PressReader - BT: 2016-11-07 - In­te­gra­tio­nen er slå­et fejl
In­te­gra­tio­nen er slå­et fejl
Når in­te­gra­tio­nen fejl­er, hand­ler det om, at vi ik­ke har haft vilj­en el­ler ev­ner­ne til at stå fast på vo­res va­er­di­er.
- Dan­mark er dan­sker­nes land, og her le­ver vi ef­ter vort va­er­disa­et
30 ÅRS INTEGRATIONSINDSATS
har ik­ke ev­net at få ud­la­en­din­ge til at bli­ve en ae­g­te del af det dan­ske sam­fund, og lyk­kes vi ik­ke med at gø­re det bed­re, så kom­mer vi ik­ke blot til at be­ta­le en stor øko­no­misk reg­ning. Der kom­mer og­så til at lig­ge en me­get stor va­er­di­ma­es­sig reg­ning for­an os - og den bli­ver sva­er at be­ta­le.
JEG FOR­VEN­TER, AT
når man kom­mer til Dan­mark, så for­sør­ger man sig selv og sin fa­mi­lie. Jeg for­ven­ter og­så, at man ta­ger sel­ve det fun­da­ment af fri­heds­ret­tig­he­der, som ge­ne­ra­tio­ner før os har lagt, til sig. Et fun­da­ment, der be­ty­der, at man le­ver i et land byg­get på fri­hed, de­mo­kra­ti og li­ge­stil­ling. Oven på det­te fun­da­ment kan man så byg­ge sit eget liv, men man kan ik­ke slå hul på sel­ve fun­da­men­tet.
NÅR IN­TE­GRA­TIO­NEN ER
slå­et fejl, så hand­ler det først og frem­mest om, at vi ik­ke har haft hver­ken vilj­en el­ler ev­nen til at stå fast på vort va­er­disa­et og kra­e­ve, at man som ny­til­kom­men til Dan­mark har en for­plig­tel­se til at for­sør­ge sig selv og ta­ge vort va­er­disa­et til sig. Det er ik­ke et spørgs­mål om, at vi hver isa­er skal flyt­te os lidt. Nej, Dan­mark er dan­sker­nes land, og her le­ver vi ef­ter vort va­er­disa­et.
VI HAR HEL­LER
ik­ke haft mo­det til at gen­nem­fø­re en lov­giv­ning, der gør, at man re­elt kom­mer til at ar­bej­de frem­for at bli­ve for­sør­get af det of­fent­li­ge. For kan man tje­ne det sam­me - el­ler na­e­sten det sam­me - ved at gå hjem­me, som man kan ved at ar­bej­de, er der man­ge, som slet ik­ke øn­sker sig et ar­bej­de.
DET ER NET­OP
derfor, at vi har gen­nem­ført en hal­ve­ring af kon­tant­hja­el­pen til de men­ne­sker, der har va­e­ret i Dan­mark i kor­test tid, så man nu mod­ta­ger in­te­gra­tionsy­del­se, der er på ni­veau med SU’en. Det er derfor, vi har ind­ført et kon­tant­hja­elpsloft, så der er en gra­en­se for, hvor man­ge pen­ge man sam­let kan mod­ta­ge fra det of­fent­li­ge. Og det er derfor, at vi har ind­ført 225-ti­mers reg­len, så man bli­ver tvun­get til at ta­ge selv små job. Har det va­e­ret po­pu­la­ert? Nej, det har det be­stemt ik­ke! Der har lydt en kla­ge­sang af en an­den ver­den, li­ge si­den vi ind­før­te det. Lad det va­e­re sagt med det sam­me; Det er nog­le me­get fir­kan­te­de og kon­tan­te krav, der nu bli­ver stil­let. Men det er ef­ter min me­ning helt nød­ven­digt, for så la­en­ge det kun er halv­de­len af ud­la­en­din­ge med ik­ke-ve­st­lig bag­grund, som for­sø­ger sig selv, så er det nød­ven­digt at va­e­re fir­kan­tet og stil­le strik­se krav.
JEG ER UD­MA­ER­KET
klar over, at man ik­ke le­ver fedt på in­te­gra­tionsy­del­se, men det er hel­ler ik­ke me­nin­gen. Me­nin­gen er net­op, at man skal for­sør­ge sig selv og sin fa­mi­lie.
JEG ER OG­SÅ
ud­ma­er­ket klar over, at 225-ti­mers reg­len er ri­gid. Men den er ver­dens bed­ste ar­gu­ment for den mus­lim­ske kvin­de, som bli­ver holdt hjem­me af sin mand, til at kom­me ud på ar­bejds­mar­ke­det.
helt be­vidst om, at kon­tant­hja­elpslof­tet be­ty­der, at nog­le får be­ty­de­ligt fa­er­re pen­ge i of­fent­lig over­før­sel, end de hav­de for­ven­tet. Men det er helt nød­ven­digt, at det kan be­ta­le sig at ar­bej­de. Og det kun­ne det ik­ke for rig­tig man­ge men­ne­sker før ind­fø­rel­sen af lof­tet. Kun ved at stil­le me­get hånd­fa­ste krav kan vi få in­te­gra­tio­nen på spo­ret i Dan­mark.