⭐Håndbog i vedligehold
Download "Håndbog i vedligehold"
1 Håndbog i vedligehold af åbne træbåde og joller fod Af Ulf Brammer. Tilrettelæggelse og tegninger af Sven Bülow. ISSN Ver På sejlerstævnet Vinden Drar Fejø 2009, tog Ib Nielsen dette foto af smakkejollen AUGUST af Espergærde. Skipper Niels Andersen og makker styrede ret imod Dybvig Havn med en tordenbyge i nakken.2 1. del PRAKSIS FORÅRSKLARGØRING 6 Undervandsskroget 6 Fribordet 7 Kølen 9 Indenbords 10 SØSÆTNING 12 Jollen er flot 13 Den daglige vedligeholdelse 14 VINTERKLARGØRING 14 BEVARENDE REPARATIONER 16 PÆLEORM del MATERIALER IMPRÆGNERING 21 Trætjære 21 Koldpresset linolie 21 Korte fakta 22 Forskellige olier 23 Linoliemaling 24 Pensler 25 Metaller 25 Træsorter 25 ROMAN - om den skøre idé at ORDLISTE 29 FOTOGRAFER 30 KILDER 30 BILAG 31 Om luftfugtighed 31 Jernmønje 31 Barkning af sejl 32 Almindelig hør 32 23 Et skibs værdi afhænger ikke i så høj grad af dets alder, som af dets tilstand. Kaptajn og forfatter Bjarne Winther, Gengivelse af bogen, tekst, fotos og tegninger er kun tilladt med tilladelse fra TS. Udprintning til eget brug er tilladt for TS medlemmer Tak til TS bestyrelse og Skibsbevaringsfonden for gode råd. Til William Thomassen for en anden måde at se det på. Og TAK til alle de TS ere der har hjulpet til -: Jønne, som fik skubbet os i gang - Finn Henriksen på Odden Kristian i Kerteminde Ole i Skive Jens i Middelfart - Udsigten og jer på Øresundskysten plus mange flere, der har bidraget med råd og dåd. 34 FORORD Strib d En jolle - der er bygget i træ - skal vedligeholdes konstant. Jeg vil sige det kort og tydeligt - sjusk og dovenskab vil danne grundlag for endnu mere arbejde og i værste tilfælde give skader på skroget. Derfor er det glædeligt at denne håndbog er søsat. Den formår i et klart sprog at beskrive det grundlæggende vedligehold af træjoller. Tonen i teksten har en let klang, det er ikke målet at komplicere, men netop at forklare det grundlæggende på en enkel måde. Den logiske opdeling af kapitlerne er en sikker guide, fra forårsklargøring til søsætning, fyldig beskrivelse af materialer og vinterklargøring. Specielt holder jeg af afsnittet Vær klar til at fodre!. Et simpelt, gratis og effektivt middel til at tætne en jolle der er læk. Man tager en pøs og en lang stang (bådshage), de surres sammen og pøsen fyldes med savsmuld (uden høvlspåner). Pøsen sænkes ned under og ind mod kølen om styrbord, fyldes igen og så ned om bagbord. Savsmuldet vil stige op og blive suget ind mellem bordenes land-inger, hvor det sætter sig i klemme. Som regel vil dette hjælpe et døgns tid, så bådens planker kan udvide sig og lukke bedre. Under søsætning af en lystkutter i Struer Havn i 70 erne blev jeg for første gang selv præsenteret for metoden. Jeg var sikker på at jeg ville blive til grin, men under en stor båndsav på det lokale værft, fandt jeg det fineste savsmuld. To timer senere fandt prøvesejlad-sen sted. Jeg havde lært af de erfarne lokale. Netop derfor mener jeg, at denne håndbog kan være med til at inspirere og vejlede novicer og erfarne i kunsten at vedligeholde en træbåd. Mange af de personer der vedligeholder og sejler en træbåd, er i stand til at udføre små og store reparationer. Der er udført mange smukke og vellykkede løsninger, så fartøjerne sejler sødygtige og autentiske i vore farvande. Men det kan også af og til kræve, at en bådebygger bliver hyret til arbejdet. Det har to fordele: 1. Korrekt udført arbejde første gang. 2. Håndværket bliver holdt i gang. Der er brug for bådebyggere i fremtiden. At vedligeholde og sejle en træbåd er en speciel fornøjelse. Er båden velholdt, bliver sejladsen endnu sjovere. Vi skal huske, at det er for sjov vi sejler. Samtidig fortæller vi med disse både om en maritim kultur der kan spores langt tilbage i Danmarks historie. Derfor er det af stor betydning at fartøjerne vedligehol-des korrekt. Det kan denne håndbog bidrage til og der-med være med til at bevare træskibskulturen for fremtiden. Det er nødvendigt at sejle. Og nødvendigt at vedligeholde! Tillykke med det flotte resultat. Jens Glindvad. Oldermand. Smakkelauget. Lillebælt Værft. Fig. 2. Tresmakken SUSANNE af Middelfart med Jens ved roret. (UB) 45 INDLEDNING Først en praktisk bemærkning om citater: For det meste anføres Citat: ) 2 De små tal henviser til de nævnte kilder sidst i teksten. Enkelte gange nævnes forfatteren og citatet starter og slutter med gåseøjne. Vedligeholdelse er ikke bare vedligehold. Målet for dette skrift er at fremlægge de bedste måder at vedligeholde sejlende erhvervsfartøjer fra en svunden periode. Og at implementere metoderne til vore medlemmer. Ældre medlemmer i Sammenslutningen bedes bære over med disse evige gentagelser. Og måske hjælpe til med forståelsen. Vi vurderer, at nye medlemmer får en chance, når de møder en nogenlunde afklaret holdning til dette vigtige emne. Dels kan det være forvirrende med alle de nye præparater, dels har de her nævnte metoder været de bedste i flere hundrede år. Norge har stadig fat i traditionerne Hardanger Fartøyvernsenter udsender et grundigt tidsskrift Fartøyvern. Ideen til denne bog stammer fra vore svenske brødre i Foreningen Allmogebåtar. Mere præcist fra heftet Träbiten nr. 145, med de velholdte joller og beskrevne metoder, der har været anvendt med gode resultater de sidste 30 år. Bådsamlingen Bassholmen ved Lysekil nord for Uddevalla er center for bådelaug over hele Sverige. Foreningen udsender meget smukke og interessante skrifter. TS korresponderer med disse foreninger og vi hilser og siger så mange gange TAK for vigtig information og god inspiration! I 2010 blev TS bestyrelse, lokalfolk og redaktion enige om, at det er en god idé at drøfte, hvordan vi sikrer vore skibe bedst mulige. Der er kommet mange udsagn, der har været lange diskussioner og skriblerier. Vi har fået gode råd fra de erfarne, og bliver vel aldrig helt færdige med at formulere disse erfaringer? Denne vejledning er resultatet af et bredt samarbejde. Og vi siger tak til de mange, der har givet deres besyv med. Og det fortsætter I vel med! RO MOTION ER GO MOTION i mere end én forstand. For os, der kan li at sejle et velholdt fartøj af ældre oprindelse, er det kammeratskabet, naturoplevelsen, vejrliget og skrogets fremdrift, der er fascinationen? Endnu et element er tanken om, at sådan har mennesker gjort i mere end år. Hvis dette moment skal have værdi, vil det være en god sport for jollesejleren, at efterlade motoren i land! Når løbetræning og motionering er blevet så almindeligt - hvad er der så i vejen for at ro? Eller sejle? Når fortøjningerne er sluppet og jollen flytter sig, skylder du dig selv den nydelse, at være i naturen og tage tingene som de kommer - her og nu! VANEDANNENDE Lige som nydelsen ved at sejle en velholdt jolle, er der noget specielt ved at gennemføre vedligeholdelsen. Duften af olie og tjære, arbejdet med at stryge det ud er måske noget - man skal lære at holde af. Gentaget nogle gange - nyder man ligefrem at komme i gang. Man oplever et fællesskab med ligesindede, kan nyde sol og vind, mens man ordner jollen. Det hele går op i en større forståelse af tilværelsen, når sejlene er sat og motoren er stoppet. DEN GANG i 1800-tallet. Da fiskerne havde deres stejlepladser, hvor garnene blev bødet, bådene vedligeholdt og ikke mindst snakken gik. I fællesskab købte man en tønde tjære og en tønde linolie. Lagde dem på hver sit stativ og slog tappehanen i. Så kunne hver mand komme med sin bøtte og tappe det nødvendige. Dengang kom det første skred i kvaliteten. Gasværkerne havde et store overskud af stenkulstjære, som blev solgt billigt. For eksempel Black Varnish. Når man tjærer båden med sort stenkulstjære, opvar-mes træplankerne, de tørrer ud. På længere sigt mister træværket styrke og elasticitet. Gamle sorttjærede både sprang simpelthen læk på uforklarlig vis. 56 Fig.3 Sjægtejoller på stribe for fotografen i 1800-tallet. (Foto: Ukendt) FORÅRSKLARGØRING Allerede i marts måned kan man - i godt vejr - slå presenningen til side og starte med at skrabe. Det er den hårde del af vedligeholdelsen. I april måned stiger temperaturen, så kan vi komme i gang med trætjære og koldpresset linolie. Jollen må IKKE stå på land i flere måneder fra nu af begynder den at udtørre. Den har det bedst i vandet. Der er lige én ting, der skal afgøres! Er jollen i god stand er det bare om at komme i gang! Er der større skader, er det ikke