DRØMME af C.W. Leadbeater. Gratis e-bog om drømme i esoterisk lys. Hvad er drømme, og hvordan opstår de? Disse spørgsmål er undersøgt af clairvoyante forskere, og for første gang er spørgsmålene besvaret på et forskningsmæssigt grundlag. (Side 2 af 13)
DRØMME (2 af 13)
2. Æterisk
Indtryk modtages ikke alene gennem hjernen. Æterlegemet har næsten samme form som den fysiske krop, og det omslutter og gennemtrænger den fysiske krop. Æterlegemet har således en genpart af den fysiske hjerne − som i virkeligheden ikke er mindre fysisk end den fysiske hjerne. Den eneste forskel er, at den æteriske hjerne består af stof, der er finere end det luftformige.
Hvis man ved hjælp af psykiske evner iagttager et nyfødt barns fysiske krop, vil man se, at det ikke alene gennemstrømmes af astralt stof af alle syv tæthedsgrader, men også af de fire forskellige grader af æterisk stof. Når man følger de indre legemer tilbage til deres oprindelse, ser man, at æterlegemets form stammer fra sjælen, og at æterlegemet fungerer som støbeform for det fysiske legeme. Man ser også, at æterlegemet er dannet af Karmas Herrer. Det astrale stof samles af den inkarnerende sjæl, mens den passerer gennem astralplanet. Det sker naturligvis ikke bevidst, men automatisk. Det, der samles, er i virkeligheden kun menneskets følelsesmæssige tendenser, for de er ”frø”, der har ligget ”sovende” under sjælens liv på endnu dybere eksistensplaner, for på de dybere niveauer manglede disse ”frø” den nødvendige stoftype, og derfor havde de ikke mulighed for at spire og gro.
Æterlegemet omtales ofte som redskab for menneskets vitale kraft (som på sanskrit kaldes ”prana”), og ethvert menneske med udviklede psykiske evner kan se, at det er en kendsgerning. Den clairvoyante vil være i stand til at se dette næsten formløse og alligevel stærkt lysende og aktive livsprincip, der kontinuerligt strømmer ind i Jordens atmosfære fra Solen. Man kan iagttage, hvordan den æteriske del af milten absorberer den indstrømmende universelle livskraft og omdanner den til prana, så livskraften hurtigt kan assimileres i det fysiske legeme. Man kan iagttage, hvordan pranaen strømmer som små rosarøde kugler langs alle nervebaner, og man ser, hvordan der sker en opblussen af liv og sundhed, som gennemstrømmer atomerne i æterlegemet. Man vil desuden se, hvordan den overskydende prana − efter at de rosenfarvede partikler er blevet absorberet − udstråler fra legemet i alle retninger som blålighvidt lys.
Hvis man går dybere i undersøgelsen af denne livskraft, vil man se, hvorfor overførslen af indtryk til hjernen i højere grad afhænger af pranaens regelmæssige strøm langs de æteriske nervetråde end af partiklernes vibration i hjernens tætte og synlige stof, sådan som hjerneforskerne almindeligvis forklarer det. Det vil imidlertid være for omfattende at give en detaljeret beskrivelse af de mange eksperimenter, der bekræfter denne teori, men et eller to ukomplicerede eksempler vil være tilstrækkeligt til at forstå, hvad det er, der sker.
En finger kan blive så stiv af kulde, at man ikke kan føle med den. Den samme mangel på følelse kan hurtigt skabes af en fokuseret magnetisør[1]. Ved hjælp af nogle få strygninger langs forsøgspersonens arm vil magnetisøren være i stand til at skabe en tilstand i armen, der gør det muligt at stikke nåle i den eller brænde den med ild, uden at personen oplever smerte.
Hvorfor føler forsøgspersonen intet? Nervetrådene er der jo stadig! Og selvom man i det første tilfælde kan påstå, at den følelsesløse tilstand skyldes kulden, som får blodet til at trække sig væk fra årerne, kan det ikke være årsagen i tilfældet med magnetisøren, for her har armen hele tiden den samme temperatur og blodet cirkulerer, som det plejer.
En clairvoyant forsker vil fortælle, at når den frosne finger opleves som død, og blodet ikke er i stand til at strømme gennem årerne, skyldes det at pranaen − den rosenrøde livskraft − ikke længere løber langs nervebanerne. Det er nemlig vigtigt at forstå, at selvom stof i æterisk tilstand er usynligt for det fysiske syn, så er det stadig fysisk, og derfor kan det naturligvis påvirkes af fysisk kulde og fysisk varme.
I det andet tilfælde vil den clairvoyante fortælle, at når magnetisøren foretager sine strygninger og gør forsøgspersonens arm følelsesløs, så er forklaringen, at magnetisørens egen nerveæter (eller magnetisme, som den ofte kaldes) strømmer ind i armen og midlertidigt fortrænger personens egen nerveæter. Armen er stadig varm og levende, fordi der stadig strømmer prana langs nervebanerne. Men da det ikke længere er personens egen prana, kan den ikke længere overføre indtryk til hjernen, og derfor modtager hjernen ingen informationer om smertepåvirkninger i armen. Det er derfor indlysende, at selvom det ikke er selve pranaen, der overfører ydre indtryk til menneskets hjerne, så er tilstedeværelsen af prana en absolut nødvendighed for en præcis overføring langs nervebanerne.
En forandring i blodcirkulationen påvirker det tætte fysiske stof i hjernen, og det medfører, at tilliden til de indtryk, der modtages gennem hjernen, reduceres. Det samme gælder i det finere fysiske stof i den æteriske del af hjernen, når der opstår en forandring i livsstrømmens mængde eller hastighed.
Hvis mængden af nerveæter eksempelvis − af en eller anden årsag − synker under gennemsnittet, føler man øjeblikkelig fysisk afmatning og træthed. Og hvis cirkulationshastigheden forøges, resulterer det i overfølsomhed, der kan skabe irritabilitet, nervøsitet og måske endda regulært hysteri. I denne tilstand er et menneske ofte mere sensitiv for indtryk end normalt. Det er årsagen til, at et menneske, der er svækket af sygdom, ofte ser syner eller skikkelser, som andre mennesker ikke ser. Hvis mængden af prana er reduceret og hastigheden desuden er nedsat, mærker mennesket alvorlig afmatning. Det bliver mindre følsomt overfor ydre påvirkninger, og det vil have en generel følelse af at være alt for svag til at engagere sig i alt, hvad der sker omkring det.
Man skal desuden huske, at hjernens æteriske og fysiske stof i virkeligheden begge er dele af den samme fysiske organisme. Derfor kan den ene ikke påvirkes, uden at der øjeblikkeligt sker en reaktion i den anden. Og derfor kan man ikke være sikker på, at indtrykkene overføres korrekt gennem denne ”mekanisme”, medmindre begge er i balance og fungerer fuldstændig normalt. En uregelmæssighed i en af delene kan meget hurtigt svække og forstyrre modtageligheden, og dermed skabes der fordrejede eller forstyrrede forestillinger af alt, som transmitteres til hjernebevidstheden. Og så er hjernen oven i købet væsentligt mere udsat for denne type misforståelser under søvnen end i vågen tilstand.
[1] En person, der eksperimenterer med magnetisme hos mennesker.