On tour with One Direction - En Harry Styles Fanfiction - Kapitel 16 - Movellas
22841Visninger
Om aftenen havde jeg det faktisk bedre og fik lov til at være ude lidt, dog skulle jeg tage en stor vinterjakke på. Jeg gik ud og trak vejret dybt et par gange i en kolde luft. Det var rart at fylde lungerne med frisk luft, i stedet for det indelukkede der var i lastbilen. Jeg kunne høre at koncerten allerede var begyndt og det var en underlig følelse at høre Harry derinde, vide at han var derinde lige nu og sang og jeg kunne ikke engang se ham. Jeg gik op til muren og lagde hovedet ind mod den. Jeg kunne høre det hele meget tydeligt og jeg kunne ikke helt lade være med at smile over det. Jeg forstillede mig hvordan det så ud. Hvad de gjorde på scenen og hvordan de dansede og lavede sjov med hinanden. Jeg forstillede mig hvordan det så ud da de fløj over publikum. Det blev tid til twitter spørgsmålene.
”Hvem bruger flest penge på tøj?” Hørte jeg Niall læse op.
De sagde alle Harry i kor, bortset fra Harry der sagde at det nok var ham.
”Hvis i ikke selv var en del af 1D, ville i så være fan?” Læste Louis det næste spørgsmål op, hvorefter de alle var enige om at det ville de.
”Kunne i date en person som var directioner, som gik op i det og have plakater af jer på sit værelse?” Læste Liam det sidste spørgsmål op.
De kastede alle sammen spørgsmålet over på Harry, enlig nok fordi, ja jeg var vel enlig sådan.
”Ja, for mig betyder det ikke noget, så længe jeg kan se at der er mere i personen end bare det” Sagde han og jeg forestillede mig hvordan han smilte imens han sagde det. Det skæve smil, som viste smilehullet i den ene side.
”Sara, nu ikke bliv for længe ude” Kaldte min far.
Jeg blev der et par minutter mere, inden jeg besluttede at gå ind igen.
Jeg lå og så film på min computer da jeg min mobil vibrerede.
-Nej, Hvorfor?
Fra Harry.
-Meget bedre xx
Godt! <3
Hvad skal du i det næste to dage?
-Være sammen med min familie tror jeg.. Dig? <3
Jeg tager hjem til min mor :) <3
-Aww, hygge! <3
Vi skrev sammen i alt den tid det tog Harry og drengene at komme til lufthavnen. Jeg kunne mærke den tomme følelse inden i, selvom den ikke burde være der. Der var jo ikke fordi han forlod mig eller noget. Harry havde ikke svaret i et par minutter og jeg gik ud fra at han nok allerede var i lufthavnen og det nok var lidt kaotisk. Jeg havde lagt mobilen ved siden af mig igen og begyndte at se videre da den begyndte at ringe med Harrys nummer.
”Øh, hej?” Mumlede jeg og listede udenfor for ikke at vægge mine forældre.
”Vores fly går om en halv time, hvis du er rigtig hurtig er der en taxa ved dig om 5 min. Så hvis du skynder dig at pakke og bliver du kørt direkte til lufthavnen og flyver med til London”
Han sagde ikke mere og lagde på. Jeg stod og så ned på min mobil virkelig overrasker og uden at vide hvad jeg skulle gøre. Det var et af de øjeblikke hvor man ikke skulle spørge om lov, men bare gøre det udena t tænkte sig om. Jeg rev døren op ind til lastbilen og hev en taske frem.
”Hvad har du gang i?” Spurgte min mor og så på mig fra seng seng.
Jeg så over på mine forældre, de var begge vågne.
”Har ikke tid til at forklare, jeg smutter med Harry til London vi ses om et par dage” Sagde jeg og smed min computer, tøj, tandbørste og sådan noget ned i tasken. Fandt mit pas og tog mobilen i lommen.
Min far havde rejst sig og gik over mod mig.
”Sara, du bliver her!” Sagde han og lød vred.
”Jeg bliver 18 i år, jeg er stor nok selv til at bestemme” Mumlede jeg og gik over til døren og gik ud.
”Sara!” Råbte han efter mig.
”Undskyld far” Råbte jeg og løb ned til vejen.
