BALLADE PÅ RØD STUE Politologisk og medieteoretisk analyse af konflikten på daginstitutionsområdet i efteråret PDF
BALLADE PÅ RØD STUE Politologisk og medieteoretisk analyse af konflikten på daginstitutionsområdet i efteråret 2006
Download "BALLADE PÅ RØD STUE Politologisk og medieteoretisk analyse af konflikten på daginstitutionsområdet i efteråret 2006"
Ida Bente Olesen
1 - 1 - Ballade på rød stue BALLADE PÅ RØD STUE Politologisk og medieteoretisk analyse af konflikten på daginstitutionsområdet i efteråret 2006 Speciale Institut for Statskundskab Århus Universitet Studerende: Michael Kjærsgaaard Årskortnr.: Afleveret: Januar 2008 Antal ord: Vejleder: Christoffer Green-Pedersen
2 Ballade på rød stue BALLADE PÅ RØD STUE DEL 1: INDLEDNING OG PROBLEMFORMULERING 1. INDLEDNING 5 2. PROBLEMFORMULERING 6 3. AFGRÆNSNING OG DEFINITIONER Forenkling Fokus på de to hovedaktører BUPLs troværdighed pga. muligt krav i forbindelse med organisationsansvar Valg af interesseorganisationsteori Fravalg af diskussion af mediernes rolle Definitioner : Interesseorganisationer Strategibegreber Definition af begrebet forvaltning Anvendelse af udtrykkene rigtigt og forkert 12 DEL 2: KONFLIKTEN OG DENS AKTØRER 4. KORTFATTET REFERAT AF KONFLIKTEN Referat Byggede konfrontationen på reelle data? IDENTIFIKATION AF HOVEDAKTØRERNE BUPL - hovedaktør på udfordrersiden Regeringen - hovedaktør på myndighedssiden OM PARTERNES MÅL OG INTERESSER OG OM HVEM DER HAVDE SUCCES BUPLs interesser og mål Sektorpolitisk Organisatorisk Strategisk landspolitisk 6.2 BUPLs resultater på kort og på langt sigt Sektorpolitisk Organisatorisk Strategisk landspolitisk Regeringens interesser og mål Nationaløkonomisk Strategisk 23
3 - 3 - Ballade på rød stue 6.4 Regeringens resultater på kort og på langt sigt Nationaløkonomisk Strategisk Delkonklusion 26 DEL 3: KONFLIKTENS ÅRSAGER 7. POLITOLOGISKE ÅRSAGER TIL KONFLIKTEN Den asymmetriske beslutningsproces Piersons råd for gennemførelse af besparelser Kommunalreformen Valgcykliske årsager BUPLs strategivalg BUPLs mål og interesser BUPLs muligheder Delkonklusion: Årsagen til BUPLs strategivalg-delkonkl. 40 DEL 4: KONFLIKTENS SUCCESFAKTORER 8.POLITOLOGISKE KATALYSATORER I KONFLIKTEN Fokus på politikerne Hvem ejer velfærdsstatsbegrebet? Window of opportunity for Socialdemokraterne og 42 fagbevægelsen Aben, ingen ville have Lokalpolitikere trætte af kun at administrere? Lup på Århus Fokus på parterne: Var manglende kommunikation mellem parterne med til at skabe forkerte beslutningsgrundlag? Fokus på befolkningen forventninger, kontrakt og velfærdstatens legitimitet MEDIETEORETISK ANALYSE AF BUPLS OG REGERINGENS HÅNDTERING AF KONFLIKTEN Terminologi og overordnet teori Succeskriterier Casen: BUPLs succeskriterier mere konkret Casen: Regeringens succeskriterier mere konkret Teoriens anbefalinger og aktørernes tiltag Konfliktudvidelse publikummer/målgrupper Dagsordenen Den offentlige dagsorden Nyhedskriterierne Den formelle dagsorden Framing 57
4 Ballade på rød stue Brug af diskurser og mediernes inerti Kulturel resonans Framekongruens Retorikken Krævespiralen Aktionsmobilisering Modstandernes relative styrke Delkonklusion 76 DEL 5: KONKLUSION OG PERSPEKTIVERING 10. KONKLUSION Hovedaktører Hvem fik succes? De politologiske årsager til konflikten De politologiske katalysatorer De medieteoretiske faktorer PERSPEKTIVERING Hvad kan som interesseorganisation lære af konflikten? Hvad kan som regering lære af konflikten? Succes og fiasko i taoistisk perspektiv Demokratiske pointer Metodeperspektivering 85 ABSTRACT 87 LITTERATURLISTE 88
5 - 5 - Ballade på rød stue BALLADE PÅ RØD STUE Politologisk og medieteoretisk analyse af konflikten på daginstitutionsområdet i efteråret 2006 DEL 1: INDLEDNING OG PROBLEMFORMULERING 1. INDLEDNING I efteråret 2006 lykkedes det for den forholdsvis lille fagforening BUPL (Børne- og Ungdomspædagogernes Landsforbund) og dens allierede at erobre mediedagsordenen med deres påstande om velfærdsforringelser på daginstitutionsområdet. Og det overfor en borgerlig regering, der siden tiltrædelsen i høj grad havde været i stand til at sætte dagsordenen på alle de vigtigste, politiske områder. Endda i en sådan grad, at det største oppositionsparti, Socialdemokraterne, havde set sig nødsaget til at overtage regeringens hovedstandpunkter på afgørende områder som skattestop og udlændingepolitik (socialdemokraterne.dk), samtidig med at det iflg. både en meningsmåling og lektor Lars Bille fra Københavns Universitet var lykkedes for regeringen at overbevise danskerne om, at de borgerlige var lige så gode til at føre velfærdpolitik som velfærdspolitikkens opfinder, Socialdemokraterne (JP og BT ) Men efter konflikten målte Rambøll/JP pludselig en signifikant lavere støtte blandt danskerne til regeringens vigtige skattestop, (JP ), samtidig med at meningsmålingerne i løbet af efteråret gav oppositionspartiet Socialdemokraterne et dramatisk løft på hele 35% i vælgertilslutningen (fra 22,8% til 30.3%) (JP og ).Da der i perioden mellem målingerne ikke havde været andre tilnærmelsesvist så heftige mediedebatter og specielt ikke omkring det offentlige serviceniveau, som traditionelt har været Socialdemokraternes mærkesag - taler det for et muligt årsag-virkningsforhold. Denne antagelse fremføres da også af både politikere og forskere (JP og ). Denne mulige sammenhæng og konturen af den klassiske historie om David mod Goliat - gør konflikten og specielt konfliktens forløb i medierne interessant. Konflikten bliver ikke mindre interessant af, at konflikten muligvis har haft langtrækkende virkninger, da den fjernede VK-regeringens hidtidige aura af usårlighed (kronik i Berlingske Tidende ). Regeringen stod umiddelbart som den stærkeste aktør. Ikke alene havde den flest ressourcer, men den var også i gang med at uddele en milliardgave til landets forældre, nemlig en lettelse i forældrebetalingen på mellem 4800 og 8500 pr. år. pr. barn. (JP ). Samtidig havde regeringen iflg. Familieministeriet afsat ekstra penge til daginstitutionerne (Familieministeriets hjemmeside oktober 2006). Hvordan kunne det så gå så galt? Det er spørgsmålet, vi skal forsøge at besvare i denne opgave. 2. PROBLEMFORMULERING Formålet med opgaven er derfor at lave en analyse, der både skaber en forståelse af
