I'm not your doll ~ One Direction - Chapter six: "You've got a date with Harry." - Movellas
10. Chapter six: "You've got a date with Harry."
Der var gået tre dage siden den dag, hvor Harry gav mig sit nummer. Jeg var på en måde... bange for det. Jeg kunne bare ikke få mig selv til at hverken skrive eller ringe til ham, men af en eller anden grund kunne jeg heller ikke få mig selv til at slette nummeret fra min mobil. (jeg havde skrevet det over derpå og så smidt sedlen ud).
Jeg fortalte mig selv, at grunden til, jeg ikke ville skrive eller ringe til ham, var, at ved at få kontakt til Harry ville jeg også få kontakt til Louis, men i virkeligheden var det vist mere, at jeg var bange for at blive afvist. Hvad nu, hvis det bare var for sjov, han gav mig sit nummer? Måske var det en eller anden test eller noget, Louis havde arrangeret, fordi han ville se, om jeg rent faktisk kunne finde på at gå ud med en af hans venner? Han havde gjort noget lignende en gang før, hjemme i Doncaster.
Nogle gange tog jeg mig selv i at stirre på min mobil. Nogle dage sad jeg med den i hånden og var inde på Harrys kontakt med fingeren lige foran enten slet knappen eller ring-op knappen. Men lige inden min finger rørte skærmen, trykkede jeg på knappen, der gjorde skærmen sort og låste min mobil, og så smed jeg den skræmt fra mig. Hvorefter jeg nogle gange stirrede længselsfuldt på den.
Dani og Hayley havde spurgt mig, om jeg var vred på min mobil eller sådan noget, så jeg havde fortalt dem det hele. De stemte begge to for, at jeg skulle ringe til Harry (sjovt nok) aftale en date med ham, blive kærester og så en dag gifte mig og få børn med ham.
Hvis vi sad i stuen og så tv om aftenen, og jeg så lige gik på toilet, sad de altid med min mobil i hænderne og prøvede at finde ud af min kode, når jeg kom tilbage.De kunne bare ikke finde ud af den. Ha. Haha.
Jeg var faktisk en smule fornærmet. Min kode var 1603. Min fødselsdag. Når jeg ville prøve at gætte folks kode, prøvede jeg altid deres fødselsdag først. Altså, var de bare anderledes end mig, eller vidste de ikke, hvornår jeg havde fødselsdag? Seriøst?
Jeg var lige kommet hjem fra skole. Jeg skiftede tøj, satte mig hen til køkkenbordet og stirrede på min mobil, inden det gik op for mig, at jeg skulle være på arbejde om en halv time. Æv. Jeg havde ellers tænkte mig at tage et bad. Af en eller anden grund kunne jeg godt have brug for et bad. Ikke fordi jeg lugtede eller noget, men jeg havde bare lige brug for at tænke over tingene med Harry ,og jeg tænkte altså bedst under bruseren eller med hovedet i en bog. Jeg kunne godt lige nå et hurtigt bad. Jeg kunne godt tage et hurtigt bad.
Jeg tog noget undertøj og mit arbejdstøj og gik så hen mod badeværelset. Nogen havde taget nøglen, så derfor råbte jeg: "DANI! HAY! JEG TAGER ET BAD! LAD VÆRE MED AT GÅ IND PÅ BADEVÆRELSET!" for selv om vi rent faktisk havde set hinanden nøgne før (når vi var i svømmeren eller hvis vi klæder om sammen eller noget) så ved jeg ikke helt, hvad jeg ville synes om, at de bare gik ind, mens jeg stod splitternøgen under bruseren.
Selvfølgelig havde jeg glemt alt om, at min mobil lå på spisebordet.
"Værsgo'," sagde jeg til manden og rakte ham en espresso. Han smilte som en slags tak og lagde penge på disken.
Jeg kiggede op på uret. Klokken var 35 minutter over syv. Jeg havde været her i snart tre timer, og jeg havde fri om fem minutter. Det var jo egentlig ikke, fordi jeg skulle noget specielt, andet end at stirre på min mobil, mens jeg lavede lektier.
Damen, som var den næste i køen, bestilte, jeg lavede hendes kaffe, rakte hende den, hun betalte. Sådan var det også med kæresteparret, som stod bag hende i køen.
Det var de længste fem minutter i mit liv, men endelig kom der en pige og afløste mig. Jeg tog mit forklæde af og lagde det under disken, og så cyklede jeg hjem, råbte: "JEG ER HJEMME!" og hang min jakke på knagen.