så enkelt. Hvordan få tid til at reparere, når båden skal tidligt i? PRØV at skaffe resurser til en hurtig reparation, f.eks. flere hænder og en god timeplan for hver enkelt person. Man skal ikke sejle ud med et havareret fartøj. Det medfører ofte flere skader! Klargøringen kan foregå i denne rækkefølge: Undervandsskroget skrabes - nagler og spir kontrolleres kølskinne - propel og ror reparationer noteres! Fribordet: Kontrol af nagler og spir - slibning og maling. Indenbords: Oprensning sandspor dørk aptering - imprægnering af alt træværk. Lækager spartles. (Motor omtales ikke) Dæk: Ringdæk lønning - mastekiste rundholter ruf damtragt - motorkasse etc. Undervandsskroget bundsmøres få dage før søsætning UNDERVANDSSKROGET Smakkejoller og mindre både ligger ofte med bunden i vejret, godt opklodset for og agter og på langsiderne, så køl og stævne ikke bliver løse og mister faconen. En rolig dag i marts - er det fint at starte med at klargøre bunden udvendigt. Der skrabes overalt, for at få det løse fjernet. Træk skraberen méd træet for at undgå opkradsning. En skraber holdes skarp med en sletfil. Er der områder, hvor man ikke kan komme til, skraber man med sin kniv. HUSK beskyttelse med åndedrætsværn og grove handsker mod kobberstøvet fra den gamle bundsmørelse. En trekantskraber. Notér det afrundede hjørne Fig. 4. På Korsør Produktionshøjskole ligger de nybyggede joller med bunden i vejret, når de er på land. (UB) 6 Skrabere findes i mange udførelser. Nogle med hårdmetal, nogle med udskiftelig klinge. På Fig. 10. ses den almindelige trekantskraber. Det afrundede hjørne der man mod de mange kanter i jollen, som ikke må ridses.7 En rigtig god skraber kan man selv lave. Få fat i en stor, kasseret fil med skæfte. Slib huggerillerne væk på de yderste 5-10 cm på den ene side. Denne del af filen gøres rødglødende, hvorefter de yderste 5 cm bukkes i en skruestik. Afkøles i vand og slibes på en roterende sten. Dyppes hele tiden i vand for at køle, man skal undgå at skæret farves / anløbes og dermed bliver blødt. Den slags skrabere skærpes med en sletfil. Når det er lunt i vejret, spartles tørresprækker med tjærekit eller Proof 10, et par gode elastiske materi-aler, der tillader træets bevægelser. Undgå at skrabe på eventuelle blyplader. Brug aldrig en stålbørste på rust-frit stål, det ødelægger overfladen, som risikerer at ruste. På jerndele bruger man stålbørste eller skraber. Metallerne skal isoleres med rustbeskyttende linolie-maling i flere lag. Propel og zinkklodser på skroget, må absolut ikke males! Det kan ofte være hensigtsmæssigt at afmontere zinken, til bundsmørelsen er tør. Kontrol af undervandsskroget Efterhånden som skraberen kommer forbi hvert eneste punkt på undervandsskroget, kontrollerer man skrogets tilstand. Ser du en åbning i landingen, kan det meget vel være en lækage, især ved stødene. Den skal sikres, inden søsætningen. Lækager kan forårsage havari på et hvilket som helst senere tidspunkt. (Læs om fedt i laskerne s.17) Er der ganske små revner eller buler over spir og nagler? De signalerer utæt maling og mulig tæring af metallet. Ved den mindste mistanke kradses malingen op på stedet - ellers kan man ikke finde stedet senere for at kontrollere metallets tilstand. I havvand foregår der et elektrisk kredsløb mellem alle metaldele på skroget, kaldet galvanisk tæring. Du skal sørge for at isolere dine spir, nagler og jernbeslag! Krads op når du får mistanke! Efterfølgende lukkes hullet med en lille pensel med rustbeskyttende maling, jernmønje, linoliemaling, kit, platin primer, trætjærekit - alt muligt - og det hele - i mange lag. Sørg for at der males helt ud til kanten, så opkradsningen virkelig lukkes vandtæt. De skrabede områder plettes eller stryges igennem med trætjære eller Platin Primer samme dag. Roret er taget af og får samme behandling som bunden. Trætjære kan lysnes og fortyndes med koldpresset linolie eller fortyndes med lidt sprit på kølige dage. Eller man kan stille tjærebøtten hjemme i stuen for at lune den. Før man drager af sted omvikles dåsen med et gammelt håndklæde eller lignende. Tjæren i vandbad på et gasblus - en nænsom måde at holde den letflydende. Priming Nyt træ smøres allerførst med Boracol eller lignende svampegift. En vigtig beskyttelse mod råd og svamp. Dine hænder skal samtidig beskyttes mod toxinen med gode gummihandsker. Det skal tørre grundigt, så det er nødvendigt at vente to døgn, før man fortsætter. Snarest muligt efter skrabning og kontrol, er det nødvendigt at stryge bunden udvendigt med trætjære eller Platin Primer, så træet beskyttes med et vandtæt lag. Første gang stryges med en blanding af ½ trætjære og ½ koldpresset linolie. Har man tjæret bunden hvert år, er det nok at plette de skrabede steder, og derefter gi det hele én omgang hvert tredje eller femte år. Tjærepenslen kan renses med sprit eller vegetabilsk terpentin. Eller stilles i husholdningssprit i et højt glas med låg. Kort før søsætningen smører man med kobberbundmaling. Obs! For både, der sejler i ferskvand, er det forbudt være behandlet med kobberbundmaling - af hensyn til vandmiljøet! I ferskvand plages man ikke af pæleorm. FRIBORDET Behandles med enten trætjære, linoliefernis eller linoliemaling. Det bør gøres hvert år. Den sikre metode er først, at trække skraberen hen ad hver planke i fribordet. Så vil løse steder og dårlige spir vise sig. Sådanne steder kradses op med det samme ellers er det svært at finde stedet igen. For at få en god vedheftning, vaskes fribordet med salmiakvand og efterfølgende let slibning. Ofte er der mindre skader. De udbedres med det samme! Er skroget generelt i dårlig stand skal der både repareres, skrabes og imprægneres grundigt over et stort område. Træk skraberen med træet for at undgå opkradsning. Brug begge hænder, når du skraber. Man trækker skraberen med den ene hånd og trykker med den anden. Er det svært at komme til med skraberen, bruger man spidsen af sin kniv. Beskyt dig med grove arbejdshandsker. Skraberen holdes skarp med en sletfil. 78 Når man sliber med sandpapir, starter man med korn 80, hvis det er slemt. Ellers lægger man korn 100 på korkklodsen og slutter med korn 150. De professionelle malere har fundet på en bedre slibemetode - - -find det i den afsluttende roman! (s. 27). Efter støvsugning og rengøring haster det med at plette de bare steder, men stryg det tyndt ud. Det - du stryger ud - skal have tid til at sætte sig, inden aftenduggen kan nå at ødelægge resultatet. traditionel mast, som hverken er staget forefter eller agterover. Kan man bare finde det mindste spor efter vandlinien, må man forsøge sig frem på flere måder: Traditionelt. Jollens køl ligger absolut vandret på nogle klodser. Derpå slår man gode og lange bræt er på henholdsvis for- og agterstavn. De to brædder skal rage udenfor de bredeste steder på jollen og sidde fuldstændig vandrette. Tålmodigt spænder man en kridtsnor på de tværstillede brædder. Disse snore skal også være vandrette. Langsomt fører man snorene ned til de fundne mærker efter en vandlinie. Når det hele er vandret - både langskibs og tværskibs - kan man begynde at føre markeringer ind på skroget med et vaterpas. Ved at forbinde disse markeringer, har man en midlertidig vandlinie. Med lineal. I visse sejlklubber og på nogle vinterpladser har man en meget lang stållineal. Den skal være længere end jollen og man skal være 3 personer om det. Båden skal stå fuldstændig vandret. På begge stævnene sætter man et mærke i den formodede højde. Herefter presser man linealen på på langs ad fartøjets sider og sætter markeringer med et passende mellemrum. Badeturen. En sommerdag med stille vejr, opankres den fuldt lastede båd et strømfrit sted. Stille og roligt svømmer eller vader man hen og markerer vandlinien med et eller andet, der virker i vand (kniv, kridt etc.) En drilagtig affære, men frisk! Fig. 5. Jollen NORDENSKJOLD af Middelfart med almindelig vandlinie. (UB) Vandlinien De fleste ældre joller sejler uden en bred, hvid vandlinie. Man ser dem almindeligvis med en vandlinie, hvor farven på fribordet og bundfarven bare møder hinanden. Vandlinien er ofte markeret i form af en streg skåret i planken, eller markeret med små kobbersøm. Bådebyggeren afleverer altid en nybygning med markeret vandlinie. Han ved hvor vandlinien skal være på den nye båd - enten ud fra egen erfaring - eller når han bygger ud fra en konstruktionstegning. Her over-fører han