Tiltal folk som de ønsker at blive tiltalt | Bongorama Blog
<Oscar nomineringerne 2020
Fire objekter der er centrale i ‘Parasite’>
Tiltal folk som de ønsker at blive tiltalt
Adminpå 01/15/2020 /0 comments
I de seneste dage har flere medier kritiseret, at den årlige Oscar-uddeling igen i år ser ud til primært at komme til at handle om hvide, heteroseksuelle mænd.
Spørgsmål om diversitet, etnicitet, seksualitet og kønsidentitet er da også noget, som optager sindene meget rundt omkring i verden og ikke kun i USA og bestemt ikke kun blandt venstreorienterede.
Anderledes forholder det sig i Danmark, hvor højrefløjen i disse måneder i høj grad har held med at bagatellisere racisme, homofobi og kvindehad. Enhver der protesterer over den slags er – må vi forstå – aktive deltagere i en “krænkelseskultur”, hvor ingen snart kan åbne munden eller bevæge sig uden at overskride andres grænser.
Således får man med et oratorisk snuptag gjort ofrene for ens handlinger til det virkelige problem. En samling hystader der faneme ikke kan tåle en spøg.
Jeg angreb for et par dage siden Pia Kjærsgaard for denne strategi – den evindelige venden verden på hovedet, hvor bødler gøres til ofre, og de virkelige ofre i øvrigt selv er ude om det, når de hånes eller udgrænses, men som de fleste i årenes løb har fornemmet, stikker problemet betydeligt dybere end som så:
Jeg kender intet andet vestligt land, hvor en fremtrædende politiker (i dette tilfælde Søren Espersen) kan have held med at oppiske en langvarig debat om det rimelige i at omtale sorte personer som negre. Det er en overvejelse, som man i alle andre civiliserede nationer har lagt bag sig forlængst. Omtaler du i engelsktalende lande en person som “negro” har du anbragt dig selv udenfor det gode selskab i en grad, så selv ikke de mest højre-ekstreme politikere kunne drømme om at bruge ordet.
Men ikke her. Her skal vi lægge øjne og ører til det ene debat-indlæg efter det andet, hvor nedladende bemærkninger om andre med udspring i deres race, seksualitet eller religion fyger os om ørene.
Særlig opmærksomhed har den kønslige diversitet fået på det sidste. Vi står fx i den lykkelige situation, at flere og flere transkønnede vælger at stå frem. Har nogen mon overhovedet evne til at forestille sig det psykiske overskud, der skal til at gøre dette i det “debat”-miljø, som trives herhjemme?
I dag havde MF for Liberal Alliance fx en kronik i Jyllands-Posten, hvor han kaldte det et udtryk for en mere og mere stueren venstre-ekstremisme, når De Radikale foreslår, at danske pas fremover skal have en rubrik, som personer med en flydende kønsidentitet kan benytte. I spalte efter spalte ironiserer Dahl over disse mærkelige mennesker, der ikke bare kan rette ind efter hans normer og passe ind i hans bokse.
I debatten om tiltaleformer på Københavns Universitet har flere aviser på lederplads bekendt sig til en lignende holdning: et menneske kan kun have det køn, det fødes med.
Senest hørte jeg i dag en reklame i DR P1 for en kommende udsendelse, hvor en såkaldt komiker (mandlig naturligvis) sagde: “Da jeg opdagede, at køen til herretoilettet var længere end den til dametoilettet, fandt jeg pludselig ud af, at min kønsidentitet er flydende og nonbinær.”
Man bliver så træt. Hvor skal man begynde?
Hvornår fanden blev det et udtryk for venstre-ekstremisme at opføre sig høfligt overfor andre? For almindelig dannelse og høflighed eller mangel på samme er nemlig, hvad alle disse krænkelsesdebatter handler om. Ikke ytringsfrihed, ikke politik. Høflighed samt et minimum af vilje til at sætte sig i andres sted.
Tweetet herunder stammer i øvrigt fra ingen ringere end Berlingske Tidendes chefredaktør og er hans reaktion på en DR-artikel om den manglende repræsentation af etniske mindretal ved den kommende Oscar-uddeling. Under de fleste andre vestlige himmelstrøg havde en chefredaktør skrevet sin egen fyreseddel ved at indtage en så hånlig holdning til sorte personers bekymring over nu igen at blive lagt på is. Men ikke i Danmark. Her gløder Twitter nu af indlæg om det betimelige i Tom Jensens tweet. Hvordan kan det overhovedet være til debat, og hvordan kan nogen finde på at kalde hans kritikere for overfølsomme hystader, når det forholder sig stik modsat?
Det er faktisk ikke spor svært: Tiltal folk som de ønsker at blive tiltalt og lad ikke som om visse samfundsgrupper slet ikke eksisterer, mens du tromler din hvide, heteroseksuelle agenda igennem. Det er faktisk ikke spor svært. Det store flertal gør det allerede. Magter du ikke det, er problemet dit og kun dit, og du må leve med kritikken for det, til du løser det.