Lille by, BIG TROUBLES | Information
Aldersforskellen mellem Morten Sabroe og mig er så stor, at jeg har nået at være Sabroe-fan, inden jeg selv begyndte at skrive til avismediet. Nu tror jeg nok, at jeg har fået styr på karakteren af min fanhed: Det er Sabroes avistekster, jeg er glad for, sammen med lige Du som er i himlen (2007) og så det faktum, at han ligner Duke fra Doonesbury. Og det er meget lidt på grund af hans nye ikke-selvoptagede roman Os.
Romanen hedder sådan, fordi den foregår i den lille fiktive flække Os, og Os hedder sådan, for at karakteren Henry Harding i 2002, da han bliver valgt til byens borgmester, kan tage George Bushs kampråb til sig og gøre det til byens slogan: »De, der ikke er med Os, er imod Os«. Og det er egentlig meget sjovt. Romanens satiriske potentiale rører i det hele taget på sig i kapitel 2: »Danmark var i krig, og Os mere end nogen anden dansk by. Byens ry voksede, pengene strømmede til, godt hjulpet af Henry Hardings mange forretningsforbindelser. Den selvbevidsthed Henry havde tilført byen havde hans lillebrors fulde beundring«.
Hårde Hardings
Harding-brødrene er født i Os, John William Harding er blevet udenlandsdansk journalist, Henry pengemand og magtfuld. Romanen tager afsæt i John Williams tilbagevenden til Os og sin storebror. Anledningen er hans egen 50 års fødselsdag, som han først havde planlagt at fejre med en af sine elskerinder på Hawaii, for sådan portrætteres manden i denne her slags hårdkogte romaner: Ensom ulv, der ikke har kontakt med sine følelser og uafbrudt laver damer. Penge og begær styrer verden, det vil sige, at mænd styrer verden, men mændenes begær giver så kvinderne lidt magt også. Lesbiske kvinder dingler nederst i hierarkiet. Det er ikke ment som en moralsk dom, blot en karakteristik. Så er der romanens blødkogte side, romancen mellem soldaten fra Os, der skal til Afghanistan, og Jackie, John Williams køreglade datter med de store blå øjne og smilehullerne: »Da de kom ud til klitterne langt fra den overfyldte strand, fandt de en gryde, hvor ingen kunne se dem. Der brugte han det første kondom. De faldt i søvn til duften af hinandens hud, vågnede og gik i vandet.«
Det er i det hele taget bemærkelsesværdigt, som romanen svinger. Øjeblikket efter ovenstående trivia kommer en passage, hvor forfatteren skriver sig ind i hovedet og kroppen på soldaten i Afghanistan, der mister sine ben. Fødderne, der ikke er der, klør, så han er ved at blive vanvittig. Her sker der noget med Sabroes skrift.
Men soldaten går i en hvid satinjakke med en gul skorpion på ryggen, ligesom Ryan Gosling i Nicolas Winding Refns Drive, og så er fiktionen tilbage i det meget lidt overraskende. Den jakke nævnes ustandseligt, og hvem vil ikke gerne have sådan én, men hvis man skal nasse på en Hollywoodfilm, er det så Drive, man skal vælge? Og Mad Men? Ja, hvem elsker ikke Mad Men, men opfindsomt er det ikke at proppe den serie ind i sin egen fiktion. Måske skal jeg bare lære at opfatte romanen som endnu et flygtigt medie. Men 434 sider tager alligevel sin tid.Os holder sig kørende på en lang række referencer til stærke amerikanske fiktive og ikkefiktive historier, 11. september naturligvis også. Det giver den en udvendig coolness. Men udvendighed og strandgryderomancer behøver man som bekendt ikke gå langt for at få.
’Os’. Morten Sabroe. Roman. Politikens Forlag, 434 sider, 300 kr.