme i Danmark, det står i grundloven. Det gælder også DR.