Church of St. Vincent de 'Paoli; Historie; Beskrivelse; Arkitektur; Pibeorgler
Church of St. Vincent de 'Paoli
Esther Poincaré Oktober 5, 2016 C 1 0
Kirken St. Vincent de 'Paoli er en katolsk sted for tilbedelse af det tiende arrondissement i Paris, fra November 30, 1944 historisk monument af Frankrig.
Den blev designet af Jean-Baptiste Lepère i 1824, arbejder med Jacques Gondouin i realiseringen af ​​søjlen af ​​Austerlitz i Place Vendome. Arbejdet begyndte først efter 1830, da projektet var genstand for en grundig gennemgang af Jacques Ignace Hittorff, søn af den samme Lepère, der gjorde Saint-Vincent de Paul, den største basilika kirke af tiden. Kirken blev indviet den 25 okt 1844.
I 1846 begyndte Hittorff at dekorere veranda med store paneler malet emalje, men disse blev fjernet et par år senere på grund af tilstedeværelsen af ​​nogle nøgenhed, der havde forårsaget skandale i de gejstlige. Under Pariserkommunen blev kirken delvist ødelagt og restaureret snart.
I 2010 blev de syv runder Hittorff placeret under veranda i deres oprindelige steder.
Udenfor er bygningen indledes med en neoklassisk facade skærm ved en søjlegang, der består af seks joniske søjler støtter en Gavl udskåret skildrer apoteose for St. Vincent de 'Paoli, af Charles-François Leboeuf; på hver side af våbenhuset stige de to klokketårne, der indrammer den centrale balustrade har fire statuer af helgener.
Interiøret er opdelt i tre naves med kvindernes galleri af to rækker af søjler, der støtter træ spær, der dækker kirkeskibet. Den interne stick til den oprindelige plan Hittorff, hvorefter arkitekturen skulle være rig på farve: kolonnerne er abrikos, registeret placeret mellem indfatningen af ​​gangene og kvindernes galleri er malet med to teorier om Saints og spær er røde og blå, gylden i efterligning af dem i den Monreale Katedral. Desuden i apsis er en mosaik afbilder Kristus tronende mellem to engle. Resultatet er et rum mere beslægtet med den, som den tidlige kristne arkitektur neoklassisk.
På den store kor i tælleren, som er en fortsættelse af de to kvinders gallerier på indgangen væggen, er den største orgel bygget i 1852 af Aristide Cavaillé-Coll og elektrificeret i 1970 af Danion-Gonzalez, berømt for at være den " et organ, som var indehavere Boëllmann Leon og Louis Braille. Instrumentet, tre tastaturer af 61 sedler hver og pedaler 32, har følgende bestemmelse phonic:
Nær koret er der en anden orgel, bygget i 1852 af Aristide Cavaillé-Coll. Instrumentet, den oprindelige mekanisk transmission, har to tastaturer af 54 sedler hver og en pedal 24. Nedenfor rådighed Phonic:
Forrige artikel Edwin Lutyens
Næste artikel University of Stellenbosch