Badut: Glimt af hverdag
Glimt af hverdag
Alle mine børn er helt deres egne. Vidt forskellige, skrupskønne og elsket helt ind til bennet. For dem alle tre håber jeg at de kan blive ved med at stå fast på at være lige præcis sig selv hele livet.
I går blev Anna 9 år og det er bare vildt at min yngste, min alleryngste, nu er 9 år. Anna er (hvis moren nu selv må sige det) et fantastisk menneske. Modsat sin søster ligner hun mig meget af skind, men kun lidt af sind og netop derfor synes jeg der er ekstra meget jeg kan lære af hende.
Anna er sådan en der tør! Eller nej, det er hun faktisk ikke. Anna er tit bange for at fejle, men hun er sådan en der gør tingene alligevel og som bare bliver ved og ved og ved til det lykkes for hende. Øverst på ønskesedlen stod i år et skateboard og jep sådan et fik hun selvfølgelig. Faktisk troede jeg at der var andre i klassen, der skatede og at hun måske havde øvet sig sammen med dem, men nej det var der ikke. Anna vil bare gerne skate og så må man jo starte med at få det lært. Anna giver ikke op fordi tingene driller, hun stopper ikke fordi noget gør ondt, hun bliver bare ved til hun kan det hun vil.
Anna er sådan en der har klatret i træer fra før hun var to og som frygtløst kaster sig ud i udfordringer, men samtidigt er hun voldsomt genert. Siger typisk ikke et ord, før hun kommer hjem hvor hun så tilgengæld taler og taler og taler så det er svært for andre i husstanden at få en halv sætning indført.
Anna er ikke sådan en der piver. Ikke bare fordi noget gør ondt ihvertfald. Pigen er næsten altid dækket med blå mærker og skrammer og hun ved næsten aldrig lige hvor de nu kom fra, for hun rejser sig bare når hun falder og knogler videre. For nylig brækkede Anna håndledet til karate. Hun trænede selvfølgelig videre alligevel, men da hun så faldt igen og de skulle lave armbøjninger, så måtte hun alligevel give op. Dagen efter tog jeg på sygehuset med hende. Bare lige for at tjekke, for pive gjorde hun faktisk ikke. Ingen kunne ligesom tro at den glade lille pige havde brækket noget. Ikke før de så røgenbillederne. Så kom de farene fra alle retninger med piller og trøst og slynger, fordi det viste sig at være et særlig grimt brud.
Anna er sådan en der er ligeglad. Ikke med at vinde og ikke med at få først og størst og bedst, men ligeglad med hvad andre nu lige mener om det hun vil og også fuldstændigt uintresseret i at koste rundt med andre på den klassisk intregante pigemaner. Anna har masser af veninder, men hun kan faktisk bedst lide hvis de er sig selv og tilgengæld lader hende om at være sig selv også. Anna kunne faktisk ikke være mere ligeglad med hvad der er hot og hvad der er not og hun himler lidt hemmeligt med øjnene over popidoler og samlemanier.
Anna er sådan en der faktisk ikke har noget legetøj. Bamser ja, men faktisk ikke meget ellers af det man kan hitte i en legetøjsbutik. Anna vil helst lave sine ting selv. Hun limer og hamre og klistre og hitter på fra morgen til aften og går gerne til legetøjsdag i skolen med noget hun selv lige har limet sammen. Der står hun så nok så stolt med en kreation af kasser, mens alle andre har de dyreste, nyeste numre fra legetøjskateloget under armen. Det rør ikke Anna og lige præcis derfor ender de andre med at synes at det hun har lavet er det sejeste. Søsteren synes så godt at hun kunne gøre tingene lidt mere færdige og pæne, men det gider Anna ikke. Anna holder af ideprocessen og hvis det ikke kan holde i længden, jammen så laver hun da bare noget nyt.
Anna er sådan en der er lidt hård udenpå, men indeni bære et hjerte så stort at det holder hende ved jorden. Hun kan ikke med ufred og drillerier. Ved ikke hvad hun skal stille op med det og holder afstand til børn der skaber ballade. Mig giver hun så mange små breve og så meget kærlighed at jeg helt banalt sagt føler mig varm også på dage hvor kulden ellers gerne vil krybe ind i det inderste.
På Badut har I kunnet følge Anna fra dengang hun bare var to år gammel og sad i en trækvogn. I har set hendes hest og hendes elskede Bamse. Op gennem barndommen har I set hende sjæle jordbær og lave opfindelser, bygge huler og tage på eventyr. Ligesom mine andre børn har Anna skabt Badut og I er kommet til at kende en lille bitte flig af det menneske som er Anna.
Posted at 05:43 PM in Glimt af hverdag | Permalink | Comments (17)
Posted at 12:52 PM in Glimt af hverdag | Permalink | Comments (4)
I leg og glæde: Et søndagsglimt
Man kunne vælge at sige meget grimt om det kaos, der fortsat hersker i haven efter at vores store kastanjetræ er blevet fældet.
Man kunne omvendt også vælge at sige noget pænt. Fx at Anna og hendes veninder aldrig har haft bedre legeplads, komplet med kæmpestor selvbygget hule og balancebom.
Sådan er det med det meste. Næsten alt hvad jeg kender til har to sider. Mindst!
Posted at 02:33 PM in Glimt af hverdag | Permalink | Comments (4)
Continue reading "Intet kaos er så stort at Anna ikke kan bygge en hule" »
Posted at 11:24 AM in Glimt af hverdag | Permalink | Comments (2)
Der er nogle år for hvem man gerne råber HURRA. Højt og rungende og med både trut og tramp.
I år er ikke sådan et år.
Rent ud sagt har det været lidt et trist år. Sidste år holdt jeg min første fødselsdag uden min mor og i år er det så begge mine forældre, der mangler. Det er tomt.
På forhånd var det slet ikke rigtigt gået op for mig at netop min fødselsdag ville blive en særlig svær dag. Jeg tænkte mest på deres fødselsdage og på jul og sådan. Alligevel er det tomt og jeg savner deres stemmer i telefonen.
I år var ikke et Hurra år. Alligevel synes jeg at et "hip" er på sin plads. "Hip" er nemlig den lyd man ligesom siger for at kunne give sit hurra ekstra kraft og jeg har simpelthen besluttet at det næste år skal være et HURRA år.
Til alle jer derude: Tak fordi I er der. Uden jer var der hverken grund til hip eller hurra!
Posted at 02:27 PM in Badut, Glimt af hverdag | Permalink | Comments (23) | TrackBack (0)
Posted at 01:32 PM in Glimt af hverdag | Permalink | Comments (1) | TrackBack (0)
Posted at 01:18 PM in Glimt af hverdag | Permalink | Comments (3) | TrackBack (0)