tegningens linier (og vandlinien) til jollens spanter m.m. Når man overtager et ældre, godt brugt erhvervsfartøj, kan det være svært at finde den rigtige vandlinie. Måske er ballasten ændret, måske er riggen ændret? Man vil gerne finde dén vandlinie, hvortil båden stikker, når den er restaureret, tom og uden mærkværdige insatllationer. At afsætte en vandlinie: En tom jolle skal ligge vandret i vandet. Det ses når den almindelige mast står lodret. Hermed menes en 8 Vandslangen. Båden står på land, kølen er placeret præcist vandret. Tre personer kommer med en vandslange af passende længde, som fyldes med vand. To personer - én ved hver ende med hver sin blyant har sat en finger for hullet og de knæler ved jollens stævne. En tredje person står i god afstand og vurderer med tilråb, hvor linien bør være. Når vandet i slangen er i ro (og man har fjernet fingrene), kan der markeres. En hyggelig, men usikker metode - især hvis vandet løber ud. Laserstråle. Jollen står på land absolut vandret! Med et af de billige teodolitapparater, laver man en opstilling, så den røde lysstribe er nøjagtig vandret. Har man bare ét mærke af vandlinien et sted, vil det være muligt at indstille lysstriben på langs af båden, så afsætning af linien kan føres ind til skroget med et vaterpas. Kræver tålmodighed og gøres bedst på overskyede dage. For enhver af metoderne gælder følgende afslutning: Når man tror, at vandlinien er afsat korrekt, er det bedst at gå på stor afstand og vurdere, om linien ser passende smuk ud. Med tiden finder man også ud af bådens amning. Det har stor betydning for sejladsen, at kunne justere sin jolle i længderetningen.9 Om at male med linoliemaling Det kræver mere, end vi er vant til! Ordentligt malearbejde kræver 15 plusgrader, pålideligt vejr og tør luft! 8. Første strygning kan fortyndes med max 5 % Tonga Oil, benarolie eller alkydolie. Forudsætninger: 1. Ren linoliefernis stryges på med en flad lakpensel, bundet med børster. 2. Koldpresset linoliemaling med én af de på side 24 omtalte farver iblandet. HVIS det er en god kvalitet linolie, som har stået lunt, skulle det ikke være nødvendigt at fortynde. Brug en god, stor rund pensel med ægte børster, bundet med sejlgarn en anstryger. 3. Påføring: Første dyp bestemmer den ønskede mængde på fladen. Den trækkes hurtigt ud i vandrette strøg. Derpå stryges op og ned i hver sin bane for at fordeler malingen TYNDT. Til sidst stryges vandrette strøg med blød hånd. 4. Det er den sidste strygning, som afgør udseendet. Her må ikke rettes eller fiskes urenheder, det bør gøres ved anden strygning. Ligger der alligevel et penselhår, kan det nulres af næste dag. Tre lag er minimum. Når malingen er tør og fast efter nogle døgn - afhængigt af vejret - males anden gang tyndt med grundig strygning på samme måde så fladen står ensartet. Tredje og sidste gang, stadigvæk tyndt og ufortyndet, afsluttende med blød hånd og regelmæssige strøg. Som noteret andets steds kan sidste strygning gøres med standolie, hvis overfladen skal vær glat og mere vejrbestandig. Denne behandling betaler sig ved at være holdbar! Derefter males mindst ét lag hvert forår efter en let slibning med fine korn. Man siger, at en god bund og mange lag gør dig glad, hver gang du ser din båd! Bundsmørelse Kobberbundmaling er ved at blive forbudt! Kan måske opkøbes her i 2011? Almindelig bundsmørelse males udmærket med en større kost eller malerulle. Kræver dog omhyggelighed langs landene. HUSK at skrabe rent under kølen FØR påstrygning. Sidste nyt! Fra pålidelig kilde forlyder det, at man i maj2011 på Lillebælt Værftet har modtaget det nyeste indenfor bundmaling til afprøvning. Mille med fiber til træskibe? Fig. 7. Kølskinnen på en meget forfalden jolle. (MB) KØLEN Kølen er dannet af et udsøgt stykke kraftigt tømmer, som på undersiden beskyttes af en lang skinne af galvaniseret jern. I stedet for at lade den ruste op, er det vigtigt, at den sidder godt fast, især på de både, der løbes op på stranden. Ved grundstødninger, eller når man lader båden løbe ind på en strand, belastes den så kraftigt, at de galvaniserede skruer efterhånden bliver løse. Cirka hvert år afmonteres kølskinnen og skruehullerne pindes. Det vil sige, at man snitter små pinde af samme slags træ som kølen og limer dem i hullerne med vandfast lim. Samtidig plettes kølskinnen med Galvafroid, hvorefter den monteres et par dage senere. Mens kølen alligevel er frilagt, skrabes den grundigt, evt. høvles lidt, for at rette den af. Fig.6. En rigtig bundskraber. (BTL) 910 Fig. 9. MAGDA og Mette. (MB) INDENBORDS Her er der mange forskellige måder, metoder og kombinationer. Mange bruger at smøre det hele indenbords med deres egen blanding af trætjære og koldpresset linolie. Andre med koldpresset linolie med max. 2 % fungicid. Man ser også joller og åbne både, hvor man skelner mellem områder der kommer i berøring med sejl eller tøj det står malet med linoliemaling, mens resten får trætjære eller den anbefalede tjære-olieblandingen atter andre vælger linoliefernis Ovatrol Tonga Oil eller bernarolie til de blankskrabede områder. Vi kan ikke anbefale vandbaseret olie eller maling eller to-komponent maling. Kom i gang Alt skrabes og kontrolleres nøje. Havarerede steder repareres. Det grove affald fjernes med en pøs. Resten støvsuges bedst med en kasseret støvsuger. Til støvsugeren hjemmefra kan man jo tilkoble en askesuger! Fig. 8. Her ses, hvordan dårligt træ er erstattet af en lus. Ved klargøringen imprægneres med Boracol. Seneres smøres med trætjære.(mb) HUSK at rense sandsporene ved kølen med et stykke ståltråd eller lignende. På dage - hvor presenningen kan fjernes - smører man alt træ indenbords med den bevaringsværdige blanding : ½ koldpresset linolie og ½ ægte trætjære. Senere kan man prime med Platin Primer under dørken. Dørken har ligget opmagasineret et tørt sted. Den skal renses for skidt og slibes med korn 80 eller 100, hvorefter de forskellige dele smøres på begge sider med den bevaringsværdige blanding eller med linoliemaling. Stilles til tørre i nogle dage. Se fig Fig. 10. Jollen renses op og støvsuges. Her ses ejeren Morten i en pause. (MB)11 Motorkasse. Den bør indvendigt være forsynet med støjdæmpende måtter. Udvendigt behandles den som det øvrige indenbords. Tofter Smøres tyndt med den gode trætjære - linolieblanding eller males. Eventuelt med linoliemaling, hvor man sidder og blandingen yderst i borde. Fig. 11. Dørken tørrer på bådpladsen. (FOK) Rundholter - er mast, sprydstage, bom og gaffel, topsejlsstage, bådshage og årer etc. Ensartet behandling med enten koldpresset linolie med fungicid, linoliemaling eller blankt med linoliefernis, Tonga Oil eller Ovatrol. Som eksempel beskrives behandling med linoliefernis. Masten smøres ind med et tyndt lag og efterbehandles med en grundig aftørring med en ren klud. Når olien er gennemtørret og hærdet - fejes og fejes grundigt med en børste, så overfladen bliver glat. En stor fordel, når sejlet hurtigt skal bjærges i en tordenbyge eller ved en havnemanøvre. Tørresprækker på langs af masten MÅ IKKE spartles med kit! Kit hærder og bliver stift, så sprækkerne udvides endnu mere. Du skal blot hælde koldpresset linolie i revnerne og rulle masten en time senere, så den overskydende olie drypper ud (se side 21 22). Udtrykket blankskrabet bruger man om træværk, der er imprægneret med olie og fernis flere gange. Når det er hærdet og har været udsat for både regn og søvand i et par måneder, kan det skrabes med kniv eller siklinge. Når man slutter med at børstes det hårdt og grundigt, vil det fremtræde med en blank overflade. I dag er der en lidt for tydelig tendens til at lakere. Det lader vi lystsejlerne om! Det gamle erhvervsfartøj du sejler med, var ofte malet med hvid, grå eller sort linoliemaling eller trætjære over det hele. Kun få områder var blankskrabede. Fig. 13. Klegodjoller med ringdæk (UB) Ringdæk Nogle joller bygges med ringdæk. Det vil sige et dæk, der går rundt foran for masten, langs siderne og ofte slutter rundt om agterstævnen. Sådan et dæk giver mere læ og konstruktionen styrker skroget betydeligt. Samtidig er der flere steder hvor forfaldet kan sætte ind. Omvendt er de åbne joller knap så udsatte i solen. Deres løse dørk er ikke så krævende som et kalfatret dæk. I den udækkede jolle sidder man for det meste på dørken. Her er læ, rygstøtte og god udkig. Fig. 12. Nysmurte rundholter. (MB) Damtragt m.m. Nogle både er bygget med dam, adgangen dertil kaldes damtragt. Hvis man har bevaret dammen med huller til søvandet, skal den indvendigt behandles med trætjære eller Platin Primer og kobberbundsmørelse. Hvis man ikke bruger dammen til fisk eller som køleskab, kan hullerne proppes og man har et praktisk sted til sit Ydersiden behandles som rundholterne. 