Jeg kunne se, at Dani og Hay sad inde i stuen. Og min mobil lå på på sofabordet?... havde jeg virkelig lagt den der? Det kunne jeg ikke huske... det sidste, jeg huskede...
"Har I pillet ved min mobil?" spurgte jeg mistænksomt. De plejede jo ikke at kunne min kode, måske havde de bare prøvet på at låse den op, men mislykkedes?..
Dani sendte Hayley 'jeg-synes-vi-skal-sige-det-til-hende'-blikket, og Hay svarede med 'Er-du-sikker' og så Dani med 'ja-hun-finder-ud-af-det-før-eller-senere'.
Jeg ved godt, at jeg er god til deres blik-sprog, men normalt er jeg også med til det, så...
Både Dani og Hay vendte sig mod mig med alvorlige miner. "Du har en date med Harry senere i aften," sagde Dani, netop som min mobil bippede. Jeg tog min mobil op og så, at vi havde haft en hel samtale.
Mig: Hey Harry! Undskyld, jeg ikke fik skrevet til dig noget før, har bare haft travlt :*
Seriøst? Det der lød ikke engang som mig. Jeg satte aldrig sådan nogle smilies.
Harry: Haha, det er ok! Jeg kunne jo også altid have haft ringet eller skrevet til dig, jeg har jo dit nummer, hvis du ikke kan huske det. xx
Mig: Jo, det kan jeg godt huske! Hvorfor ringede du ikke? x
Harry: Syntes, at det var din tur. xx
Så var der gået hele fem minutter, inden Dani/Hay fandt på noget at skrive.
Mig: Såeh... skal vi mødes i Hyde Park senere? xx
Harry: Det kan vi godt! Skal vi sige klokken otte? xx
Mig: Super! Skal vi mødes ved det der springvand, hvor der er nogle menneske-statuer og så en eller anden tingest, der sprøjter med vand? xx
Harry: Vi ses der! Klokken otte! xx
Mig: Håber, at du mener klokken otte i aften, for jeg er i skole klokken otte i morgen tidlig. xD
Harry: Haha, ja, selvfølgelig. Klokken 20, så, hvis du bedre kan lide det? xx
Mig: Ja tak. Vi ses klokken 20. xx
Og det var så det. Jeg sendte Dani og Hay et meget surt dræberblik, og de så næsten helt skræmte ud ved tanken om, hvad jeg ville gøre ved dem.
Min planer var at tage dem med på museum. Så ville vi finde de gamle tortur instrumenter, og jeg ville...
Ja, torturere dem.
"Hov, se, hvor mange klokken er!" udbrød Dani efter et par minutters stilhed. "Allerede kvart i din-date-med-Harry! Du må hellere få set at skifte tøj og komme af sted!"
Hende og Hayley tog fat i mine arme (en til hver) og hev mig ind på mit værelse, hvor de fandt noget tøj til mig, fik mig til at skifte, tvang mig ned i en stol og lagde en hurtig, men flot makeup.
For flot til en tur i parken. Harry troede jo rent faktisk, at det var mig, han havde skrevet med. Hvad nu, hvis han ikke kunne lide makeuppen? Måske syntes, at den var for overdreven, når vi bare skulle gå en lille tur.
"Okay, du har fem minutter, go go go!" råbte Hayley go skubbede mig så hårdt ud af døren, at jeg næsten faldt ned af trapperne. Jeg fandt min cykel og cyklede hen mod parken.
Jeg trak min cykel ved siden af mig hen mod springvandet, hvor Dani og Hayley havde aftalt, at jeg skulle mødes med ham.
Jeg var overbevist om, at jeg kom et par minutter for sent. Hvad hvis han ikke gad vente og var gået hjem.
Så fik jeg øje på ham. Han så godt ud. Med et skævt smil på læberne kom han hen mod mig.
Så... hvad syntes I om kapitlet?
Selv synes jeg faktisk ikke, at det er det værste, men UNDSKYLD FOR VENTETIDEN! Selvfølgelig har I set værre (som ved kapitlet før) men der havde jeg undskyldninger... og det har jeg ikke rigtig lige nu.
I dag startede jeg i skole igen og det var VIRKELIG hårdt (i hvert fald den del med at komme op klokken halv syv) men ellers syntes jeg faktisk ikke, at jeg kunne mærke, at skoledagen var blevet længere. Hvad syntes I? Var det hårdt for jer?
Og hvad syntes I om kapitlet? Like eller kommentér :)