EU valg – Kommunistisk Parti i Danmark
Det siger murersvend Brian Olsen, Himmerland, der er opstillet til EU-parlamentet for Folkebevægelsen mod EU, Liste N i en samtale med Kommunist.
– EU har kynisk udnyttet kapitalismens store krise til et totalt angreb på alle arbejderklassens tilkæmpede rettigheder, fortsætter han. Med direktiver, økonomiske stramninger og nedskæringer undermineres både arbejdsforhold og sociale forhold, og den desperate arbejderklasse tvinges rundt i hele Europa for på den måde at underminere de enkelte landes løn- og arbejdsforhold.
Arbejdsløshed har altid været misbrugt til at presse løn- og arbejdsforhold.
– Den sociale dumping er en samlet politisk strategi. EU og medlemslandene har længe direkte støttet udflytning af nationale arbejdspladser, specielt til Østeuropa. Danmark har nu mistet ca. 160.000 arbejdspladser. Offentlige arbejdspladser tegner sig for ca. 35.000. Dertil kommer den bevidste udnyttelse af billig udenlandsk arbejdskraft med den ”frie” bevægelighed for arbejdskraften. Inden for gartneri og landbrug har man på to år fyret 8.719 danskere. Inden for hotel og restauration har man afskediget 7.357 danskere. Inden for byggeriet er der fyret 38.208. Rengøringsområdet har fyret 12.534, på transportområdet har man fyret 23.277. For alle brancherne gælder, at de er erstattet af billigere udenlandsk arbejdskraft. Inden for transport og byggeri er tallene endda langt større end det beskrevne, men det er skjult for de officielle tal. Bl.a. er der mange vognmænd der nu har registreret deres kørertøjer i andre europæiske lande. Vikarbureauerne er et kapitel for sig.
Social dumping er vel ikke kun på grund af udenlandske arbejdere?
Nej det er en samlet politik. Aktivering, løntilskudsordninger, jobtræning sågar jobtræning i eget fag, udnyttes i stor stil af arbejdskøberne som gratis arbejdskraft. Arbejdsløse tvinges til at arbejde for deres dagpenge, med den ydmygende følelse af at være løntrykkere. Desværre med fagbevægelsens velsignelse. Kontanthjælpsmodtagere er endnu værre stillet. Her kan kommunen nemlig vilkårligt fratage den ledige retten til kontanthjælp, hvis der ikke makkes ret.et. Dette tredje arbejdsmarked kan man uden at overdrive kalde lavtlønsarbejdsmarked. At inspirationen til dette lavtlønsarbejdsmarked kommer fra syd for grænsen er ingen hemmelighed.
Har de andre EU medlemslande samme problemer?
– I Tyskland indførte man en omfattende reform, kendt som Hartz-forringelserne, indført under en socialdemokratisk ledet regering og med opbakning fra tysk fagbevægelse. Reformerne har forringet såvel dagpenge som kontanthjælp og medført en deregulering af arbejdsmarkedet, hvor to millioner tyskere nu lever for under fem euro om dagen. Det svarer til 37,50 kroner. Hver femte arbejder arbejder for under 8,5 euro godt 63 kroner i timen. Da arbejdsløshedsunderstøttelsen blev sat ned, skabte det et lavtlønsarbejdsmarked, hvor mange arbejder for ned til 3000 kroner om måneden i såkaldte minijobs, så selv med to jobs kan man ikke brødføde sin familie. 10 millioner tyskere arbejder under atypiske forhold, bl.a. som kontraktansatte deltidsarbejdere. At det er alvorligt, hersker der ingen tvivl om. Både i Tyskland og England er lønningerne så lave, at selv med to jobs kan man ikke betale sine regninger. I Irland snakker man nu om fødevarefattigdom, det man før betegnede som sult. 10 irere forlader nu Irland i timen. I Sydeuropa er befolkningerne nogle steder reelt sultende, som i Irland. Fagbevægelserne har mistet deres indflydelse. I Tyskland f.eks. gik man fra at have mere end 1,5 million organiserede til kun at have godt 250.000 organiserede på ganske få år. I Grækenland opsagde man de sidste offentlige overenskomster i november 2013. Samtidig skulle der fra 1. januar i år frem mod 2015 nedlægges yderligere 15.000 offentlige arbejdspladser. I Spanien vurderer fagforeningerne, at 1,8 millioner arbejdere står til at miste deres overenskomstdækning. Samtidig har den spanske regering dikteret en fastfrysning af de offentlige lønninger for fjerde år i træk.
EU bygger jo på fire grundlæggende rettigheder for kapitalen, kan man lave om på det inden for EU’s rammer?
– Nej. Derfor skal EU stoppes og bekæmpes herhjemme og af Europas arbejderklasse i fællesskab. EU, Den Europæiske Centralbank og Den internationale Valutafond har tydeligt vist hvor meget magt EU har tilranet sig også over vores socialpolitik og arbejdsforhold. Der går en lige linje fra EU’s finanspagt til de gennemtvungne forringelser af lærernes arbejdsvilkår. Og her skal også nævnes forringelserne af efterlønnen, af dagpengesystemet, af voksenefteruddannelses-ordningerne, af førtidspensionen, på SU-området, af fleksjobordningen, af sygedagpengene og af kontanthjælpsordningen. Med økonomiske stramninger, nedskæringer og lovgivning undermineres de faglige organisationers muligheder for at kæmpe for anstændige løn- og arbejdsforhold sideløbende med de enkelte landes muligheder for at opretholde faglige og sociale rettigheder.
Til slut, hvad er din holdning til afstemningen om patentdomstolen?
– Som kommunist er jeg imod patenter overhovedet. Opfindelser skal komme hele samfundet til gode. Men EU-forslaget åbner for nye farlige muligheder og privatiseringer. Derfor skal der stemmes nej. Lad os først tage de demokratiske problemer, der er forbundet med selve domstolskonstruktionen: Herhjemme kører patentsager i det almindelige retssystem og i sidste ende i Højesteret. Men Den Europæiske Patentdomstol er en særdomstol, hvis statutter kræver at dommerne skal have ekspertise i patentsager. F.eks. vil patentadvokater kunne udpeges til dommere for en seks års periode med mulighed for genvalg. Det vil i praksis betyde, at dommerne må forventes at være velvilligt indstillet over for patentsystemet og mindre indstillet på at indskrænke mulighederne for patenter. Dommerne er ikke livstidsansatte og vil ofte være afhængige af at kunne få job i branchen efter perioden. Modsat er Højesteret uafhængig og har ikke denne tætte tilknytning til patentbranchen, så vi politisk har mulighed for at sætte hensynet til ”almenvellet” højere end til patentansøgere.
Sagt på en anden måde: Hvis vi havde en særdomstol for miljø, konstrueret på samme måde, hvor alle dommerne var udpeget af forureningsindustrien, ville deres fortolkning af den samme lov være forskellig fra dommere udpeget af Greenpeace.
Og sidst, men ikke mindst: I dag kan der ikke udstedes patent på menneskelige gener, men godt på anvendelser af gener f.eks. genbaseret medicin, diagnosticeringsmetoder o.l.
Stemmer vi nej, kan vi sikre at vores arvemasse ikke bliver privatiseret og gjort til et profitobjekt.