Adenom i Brunner, definition, historiske noter, epidemiologi, ætiologi, lokalisering og histologiske
24-02-2018 Kemuel Kjærsgaard A
En adenom i Brunner er en proliferativ læsion, som stammer fra såkaldte Brunner kirtler, nemlig dem giandole rørformede submukøse som er lokaliseret i den del af duodenum, der er over lukkemusklen epatopancreatico.
Det er muligt at tale om adenom af Brunner, når disse kirtler duodenale overstige 1 cm i diameter. I tilfælde dimensioner disse strukturer er mindre end 1 cm er mere korrekt at bruge udtrykket af hyperplasi af Brunner kirtler. Normalt de er identificeret, når deres størrelse varierer mellem 1 og 2 cm i diameter. I nogle fag blev de beskrevet adenomer gigantiske, nogle gange mere end 12 cm i diameter.
Tidlige studier af denne sygdom dateres tilbage til 1940 takket være de observationer af obduktion Jacobius.
Hans præsentation er sjældne. Adenom af Brunner ifølge nogle forfattere udgør omkring 5% af duodenale masser, men andre mener, at procentdelen vil være lig med 10,6% af godartede tumorer i duodenum. Det er normalt identificeret hos voksne. Der synes at være en overvægt af køn, mand eller kvinde.
Ætiologien af ​​denne betingelse er endnu ikke fuldt belyst.
Lokalisering og histologiske
Den mest typiske placering er i den bageste væg af duodenum, mellem den første og den anden del. Nogle undersøgelser viser, at i 70-80% af tilfældene, både på niveau med pæren i knæet eller øvre duodenum. Den tumorforekomst tendens til at falde med stigende afstand fra pylorus. Typisk hamartoma viser et aspekt sessile eller polypoid, med en glat overflade og en størrelse mellem 1-4 cm. Men i den medicinske litteratur rapporteres og beskrives formationer omfattende og forfulgt, sandsynligvis som følge af en strækning af slimhinden.
Normalt skaden er næsten asymptomatisk og kan blive opdaget i øvrigt under et fordøjelsesfremmende endoskopi. Patienten kan rapportere følelse af epigastriske ubehag, utilpashed af ukendt oprindelse, følelse af oppustethed i maven, opkastning og vægttab. Hos nogle patienter disse adenomer kan danne sår og forårsage gastrointestinal blødning. Meget mere sjældent massen, især når betydelige dimensioner, kan føre til udbrud af obstruktion gastrisk eller duodenal fistler og galde. I sådanne tilfælde kan det være nødvendigt endoskopisk eller kirurgisk excision. Det er også muligt, at obstruktion af sphincter epatopancreatico kunne føre til udbrud af akut pancreatitis eller tilbagevendende eller hamartoma simulere en carcinom i pancreas hoved. I et meget lille antal personer kan forekomme duodenal invagination samt diarré, sandsynligvis sekundær til tolvfingertarmen motoriske forstyrrelser.
Udførelsen af ​​en x-ray af fordøjelsessystemet kan være nyttige, men ikke altid helbredende. Fluoroskopi forbundet med indtagelse af kontrastmiddel barium, efterfulgt successivt fra den antagelse hos patienten af ​​forskellige positioner for at tillade maling af duodenale vægge, er det meget vigtigt: det kan fremhæve en enkelt eller flere udfylde defekter i nærvær af adenomer siddende eller stilkede. Nogle gange kan du fremhæve en stor enkelt masse med en stor central sårdannelse. Spiserøret-mave-endoskopi er en mere grundlæggende undersøgelse, giver operatøren indsamlingen af ​​biopsi prøver og dermed også den histologiske diagnose. Nogle gange i løbet af en samme EGDS kan du udføre en terapeutisk excision af læsionen.
Det er en godartet læsion, at kun i de færreste tilfælde kan udvikle sig til malignitet. I tilfælde af Brunneromi asymptomatisk og små, der kan føre til en holdning attendistico, terapeutiske indikationer er stadig kontroversiel.
Prognosen for denne betingelse er generelt god. Det vellykkede resultat af endoskopisk resektion indebærer ringe risiko for komplikationer og lav dødelighed.
Forrige artikel Adela af Normandiet
Næste artikel Ambrolauri
Arkæologiske Museum Villa Pisani Dossi