1112 Et ringdæk skal være omhyggelig kalfatret og beget med den bløde beg. Kalfatringen gås efter hvert forår. Dækket holdes imprægneret på én af tre måder: EN- TEN smøres ofte med koldpresset linolie med 2 % fungicid. ELLER det smøres med en blanding af koldpresset linolie og trætjære. ELLER det males med linoliemaling. Dækket underside smøres kun med koldpresset linolie med lidt fungicid. Skrogets inderside og spanterne smøres med ½ koldpresset linolie og ½ trætjære. De synlige områder som tofter og kantlister males med linoliefernis eller linoliemaling. Selvfølgelig findes der et væld af andre olier nærmest en jungle hvor man kan fare vild og miste mange penge. Synes du - at netop din jolle med ringdæk er god at have med at gøre kan du jo ofre en presenning til at knappe på, når du skal være væk i længere tid. SØSÆTNING For at illustrere en simpel løsning, har vi lånt dette foto af Handels- og Søfartsmuseet. Den nybyggede fiskekutter VIRA på 28 søsættes på Fejø 1948 af bådebygger Niels Carl Nielsen. Man tippede simpelt Fig. 14. VIRA 1948 (Foto: Ukendt) hen båden - uden ror og motor - ud over det høje bolværk, hvor man forlods havde lagt store sække med spåner, for at afværge en eventuel kæntring. Det gik altid godt, når der var mandskab nok. 8. Fig. 15. Søsætning af VILHELM af Kerteminde. (FOK) Fiskerne i gamle dage regnede det ikke for noget, at ordne jollen og få den i vandet. For os er det mere et vendepunkt. I løbet af foråret har vi maset for at gøre jollen søklar. Omsider står den dér og ser fin og færdig ud. Det er da noget særligt, at den nu skal ud i elementet, så vi kan komme i gang med sommerens sejladser! 1213 Søsætningen kan foregå over syv trin: 1. I dagene lige før søsætningen er jollen blevet bundsmurt med Kobberbund eller Bravo. Kobberbund kan smøres på 4-5 dage før søsætningen. Bravo døgnet før. Der males, smøres eller rulles overalt på bunden, omhyggeligt langs landene og på roret. Men IKKE på propellen og heller IKKE på zinkklodserne! Hvis man sjusker, vil der ret hurtigt sætte sig alger og primitive dyr på de steder, der ikke er malet. Det vil vi ikke ha. Det sinker farten! Nogen giver bunden to gange bundpatent (gammelt udtryk for kobberbundmaling). (Læs om Pæleorm s. 19) 2. Er jollen tæt? Er der tvivl om jollens tæthed ved landingerne, ta r man bare med en finger i bøtten med konsistensfedt eller vandpumpefedt eller tælle eller margarine og trækker det langs alle landinger under vandlinien. Det gør jollen tæt i nogle dage, hvor bordene sætter sig og tætner. Håber man da? 3. Med om bord? I god tid før søsætningen sørger man for at der er 2 pøse (til at lænse med), to årer (til at flytte sig med), to fortøjninger (til at f - - -) og et antal pilsnere til at fejre søsætningen med! 4. Selve søsætningen foregår nu om dage på mange måder: Med trailer, med kran etc. I gamle dage var man altid flere. Det kan gøres hånd over hånd, når man er to á tre stående på hver side. Så trækker man simpelthen jollen i vandet. 6. Selve søsætningen Vær klar til at fodre! Man har på forhånd forberedt, at der i nærheden er hjælpemidler tilgængelige, hvis det viser sig at båden ta r meget vand. Ud kommer jollen endelig tilbage i elementet! Når man har lænset i mere en 1 time, kan det være, at man trænger til at fodre med savsmuld og så er det rart, at man ikke skal løbe for langt. Man tager en pøs og en lang stang (bådshage?), de surres sammen og pøsen fyldes med savsmuld (uden høvlspåner). Pøsen sænkes ned under og ind mod kølen om styrbord, fyldes igen og så ned om bagbord. Savsmuldet vil stige op og blive suget ind mellem bordenes landinger, hvor det sætter sig i klemme. Som regel vil dette hjælpe et døgns tid, hvor jollens planker vil udvide sig og lukke bedre. Efter sådan en behandling bør jollen tilses ofte. Skulle den synke, er det kun skadeligt, hvis der er en motor ombord. Er man så heldig, at der hverken er mekanik eller elektronik ombord, lader man båden flyde på skroget en lille uge vel fortøjet. Vikingerne gjorde det med deres nybygninger. Når skroget var bygget op og før den videre forarbejdning, lagde man det ud for anker i saltvand for at imprægnere træet. 7. Hold en pause. En søsætning gør tørstig! Nu er det tid til at skylle ganen! Lad båden ligge under opsyn nogle dage, til bunden har sat sig. Søsætning på fedtlapper 5. Fedtlapper var en måde at søsætte eller landsætte på. Man lagde et antal velsmurte fedtlapper i slæbestedet eller på stranden. Det kræver kun at man er 3-5 stykker m/k. Fedtlapper i vore dage er gode, kraftige planker (ex. 58 x 210 m/m alt efter hvor tung jollen er), hvor der langs kanterne er påskruet lægter. Rafterne stilles på højkant og fæstnes med undersænkede franske skruer. Sporet smøres med talg, svinefedt eller brun sæbe. Det skader ikke miljøet. Ordet fedtlapper er fra en fortid, hvor fiskerne trak bådene op, ved at lade dem glide på fedtede lapper fra gamle sejl. Fig. 16. Peters nyerhvervede jolle pynter i bugten. (PL) JOLLEN ER FLOT Så ligger den derude med de livlige bevægelser. Ligner et væsen, der glæder sig til at komme af sted. 1. Ballasten skal ombord. Det er tidsnok at lægge ballasten ned nogle dage senere. Da båden skulle på land, var det en god ide, at vaske og rense skidtet af ballasten og deponere den et passende tørt sted. Nu er den renset og klar. Den første tid kræver det lidt ekstra, at finde den rette balance i jollen. En sejlbåds balance afhænger af: mastens placering, sejlenes areal og antallet personer og last i 1314 båden. Disse faktorer justeres med ballastens vægt og placering. Når balancen er i orden og sejlene står optimalt, mærker man at jollen er let på roret. Man kan lave en fortegnelse med: Hvilke kilo i hvilke rum. Det forreste rum i fartøjet er nr. 1 fra stævn til første spant. Ballasten - der for eksempel er blyklodser - kan jo vejes enkeltvis (ex. på en badevægt), hvorefter man hugger vægten i med ståltal, eller man kan male vægttallet på. Det letter fordelingen af blyklodserne de følgende år. 2. Dørken - bringes ombord og lægges på plads, så jollen ligger roligere og man kan holde ud at være ombord. I nogle joller fixeres hvert dørkbrædt med en kile, som klemmes ind i øjer, der stikker op fra spantet. En fast- gørelse af dørken forhindrer, at ballasten falder over bord ved en kæntring. MEN man skal altid kunne komme til sin båds planker indenbords. F.eks. hvis man er sejlet på en sten eller på en knækket bundgarnspæl. Så skal det gå hurtigt med at stoppe noget i lækken! 3. Ror, rig og årer. Endelig en dag anbringer man sejl og udstyr, vandunk, noget at lænse med, anker med kæde og tov. Og alt det andet. Disse ting har man jo efterset og ordnet om vinteren. 4. Afprøvning. Man rigger jollen til og sejler et smut udenfor! Virker det? Måske er den lidt utæt på fribordet det lukker sig, som regel! Har man husket det hele? Sæsonen kan begynde! DEN DAGLIGE VEDLIGEHOLDELSE indrettes efter vejret. Altid lænse efter regn. Det er ferskvandet, der slider på træbåde. Efter en sejltur og i tørre perioder hiver man nogle pøse vand op og spuler det hele. Så kommer man også af med en masse skidt og møg når der lænses. Fortøjninger kontrolleres når man går fra borde - når det blæser op og ved ekstremt lavvande / højvande. Er sejlene forsvarligt underslået? Skal de tørres? Man pakker IKKE våde sejl sammen! Er fenderne på rette plads og forsvarligt bundet? På dage - hvor der ikke skal sejles - kan man tilbringe gode timer med at greje op, smøre med linolie eller takle en ende og ikke mindst snakke med de andre. Fig. 17. Når de større og tungere både skal tages på land og køres på ruller til sin vinteropbevaring, behøver man alle tilgængelige kræfter.