6 Ballade på rød stue HVAD der skete. Det sker ved en gennemgang af konflikten, en identifikation af de to hovedaktører og en vurdering af, hvem der fik succes på både kort og langt sigt. 2. HVORFOR konflikten opstod med fokus på politologiske årsager 3. HVORFOR den ene part fik mere succes end den anden - med fokus på politologiske og medieteoretiske faktorer Analysen falder derfor i 3 dele (del 2-4): Del 2 (kap 4-6) skal tjene til at be- eller afkræfte indledningens formodning om - at BUPL og regeringen var konfliktens hovedaktører (kap. 5) - at BUPL fik mest succes i forhold til sine interesser og mål. (kap 6) Del 3 (kap. 7) skal gennemgå årsagerne til konflikten. Da konflikten primært var en konflikt mellem interessegrupper og en regering, har jeg koncentreret mig om de politologiske årsager. Del 4 (kap 8 og 9) skal besvare spørgsmålet, om hvorfor den ene part fik mere succes end den anden part. Da konflikten som sagt primært var en konflikt mellem interessegrupper og en regering, samt da konflikten primært blev ført i medierne, har jeg koncentreret mig om - de politologiske katalysatorer: Hvilke politologiske mekanismer fungerede som katalysatorer i konflikten? - de medieteoretiske faktorer: Hvad gjorde hovedaktørerne iflg. medieteorien rigtigt og forkert i debatten og i deres håndtering af medierne i forhold til at opnå de af aktørerne ønskede forhold/virkninger, dvs. fremmende deres respektive interesser og mål? Metaforisk kunne man karakterisere problemformuleringen på den måde, at vi efter at have taget bestik af situationen ser på begivenhederne med forskellige briller (medieteoretiske briller og politologiske briller), der hver især gør os opmærksomme på forskellige aspekter ved konflikten akkurat ligesom en varmescanner og et røntgenapparat viser os nye og interessante aspekter af det, vi før blot så med vores egne øjne. Det er min overbevisning, at vi ved at se på begivenheder med disse forskellige briller, kommer en smule nærmere Kants Das Ding an sich den uopnåelige virkelighed, frigjort fra de menneskelige paradigmer (Erik Lund mfl.;1973;280). Dette ud fra overbevisningen om, at mens paradigmer og teorier i ental er fastlåsende er de i flertal frigørende og oplysende. Opgavens overskrift henviser til de lidt drillende omtaler af hhv. VKO-flertallet og oppositionen som hhv. blå og rød stue,( Information , Skive Folkeblad )samt til Anders Fogh Rasmussens berømte bemærkning under konflikten om de sædvanlige ballademagere 3. AFGRÆNSNING OG DEFINITIONER 3.1.Forenkling:
7 - 7 - Ballade på rød stue Konflikten var kompliceret. Alene det faktum, at parterne ikke kunne komme til en fælles opfattelse af noget så banalt som helt konkrete, økonomiske bevillinger, tydeliggør dette. Brugen af teori er per definition en forenkling denne forenkling gør det muligt for os at forstå. Vi fokuserer på nogle aspekter og det gør os godt nok klogere på disse aspekter, men samtidig nedtoner vi andre aspekter. Og selvom vi bruger flere forskellige teorier, vil vi ikke kunne beskrive en kompliceret konflikt udtømmende. Derfor er det udelukkende opgavens formål at se konflikten i et medieteoretisk og et politologisk lys. Medieteoretisk fordi hovedparten af konflikten blev ført i medierne, og politologisk, fordi det primært var en konflikt mellem interesseorganisationer og en demokratisk udpeget regering. Opgaven tager ikke fat i den demokratiske diskussion om, hvorvidt det er sundt eller ikke sundt for demokratiet, at særinteresser kan skaffe sig indflydelse, eller om hvorvidt det er sundt eller ikke sundt, at en regering kan sidde meningsmålinger og folkestemninger overhørige. Udgangspunktet er en ren analyse af årsager og virkninger og katalysatorer nogle vil måske endda hævde med en Machiavellisk undertone af virker det, er det godt Fokus på de 2 hovedaktører Konflikten stod mellem interessegrupper og interesseorganisationer på den ene side og de offentlige serviceforsynere/arbejdsgiverne på den anden. Eller udfordrerne kontra myndighederne som Gadi Wolfsfeld formulerer det (1997;46). Jeg har i denne opgave valgt at koncentrere mig om den hhv. udfordrer og myndighed, som var dominerende i konflikten. Udgangspunktet for den beslutning var, at jeg følte, at jeg ville opnå flere svar ved at gå i dybden end at favne i bredden. Og at dynamikken i den konkrete konflikt bedre kunne forstås ved at fokusere på én udfordrer og én myndighed end på alle interesseorganisationerne og alle myndighederne. Og alligevel ender det jo ikke som et enten-eller, da de øvrige organisationer og myndigheder automatisk inddrages som de valgte aktørers kontekst 3.3 BUPLs troværdighed pga. muligt krav i forbindelse med organisationsansvar BUPL blev efter konflikten indbragt for Arbejdsretten af Kommunernes Landsforening. Sagen endte i 2008 med et forlig, hvor BUPL Århus måtte betale 1 mio. kr. til Århus Kommune. Bod er sædvane, så snart 50% af medlemsskaren deltager i en overenskomststridig strejke og er ikke nogen erkendelse af organisationsansvar. (JP samt BUPL-interview). På trods af at sagen er afsluttet, er det dog stadig ikke realistisk så kort tid efter konflikten at forvente eller forlange et åbent svar fra BUPLs side om fagforeningens rolle i den overenskomststridige konflikt. 3.4 Valg af interesseorganisationsteori Traditionelt er forskningen omkring interesseorganisationer foregået indenfor tre hovedretninger med hver deres analytiske udgangspunkt og fokus. Pluralismen og den senere, og mere pragmatiske neopluralisme - har taget udgangspunkt i organisationerne og har haft fokus på dels disses søgen indflydelse på de politiske processer gennem forskellige former for pression (Binderkrantz;2005;27), dels deres behov for at tiltrække og fastholde medlemmer (Binderkrantz;2005;29). Neopluralisterne har dog også erkendt, at nogle strukturer af interesseorganisationer og forvaltning er ret faste og strukturerede (Binderkrantz;
