Fez anmeldelse | GamersLounge
Smite får åben beta på Switch i næste uge
The Division 2 får ny trailer
Razer hædres på CES 2019
Eggman stiller hold til Team Sonic Racing
BenQ med verdens første 4K HDR-projektor til hjemmebiografen
Giga Wrecker Alt annonceret
Onimusha: Warlords ude nu
Xenon Racer har fået udgivelses dato
Fez anmeldelse
Genre: 2D, Platform
PEGI: Ikke oplyst
Udgiver: Polytron Corporation
Udvikler: Polytron Corporation
Udgivet: D. 25 marts, 2014
Spillere: Singleplayer
Smukke farver og interessant lydside. En stærk idé som udgangspunkt for spillet. Cross-buy og cross-save.
Ensformigt og kedeligt, trods et stærkt udgangspunkt.
Alt i alt er jeg glad for at have kunnet opleve Fez på både PS3, PS4 og PS Vita. Med cross-buy og den simple, men brugbare cross-save funktion får man valuta for pengene. Men trods spillets tillokkende koncept og indbydende indpakning, så gemmer der sig på indersiden af Fez et middelmådigt platformerspil.
Posted 7. maj 2014 by Magnus Laursen
Udviklingen af Polytrons indiedarling har ikke været uden kontroverser, men trods Phil Fishs abrupte afsked med spilindustrien er Fez nu landet på samtlige Sony-platforme.
I Fez spiller du som Gomez, et lille menneskelignende væsen der nyder tilværelsen i en idyllisk todimensionel verden. Den tredje dimension er Gomez ganske ukendt indtil han en dag overdrages en magisk fez-hat som i bogstaveligste forstand giver ham en ny vinkel på tilværelsen. Den fredfyldte verden sættes i fare da universet langsomt begynder at bryde sammen; Gomez må rejse ud i verden og indsamle gyldne terninger for at genoprette orden.
Den sandsynligvis første tanke der møder spilleren idet han eller hun sætter sig ned med Fez, er hvor helt igennemt smukt det er at se på. Den simple grafik til trods sprudler spillet med kontrastfyldte farvespil som tager sig godt ud på såvel fjernsynet som på Vitaen.
Spillets lydside er også et kapitel for sig selv, idet det formår at skabe en på samme tid eventyrlig og truende atmosfære. Undertiden forekom det ofte dystre soundtrack mig at stå i lidt for skarp kontrast til spillets pangfarver og popkultursreferencer, men det er ultimativt en smagssag; for nogen vil lydbilledet have en næsten meditativ natur, mens det for andre vil virke uhyggeligt og enerverende, men under alle omstændigheder er musikken en central del af spiloplevelsen.
Den centrale mekanisme i Fez’ gameplay er evnen til at rotere banen horisontalt. På den måde bliver det muligt for den todimensionelle Gomez at bevæge sig i banernes tre dimensioner. Det er svært at beskrive med ord, men det er denne vinkeldrejning og omskiftelige perspektiv der er hjørnestenen i Fez’ platformelementer. Konceptet er blandt de mest brillante og intuitive undertegnede nogensinde er stødt på i computerspil, men på samme tid er det også spillets akilleshæl.
Med sin referencer og retrografik forsøger Fez at afgive det indtryk at spillet drager inspiration fra klassiske platformerspil, men virkeligheden er en helt anden; i Fez er der ingen fjender, ingen high score og meget få egentligt udfordrende passager. I og for sig er disse kriterier ikke nødvendige for at skabe en god platformer, endsige et godt spil, men i fraværet af disse efterlades desto større pres på spillets centrale mekanisme.
Spillets gameplay står og falder nemlig med netop evnen til at skifte vinkler og på den måde skabe platforme og opdage hemmeligheder. Og selvom konceptet er godt, rigtig godt endda, så aftager nyhedsværdien hurtigt og spillet, der vel at mærke kun er omkring fem timer langt, ender med at blive overraskende kedeligt.
Resultatet er en spiloplevelse der på en og samme tid er banebrydende i sit koncept, men middelmådig i sin eksekvering. Roteringen af smukke, blokkede baner vil få dig til at tabe både næse og mund ved første øjekast, men efter bare en time med spillet i hænderne begynder monotonien at vise sit grimme ansigt.
fez polytron sony vita
Jeg er skribent hos GamersLounge, med særlig interesse for halvgamle rollespil og andre titler, hvis salgsdato forlængst er udløbet. I det mere eller mindre virkelige liv læser jeg filosofi på universitetet. Jeg nærer stor kærlighed til tegneserier og lægger især vægt på historien i spil, men når indholdet bliver for teksttungt eller trægt, er jeg altid frisk på et slag Super Smash Bros. eller Halo.
More articles by Magnus Laursen »
Metroid: Samus Returns anmeldelse
Shu anmeldelse
Sonic Boom: Fire & Ice anmeldelse
Talent Not Included anmeldelse
Atari Vault anmeldelse
Rebel Galaxy anmeldelse
Deponia anmeldelse
Bounty Train anmeldelse
Fitness Boxing anmeldelse
Carcassonne anmeldelse
Yo-Kai Watch 3 anmeldelse