Inkontinensramt: Nu kan jeg igen gøre, hvad der passer mig
”Der har åbnet sig en ny verden for mig.” Den sætning beskriver til fulde, hvordan 71-årige Lis Møllers liv har ændret sig radikalt, efter hun i maj i år fik foretaget et bulking-indgreb.
14 år med inkontinens
I 14 år har hun døjet med svær urininkontinens, uden at der er blevet gjort noget tilstrækkeligt ved problemerne. Lis Møller har ikke en klar forklaring på, hvorfor hun ikke hurtigt kom i behandling. ”Jeg levede bare med lidelsen og valgte at gå med bind og bleer. Der var kun tale om at afhjælpe symptomerne. Jeg tænkte ikke på, at min inkontinens kunne behandles, og min praktiserende læge henviste mig heller ikke til specialister på området.” Lis Møller har selv forsøgt sig med bl.a. bækkenbundstræning, men uden effekt på hendes blære.
Påvirket psykisk
””Min inkontinens har i den grad påvirket mit sociale liv. Der er mange ting igennem årene, jeg ikke har kunnet deltage i. Rent psykisk kunne jeg da godt ind imellem gå lidt ned, og var jeg ude i store selskaber, gik jeg på toilettet mange gange, og inden jeg kunne mærke, at jeg skulle tisse. Ingen har lyst til at tisse igennem, men de bind, jeg brugte, gjorde mig forholdsvis tryg.”
Behandling giver fremskridt
For ca. fem år siden bliver Lis Møller efter et besøg i det lokale sundhedshus tilbudt en medicinsk behandling. Hun takker ja og den gør, at hun kan holde sig lidt længere. I stedet for at gå på toilettet hver halve time, kan hun nu nøjes med hver anden time. Men den store omvæltning sker, efter Lis Møller har konsulteret en gynækolog på grund af pludselige blødninger fra underlivet. De taler samtidig om hendes svære urininkontinens, og han skriver straks en henvisning til Herlev Hospital. Hun kommer til Herlev Hospital første gang i foråret 2017 og er igennem et hav af undersøgelser, for at man kan finde den rette behandling. Midt i maj afgør lægerne, at et bulking-indgreb er det rigtige for Lis Møller.
"Nu har jeg et normalt liv"
”Indgrebet er ikke noget at tale om. Efter to timer kørte jeg hjem igen. Det har været alletiders for mig. Nu kaster jeg mig ud i, hvad jeg har lyst til – alle de ting, jeg i mange år undlod. Jeg kan være spontan og sige: det gør vi da bare her og nu, samtidig med at jeg kan slappe af. Jeg sætter så stor pris på ikke længere at have det hængende over hovedet, hvor det nærmeste toilet ligger, og at jeg med kort interval skal besøge det. Jeg kan gå mange timer uden at skulle på toilettet. Nu har jeg et normalt liv.” Lis Møller er ikke typen, der tænker tilbage og ærgrer sig over, at hun ikke kom i behandling tidligere. ”Jeg tænker ikke tilbage. Jeg gider ikke slå mig selv i hovedet med, hvorfor jeg ikke krævede tidligere behandling. Men jeg vil råde alle kvinder til, så snart de er ramt af urininkontinens hurtigt at søge hjælp. Der findes effektiv behandling.”