8 Ballade på rød stue ;30). Der har også indenfor pluralismen i stigende grad været fokus på forskelle mellem sektorerne, dvs. teorien er blevet mere situationsbestemt/sektorbestemt (Binderkrantz;2005;30). Og endelig er der i stigende grad blevet lagt vægt på genstandene for organisationernes påvirkningsforsøg, dvs. forvaltning, regering og folkevalgte. Korporatismen har i højere grad taget udgangspunkt i primært den offentlige forvaltning, sekundært de valgte organer med fokus på parlamentet og har haft fokus på især forvaltningens formaliserede inddragelse af interesseorganisationer (Binderkrantz;2005;33). Herunder forvaltningens behov for et samarbejde med organisationerne, især forvaltningens behov for viden og behovet for accept og dermed politisk ro på et område. Den tredje hovedretning indenfor interesseorganisationsforskningen, netværksteorien, tager udgangspunkt i den variation, der er mellem forskellige politikområder (Binderkrantz;2005;38). Nogle af de oprindelige forskelle i udgangspunkt og fokus har nok skyldtes forskellige politiske kontekster. Pluralisterne har primært været amerikanske forskere, mens korporatismen har stået stærkt i specielt Skandinavien. Det er dog også min erfaring fra ledelses- og organisationsteorien, som er mit eget, daglige speciale, at forskning som så meget andet - bevæger sig i et dialektisk mønster: Tese antitese syntese, Dvs. at en teori mere eller mindre udløser/provokerer en ny teori langt fra den første, hvorefter der kommer et behov (nogle gange først med en ny generation af forskere) for at samle teorierne i en art syntese. Et lignende mønster synes jeg at kunne se her, hvor der dels er sket en konvergens mellem hovedretningerne (Binderkrantz;2005;46), dels er kommet et udmærket bud på en slags syntese, nemlig fra Anne Binderkrantz side, der i sin bog Magtens midler fra 2005 forsøger at skabe en syntese af de tre hovedretninger. Hun kalder den privilegeret pluralisme. Hun forkaster på den ene side den oprindelige korporatismes ensidige fokus på lukkede netværk af interesseorganisationer og embedsmænd, men samtidig den klassiske pluralismes opfattelse af interaktionen mellem statsapparat og interesseorganisationer som atomiseret og kompetitiv. Hun følger på den ene side den pluralistiske tradition med fokus på interesseorganisationerne, men på den anden side sætter hun også fokus på statens privilegering af nogle interesseorganisationer i forhold til andre. Og især sætter hun ligesom netværksteoretikerne fokus på variationen mellem politikområder og variationen i interesseorganisationernes karakter. Hun anerkender, at strategier med fokus på regering og forvaltning for interesseorganisationer sikrer mere direkte, politisk indflydelse end andre strategier og at disse interesseorganisationer dermed er privilegerede - men erkender også, at interesseorganisationer samtidig benytter sig af andre strategier nogle gange af lyst og som et aktivt valg, fordi interesseorganisationerne vurderer, at de på den måde bedre kan nå deres mål - og nogle gange af nød og som tilbagefaldsstrategi, fordi muligheden for direkte indflydelse er lukket (Binderkrantz;2005;16). Binderkrantz bruger interesseorganisationers anvendelse af indflydelsesstrategier (dvs. interesseorganisationernes overordnede tilgang til forfølgelse af deres politiske mål (Binderkrantz;2005;60)) som sit primære analyse- og kategoriseringsværktøj. Hun fokuserer på hvilke midler, interesseorganisationer benytter sig af for at nå deres mål, og på hvilke andre aktører strategien direkte retter sig imod. Hun har på den baggrund skabt et begrebsapparat med 4 overordnede strategier
9 - 9 - Ballade på rød stue 1. Forvaltningsstrategien, der sigter på et forholdsvist fast og formaliseret samarbejde med embedsmænd i styrelser og ministerier - enten ved deltagelse i råd og nævn eller ved fast at blive hørt i bestemte typer af sager og spørgsmål. 2. Parlamentsstrategien, der går efter samarbejde med partierne og Folketinget. Folketinget skal jo i sidste ende godkende regeringens arbejde, men folketingssmedlemmer kan også være behjælpelige med at sætte emner på dagsordenen og med deres kontakt til pressen være med til at vinkle historien rigtigt (Jacob Stensbæk P kl.10). Endelig kan kontakten til parlamentet i sig selv være en ressource, som gør ens interesseorganisation interessant for forvaltningen. Her gør generelle interesser sig bedst, da Folketingets medlemmer er mest interesserede i sager med en bred appel (Binderkrantz;2005;81). 3. Mediestrategien, hvor interesseorganisationernes fokus er på journalister og pressedækning. Den mulige kortsigtede gevinst er at vinde den aktuelle dagsorden og frame/vinkel og dermed skabe et folkeligt/elektoralt pres på regering/folketing, og den langsigtede gevinst kan være en øget troværdighed, sympati i befolkningen og en øget interesse blandt mediefolk. Her gør generelle interesser, som mange i befolkningen kan identificere sig med, sig bedst. Mange snævre interesseorganisationer forsøger derfor at vinkle deres historier, så de fremstår som ideelle interesser, der er til almenvellets bedste (svigtede og intellektuelt udsultede børn appellerer bredere end en historie om 3 bortrationaliserede pædagoger). 4. Mobiliseringsstrategien, der sigter på at mobilisere medlemmerne med demonstrationer og diverse aktioner er den sidste af de fire strategier. Den er ligesom mediestrategien indirekte, når vi taler politisk indflydelse. Ikke alle strategierne er lige gode, hvis målet er at opnå direkte indflydelse på lovgivning og bestemmelser. Stort set alle forskere siger samstemmende, at er målet politisk indflydelse, er forvaltningsstrategien den mest direkte måde at opnå indflydelsen på. mens parlamentsstrategien mere afhænger af, om det er regeringsparterne/støttepartierne eller oppositionen, man har fat i. Mediestrategien og mobiliseringsstrategien er (igen i forhold til ønsket om politisk indflydelse) indirekte strategier, der skal skabe et elektoralt pres og derigennem påvirke regeringen. (Binderkrantz;2005;15+49). Interesseorganisationer kan iflg. Anne Binderkrantz også bruge flere strategier samtidig, hvis de ikke konflikter med hinanden. Dog er det, hun kalder en uansvarlig mediestrategi (aggressiv og miskrediterende) mere sandsynligt en tilbagefaldsstrategi, da den ellers kan sætte forholdet til forvaltningen over styr (Binderkrantz;2005;238f). Det privilegerede i Binderkranz privilegerede pluralisme består i, at nogle interesseorganisationer på basis af deres ressourcer har en større chance for at opnå den direkte indflydelse, mens andre er henvist til de indirekte indflydelsesstrategier. Forvaltningsstrategien er i mindre grad noget, man kan vælge, og i højere grad noget, en interesseorganisation udvælges til. Binderkrantz afgrænser sig eksplicit til det nationale niveau, men der foregår også på lokalt niveau samarbejde mellem interesseorganisationer og forvaltningen Som bogens titel Magtens midler antyder, beskæftiger Binderkrantz sig meget mindre med organisationernes mål og motiver end med deres strategier. Og det er en vigtig pointe, da vi senere i opgaven skal forsøge at afdække BUPLS mål og motiver, for derigennem at kunne se, om de har ageret som forventet af en interesseorganisation i den givne situation.