(all) VINTERKLARGØRING Vi er kommet hen sidst i september. Når det gode vejr sætter ind med en stabil periode skulle du give jollen en overhaling med den oliebehandling du brugte om foråret! En hurtig rengøring med salmiakvand tørring til næste dag. Kan du bare nå ét lag linolietjære eller fernis eller linoliemaling vil det beskytte båden rigtig meget efter sommeren slid. 1415 Hvis jollen er forsikret - forlanger forsikringsselskaberne almindeligvis, at jollen tages på land senest d. 15. november. IDEEN med at tage sin båd på land er selvfølgelig at beskytte den mod det barske vintervejr den ferske regn, sne og is - og dermed forlænge jollens levetid. Fiskerne i Kallehave fortalte at det er ferskvandet, der nedbryder en træbåd. I dagene FØR landsætningen har du været nede og hente ALT grej! Men vent med dørk, ballast, fortøjninger og to årer til dagen så kan båden ros til stedet for optagningen. Du skal også have samlet et antal store klodser og et bildæk. Sidstnævnte er til at vende jollen på. Førstnævnte er til at klodse jollen op. Fedtlapperne er smurt med fedtstof, banan eller sæbe! Du har aftalt en plads på land du får nogle venner til at møde op I har fundet en måde, det skal gøres på (trailer fedtlapper kran ét eller andet) Gemt et sted, ligger der noget til at skylle ganen med! Du medbringer forresten også et par almindelige gårdkoste. JOLLEN SKAL OP! Du har i god tid besluttet om jollen skal stå ret op og ned eller ligge med bunden i vejret. Hvis man ønsker at båden skal stå på kølen, støttes den af bukke, som bør surres sammen, så vindrusk ikke kan rokke dem fra hinanden. Masten skal jo være et sted! Nogle vil hænge den under tagudhænget på en nordvendt væg. Andre vil surre den på jollen fra stævn til stævn som rygrad i afdækningen, den skal understøttes på midten og må ikke kunne rulle. Presenningen må gerne nå lidt ud over båden, men der må ikke lukkes lufttæt! Der er nemt 100 kg vand i skrogets træværk, som skal fordampe. Regnen vil tynge presenningen, så den skal tilses hver gang det har regnet. Enten surrer man det hele, eller man hænger 6 plastdunke op som vægt. Man kan ikke bruge vand som vægt det fryser til is. Altså fylder man dem med sand og hænger dem op. Dette er en metode, der kræver tilsyn hele vinteren, hvor du nemt er optaget af alt muligt andet. Hør så her Det er et fugtigt foretagende! En mand ror jollen hen til det valgte sted. Først - og med det samme - skal undervandsskroget rengøres. Bundsmørelsen skrubbes og skures af, mens den er våd! Det gøres bedst i vandkanten ved at krænge jollen og tage én side ad gangen. Alger og begroning skal væk mens det er vådt. Med de to koste lægger man kræfterne i og skrubber alt det løse af det røde væk. Rens kosten af og til i havet det letter! Nogle gange er der et lyst hoved, der nævner højtrykspuleren. Her skal man være FORSIGTIG! En højtryksspuler købt i et byggemarked kan gå an når man holder strålehovedet på en afstand fra jollen på ca. 40 cm. De professionelle spulere har et langt højere tryk, som hurtigt kan skylle både træværk, skidt og møg, maling og noget af jollen bort. Selve optagningen vælger vi at beskrive med den gamle metode: Fedtlapperne er lagt ud, og man fordeler sig i vandet og manøvrerer jollen i stilling. Det er vigtigt at jollen kommer lige ind på fedtlappen (planken). Når folk har placeret sig på hver side fører du an med en kommando så man med et ryk får jollen til at glide op ad. Er man et ulige antal, kan den ulige ta et tag i forfortøjningen. Rengøring Blev den ikke skrubbet i vandkanten, er det meget VIGTIGT, at man nu rense bunden for alt løst og især kobberbundsmørelsen. Der skal hentes mange spande søvand, der skal hele tiden hældes vand på det sted, hvor kosten skrubber. Og det løse skal efterskylles! Skal jollen langt, kan man trække den på ruller. Der skal være mange ens ruller og en mand ekstra, til bestandigt at flytte overkørte ruller frem foran. Ved at lægge rullerne gradvist på skrå, kan man dreje jollen. MEN det er vigtigt at dem - der har fat i jollen og støtter den IKKE pludselig styrter hen for at klare noget andet. Dem - der støtter - skal forstå ansvaret og værdien af at holde dit skib på ret køl! Kontrol af spir Hvor gammel er din båd eller jolle? Er den bygget for mere end 25 år siden, er det tid at starte med et eftersyn hvert efterår, for at sikre at skrogplankerne virkelig sidder fast til spantet. Citat Tilsynet starter efter ophaling. Når bunden har tørret i 2-4 timer, løber du en hurtig tur rundt om skroget og sætter en kridtring om de pletter, der stadig er fugtige. Kloge ord! På en gammel jolle kan man lige efter optagningen se nogle fugtige pletter, som er lidt længere om at tørre end resten af skroget. Det er dér spirene sidder. Du markerer og må lave en plan for dine spir! Et skibsspir skal afdækkes før du kan kontrollere det. Det mistænkelige sted kradses op, spirhovedet frilægges så du kan se, om det stadig er der. 6 Bunden i vejret Den bedste og sikreste opbevaring (behandling) gennem vinteren er at vende Karoline, så hun ligger med bunden i vejret! Nået frem til vinterpladsen, lægger man bildækket dér, hvor man forventer at bælgen vil ramme jorden. Bælgen er den yderste krumning af skrogsiden. Med et dæk kan man aflaste siden af jollen, når den - ved at blive rullet rundt får hele skrogets vægt på sig. Alle mand deltager i processen og man triller langsomt jollen rundt. Når jollen ligger, som den skal, tager man med små løft først ved stævnen og lægger en god stor klods ind. Derefter det samme agter. Det gentages til man har nået en passende højde, hvorefter der skal understøttes på midten af siderne. Hvis jollen derefter kan rokke, må man forsigtig banke en kile ind i den ene side, så alt er fast. Hold jollen fri for sommerens vækster og ukrudt, det må ikke kunne holde på fugten. 1516 Presenning på. Inden vinteren bør man trække en presenning over joller og både for at beskytte mod sne og is. Smeltet sne kan løbe ned mellem landingerne og fryse til is om natten. Den surres med en lang, smækker line, som trækkes både ovenom og nedenunder så den holder de nederste kanter sammen, uden at lukke tæt. Undersiden skal være åben, så fugten kan fordampe. Eller man hænger 4 6 plastdunke med sand langs kanter og på hjørnerne. Herefter behøver du kun at se til dit fartøj i stormvejr og ved ekstremt højvande. GOD VINTER BEVARENDE REPARATIONER Gør det selv! I publikationen Träbiten nr. 145 har man beskrevet reparationer, som medlemmerne selv har udført på foreningens både. Det fremgår af teksten, at arbejdet i mange tilfælde klares korrekt uden at de har haft større erfaring for den slags håndværk. Dog er det vist almindeligt at have én med, som har prøvet det før - én som ved hvordan! Er man alene om det, er det en anden sag. Man skal ikke gå i lag med større reparationer, hvis man ikke fornemmer konstruktionens (emnets-, detaljens-) styrke og svagheder.? Hvis det er en sur pligt, at reparere en knust lønning, eller skifte et bord er det bedste man kan gøre tilkalde de andre eller overlade det til en bådebygger! På den måde holder man også det gamle håndværk i live. På den anden side kan disse sjældne skibe skabe glæde! Det er jo en fornøjelse at s se dem sejle! En endnu større glæde er det at være ombord! Hakke og snitte i træ og bruge sine hænder har mennesket jo altid kunnet. Lad os spørge de erfarne til råds vi møder dem på bådepladserne de er dér, hvor TS s vimpel blafrer fra vantet og de erfarne vil gerne øse af deres viden! Det har jo altid krævet noget ekstra, at lære nyt. Derfor har vi skrevet dette kapitel til DIG! Vort råd er at begynde med de mindre reparationer! Når beslutningen om at NU skal dét repareres! er taget - er der selvfølgelig noget at tænke over: Hvordan gjorde man tidligere skal der aftales med andre hvordan skaffes de rette materialer og værktøjer hvor kan man være osv. Når de ting er på plads- er det vigtigt at fjerne det ødelagte område så nænsomt og intakt som muligt. Det er til stor hjælp, hvis man kan overføre målene til det friske materiale af samme dimension. Er dette ikke muligt, gør man klogt i at tilpasse en skabelon af stift pap eller masonit en malle for at bevare den rette facon. Men tænk dig om! Kræver jollen en større reparation - ex. skifte spanter eller stævn - bør det nøje overvejes, om ikke det er et job for en professionel bådebygger. Et sådant indgreb indebærer en midlertidig svækkelse i 16 skroget, hvor de vitale dele af båden kan bryde sammen? I stedet for at ødelægge jollen endnu mere bør man måske kigge på det sammen med en bådebygger? At skifte et bord. Man må først cutte alle nitter eller trænagler. Det kan gøres ved at stikke en nedstrygerklinge op mellem bordene - efter at man har skabt lidt afstand ved at liste en kile ind mellem de tilstødende borde - og på den