Fagforeningsbosser: Vi står sammen – også om spisepausen - Altinget: arbejdsmarked
Avisens 10. årgang, fredag den 20. juli 2018, opdateret kl. 5:00. Redigeret af Søren Elkrog Friis
DEBAT: Erhvervsakademier og Dansk Erhverv: Fusionsplaner er at gamble med de erhvervsrettede uddannelser
DEBAT: S: Jens Rohdes stemmeafgivning åbner for social dumping
DEBAT: DA: Målrettet jobfokus er nødvendigt for at holde gang i opsvinget
Debat 14. april 2018 kl. 5:00 | 2 kommentarer Print
DEBAT: Spisepausen er en fælles sag for hele fagbevægelsen. Det gælder, uanset om medlemmerne er statsansatte, kommunalt ansatte eller ansat i en region.
Af Camilla Gregersen, Grete Christensen og Elisa Bergmann
Henholdsvis formand, Dansk Magisterforening, formand, Dansk Sygeplejeråd, og formand, BUPL
Medierne har i den senere tid viderebragt en række udsagn om, at spisepausen kun er en sag for de statsansatte akademikere. Men det er lodret forkert.
Det er en fælles sag for hele fagbevægelsen. Det gælder, uanset om medlemmerne er statsansatte, kommunalt ansatte eller ansat i en region.
Spisepausen er vigtig at sikre, fordi de offentlige arbejdsgivere gang på gang skærer, hvor de kan, i de ansattes vilkår. Vi kan som fagbevægelse ikke leve med, at den praksis nu er kommet til spisepausen.
Hvor pædagogen spiser sammen med børnene på gul stue, mens de taler om, hvor maden kommer fra. Hvor sygeplejersken bliver kaldt til en hasteoperation halvvejs igennem sin klapsammenmad.
Camilla Gregersen, Grete Christensen og Elisa Bergmann
Sosu'er får 5.000 kr. ekstra - men stadig kæmpe rekrutteringsproblem
Ugens målinger: Stort flertal med de offentligt ansatte
Virksomheder: Ansatte finder selv børnepasning under konflikt
For ansatte, som ikke er berørt af den problematik, er det naturlige spørgsmål: Hvad kommer næste gang? Derfor står vi sammen på tværs af stat, region og kommune.
Hvis spisepausen bliver kutymegjort, vil det i praksis betyde, at arbejdsgiverne vil kunne sætte de ansattes arbejdstid op med 2,5 time om ugen med et snuptag. Uden nogen former for forhandling eller kompensation.
Mange arbejder, mens de spiser
I dag er det sådan, at medarbejderne har en ubetinget ret til en betalt spisepause på op til en halv time, hvor de står til rådighed. Det er helt i overensstemmelse med den måde, arbejdet har været tilrettelagt på igennem mange år.
Hvor pædagogen spiser sammen med børnene på gul stue, mens de taler om, hvor maden kommer fra. Hvor sygeplejersken bliver kaldt til en hasteoperation halvvejs igennem sin klapsammenmad. Hvor den kommunalt ansatte biolog spiser madpakken på vej fra det ene vandtilsyn til det næste.
Det burde faktisk ikke være svært at lande spisepausen i OK18, for det koster ikke arbejdsgiverne en øre at tydeliggøre retten. Hverken færre eller flere vil jo opnå retten til spisepause end i dag.
Det kan kun være en knast i forhandlingerne, hvis arbejdsgiverne har tænkt sig at inddrage spisepausen i deres gentagende forringelser af de offentligt ansattes vilkår.
Vi får ikke en bedre service eller en bedre offentlig sektor ved at forringe de ansattes vilkår. Det får vi ved at sikre de ansattes motivation.
Vi håber, at de offentlige arbejdsgivere vil være med til at lande et forhandlet resultat ved OK18, så vi kan undgå en storkonflikt.
2. 3F: Vi har brug for en regering, hvis horisont rækker videre end Hellerup Havn
3. Erhvervsakademier og Dansk Erhverv: Fusionsplaner er at gamble med de erhvervsrettede uddannelser
4. Fag- og arbejdsgiverformænd: Synet på den danske model er blevet for snævert
Forrige artikel Socialpædagoger: Her er tre ønsker til et samlet LO/FTF Næste artikel Dansk Metal: Giv os en værdig seniorpolitik på arbejdsmarkedet
norman laugeson · selvstændig
absurd forhandlings grundlag.
det er bare noget afsindigt bavl, og alle akademikere ansat i staten ved det.
naturligvis er frokost pausen i spil for visse fag grupper af offentlige ansatte.
man kan ikke lave en musketer ed, og et kollektivt forhandlings grundlag, for så forskellige fag grupper, som politi og fængsels forbundet, social pædagoger, sygeplejersker, hjemme hjælpere og plejehjems ansatte, og sætte dem i samme bås som hk akademikere med kolde hænder ansat i de offentlige bagkontorer, og så anmode slagteri arbejderne om at strejke, for at alle offentliges frokost pause kan bevares over en kam. overenskomster må forhandles med en fag gruppe af gangen, da hver fag gruppe har helt specielle arbejds vilkår og sær interesseer, som kun deres fagbevægelse kan varetage. at varsle general strejke pga forkælede akademikere i staten, der ikke kan smøre deres egen madpakke, beviser at hoved bevægelserne har mistet jord forbindelserne, eller at de ligge under for akademikere med kolde hænder, der maler deres egen kage, og udviser plat sympati, med os der holder hjulene i sving. vil hoved bevægelserne venligst besinde sig, og komme tilbage med et gennemtænkt forhandlings oplæg, hvor de kun vil kræve betalt frokost pause, for de faggrupper der rent faktisk laver noget, og skal være til rådighed, i deres frokost pause? ellers, og i al øvrighed, må retten til kollektive over enskomsts forhandlinger fremover behandles som det de er; forhandlinger med en fag gruppe af gangen.
Jeg tror bestemt, at disse forhandlinger kunne have været afgjort for længe siden ........
.......hvis man havde lade mødedeltagerne SELV betale deres fortæring i spisepauserne. Sult udmattet folk.
Debat: Fag- og arbejdsgiverformænd: Synet på den danske model er blevet for snævert
Året der gik: Beskæftigelsespolitisk tomgang i skyggen af OK18