10 Ballade på rød stue Samlet set har jeg altså valgt at operere med Binderkrantz begrebsapparat, når vi taler interesseorganisationer, deres karakter, ressourcer og strategivalg. Det vil blive suppleret af overvejelser om interesseorganisationers mulige mål og motiver. 3.5 Fravalg af diskussion af mediernes rolle Journalister er ikke bare formidlere, men også aktører, hævder Ferree mfl. i deres bog fra 2002 (Ferre m.fl.;2002;12). Og Wolfsfeld samtykker og supplerer med, at medierne bevæger sig på et kontinuum fra arena over formidler og skaber af frames til decideret aktør dvs. med en mængde mellemformer og gråzoner (Wolfsfeld;1997;65).En del forskere mener desuden, at mange journalister bevidst eller ubevidst privilegerer beslutningstagerne og forvaltningen i dækningen af en historie i forhold til udfordrerne, typisk en interessegruppe eller interesseorganisation. (Bennet 1990;103) (Entman,Rojicki;1993;136). Overfor dem står Jørgen Goul Andersen, professor ved Ålborg Universitet, der fremfører, at der også i medierne eksisterer en bias mod beslutningstagerne: Da medierne mener, at de er sat i verden for at bringe kritiske historier, hvis noget i det offentlige ikke fungerer, som det skal, fører det til, at hele sektorer i det offentlige får et virkeligt dårligt omdømme. Borgerne generaliserer ofte ud fra enkeltsager (JP ) Jeg har ikke i mit arbejde stødt på umiddelbare tegn på usædvanlige bias, der kan begrunde en større analyse. Den lettere adgang til medierne og måske endda den personlige goodwill hos journalisterne - som en regering kan have, blev i casen mere end opvejet af den uheldige nyhedsstime, som regeringen stod i. Spørgsmålet er ikke, om medierne ikke bare er formidlere, men også filtre og til en vis grad aktører. Det er de de er kun mennesker. Det er nu en gang name of the game i mediearenaen.. Men jeg har ikke grund til at tro, at de har været det i usædvanlig grad i denne case. Jeg har selv i høj grad anvendt Jyllandsposten som kilde, da jeg var abonnent under strejken. For at imødegå argumentet, at dette evt. kunne give en bias i opgaven spurgte jeg i mit interview med Nikoline Ridder fra BUPL om deres erfaring med Jyllandsposten - som jo selv kalder sig en liberal avis - under konflikten. Hun forklarede, at JP sammen med Politiken var den avis, der havde givet BUPL den mest fair dækning, mens BUPL havde følt sig dårligere behandlet af f.eks. Berlingske Tidende. 3.6.Definitioner Interesseorganisationer Jeg har valgt Binderkrantz formulering: En interesseorganisation er en sammenslutning af medlemmer, der søger politisk indflydelse, men adskiller sig fra partier ved ikke at stille op til almene valg (Binderkrantz;2005;50). I formuleringen ligger, som jeg ser det, ikke, at den politiske indflydelse er organisationens eneste formål. Men at den og dens medlemmer har interesser på områder, hvor beslutningskompetencen ligger i det offentlige apparat. Og det kan spænde fra Dansk Bokseforbund, der kun søger politisk indflydelse på et meget snævert område til LO, der søger politisk indflydelse på en lang række områder.
11 Ballade på rød stue Strategibegreber Binderkrantz opererer i sin bog Magtens midler med begreberne strategi og taktik (Binderkrantz;2005;60). De er dog blot en del af et komplet begrebssæt, som benyttes indenfor ledelseslitteraturen. For fuldstændighedens skyld tager jeg alle begreberne med, som jeg blev undervist i på HD i Virksomhedsledelse. Jeg har desværre ikke mere undervisningsmaterialet, men den udstrakte brug af begrebsapparatet kan man let overbevise sig om ved at foretage en Googlesøgning på ordene mission vision strategi taktik. Missionen er summen af interesser Enhver organisation og erhvervsvirksomhed har en mission. Det er dens raison d etre, dens eksistensberettigelse. Missionen hos en faglig organisation kunne f.eks. indeholde at sikre medlemmernes interesse bedst muligt. Missionen er summen af organisationens interesser. Af mange opfattes missionen som de officielle interesser, nedfældet i en fornem kvalitetshåndbog. Her ser jeg dog missionen som bredere, f.eks. en organisations ønske om flere medlemmer eller ønsket om ikke at blive fedtet ind i samarbejde med myndigheder. Bag missionen ligger et sæt etiske retningslinier, et værdigrundlag. Visionen er summen af mål En vision er så summen af organisationens mål. Målene kan evt. være udstyret med en deadline. Det kunne f.eks. være 50% flere medlemmer indenfor 3 år eller maksimal indflydelse på børnehavernes normering. Mens vision og mål er mere langsigtede definerer jeg motiver som mere kortsigtede og situationsbetingede. Strategi En strategi er så den overordnede vej, man vælger for at opnå sine mål. En strategi kunne være at lægge maksimalt pres på folketingspolitikere. Her i opgaven vil jeg som nævnt anvende Binderkrantz 4 kategorier af strategier Taktik Endelig er der de enkelte taktikker, dvs. de konkrete tiltag, implementeringen af strategien om man vil, som man udarbejder på basis af den overordnede strategi, f.eks. at kontakte alle folketingsmedlemmer for at forklare sin sag. Humlen er, at det hele skal hænge sammen. Taktikkerne skal være i overensstemmelse med strategien, der er et resultat af visionen, der igen er udsprunget af missionen. Begrebssættet er vigtigt for at kunne prioritere sine knappe ressourcer, sikre sig den mest effektive vej mod sine mål uden alt for mange svinkeærinder og endelig for at kunne fastlægge en organisationskultur samt en række værdier og retningslinier, der gør, at organisationens medlemmer og ansatte alle trækker i den samme retning. Rationalen er den indlysende, at mange jo kun trækker bedre end én, hvis de trækker i samme retning. En fast forudsætning er dog, at vision/motiv/mål udspringer af missionen og til gengæld på rationel vis bestemmer strategivalget, som igen bestemmer taktikkerne. Denne rationelle forudsætning kan vi sætte således op: Mission Vision/motiv/mål strategivalg empirisk observerbare taktikker
12 Ballade på rød stue Hvis vi kender en organisations mission eller vision/mål/motiver, burde vi derfor kunne forudsige strategivalget og derfra igen de empirisk observerbare taktikker. Men også omvendt fastslå strategivalget ud fra de empirisk observerbare taktikker og endelig deducere os tilbage til de mulige mål og motiver og evt. til missionen. Og som jeg vil redegøre for i afsnit 7, er netop identifikationen af BUPLs reelle motiver for mig en vigtig nøgle til forståelsen af hele konflikten Definition af forvaltning I Binderkrantz terminologi er begrebet forvaltning et nøglebegreb, da samarbejdet med forvaltningen iflg. de fleste forskere er målet for den mest direkte vej til politisk indflydelse. Men hvad er forvaltningen? Er det blot upolitiske og pragmatiske embedsmænd? I det hele taget kan man stille spørgsmålstegn ved begreber som upolitisk og upartisk, men det falder uden for opgavens formål. Men vigtigt er, at jeg med forvaltning i denne opgave både mener embedsmandsapparatet og den politisk valgte ledelse, dvs. på nationalt plan ministrene/regeringen og på lokalt plan embedsmændenes politiske chefer: Borgmestre/rådmænd eller udvalgsformænd. Bevæggrunden er, at gør en interesseorganisation sig vældigt upopulær hos de politiske chefer, er det mindre sandsynligt, at embedsmænd samtidig inddrager organisationen uden grønt lys oppefra Anvendelse af udtrykkene rigtigt og forkert De fleste af de medieforskere, som jeg citerer og anvender i opgaven har en deskriptiv tilgang til deres område, dvs. at de forsøger at beskrive fænomener. Gennem disse beskrivelser opsætter mange af dem dog samtidig en række kriterier for disse fænomener, der ofte minder om idealmodeller af fænomenerne. I kapitel 9 er formålet at vurdere aktørernes anvendelse af medierne. For at kunne vurdere aktørernes handlinger, er jeg dog nødt til at foretage en præskriptiv vurdering af mediefænomenerne, dvs. hvordan de bør bruges ikke forstået moralsk, men ud fra et optimeringssynpunkt, dvs. hvordan man skal bruge medieværktøjerne for at opnå mest mulig effekt forstået som maksimalt fremmende ens mål og interesser. Lidt forenklet kan man sige, at jeg vælger at anvender idealbeskrivelserne af mediefænomenerne som et måleværktøj for aktørernes præstationer. Det er i dette lys, at udtryk som rigtigt og forkert skal ses. Og det er dermed ikke min intention at skyde gode og ærlige forskere kyniske motiver i skoene, men derimod for egen regning og risiko - at ekstrapolere retningslinier for aktører ud fra de beskrivelser, som forskerne er fremkommet med.
