Under jorden i Berlin 1943 - Kommunist
Det nærliggende spørgsmål er selvfølgelig, om denne Strindberg var i familie med August Strindberg. Svaret er både ja og nej. Hans mor var den østrigske skribent Frida Uhl, som August Strindberg havde et kort og stormfuldt ægteskab med, og med hvem han fik en datter. Da Fredrik blev født i 1897, var de blevet skilt, men der var ikke gået ni måneder derefter, og det betød efter Østrigs lov, at den fraskilte mand blev registreret som far, hvis han ikke protesterede. Det gjorde Strindberg ikke, selv om den biologiske far var dramatikeren og kabaretkunstneren Frank Wedekind.
Udover efternavnet gjorde Fredrik aldrig krav på nogen arv, men med navnet fulgte, at han blev svensk statsborger, og det skulle senere komme ham til gode.
Blandt dem var Herbert og Lotte Strauss, som Strindberg hjalp, og som han fik til at fremskynde deres flugt ud af landet ved at fortælle, hvad han havde hørt fra et øjenvidne, nemlig at deportation af jøder ikke, som der blev givet indtryk af, betød anbringelse i en arbejdslejr i Polen, men tilintetgørelse. Det lykkedes dem at flygte til Schweiz og derfra videre til USA, hvorfra de i 1983 vendte tilbage til Berlin. Her blev Herbert grundlægger af et center for forskning i anti-semitisme.
Strindberg har selv en rolle i romanen som den svenske fotograf (han benævnes kun sådan), der, som i virkeligheden, skjuler Herbert, mens dennes kæreste, Lotti, finder husly andetsteds. Men som til alle tider og under alle forhold, så er kønsdriften ikke til at styre, og oveni alle de øvrige problemer opstår der også et kærlighedsdrama med jalousi.
Blandt dem, der hjælper jøderne, er mennesker fra alle lag, som f.eks. en kommunistisk grønthandler, der risikerer meget, fordi han selv er i søgelyset, men også folk der sidder i mere sikre sadler, som en katolsk præst, en bankier, en tidligere rigsdagsmand og en officer. Nogle, som man havde fuld tillid til, fungerede som sparekasser på den måde, at de modtog opsparede penge fra jøder, der var blevet varskoet om, at de ville blive afhentet, og derved skabtes store summer til at hjælpe dem, der endnu var på fri fod.
I 1943 var det ikke kun Berlin, der brændte, men det gjorde jorden også under Strindbergs fødder, og, som romanens fotograf, besluttede han sig til at rejse til Sverige. Det gik uden problemer, fordi han var svensk statsborger, men hvis det var lykkedes Strindberg-familien, som den forsøgte, at få statsborgerskabet frataget ham, fordi han i virkeligheden ikke var Augusts søn, så kunne også han være endt i en godsvogn på vej mod øst, for hans rigtige far var jøde. Faktisk hed Fredrik Friedrich, og han var opvokset hos sin mor med hendes modersmål, så for ham var Sverige et asylland.
I 1949 rejste han til Vesttyskland og arbejdede som redaktør på et tidsskrift, indtil han i 1972 rejste til Italien, hvor han døde seks år senere.
Fredrik Strindbergs indsats er imidlertid ikke glemt, selv om det åbenbart ikke var noget, han havde gjort sig til af.
På en æresmur i Jerusalem for mennesker, der satte livet på spil for at redde jøder, er hans og hans kones navne indskrevet sammen med otte andre svenskeres, og det var først, da det skete, at hans datter hørte om, hvad han havde bedrevet under krigen.
Fredrik Strindberg: Under jorden i Berlin.
Kan lånes på biblioteket, men findes kun i tre eksemplarer.