Memories in the Rain - Kap 3 Cathrine - Movellas
4. Kap 3 Cathrine
John begynder at ae min arm, og han presser min krop imod hans egen. Han puster røg ud, inden han begynder at tale.
”Nu skal du høre smukke,” han holder en pause, inden han fortsætter: ”Lad være med at græde offentligt, du er min underholdning, og du skal sørge for at folk på båden som mig er glade, men det duer ikke hvis du græder, gør det vel?” Han holder pauser for, at suge røg ind af cigaretten og ud igen.
”Det er jeg ked af,” jeg hvisker det til ham, mens jeg ser ned. Men han stopper ikke med at ae mig, men han flytter hånden, så hans hånd ligger på min hofte. Han begynder at ae mig igen, men bare langs min side. Hans hånd når næsten op til mine bryster, men han stopper lige under.
”Det er, lige sådan jeg kan lide det,” måden han siger det på, skræmmer mig, og jeg lukker øjnene, og jeg trækker vejret roligt. Så roligt jeg kan.
Bank. Bank. Der er nogen ved døren, og John rejser sig op med cigaretten i hånden, jeg bliver siddende. Han åbner døren, og der står to stuepiger. John lukker dem ind, de er iført en lille kjole til knæene. Kjolerne er sorte med et hvidt forklæde over, og en hvid hat med sort bånd om. De har lave sorte hæle på. Den ene stuepige har langt brunt hår, mens den anden har skulderlangt lyst hår. Det er ikke som mit eget hår, som er langt og blond.
”Begynd med at pakke pigens tøj ud, og begynd så at pakke mit ud. Pigen skal have en kjole på til i aften. Har i forstået” Han bruger kommando stemmen, og de nikker begge to, og de åbner en dør ind til næste rum ved væggen til venstre for os. Men der er to døre, de går ind af den første, der er tættest på suite døren. John går hen til mig, og han rækker mig sin hånd, og jeg tager imod den. Vi går ind til det næste rum, som stuepigerne gik ind i. Min hånd er på hans overarm, som mange ægtepar gør, når de går en tur. Mine øjne bliver store, da jeg ser værelset, og jeg ser, at ved væggen ved siden af mig er, der en dør. John åbner døren for mig, og jeg ser, det er et badeværelse. Et virkeligt smukt et. Mit eget badeværelse. Jeg ser mig omkring i badeværelset, sådan et har jeg aldrig set før. Mit gulv er sort, og mine vægge er en blanding mellem rød og lyserød. Min vask og mine håndklæder er røde, og mit badekar er sort. Jeg står og betragter mit badeværelse, da jeg lægger mærke til, at John ikke er inde i badeværelset. Jeg går forvirret ind i soveværelset igen. Stuepigerne ser begge på mig, men John er ikke i syne.
”Hr. Swain havde arbejde at tage sig af,” stuepigen med det brune hår ser ned i jorden, da hun svarer. Jeg nikker et lille nik. Jeg ser mig omkring, men mit blik standser ved sengen. Der ligger en kjole i min størrelse.
”Er den til mig?” jeg spørger stuepigerne, men de ser ikke op, men giver et lille nik. Men hvorfor har han købt en lårkort kjole, som er sort med hvide prikker overalt? Der sidder også en lilla blomst ved den ene skulder. Desuden sidder der et bælte om taljen. Men det er brevet, jeg undrer mig mest over. Brevet oven på kjolen. Stuepigerne tager begge fat i mig.