13 Ballade på rød stue DEL 2: KONFLIKTEN OG DENS AKTØRER 4. KORTFATTET REFERAT AF KONFLIKTEN 4.1 Referat I forbindelse med kommunalreformen, der skulle træde i kraft , skete der en større omfordeling af både opgaver og midler På baggrund af en Vilstrup-undersøgelse udarbejdet for BUPL i august 2006 blandt landets kommuner, konkluderede BUPL, at de nye kommuner var i gang med at spare op imod en milliard kr. på børnehaver og vuggestuer, svarende til 3000 pædagogstillinger. Formand for BUPL, Henning Pedersen gik dog ikke efter kommunerne, men direkte efter regeringen: Regeringens styring af kommunernes økonomi slår nu direkte igennem som forringelse af den offentlige service (Ritzau ). BUPL, forældreorganisationen FOLA og pædagogmedhjælpernes organisation FOA startede derpå en protestindsamling af underskrifter. Kun 55 af de i alt 98 af landets nye kommuner havde dog deltaget i undersøgelsen. Heraf havde 28 kommuner oplyst, at der var lagt op til besparelser på børneområdet, mens 27 havde meddelt at der ikke var planlagt besparelser (familieministeriets hjemmeside oktober 2006) I løbet af september arrangerede de tre organisationer talrige aktioner og demonstrationer for at gøre opmærksom på deres standpunkter. Bl.a. med uddeling af huskekager, da de mente, at kommunernes besparelser underminerede Anders Fogh Rasmussens valgløfte fra 2005 om 2 mia. kr. mere til daginstitutionsområdet. (velfaerdtilalle.dk hjemmeside for en række fagforbund og ungdomsorganisationer).onsdag d. 13. september og de følgende 2 dage strejkede en del pædagoger i Århus Kommune i protest mod planlagte besparelser, der iflg. BUPL alene i Århus ville koster op til 470 pædagogiske stillinger (TV2 Østjyllands hjemmeside ) Fredag d. 15. september 2006 enedes størstedelen af Århus Byråd (kun ekskl. SF og Enhedslisten) om et spareforlig på 410 mio. kr., hvoraf de 116 mio. skulle spares på børneområdet. Mandag d. 18. september blokerede forældre som noget nyt 20 daginstitutioner i Århus, accelererende til over 200 daginstitutioner i løbet af ugen. Torsdag d. 21. september vedtog 3800 pædagoger at nedlægge arbejdet i protest mod den planlagte besparelse. Arbejdsnedlæggelsen varede frem til 9. oktober. 71 af de 271 gamle kommuner blev ramt af aktionerne (svarende til 27 af de 98 nye kommuner) (JP ). Formanden for BUPL, Henning Pedersen udtalte til netavisen Newspaq , at han godt kunne forstå pædagogernes frustrationer, men at han ikke kunne bakke op om en overenskomststridig arbejdsnedlæggelse. Havde han dog ikke udtalt dette, ville det have øget risikoen for, at BUPL kunne idømmes en betragtelig millionbod for organisationsansvar Regeringens modtræk var bl.a. at kalde de aktionerende for de sædvanlige ballademagere bl.a. på baggrund af, at en af de personer, der i 2003 havde kastet rød maling mod statsminister Anders Fogh Rasmussen, viste sig at sidde centralt placeret i det aktionsudvalg, der skulle styre flere massedemonstrationer 2.10 (JP ). Protesterne var specielt omfattende i Århus, og Århus-borgmester Nicolai Wammen udtalte i lyset af protesterne, at besparelserne bl.a. skyldtes, at Århus Kommune var blevet snydt for 150 mio. kr. i
14 Ballade på rød stue forbindelse med kommunalreformen. Indenrigsminister Lars Løkke Rasmussen replicerede, at de økonomiske problemer i Århus skyldtes rod i økonomien og tilbød polemisk at sætte Århus under administration. Trods omfattende protester fra et voksende antal faggrupper, vedtog de 28 mandater bag budgetforliget i Århus Byråd dog de aftalte besparelser på 410 mio. kr. uden så meget som at ændre et komma. Aben blev dog flittigt sendt på omgang som JP Århus 6.10 så malende beskrev det: Socialdemokraterne gav regeringen skylden for besparelserne mens V og K ikke uventet skød tilbage på Socialdemokraterne. DR Nyheder lavede i oktober 2006 en rundspørge blandt de 27 af de i alt 98 nye kommuner, hvor der havde været pædagogstrejker og forældreblokader (Horsens Folkeblad ). I cirka halvdelen af dem var budgettet blevet ændret efter protesterne. 4.2 BYGGEDE KONFRONTATIONEN PÅ REELLE DATA? De færreste vil nok i en stille stund afvise, at en stor del af talkrigen bestod i, at den ene part sagde glasset er halvt fyldt, mens de andre protesterede og kaldte det halvt tomt. Under alle omstændigheder blev den ene parts statistikker sjældent direkte afvist, men altid imødegået af helt andre tal og statistikker, der var så sammenlignelige som højden på hhv. flagstænger og tordenskrald. Eksempler: For den ene var en besparelse på 40 mio. kr. ved at lægge diverse dagtilbud sammen en effektivisering, der ikke ville berøre kerneydelsen for de andre var det en besparelse, der ikke kunne undgå at ramme kerneydelsen. Den ene så en besparelse på 116 mio. kr. den anden så en uændret udgift pr. barn i forhold til 1997 (Århus Onsdag ). Kommunaleksperten, professor Jens Blom Hansen udtalte da også til JP at intet i tallene tydede på nedskæringer i velfærden. Tværtimod (JP ) Derfor var den manglende vilje til enighed vigtigere end den manglende enighed. Og følelsen af og angsten for forringelser var vigtigere end de egentlige fakta (Pittelkow, JP ). En egentlig gennemgang af alle tallene for at fastslå, hvem der havde mest ret, er derfor ikke vigtig i forhold til problemformuleringen og så ville den kræve ord mere. 5. IDENTIFIKATION AF HOVEDAKTØRERNE 5.1 BUPL - hovedaktør på udfordrersiden At dømme efter hvor mange gange hhv. BUPL, FOA og FOHA blev nævnt i den landsdækkende presse under konflikten i 2006, er der ingen tvivl om, at BUPL i pressen stod som hovedaktøren på udfordrersiden. Søger man på Infomedia i perioden til i landsdækkende medier og indtaster hhv. BUPL, FOA og FOLA samt konflikt, er der 48 artikler om BUPL, 20 om FOA og 2 om FOLA. 5.2 Regeringen - hovedaktør på myndighedssiden Beslutningen om at koncentrere mig om regeringen på den anden side - og ikke kommunerne, som jo rent faktisk sad med budgetterne på daginstitutionsområdet vil sikkert kunne klandres af nogen for at løbe med på BUPLs dagsorden (som for eksempel formuleret af BUPLs formand Henning Pedersen: Det er regeringens skattestop, og det er den snævre vækstramme i kommunernes økonomi, der gør, at kommunerne ikke har nogen som helst mulighed for at lave budgetter, der hænger sammen (dr.dk )).
