J.A.Topf & Söhne (Erindringssted) | Historiskerejser.dk
J.A.Topf & Söhne (Erindringssted)
Auschwitz, Erhvervsliv og nazismen, Erindringssted Holocaust, Holocaust, Krematorieovne, Retsopgør nazismen, Statsliggørelse
Firmaet er kendt for i samarbejde med SS at have udviklet de krematorieovne i Auschwitz, som gjorde det muligt at gennemføre gasningerne effektivt, da ligene af de død, nu kunne skaffes hurtigt af vejen.
I 1878 blev firmaet J.A. Topf & Söhne grundlagt i Erfurt. Man fremstillede varmelegemer. Efter grundlæggelsen udviklede firmaet allerede under 1. verdenskrig et samarbejde med den tyske stat omkring højeffektiv forbrænding. I 1933 var firmaet dog ved at gå konkurs. På dette tidspunkt udgjorde produktion af ovne mindre end 3%. I 1935 afgik J.A. Topf ved døden, og hans enke Elsa Topf overtog styringen af firmaet, hvor malt- og bryggerimaskiner blev det primære i fremstillingen.
I 1941 var gælden ved at true firmaets eksistens på ny, og på eget initiativ får man kontakt med SS-Obersturmbannführer Karl Bischoff, der havde fået som opgave at udvide KL-Auschwitz til en udryddelseslejr. Firmaet gik i gang med at udvikle ovne, som udvidede den hidtidige kapacitet for, hvor mange lig man kunne forbrænde på en gang – 4.416 lig/dag. Denne forretning hjalp straks betragteligt på økonomien.
Der er dokumenteret belæg for, at adskillige arbejdere på fabrikken havde indblik i, hvorledes man kunne forbedre med gastætte vinduer og med en ordre til KZ Mogilev i Hviderusland.
Efter krigen begik den ene af sønnerne Ludwig Topf selvmord og efterlod et afskedsbrev med teksten: “Jeg er et anstændigt menneske. Jeg kendte intet til, hvad der foregik”. Den anden søn Ernst-Wolfgang Topf flygtede til vesten, hvor han i perioden 1946-49 sad fængslet i Fritzlar-Homberg. 1951 nygrundlagde han firmaet i Wiesbaden. Dette firma gik konkurs i 1963.
I Erfurt overtog staten firmaet i 1948 under navnet NAGEMA Topfwerke Erfurt VEB, og i 1954 ændredes navnet til VEB Maschinenfabrik Nikos Belojamis efter den græske socialistiske frihedskæmper. Efter murens fald gik firmaet fallit i 1994.
Den tyske kulturhistoriker Eckhard Schwarzenberger satte i 1997 det initiativ i gang at omdanne de nedlagte fabriksbygninger til et erindringssted. Dette blev støttet af det venstreorienterede studentermiljø i byen, der i 2001 besatte området og indtil 2009 afholdt adskillige kulturarrangementer her. I 2009 rømmede politiet området, og kun forvaltningsbygningen blev tilbage. Denne blev åbnet som et erindringssted.