RANDERS: Aldrig mere Krystalnat | Arbejderen
RANDERS: Aldrig mere Krystalnat
Randers mod racisme indbyder til manifestation på Rådhustorvet klokken 11. Klik ind og læs mere!
Af Randers mod racisme
Krystalnatten fandt sted den 9. november 1938 i Tyskland. I løbet af denne aften og nat ødelagde nationalsocialisterne et stort antal jødiske kirkegårde og butikker. Der blev ødelagt næsten 7.500 forretninger og nedbrændt cirka 200 synagoger. Natten fik sit navn på grund af de mange knuste ruder, der lå overalt i gaderne og glimtede, som var de krystaller. 91 jøder blev pryglet ihjel, og i alt cirka 26.000 blev fængslet.
Til forskel fra andre personer med forvrænget verdenssyn fik Hitler opbakning fra et stort antal vælgere og blev en ekstremt magtfuld politisk leder. Et af de centrale spørgsmål omkring nazismen er derfor, hvordan Hitler kunne opnå denne opbakning?
En del af svaret ligger i, at han var en medrivende taler, der kunne sætte ord på mange tyskeres frygt og frustrationer. Tiden efter Første Verdenskrig var præget af skuffelse, frustration, social elendighed og skepsis over for demokratiet. Noget som man også kan nikke genkendende til i dag. Det var en frugtbar grobund for Hitlers retorik.
Hitler stillede vælgerne i udsigt, at en ’overvindelse’ af demokratiet med dets uenige partier ville gøre det muligt at samle tyskerne i et enigt nationalt fællesskab. Dette fællesskab ville give styrke til at skaffe arbejde og brød til alle og til atter at gøre Tyskland respekteret i udlandet. De fleste tyskere kunne glæde sig over, at de som tyskere var værdifulde nok til automatisk at tilhøre det nye fællesskab.
I modsætning hertil skulle jødiske tyskere holdes ude af fællesskabet, for at det skulle overleve. Man stigmatiserede jøder og anderledes tænkende ved at opstille befolkningen i dem og os. Dem, som var en trussel mod samfundet, og som nassede på os og høstede udbyttet af fællesskabet, og os, som var en resurse og berigede samfundet. Man ser den samme tendens i dag.
Jøderne er byttet ud med muslimer, men stort set alle, som ikke kan arbejde eller har brug for fællesskabet, bliver omtalt med ord som indikerer, at de er mindre værd og måske endda kriminelle.
Sidst i 1930'erne nød Hitler en uhyre popularitet i den tyske befolkning. Flertallet anså den tvang og vold, som nazisterne benyttede sig af, som en beskeden pris for den forsvundne arbejdsløshed og de udenrigspolitiske succeser. Og mange mente, at kz-lejre for politiske modstandere, kriminelle og så videre var nødvendige for at skabe orden.
Også i dag møder man folk, som taler om nødvendighedens politik, hvor man tvangsflytter folk fra noget, som man nedladende kalder ghettoer for at lade de rigtige overtage området. Man blander sig i, hvordan folk vil gå klædt. Man stopper folk med anden etnisk oprindelse på gaden. Man nægter dem adgang til jobs og fritidsforlystelser med påstande om, at de ikke passer ind. Om det så er at samle folk i lejre, er vi også kommet derhen.
Politikerne står i kø for at opfinde nye ord, som stigmatiserer og mistænkeliggør mennesker, som ikke passer ind. De omtales som farlige for fællesskabet, og folk reagerer ved at blive mere og mere rå i retorikken. Handicappede, fede, flygtninge møder ofte hån og bemærkninger på gaden. Og store dele af befolkningen ser det som en lille pris for at bevare det fællesskab, som dele af det politiske system taler om.
Med andre ord: Det var retorikken, som startede jagten på jøder, handicappede og syge. Det startede i det små, og efterhånden vænnede den almindelige tysker sig til tonen og retorikken og lukkede øjnene for, hvad det førte til. Historien er ved at gentage sig. politikere står i kø for at omtale muslimer, arbejdsløse, syge og handicappede som et problem og en byrde.
Vi mindes ofrene for denne nat på dagen ved en højtidelighed, hvor der vil blive sunget Kringsatt av fiender og holdt tale af præst Bodil Hindsholm. Som taler kan vi også høre et af modstandskampens børn fortælle sin holdning.
Vi håber at se rigtig mange møde op til budskabet: Lad det ikke ske igen!