måde få plads til at save nitterne over. En anden metode er, at slibe nitteskiverne indenbords af med en vinkelsliber. Med en dorn slår man forsigtigt resten ud indefra, mens en anden holder for på ydersiden, tæt ved nitten. Skaringen mellem bundstok og spant låses med en trænagle. (Skørnagle) Skaringen er løs. Samlingen mellem et spant og dets bundstok kan blive løs eller rådne. Hvis jollen/båden er rigtig gammel, kan det udmærket være de originale trænagler, der er blevet for gamle. Her kan man bruge knebet med at slå en ny skørnagle af enebær i. Det vil sige en lidt større trænagle end den dårlige. Der skal naturligvis bores for og renses op først. I nogle områder i Sverige forekommer brugen af skørnagler stadig. Her i landet bruges metoden altid i stævnene mellem køl, bjørn og stævntræ 5. I dag er der mange andre knap så korrekte løsninger: Dyvel med vandfast lim (holder en vis tid?). Franske skruer (tærer ligesom dine spir). Bræddebolt (en fattig løsning), osv.17 Lasken er løs. Nogle steder støder jollens planker sammen til en forlængelse. Disse samlinger kaldes stød. For at styrke samlingen, nitter man et brædt på en laske - et kort bræt med de samme dimensioner som planken og af samme slags træ. Lasken placeres indenbords lige oven på samlingen og fæstnes med 8 10 kobbernitter. Efter en del år på vandet i storm og stille, kan det ske at stødet bliver utæt af bevægelser i skroget. Det er ikke specielt synligt indenbords, men samler der sig vand mellem lasken og plankerne begynder det snart at rådne. Ved en nærmere kontrol - ved at banke let med en hammer på siderne af lasken kan man høre forskellige klange og dermed afgøre, om stødet er utæt og om lasken sidder løst. En metode til at afhjælpe (eller forhindre) lækager i en laske er på en tør båd - at fylde eventuelle hulrum med en blanding af konserverende og tættende fedt, med en fedtsprøjte. Til eksemplet her - bruges heste- eller fårefedt blandet med rå eller kogt linolie. (Lidt gul okker kan blandes i, især hvis det trænger ud på fribordet på en blankskrabet båd.) Fremgangsmåden er følgende: Man tager en smørenippel (anvendes på biler og maskiner). Der bores et hul i lasken så snævert, at en nippel kan skrues stramt i. Det er vigtigt, at man kun borer i lasken og ikke dybere! Forsigtigt trykker man blandingen ind i lasken, til der trænger lidt ud her og der. Nippelen skrues ud og hullet lukkes med en snittet træpløk m. lim. Der kan bores flere huller i samme laske. Er det vanskeligt at komme til, kan man eventuelt bore fra ydersiden af bordlægningen. I det tilfælde bør hullet placeres midt i skaringen. At nagle. En gammel metode om at fastholde skibsplanker til hverandre den klarede man med trænagler 5. Om vinteren drejer man nagler af enebærtræ eg, akacie, elm o.a.- som en forberedelse. Den er udførligt beskrevet i litteraturen, og for eksempel i bogen om kågen. Metoden bruges både på klinkbyggede og kravelbyggede fartøjer og kan udføres af én person. Metoden kendes af de fleste bådebyggere uddannet før 2000-tallet. Det er ikke sagen her, at gennemgå denne helt specielle teknik. Det må man tale med bådebyggeren om. TS-årbog 2004 havde en god artikel om emnet. Bemærk udtrykket inventaret er nagelfast! - Et gammelt, maritimt udtryk, der bruges juridisk, f.eks. når man skal flytte. At klinke Ordet stammer fra den måde, båden er bygget på, når plankerne ligger taglagte, med den underste kant oven på planken nedenunder. Arbejdet kan udføres af én person. Først fastholdes bordene med en tvinge. Så bores et stramt hul gennem begge bord. Derpå slår man et bådsøm i fra ydersiden. Disse søm smalner ud mod spidsen og er af jern (må ikke forveksles med skibsspir ). Når et bådsøm er slået i, vegner man sømmet over et passende stykke rundjern og slår spidsen tilbage i planken. Altid langs med træets årer. Klinketeknikken er meget gammel og kan spores tilbage til jernalderen, - den svenske østkyst og i Finland. At nitte På Sveriges vestkyst, i Danmark og i det sydlige Norge har det længe været almindeligt at nitte bådens planker sammen med jern- eller kobber-nitter. Metoden er naturligvis mere kostbar, men samtidig mere holdbar og kræver to mands arbejde. Ligesom ved den ældre metode, må man bore et stramt hul gennem begge bord. Hvis man ønsker det, kan man forsænke nittens hoved og lukke med en prop. En jern- eller kobbernitte slås i udefra. Indenbords slår man derpå en brik eller skive ned over nitten med en pibe. Nitten klippes af et par millimeter over skiven før man nitter. Udenbords holder den ene et tungt modhold (ex. et stort stykke jern eller en mukkert). Modholdet anbringes mod nittehovedet for at nitningen skal lykkes. Nitningen klares ved, at man med en smedehammer slår på det afklippede spir, som derved breder sig ud over brikken (skiven). På den måde tvinges plankerne tæt sammen. Den, der nitter, kan holder inde, når han mærker, at brikken har trukket an. 1718 At svede Denne resursekrævende teknik kræver samarbejde med nogen, som har prøvet det før. Nogle bordplanker skal krummes så meget, at man må svede (koge) dem inden de kan sættes på plads. Ved kapitlets begyndelse er forklaret, hvordan man overfører målene og udtager et gammelt bord. Det nye, tilpassede bord lægges i en svedekiste. Det skal foregå i nærheden af båden. Man opvarmer en kedel med vand, hvorfra dampen ledes ind i svedekisten. Kisten er en aflang kasse, som kan lukkes tæt. Her står planken på kant, når kisten er lukket. Kisten kan fremstilles i træ, glasfiber eller pladejern og den skal være isoleret for at holde på varmen. Drejer det sig om mindre krumninger og har man ikke adgang til en svedekiste, er der andre metoder: 1. Træplanker - som er gennemtrukket af koldpresset linolie kan krummes en del uden svedetur. 2. Træstykket kan sænkes i koghedt vand og sættes derefter hurtigt på plads under pres. 3. I ældre tid stillede man planken på kant på jorden og tændte små bål langs planken, man sved den med åben ild - deraf navnet - med en stor spade viftede man varmen ind mod planken. Bord som er behandlet på denne måde kendes ved, at indersiden er ret knudret. At kalfatre En klinkbygget træjolle behøver ikke kalfatring. Enkelte bådebyggere har dog en vane med at slå de klinkbyggede med én tynd, fedtet tråd, for at garantere en tæt båd. Joller med ringdæk skal kalfatres! Når det er sagt, må man gøre opmærksom på, at kalfatring er en vigtig og vanskelig kunst! Folk, der aldrig har prøvet det, bør alliere sig med en bådebygger. At kalfatre kræver en god kondition, da de lange nåder skal slås ensartet. Man kan ødelægge en båd, hvis der slås med varieret styrke på forskellige områder. På ældre ringdæk, hvor kalfatringen er blevet for dårlig, kan det være nødvendigt at kalfatre om. Først fjernes det dårlige værk med en drivkrog. Til kalfatring findes forskellige jern, det mest almindelige kaldes drivjern. Et grovere jern kaldes rabatjern. Desuden benytter man en speciel trækølle. Det tjæreværk man slår i, laves af hamp eller hør, som har fået en let behandling med trætjære. Tidligere anvendte man gammelt, udtjent tov, som i de lange vinterdage bliver revet op spundet til garn. Vægegarn et flettet bomuldsgarn, der bruges til støbning af lys - kan også anvendes. Dette gælder især for joller. Begning Beg har været det mest almindelige tætningsmiddel i flere hundrede år. Efter kalfatringen er det vigtigt, at tjæregarnet ikke bliver vådt! Hverken af vand fra spuling, sne, regnvand, søvand eller andre væsker. Kalfatringen skal lukkes med den bløde beg samme dag. Man har en brænder og en stor gryde. Beg en knuses og kommes i. Det skal være beg af trætjæretypen. (Stenkulsbeg eller asfaltbeg bruger vi ikke, fordi det bliver hårdt og knækker ved bådens bevægelse, så. dækket bli r utæt). For at gøre beg en blødere tilsætter man lidt talg. VARM BEG MÅ ABSOLUT IKKE KOGE! Der skal stå en mand fast ved gryden for at holde øje med - at røgen ikke bliver grøn! Når beg en er klar, skal den kommes flydende på kalfatringerne enten med en begkost, en pind med et krydssnit hvori er lagt linnedstrimler (ikke kunststof). Den dyppes i beggryden og drejes langs nåderne. Den er nødvendig hvor der skal beges opad. Med en begske kan man fylde nåderne op ved at hælde skeen. Den kan i en snæver vending laves af en konservesdåse. Pas på at stænk ikke rammer huden!! Er det en mindre sag, kan man eventuelt smelte begstykkerne i en lille gryde med