15 Ballade på rød stue Men to ting er afgørende for mig: 1. Adspurgt af meningsmålingsinstituttet Norstat 2-4 oktober 2007 (Søndagsavisen ), om det var kommunernes eller regeringens ansvar, at daginstitutionerne blev tilført de nødvendige midler, mente 76 % (!), at det var regeringens ansvar. Kun 21% pegede på kommunerne. Presset lå dermed klart på regeringen. 2. Regeringen lod sig selv lokke med ind i bokseringen. Efter først at have gemt sig bag kommunerne og henvist til, at beslutningskompetencen lå hos kommunerne, gik regeringen selv i offensiven bl.a. med Anders Foghs berømte ord om de de sædvanlige ballademagere. Og dermed røg teflon-laget af den ellers så mediebehændige regering. Kommunernes mediestrategi var derimod enkel: De surfede med på folkestemningen og smed villigt aben over i skødet på regeringen (bl.a. Søndagsavisen ). Og pga. befolkningens overbevisning om regeringens ansvar, var det umuligt for regeringen at komme af med aben igen. 6. OM PARTERNES MÅL OG INTERESSER OG OM HVEM DER HAVDE SUCCES Alle, der har set en boksekamp, har sikkert lagt mærke til, at når den sidste gong-gong lyder, hæver begge boksere (eller i hvert i fald dem, der stadig kan stå oprejst) sejrssikkert armene. Sådan foregår det også i de politiske ringhjørner: Alle parter trækker efterfølgende delelementer frem og erklærer sig med dem som vindere. Et godt eksempel er den århusianske pædagog, der lige efter, at Århus Byråd ikke havde ændret så meget som et komma i spareplanerne, alligevel til JP Århus udtalte: Jeg synes faktisk, at det er os, der har vundet den kamp (JP Århus ). Det er ganske enkelt ufedt ikke at nå sine mål - selvom man måske så efterfølgende kan forvandle taberrollen til en offerrolle, som så til gengæld kan udnyttes som aktiv. Derfor er der ikke den store mening i at spørge kombattanterne om, hvem der havde succes i konflikten. Jeg mener, at det er langt mere frugtbart at sammenholde aktørernes objektive interesser og mål med, hvad resultatet blev af konflikten både på kort sigt og på lidt længere sigt. Også Binderkrantz opererer med succes på kort sigt og på langt sigt: Dels de konkrete succeser og gevinster, på den anden side en mere langsigtet opbygning af ressourcer, såsom flere og mere loyale medlemmer, sætten sig i respekt hos politiske modstandere, opbygning af netværk og velvilje i befolkningen og blandt mediefolk (Binderkrantz;2005; 62). Årsagen til at jeg har valgt at identificere parternes objektive interesser og mål i stedet for at spørge parterne selv, er at det vil være urealistisk at tro, at de er villige til udtømmende at røbe andre mål og interesser end dem, der står i deres officielle programmer Med interesser mener jeg bredere målsætninger (en del af missionen), mens jeg med mål tænker på mere konkrete sigtepunkter (en del af visionen). Målene vil oftere være eksplicitte, mens de bagvedliggende interesser oftere er eksplicitte. Jeg vil dog ikke i det følgende gøre meget ud af denne sondring, da den ikke har betydning i processen med at sammenholde resultater med mål/interesser. 6.1 BUPLS INTERESSER OG MÅL Men hvordan kan vi fastslå BUPLs interesser og mål uden at spørge organisationen selv? BUPLs formålsparagraf siger nemlig bare om forholdet til arbejdsgiverne og arbejdspladserne, at den vil
16 Ballade på rød stue samle pædagoger og studerende, varetage medlemmernes interesser og virke for øget medbestemmelse på arbejdspladserne (bupl.dk). Det kan vi ved at vende Mission-vision-strategi-taktik -modellen (fremover MVST-modellen) fra afsnit 3 om. Enhver bare nogenlunde professionel organisationsledelse bruger nemlig modellen enten eksplicit eller implicit - til at sikre overensstemmelse mellem organisationens interesser og mål på den ene side og organisationens konkrete tiltag på den anden side. Og på baggrund af BUPLs ressourcer og resultater er jeg ikke i tvivl om, at BUPL er professionelt ledet. Så ved at se på BUPLs konkrete handlinger (taktikker) under konflikten, kan vi deducere os tilbage til, hvilke af de 4 interesseorganisations-strategier i Binderkrantz model, organisationen benyttede. Og herudfra kan vi så identificere de bagvedliggende mål og interesser. De empirisk konstaterbare taktikker BUPL benyttede sig primært af aktioner og informationer til pressen. Aktionerne rakte lige fra uddeling af huskekager til at være medarrangør af den store demonstration ved Folketingets åbning. Om BUPL som organisation har haft en finger med i spillet i forbindelse med arbejdsnedlæggelserne kan jeg ikke afgøre, da sagen blev forligt. Men den kendsgerning, at strejkerne kun foregik i nogle kommuner kunne tyde på, at initiativet skete lokalt. Et centralt initiativ til forældrenes blokader har jeg heller ikke kunnet konstatere. Man kan dog formode, at forældrenes initiativ er udsprunget af en påvirkning fra de lokale pædagogers side. Det bekræftes af Christian Lindholst, der i 2006 var medlem af brugerbestyrelsen på Børnehuset Myrehøjen. Han oplevede, at de lokale pædagoger på et indkaldt møde opfordrede forældrene til at starte blokaden. Han husker specielt en pædagog, der henvendt til de fremmødte spurgte I konflikter da, gør I ikke? (interview-christian Lindholst) Der har sideløbende været en kontakt til Folketingets oppositionspartier (Interview - BUPL), hvor BUPL har leveret information om konflikten. Der ser derimod ikke ud til at have været kontakt direkte til regeringen eller statsforvaltningen (interview - BUPL). De benyttede strategier i Binderkrantz model Gennemgangen af BUPLs handlinger efterlader ikke tvivl om en stærk satsning på mobilisering af medlemmer og forsøg på at skabe en folkestemning gennem medierne. Jeg er derfor ikke i tvivl om, at BUPL har haft både en klar mediestrategi og en klar mobiliseringsstrategi. Der har også været en delvis parlamentsstrategi, gående ud på at støtte allierede i Folketinget. På baggrund af VK-regeringens solide flertal har denne strategi efter al sandsynlighed dog ikke haft 1. prioritet, da den ikke i sig selv ville kunne give resultater på linie med en positiv folkestemning. Jeg kan ikke på nationalt plan konstatere nogen forvaltningsstrategi under konflikten. Sandsynlige mål og interesser I de næste afsnit vil jeg på basis af strategivalget vurdere sandsynligheden for, hvilke mål BUPL er gået efter Sektorpolitisk indflydelse Ved siden af ønsket om indflydelse på medlemmernes løn- og arbejdsforhold er ønsket om flest mulige pædagoger og i det mindste ikke en nedskæring uden tvivl et vigtigt mål for BUPL. Og da antallet af pædagoger og deres arbejdsforhold er politisk bestemt, burde målet om politisk
