Die MauerFlugten
Det var næsten blevet aften, før Jason kom tilbage fra de ugentlige indkøb men denne gang kom han ikke kun med to poser med madvarer, men også med en stor som pakke han var lige ved at tabe i opgangen, men jeg nåede at tage fat i den Da vi var kommet op i lejligheden, gav han mig poserne, tog pakken og gik igen, før jeg kunne nå at indhente ham, da jeg bar på poserne.
Da jeg vågnede næste dag, var det første jeg så et stykke papir, på mit bord og jeg læste, hvad der stod på det, og jeg gjorde straks det første, der stod på papiret. Først skulle jeg gå ned på gaden, så skulle jeg gå til venstre, indtil jeg kom til en bygning, så skulle jeg gå til højre og så lige ud ca. halvtreds meter. Dernæst så kom jeg til et plankeværk, og det skulle jeg gå over. Så kommer jeg til en ruinlignende bygning, den skulle jeg gå ind i, og så skulle jeg gå ned i kælderen.
Jason lignede og lugtede som en hulemand, der ikke havde set himlen i flere måneder. Han satte mig til at grave i et lille hul i væggen, og han sagde, at det var starten på tunnelen. Han tog selv et par fyldte sække med jord og slæbte dem op på stueetagen i det hærgede hus. Sådan blev vi ved hele formiddagen og eftermiddagen, men da det blev aften, måtte vi gå tilbage til lejligheden for ikke at vække mistanke eller give STASI grund til at anholde os.
Vi havde kun været i vores lejlighed i et par minutter, da vi så en patrulje nede på gaden, der undersøgte husene på gaden. Vi var lidt nervøse, men vi blev nærmest desperate da de gik ind i bygningen vi boede i. Jason løb ud i køkkenet og kom tilbage med noget der lignede en maskinpistol. Han tog ladegreb på den og sigtede mod døren, da det bankede på døren, kom der en skudsalve, og jeg troede et øjeblik at Jason eller jeg var blevet ramt, men da jeg kikkede mod Jason, var han uskadt, men da jeg derimod kikkede mod døren, var der en blodpyt.
Nu var vi på flugt for alvor, i starten ville vi flygte for rettigheder, for at kunne rejse frit og for ikke at blive overvåget så meget. Jason og jeg var endelig henne ved huset med den næsten færdige tunnel og vi kravlede ind. Da vi kom til enden kunne vi høre, at der var folk fra STASI på vej ind i tunnelen, så Jason lavede et hul i loftet, og vi kravlede op af hullet,
Da vi var kommet op af hullet, kom der en vagt imod os. I starten troede vi, at han ville skyde os, men han slæbte os hen til muren på til den vesttyske side og hjalp os over. Han kom selv et par sekunder senere, og det var tydeligt, at han også var glad over at være sluppet ud af DDR.
jerntæppet, berlinmuren, østtyskland, flugt, historiskfiktion, berlin
gør øjeblikket væsen...The Crazy Sailor
hvad handler livet om? sætter vi andres forventninger...
14 veje til solenSofie R. E.
1978. Østberlin. Kristin bor i Øst. Kristin elsker...
Die mauer *One shot*Who do you think..
9-10 november 1989. To dage der for mange tyskere,...