The Florida Project - CinemaZone.dk - et filmmagasin i bredformat
23-01-18:
08-03-16:
02-09-01:
Instruktør: Sean Baker
Et ægte mirakel i skyggen af Disneyland
"The Magic Castle", lyder det ikke fortryllende, forventningsfuldt, fantastisk. Det er navnet, på et blandt mange moteller – tæt på Disneyland i Orlando, Florida – bygget i tre etager med svalegang og direkte indgang til de spartanske værelser, oprindeligt bygget til at modtage forventningsfulde familier, på vej ind i forlystelsesparken.
Men magien er for længst gået af det lillafarvede motel. Nu er det dysfunktionelle familier, dem uden arbejde, alkoholikere, enlige mødre, for hvem den amerikanske drøm blev et mareridt, der på ugentlig basis, lejer sig ind i de faldefærdige moteller i skyggen af Disney Worlds drømmeverden.
Det er her vi møder den seksårige Moonee og hendes jævnaldrende legekammerater, ikke mindst vennen Scooty. To herlige frække unger, der med en utrættelig energi, midt i forfaldet, lever i deres egen nærværende, magiske børneverden – med langspyt, smårapserier, ildspåsætning, dril og øretæver. Det er de to – mest Moonee – vi skal følge en lang sommerferie igennem, i filminstruktøren Sean Bakers nye film The Florida Project. Det er et livsbekræftende møde, ikke mindst fordi Brooklynn Prince er, uimodståelig som Moonee, den kloge/frække/kærlige/ overlever. Vi er langt fra Hollywoods/Disneys tuttenuttede filmbørn og tæt på virkelighedens realiteter. En sjælden ægte barneskuespiller, som man skal være lavet af plastik for ikke at falde for.
Moonee bor sammen med sin alenemor, Halley (debutanten Bria Vinaite), den 22-årige, evigt cigaretrygende, eks-stripper, med blåtfarvet hår og total kropstatoveringer, i et af motellets mange værelser, hvor den ugentlige husleje $38 skal falde kontant og til tiden. Det er ikke let, når indtægterne alene stammer fra lidt 'parfumesalg' foran de pænere hoteller, tiggeri og ind imellem det, der kaldes kvindens ældste erhverv. Halley er, set med moralitetens velfærdsbriller, en dårlig mor. En taber, en stakkel, der glor på tv fra sengen, det meste af dagen. Men Halley er også en varm, kærlig mor, der bygger drømme og forsøger midt i fattigdommen, at overleve på et eventyr, digtet sammen med sin kvikke lille datter – alt sammen for at opretholde illusionen om et lykkeligt familieliv, midt i forfaldet.
The Florida Project består af mange små menneskelige varme og humoristiske og dramatiske hverdags situationer – mest med børnene i centrum. Heldigvis er der også plads til motellets vicevært, altmuligmanden Bobby – der både reparerer vaskemaskinerne, holder opsyn med børnene og indkræver huslejen – mesterligt spillet af Willem Dafoe. Barsk i sit ydre, forsøger han at opretholde blot et minimum af orden og disciplin på det faldefærdige motel. En slags faderfigur for de uvorne unger og de allersvageste. Vi skimter både varme og menneskekærlighed hos motelejerenes repræsentant for lov og orden.
Filmen er renset for en romantisering af fattigdommen, men også uden dokumentarismens insisteren på naturalisme – snarere et lyrisk puslespil, hvor både regnbuen og børnenes livsglæde er ægte nok. De får os til at tro og håbe på et bedre liv, midt i håbløsheden – selv blandt tabere i de faldefærdige omgivelser.
Sean Baker, der i sin sidste film Tangerine (2015), alene brugte iPhones som kameraer, har her skabt en 100% professionel spillefilm, selv om de fleste medvirkende er amatører. Disneys magiske verden ligger lige om hjørnet. Men The Florida Project er meget mere end et genskær fra en plastikverden, den er et ægte lille mirakel. Noget så sjældent, som en amerikansk film med et nuanceret menneskeligt og socialt sigte – båret oppe af et kæmpe talent, af en knusdejlig 6-årig pige.
Hvilken film har Brian Helgeland, som sammen med Curtis Hanson adapterede L.A. Confidential, ikke skrevet manuskriptet til?