17 Ballade på rød stue indflydelse være indlysende. Korporatisterne men også Binderkrantz - betragter den sektorpolitiske indflydelse som det altoverskyggende mål for en interesseorganisation. Men spørgsmålet er, hvordan målet har været prioriteret i forhold til organisationens øvrige mål. Hvis det eneste mål havde været at sikre arbejdspladserne, ville det have været formålstjenligt i hvert i fald at forsøge sig med forvaltningsstrategien overfor centralforvaltning og regering (som jo af BUPL blev anset som de ansvarlige) noget, som jeg ikke har kunnet konstatere Organisatorisk: Tiltrækning og fastholdelse af medlemmer Binderkrantz vedkender sig ligesom pluralisterne til det faktum, at interesseorganisationer også er nødt til at tænke på tiltrækning og fastholdelse af medlemmer (Binderkrantz;2005;87). For alle fagorganisationer er organisationsprocenten blandt de ansatte, de skal repræsentere, afgørende: Uden en solid organisationsprocent har man intet at bytte med (læs: ro på arbejdspladserne) i forhold til de politiske organer, man søger indflydelse hos og medlemstallet er også afgørende for økonomien. Organisationsprocenten har traditionelt ikke været det store problem for fagforeninger på det danske arbejdsmarked, da det har været normalt med eksklusivaftaler, der sikrede monopol for fagforeningen og tvungent medlemskab for medarbejderne. Monopolerne har været opretholdt dels gennem aftaler med arbejdsgiverne, dels ved hjælp af et socialt pres på arbejdspladserne udtryk som skruebrækker og nasserøv er efterhånden godt indarbejdede udtryk i det danske sprog. Der er under VK-regeringen dog sket en vis adskillelse af fagforeningerne og a-kasserne (BUPLinterview), og det har stillet fagforbund som BUPL overfor en helt ny problemstilling: At medlemstallet ikke bare kan tages for givet. Og det medfører iflg. Ulrik Johansen, at fagforeningerne er tvunget til at fokusere mere på medlemmernes interesser og mindre på samfundsinteresser, dvs. at de er mindre tilbøjelige til at gå på kompromis med deres kortsigtede interesser (Johansen;123). I en artikel i BUPL s blad Børn & Unge nr. 34 fra 2005 opstillede lektor Carsten Strøby Jensen fra Københavns Universitet et scenarium for 2008, hvor op til 1/3 af alle nyindmeldte BUPLmedlemmer ville fravælge fagforeningen og nøjes med A-kassen. Sammen med en medlemssammensætning, der betød at 60% flere medlemmer end i 2005 ville gå på pension, ville det udgøre en alvorlig fare for BUPLs medlemstal. Årsagerne angav Carsten Strøby som - konjunkturbestemte (folk var ikke så bange for at være arbejdsløse) - værdibaserede (flere følte, at det var i orden kun at være medlem af en a-kasse) og - organisatoriske (der var sket en større adskillelse af fagforening og a-kasse). Daværende formand for BUPL, Birgit Elgaard, nævnte i samme artikel, at modtrækket måtte være at profilere BUPL som en interessant organisation.og allerede i 2005 var der iflg. artiklen sat en del projekter i gang til hvervning af nye medlemmer - med fokus på unge og nyuddannede. En ting, der ikke blev nævnt i artiklen var den øgede konkurrence fra de såkaldt gule fagforeninger udenfor LO/FTF, der primært markedsfører sig på kontingentprisen (Ugebrevet Mandag Morgen s. 3ff). Det er en konkurrence, som blev og bliver taget meget alvorligt af den traditionelle fagbevægelse: I forhold til perioden 1997 til 2004 er LO-forbundenes årlige markedsføringsudgifter i perioden steget med 350%. Målet er synlighed udtalte en af fagforbundenes informationschefer til A4. BUPL brugte selv i 2006 knap 5 mio. til markedsføring i forhold til knap 1,8 mio. pr. år i gennemsnit i perioden
18 Ballade på rød stue Og tingene var ikke blevet bedre i 2006: - Arbejdsløsheden var nu historisk lav. - Menneskerettighedsdomstolen i Strassburg havde med sin dom fra dømt de danske eksklusivaftaler som værende i strid med Den Europæiske Menneskerettighedskonventions artikel 11 om foreningsfrihed (Ritzau ). Selv på de områder, hvor der ikke var eksklusivaftaler, fik dommen uden tvivl mange til at føle det mere legitimt at stå udenfor den normale fagforening evt. vælge en af de billigere, gule fagforeninger. - Den Kristelige Fagbevægelse havde mere end fordoblet deres markedsføringsomkostninger i forhold til 2005 (Ugebrevet A4; ). - Der var i 2006 ingen tegn på, at medarbejdere ville gå senere på pension eller førtidspension. Skrækscenariet i Børn & Unge blødes dog op af det faktum, at FTF modtager en del medlemmer fra LO som har uddannet sig. Den store taber i medlemsspillet er derfor forbundene under LO (JP Århus ). Jeg vil dog på baggrund af artiklen i Børn & Unge fastholde, at der i BUPL i 2006 var en stærk fokus på tiltrækning og fastholdelse af medlemmer. Og intet er så godt i en tid med uro på de indre linier som at medlemmerne har en ydre fjende. Og intet er så godt i en tid med faldende medlemsloyalitet som at kunne bevise sin eksistensberettigelse som organisation (JP ). Dette bestyrkes af, at når det drejer sig om politisk indflydelse, er forvaltningsstrategien og parlamentsstrategien de direkte strategier og mediestrategien og mobiliseringsstrategien de indirekte. Men billedet vendes om, hvis målet er at tiltrække og fastholde medlemmer: Her er de meget synlige medie- og mobiliseringsstrategier de direkte strategier mens forvaltnings- og parlamentsstrategier er indirekte, da de foregår i relativt lukkede netværk og derfor er ret usynlige for medlemmerne(det er først, når der kommer positive resultater ud af samarbejdet med statsapparat og parlament, at man kan bruge det som argument overfor medlemmerne).hvis en interesseorganisation har medlemmer, der kræver en høj profil (og det tyder de mange lokale initiativer med pjecer og påvirkningen af forældrene på), kan organisationen endda være nødt til at anvende en aggressiv medie og mobiliseringsstrategi, der kan risikere at ødelægge muligheden for et samarbejde med forvaltningen (Binderkrantz;2005;29). Lidt malende kan man kalde BUPLs mediestrategi i 2006 for Hizbollah-strategien : Man laver en masse ravage overfor en overlegen modstander en konflikt, der umiddelbart er udsigtsløs og går ud over en masse uskyldige. Men selvom man umiddelbart intet opnår, opnår man både kraftig sympati fra de grupper, som føler sig repræsenteret og man styrker sin position blandt eksisterende og potentielle medlemmer. Det lidt dramatiske strateginavn er inspireret af den libanesiske Hizbollah-organisations strategi overfor den israelske overmagt ligeledes i Strategisk: Uspoleret men uomgængelig Man kan godt som interesseorganisation have en målsætning om ikke at deltage i korporative strukturer for ikke at være i lommen på nogen og bevare sin handlefrihed (Johansen). Det kan være et aktivt valg, men som påpeget af Johansen er dette oftere tilfældet med organisationer med en mere løs medlemsstruktur, og som jeg vil sandsynliggøre i afsnit 7.5 er det i BUPLs tilfælde en tilbagefaldsstrategi.
