Orkaner på vore breddegrader: DMI
Orkaner og stærke storme på vore breddegrader er næsten altid forbundet med voldsomme lavtryksudviklinger. På mellembreddegraderne (f.eks. på den nordlige halvkugle) opstår de kraftige storme ofte i områder, hvor atmosfæren er domineret af store horisontale temperaturforskelle f.eks. mellem kold luft fra nord og varm luft fra syd.
Den varme luft tvinges til vejrs og erstatter den koldere luft der. Fordi varm luft vejer mindre, falder trykket. Det er samtidig en betingelse at temperaturen falder relativt hurtigt med højden over området, og samtidig vil et højt vanddampindhold i atmosfæren være befordrende. Stærke lavtryksudviklinger er således særlige hyppige om vinteren. Lavtrykkenes udstrækning er gerne flere millioner kvadratkilometer.
Hvor kolde og varme luftmasser støder sammen dannes en front. En forstyrrelse (en hvirvel) på denne front kan lede til starten på et lavtryk, der hurtigt kan intensiveres til et stort roterende system af vinde omkring et lavtryksområde. Jo større temperaturforskelle mellem den kolde og varme luft, jo kraftigere vil lavtryksudviklingen kunne blive med dertil hørende stærke vinde, der hurtigt kan blive skæbnesvangre.
Den 3. december 1999 blev Danmark ramt af den kraftigste orkan nogensinde. Næsten hele landet blev ramt, og bortset fra det nordlige Jylland nåede vindstødene de fleste steder op mellem 40-50 meter pr. sekund eller 150-175 kilometer i timen.
Værst gik det ud over Sønderjylland, især Vadehavet. På landsplan omkom 7 mennesker og mere end 800 kom så alvorligt til skade, at de opsøgte lægehjælp. Det anslås, at orkanen gjorde skade for ca. 13 milliarder kroner. Der var også massivt stormfald af ca. 4 millioner m3 fastmasse, primært i Sønderjylland, samt nedfaldne el-ledninger der gav over 200 brande. Der var mange strømudfald - 20.000 nordsjællændere fik en hel uge uden strøm. Togtraffik i flere dage var delvist lammet.
Under orkanen blev de højeste vindhastigheder registreret i Danmark (middelvind 38,1 meter pr. sekund / stød 51,4 meter pr. sekund). Vandstanden var 4-4,5 meter over normal i Vadehavet. I Ribe toppede den med 5,12 meter. Vandstandsmåleren brød dog ned under stormen, så måske var vandstanden højere end 5,12 meter.
Satellitbillede af århundredets orkan over Danmark den 3. december 1999 (DMI).
Temmelig heldigt mindskede tidelavvandet den maksimale vandstand med op til 0,5 meter. Hvis orkanen tilfældigvis var ankommet samtidigt med astronomisk højvande – altså enten seks timer tidligere eller senere - ville vandet være nået 1 til 1,5 meter højere op. Vi ville dermed have stået over for en stormflod af samme kaliber som ”manddrukningen 11. oktober 1634” – den værste stormflod nogensinde i Vadehavet (6,12 meter).
Orkaner på vore breddegrader kan også have navne ligesom tropiske orkaner, men det er ikke sat i system. I Tyskland blev orkanen den 3. december fx kaldt “Anatol” mens TV2’s seere i Danmark kaldte den “Adam”. DMI har aldrig navngivet orkaner af den simple grund, at det ikke er så vigtigt på vores breddegrader. Orkanerne her er meget sjældne og de optræder kun én af gangen, modsat tropiske orkaner, der kan optræde flere af gangen og forskellige steder på Jorden.
Hvirvler er naturens orden
Piteraq - stormenes furie
Tornadoer, skypumper og støvdjævle