en blæselampe og forsigtigt hælde beg en direkte på reparationen. Man kan også tætne en båd ved hjælp af beg alene eller kombinere det med værk. Et kneb er at lægge passende stykker knust beg i en utæthed og smelte det med en blæselampe, så det løber ned det ønskede sted. Det kan for eksempel være, når man skal tætne et hulrum. Her sker det nemt, at træværket svides eller begynder at brænde. Begkost under opbygning med kludestrimler. Begske m. isolerende træhåndtag 1819 Desværre har man for nylig opdaget en ny, mindre pæleorm, som er ved at indvandre i Østersøen formodentlig i takt med den globalt, stigende temperatur. Fig. 18. Tømmer fra et bolværk ødelagt af pæleorm. (UB) PÆLEORM At bundsmøre sit fartøj med Kobberbund eller Bravo er i høj grad en Bevarende Reparation. Uden giftig bundmaling bliver dit skib ødelagt af pæleorm inden to år. Vi har oversat følgende oplysninger fra svenske Kjell Fjellsson: 1 I den senere tid er der kommet forbud mod at anvende de kobberbaserede bundmalinger, som vi i det følgende kalder -smørelse - ikke at forveksle med begrebet maling. Hvis der ikke snart kommer andre anvendelige bundmalinger på markedet, får det alvorlige konsekvenser for vores kulturskat de bevaringsværdige, ældre erhvervsfartøjer. Vi kender kun kobberbundfarve og bravo som det eneste forsvar mod pæleorm. Selv en nybygget træbåd, der ikke behandles med denne bundmaling, bliver allerede det første år i søen angrebet, og efter et par sæsoner er bunden i princippet opspist. I Sverige søgte Foreningen Allmogebåtar i året 2000 dispensation hos Kemikalieinspektionen (Miljøministeriet) for alle træbåde på Sveriges vestkyst, hvilket resulterede i en beslutning om udsættelse - under forudsætning af at nye præparater udvikles PÆLEORM, [Teredo navalis]. Af UB. Er egentlig en lille musling, som lever i saltvand. Som larve borer den sig ind i ubehandlet træ under vand. Larven gnaver sig ind i ubeskyttet, vådt træ og efterlader et hul, som knap nok kan ses. Efterhånden som larven borer (æder) sig gennem træ i længderetningen, vokser den sig større og gangene bliver tilsvarende større, samtidig med at de beklædes indvendigt med en kalkskal. En skal som forhindrer gangen i at blive trykket sammen. Ormen opholder sig hele tiden indenfor i den våde del af veddet. Det er først, når man for eksempel om foråret skal skrabe båden ren, at man opdager skaden. Er man uheldig, kan hele bunden være angrebet. En ubehandlet båd kan ødelægges totalt i løbet af et år. Hidtil har Bornholm været fri for pæleorm. Fig. 19. Trykimprægneret pæl angrebet af pæleorm. (Foto: Niels Morsing DTU) Overfladebehandling Vi fortsætter med at grunde med Trætjære eller Platin Primer og smøre med Bravo eller Kobberbund, så længe det er muligt at skaffe det. Kobberforhudning er yderst virksom. Pæle - der rammes ned - kan forinden omvikles med en sort krympefolie, som krympes med varmepistol. Sorte overflader lukker for vand og lys, så pæleormene ikke overlever. Bjørn Johannesens metode. Tilbage i tiden beklædte man bunden på større fartøjer med en ekstra hud af planker, som blev skiftet med jævne mellemrum. Bekæmpelse af pæleorm Den bedste beskyttelse sker ved at tage båden på land hver vinter. Pæleorm dør i frostvej. Man kan sejle bådene op i en flod- eller åmunding, hvor ferskvandet dræber larverne i løbet af et par måneder. Der er meget sjældent konstateret pæleorm i lærketræs joller. Hvert forår eller hvis man har mistanke om pæleormsangreb bør man vaske, skure og skrubbe det tomme skib indenbords med ferskvand under dørken, alt under vandlinien. I øvrigt er det rart at få renset for skidt og møg. Lad alle adgange og koøjer stå åbne i flere dage til plankerne er helt tørre. Finsk trætjære på alt bart træ hvert andet år, vil minimere angreb af pæleorm. Hvert 5. år renskrabes undervandsskroget og imprægneres med Boracol (brug beskyttelse). Efter 2 dages tørring - stryges med trætjære. Miljø et Da vi formoder, at de fleste af vore medlemmer er interesseret i at skåne miljøet, følger Træskibs Sammenslutningen med i de bestræbelser, der udfoldes for at finde andre midler til at beskytte vore fartøjer. Vi har forståelse for, at vi ikke kan blive ved med, at den tin/kobber baserede bundmaling forurener det omgivende hav og på bådepladserne. Vi vil på det kraftigste støtte nye forsøg med afprøvning af nye midler mod pæleorm! 1920 2. del. MATERIALER. Joller er meget forskellige, har forskellige slags skrog. Til groft arbejde benyttede man for det meste klinkbyggede, svære joller med spanter. Til pænere brug havde man de fine, kravelbyggede joller med glat yderside og indvendige svøb. Hækjoller skal bygges af udvalgte materialer kerneskårede planker så de kan klare den evige skiften mellem sol, vind og vand uden at blive utætte. Pramme har flad bund og sejler ikke langt i søgang. Vi har valgt den slanke, spidsgattede og klinkbyggede smakkejolle som eksempel. Et udgangspunkt Lad os slå det fast med det samme vi restaurerer, vedligeholder og sejler tidligere erhvervsfartøjer. Her drejer det sig om: - at finde tilbage til bådens oprindelige udseende - at ha det rart med sin båd - at finde gode metoder - at hygge sig med andre - at sejle sikkert - at det grundlæggende er et fartøj, der fortjener en langtidsholdbar vedligeholdelse! I dag er der så mange forskellige produkter, at det er svært at vælge. Derfor fortæller vi - ud fra mange års erfaringer - om noget, man selv kan ordne og noget som holder til saltvand, regnvejr og solens UV-stråler. Trætjære var i vikingetiden det mest benyttede konserveringsmiddel. Bonden udvandt trætjære af brænde og trærødder. Det blev opvarmet i miler, hvor tjæren dryppede ned i jernbakker. I dag fremstiller man trækul i retortovne, her er trætjæren et biprodukt. Den gang kendte man kasein (ostestof) og brugte det som bindemiddel til farvepulver. Det binder fint på en tjæret skibsside - og man malede lange hvergangsstriber - farvede bånd - som det ses på Bayeux-tapetet. Først skal vi lige afklare diskussionen omkring LINOLIE. Historisk set - I vikingetiden var det trætjære. I middelalderen supplerede man med koldpresset linolie og farve-pulver det vi stadig kalder maling. Efter verdenskrigene overtog industrien jobbet med fremstillingen og kunne i 1950-erne tilbyde færdigblandet maling med alkydolie som basis. Her begynder problemerne. Det der skulle være så nemt bliver på en måde slemt. Alkydmaling lægger sig oven på træet, binder godt, men holder på fugtigheden, hvis vandet slipper ind. Linoliemaling forbinder sig bedre med træet og tillader diffundering. Linolie slides nemt og skal fornyes hvert år for at holde til søs! Fig. 20. Vikingeskib med hvergangs striber. Detalje af Bayeux-tapetet med tilladelse. Citat fra Tom Rasmussen: Et lag trætjære på en skibsside, giver beskyttelse mod regnen, er diffusionsåbent og lader derfor træværket regulere sit fugtighedsindhold efter omgivelserne. Trætjære er et avanceret og samtidigt et simpelt 1-komponent malingssystem, hvor der hverken er tilsat hemmelige 20 Vis mere
Et liv med træbåd Kommende træsejlere kan begynde her D F Æ L s F O R L A G 1 ISBN 978-87-996488-4-9 INDHOLD I. Indledning Om at eje en træbåd 4 Om at bruge guiden 4 Litteraturliste til Indledning 4 II. Læs mere Tæt dæk Vedligehold og lægning af trædæk på stålfartøjer
Tæt dæk Vedligehold og lægning af trædæk på stålfartøjer Hardanger Fartøyvernsenter Skibsbevaringsfonden N 5601 Norheimsund Skovhusevej 35 4720 Præstø Tæt dæk Vedligehold og lægning af trædæk på stålfartøjer Læs mere Detaljerne tæller når det gælder. Fotograf Mick Anderson. Henriette Koch
Detaljerne tæller når det gælder Fotograf Mick Anderson Henriette Koch 2 Bogen er til gratis download 1. udgave marts 2003 6. udgave marts 2015 Forfatter: Henriette Koch Forord Der findes bøger om sejlads, Læs mere Indhold 1. Indhold. Farvekort emaljer Farvekort bundmaling
DEN LILLE SØSTÆRKE Indhold 1 Før du maler Hvornår kan jeg male?........... 3 Ventilation...4 Fjernelse af gammel maling....... 4 Affedtning og rengøring...5 Slibning...6 Spartling...8 Udregning af malingsareal....9 Læs mere tips super Vægge Vægge Lofter Gulve Vinduer og døre
40 super tips Vægge Lofter Gulve Vinduer og døre Der er fif, der er tricks, og så er der de dér supertips, som virkelig gør en forskel. Som gør arbejdet mange gange lettere, giver bedre resultater og fjerner Læs mere Dette er et elektronisk eksemplar af Rafter og tovværk.