19 Ballade på rød stue Man kunne lidt polemisk kalde tilbagefaldsstrategien for Kim Il Sung-strategien : Den nordkoreanske leder har lige siden murens fald været isoleret, men nu da han har fået sig en atombombe, er de andre nationer pludseligt vældigt interesserede i dialog. Hvis vi skal overføre Kim Il Sung-strategien til Binderkrantz terminologi, er interesseorganisationens atombombe kombinationen af en mobiliserbar medlemsskare og en evne til ved hjælp af medier og medlemmer at mobilisere en væsentlig sympati i befolkningen (Binderkrantz;2005;59). For at opnå dette kræves en særdeles aggressiv medie- og mobiliseringsstrategi, kombineret med en delvis parlamentsstrategi med fokus på oppositionen. Resultatet af en succesfuld Kim Il Sung-strategi kan være, at organisationens politiske modstanderne får så stor respekt for organisationen, at de vil gøre alt for at inddrage den. Eller endnu bedre: At de politiske modstandere lægger sig fladt ned og helt undlader planer (om f.eks. besparelser) på et område for at undgå en konfrontation. Dvs. at modstanderne simpelthen vælger at lade spørgsmålet forsvinde helt fra den politiske dagsorden enten i den aktuelle situation eller på lidt længere sigt. Efter min mening anvendte BUPL Kim Il Sung-strategien. Organisationen kørte en meget aggressiv politik, hvor den kraftige ekstrapolering af kommunernes spareplaner kunne tyde på devisen: Overdrivelse fremmer forståelsen. BUPL benyttede endvidere en særdeles konfrontatorisk mobiliserings- og mediestrategi rettet mod regeringen. Jeg skal understrege, at formålet med at navngive BUPLs strategier efter diktatorer og terrorgrupper ikke er en moralsk stillingtagen men udelukkende har et formidlingssigte Landspolitisk: Indflydelse på folkevalgte organers sammensætning Det er ikke noget nyt, at fagforbund støtter nogle partier og ikke andre. Og engang imellem ses det, at interesseorganisationer går direkte efter den siddende regerings strube, som f.eks. SID, der med Hardy Hansen i spidsen i 1985 troede, at Schlüter-regeringen kunne væltes med demonstrationer (leksikon.org). Hvis en regering skal væltes, er parlamentsstrategien normalt den direkte strategi, da kun Folketinget kan stille en regering overfor et mistillidsvotum. Men har regeringen sit bagland i orden (som VK-regeringen havde i 2006), er medie- og mobiliseringsstrategierne de mest direkte til at skabe et elektoralt pres, der muligvis på et tidspunkt kan føre til et regeringsskifte. Forvaltningsstrategien kan her endda give direkte bagslag, da man så som interesseorganisation bliver fedtet ind i et samarbejde med dem, man ønsker at bekæmpe. Man kan sagtens forestille sig, at BUPL i 2006 følte, at de ikke kunne komme igennem med deres synspunkter, så længe regeringen bestod af V og K. Teorien understøttes af den meget kraftige retorik vendt direkte mod regeringen. Og havde BUPL-ledelsen et landspolitisk mål om et regeringsskifte, havde den medlemmerne bag sig. Så sent som i 2002 stemte kun 15% af medlemmerne på et af regeringspartierne eller Dansk Folkepart (PLS-Rambøll maj 2002). Målenes opståen Målene om sektorpolitisk indflydelse og interessen i at tiltrække og fastholde medlemmer har været klare mål før konflikten ganske enkelt fordi de er hhv. eksistensberettigelse og eksistenskrav i
20 Ballade på rød stue enhver fagforening. Til gengæld er det min opfattelse, at målet om at være uspoleret først kom til i frustration over ikke at blive hørt og mere var en aktuel rønnebærrene er sure -reaktion, og målet om at vælte regeringen først kom til, da konflikten begyndte at tage fart og man kunne se den folkelige opinion flytte sig. 6.2 BUPLS RESULTATER PÅ KORT OG PÅ LANGT SIGT I dette afsnit vil jeg vurdere graden af succes ud fra de interesser og mål, som jeg i 6.1 har tillagt organisationen Sektorpolitisk BUPL stødte med den hårde retorik regeringen fra sig og at dømme efter de store politiske omkostninger, der var forbundet med at stå fast, virker det som om, det nærmest var blevet en principsag for regeringen ikke at give efter. Til gengæld lykkedes det som nævnt i afsnit 4 at pille spareforslag af bordet i 15 kommuner. Og på lidt længere sigt gav magtdemonstrationen lokalt også bonus se afsnit Organisatorisk BUPL fik med den omfattende mobilisering og mediestrategi på kort sigt uden tvivl både øget synligheden og medlemsloyaliteten. Og medlemstallet toppede da også i 2007 ved , hvorefter det igen faldt med 1000 medlemmer i 2008 (BUPL-interview) Strategisk På kort sigt På helt kort sigt fik Kim-Il-Sung -strategien som nævnt under blot regeringen til at gå i baglås. Men ud fra de før-efter-meningsmålinger, der er refereret i indledningen, tyder alt på, at konflikten udløste et holdningsskred i befolkning i retning af BUPLs synspunkter, der gjorde organisationens atombombe endnu mere frygtindgydende. På længere sigt De nærmest omfavnende toner fra regeringspartierne ved Folketingets åbningsdebat året efter konflikten, dvs. i 2007, rettet mod de demonstrerende fagforeninger på Slotspladsen kunne tyde på, at regeringen i hvert i fald udadtil havde fået mere respekt for dem. Den stejle holdning hos de kommunale forhandlere under overenskomstforhandlingerne i 2008, kunne dog til gengæld give en fornemmelse af, at omfavnelsen under åbningsdebatten udelukkende tjente til at tage luften ud af fagforeningernes kampagner. Til gengæld ser det ud til, at det lykkedes for BUPL at skræmme kommunerne. Et godt eksempel var København, hvor kommunen i 2007 lynhurtigt fik taget alle besparelser af bordet, da BUPL og forældrene begyndte at rasle med sabelen (JP om hvordan planlagte besparelser i Københavns Kommune på daginstitutionsområdet efter få dages blokader igen blev taget af plakaten af kommunalpolitikerne).