D E T D A N S K E S P E J D E R K O R P S Rafter og tovværk Dette er et elektronisk eksemplar af Rafter og tovværk. Brug det i planlægning og til at kopiere fra, men hvis du eller andre har brug for en Læs mere Tak, fordi du har valgt Hempel
- Tak, fordi du har valgt Hempel Velkommen til Hempels Den Lille Søstærke, som du kan bruge som en hjælp til enhver maleopgave. Denne manual giver dig ikke kun oplysninger om hele vores sortiment, men Læs mere Rejsen til den. Gyldne Pagode ELEVBOG
JosefinE Ottesen 1 Rejsen til den Gyldne Pagode ELEVBOG Alle børn har ret til et godt liv 2 Josefine Ottesen Josefine Ottesen er en af Danmarks mest populære forfattere af bøger til børn og unge. Hun har Læs mere Fie 2's dagbog (af Svend Brandt Jensen.)
Fie 2's dagbog (af Svend Brandt Jensen.) 22. oktober 2002 Introduktion Jeg har aldrig sejlet med sejl før, men jeg har gennem nogle år sejlet serieproduceret powerboat.en lidt poppet (amerikansk) udtryk Læs mere TRÆETS FÆLDNING. Ulf Jessen
TRÆETS FÆLDNING Ulf Jessen TRÆETS FÆLDNING Ulf Jessen Tegninger: Peter Rørbæk Hansen Forord Denne bog henvender sig til kursister, eud-skovbrugerelever og studerende ved Skovskolen. Bogen vil også med Læs mere Trin 2: Vælg båden der passer til din maritime livsstil
Trin 2: Vælg båden der passer til din maritime livsstil Alle både er et kompromis mellem de mange ønsker og krav, vi har. Økonomien spiller nok en stor rolle for de fleste potentielle bådejere. Så er der Læs mere Om rengøring af våben
Om rengøring af våben Hele Artiklen eller dele her af må ikke anvendes uden tydelig kilde angivelse Udstyr venligt udlånt af De Danske Skytteforeningers salgsafdeling 26-11-2003 21:33 Ejnar Askholm Hvordan Læs mere Opfinderbogen. - giv dine ideer liv! Mikael le Dous
Opfinderbogen - giv dine ideer liv! Mikael le Dous Denne bog er tilegnet det kreative menneske, som hele tiden får nye ideer. Ideer, som muligvis kan blive til salgbare produkter eller tjenesteydelser. Læs mere Sejlads for Begyndere
Sejlads for Begyndere Svend Albrechtsen Sejlads for begyndere 2007 Svend Albrechtsen og OnLibri Alle rettigheder forbeholdes. Ingen del af denne bog må gengives, lagres i et søgesystem eller transmitteres Læs mere INDHOLD INDLEDNING 2 INVITATIONER 2-7
EN VIKINGEFEST INDHOLD INDLEDNING 2 INVITATIONER 2-7 FORBEREDELSER OPSKRIFTER Tørrede æbler 8 Honningslik 8 Figurboller 9 FESTLIG UDSMYKNING Pyntedug 10 En guirlande af vikinger 11 Vikingeskjolde til bordet Læs mere Magasinet. Til boligejere i Tårnby Kommune
Magasinet Boligforbedring Til boligejere i Tårnby Kommune Vind... I samarbejde med Stanley Black & Decker udlodder Snedkerfirmaet Goodman Service en græsslåmaskine og værktøj Værdi ca.: 10.000 kr.! Læs Læs mere Du er aldrig alene! 10.10.2011-02.09.2012. Skolemateriale
Krible-Krable Du er aldrig alene! 10.10.2011-02.09.2012 Skolemateriale Husk at booke besøget! Besøg med skoleklasser skal bookes på forhånd. Book online på www.experimentarium.dk/undervisning Har du spørgsmål Læs mere Tag dig nu sammen, skat
Lisbeth Fruensgaard Tag dig nu sammen, skat bevar glæden og overskuddet, når din partner rammes af stress eller angst Go Bog Tag dig nu sammen, skat bevar glæden og overskuddet, når din partner rammes Læs mere 1 3b s beboerblad - til alle, der bor i Boligforeningen 3B - nr. 1 - juli 2008
Der er fremtid i Brohuset: Charlotte Michaelsen er glad for at bo i Brohuset. Hun og hendes familie var blandt de første, der flyttede ind, da det stod færdigt. Læs hele historien på side 4-6 10 14 16 Læs mere Indholdsfortegnelse. Udgiver: Mediaboost, design og kommunikation www.mediaboost.dk T: 7572 0010. Ansvh. redaktør: Lene Brøndum
Indholdsfortegnelse Når skaden er sket, introduktion........... 3 Hvad sker der, og hvad gør vi nu........... 4 Personlige papirer, hvordan får vi dem igen...... 5 Advokatens råd................... 6 Forsikringsbranchens Læs mere På fod med naturen. Inspirationshæfte til personale i daginstitutioner
På fod med naturen Inspirationshæfte til personale i daginstitutioner Del 1 børn i naturen Ud i naturen derfor og sådan 3 Naturkompetence 4 Fornyelse og udviklingsarbejde 5 Det enkelte barns behov 6 Forældresamarbejde Læs mere INDHOLD. Udgivet som pdf-fil til download april 2010 af Bolius Boligejernes videncenter Lautrupvang 2, 1 2750 Ballerup Tlf.: 70 23 63 13 www.bolius.
INDHOLD 03 Planlægning af haven 07 Ny græsplæne 11 Større projekter i haven 15 Mindre projekter i haven 19 Hvad er en god terrasse 23 Terrasser af sten 28 Terrasser af træ 34 Udekøkkener 37 Sådan anlægger Læs mere Ny Mesterlære - stærkt gået
Ny Mesterlære - stærkt gået 13 stærke fortællinger fra ny mesterlære 2008 FoU-projekt 121492 Forfatter: Jane Jakobsen, DEL www.delud.dk Ny Mesterlære - stærkt gået FoU-projekt 121492 Forfattere: Jane Jakobsen, Læs mere HEJ SØSTER. og grædt det samme snot uden dig var det aldrig gået godt
HEJ SØSTER 1. HEJ SØSTER Hej, søster, kan du ikke se komikken, så står vi her igen med fletningerne langt nede i postkassen hej, søster, det er ligesom bukseelastikken har fået et knæk og sikkerhedsnålen Læs mere fixeteknik for stofbrugere
Unge på kanten af livet Spørgsmål og svar om selvmord Bente Hjorth Madsen Center for Selvmordsforebyggelse, Risskov 1 Indhold Brugervejledning 3 Hvad er problemet? Fup eller fakta 5 Metode 9 Piger/Drenge Læs mere Marsejleren MEDLEMSBLAD FOR MARSELISBORG SEJLKLUB OG HAVN MARTS 2013 NR. 01. l Ny kranløsning på Marselisborg Havn... side 6
Marsejleren MEDLEMSBLAD FOR MARSELISBORG SEJLKLUB OG HAVN MARTS 2013 NR. 01 l Ny kranløsning på Marselisborg Havn... side 6 l Kasko- og ansvarsforsikring... side 10 l Solceller på sejlklubbens klubhus... Læs mere FRA TANKER TIL VIRKELIGHED
FRA TANKER TIL VIRKELIGHED FLINTEMARKENS RENOVERING 1997 2002 en proces set med afdelingsformandens øjne INDHOLDSFORTEGNELSE FORORD.............................3 KONKLUSION.........................4 Udvalgsarbejde Læs mere De ukultiverede egoister
Erik Søndergaard: De ukultiverede egoister Kultiveringens lak hænger ikke lige godt fast på alle mennesker. Hvis laget ikke er tykt nok, kan fristelser nemt blive uimodståelige. Denne bog består af 2 dele. Læs mere 2016 © DocPlayer.dk Fortrolighedspolitik | Servicevilkår | Feedback