Taxaen var der allerede og jeg satte mig ind med kurs mod lufthavnen. Det var første gang jeg havde trodset mine forældre og gjort noget så spontant som dette. Det føltes helt vildt og min adrenalin pumpede rundt i kroppen. Taxaen kørte hurtigere end han måtte, men måske havde Harry også givet ham besked om det. Jeg følte det som om jeg var med i en film eller noget. Det hele var bare så surrealistisk. Vi var henne ved lufthavnen efter 20 min igennem Hamborg by og motervej. Jeg tog min taske og løb over mod bygningen, hvor der stod en vagt. Jeg genkendte ham med det samme. Det var Paul.
”Denne vej” Sagde han og guidede mig igennem lufthavnen og jeg kunne vi nærmede os ved lyden at pigeskrig. Der var vagter over det hele og alle lod mig komme igennem uden nogen tjek. Faktisk blev pigerne skubbet lidt væk så jeg kunne komme forbi. Jeg fik øje på drengene, som selv prøvede at komme igennem det hele uden at være uhøflige. Harry fik øje på mig og lyste op og vinkede til mig.
”Harry!” Udbrød jeg glad.
Harry gik hen mod mig og jeg kunne ikke helt lade være med at småløbe over til ham. Jeg kunne virkelig mærke hvor meget jeg havde savnet ham i to dage. Harrys arme låste sig om mig og trak mig tæt ind til sig. Pigernes skrig blev højere og jeg kunne høre at der blev taget mange billeder og selvom mine øjne var lukket kunne jeg stadig se blitzren lyse det bagerste af mine øjelåg op. Harry trak sig lige væk og lagde en hånd på hver side af mit hoved.
”Jeg har savner dig så meget” Sagde han.
Jeg nåede ikke engang at svare før hans læber var på mine. Det føltes som første gang. Den fantastiske brandene fornemmelse og suset igennem kroppen imens mit hjerte hamrede så hårdt at jeg kunne høre min puls i mine øre. Harry blev bare ved med at kysse mig, som hvis vi ikke have set hinanden i årvis og jeg gengældte alle kyssene. Pigerne skreg bare og folk stirrede, men jeg kunne ikke være ligeglad med det. Alt var lige meget, hele verdenen betød ingenting så længe jeg var sammen med Harry.
Vi blev afbrudt fordi Louis kom hen og prikkede Harry på skulderen og sagde at vi skulle med flyet.
Imens vi fløj sad mig og Harry tæt ind mod hinanden. Jeg kunne mærke at nervøsiteten voksede imens vi nærmede os London. Det slog mig at jeg skulle hjem til Harrys mor og stedfar. Jeg var ekstremt nervøs for at møde dem. Jeg syntes selv at det var alt for tidligt, vi var jo ikke engang sammen. Niall kom grinene hen til os med sin Ipad i hænderne.
”I er aftens store nyhed” Grinte han og viste os billeder af mig og Harry der kyssede.
Jeg tog Ipaden fra ham og begyndte at se billeder og videoer med hvordan havde set ud. Vi vidste begge at der ville komme ekstremt meget hate på mig fra nu af, men vi sagde ikke noget om det.
”Det var godt nok noget af et show i lavede i lufthavnen” Sagde Niall og tog Ipaden igen.
”Yeah, det er i hvert fald ikke nogen hemmelighed længere” Sagde Harry og smilede til mig. Niall gik over til Zayn igen og vi var igen alene.
”Hvad er vi enlig?” Spurgte jeg lavt så det kun var Harry der kunne høre det.
Harry tog mine hænder og så mig i øjnene.
”Nu kan jeg vidst ikke trække det længere” Sagde han og lod alvorlig og jeg blev helt nervøs.
”Sara, jeg er helt vild med dig. Vil du være min?” Spurgte han.
Jeg vidste ikke hvad jeg skulle sige. Jeg stirrede bare på ham med åben mund. Havde han virkelig lige spurgt om det? Det tog mig lidt tid at få det ind at han rent faktisk ville have mig. Jeg kunne ikke få ordne ud, så det endte bare med at jeg nikkede akkavet.
Harry smilede lettet og kyssede mig kærligt. I minutterne efter det havde jeg det underligt. Tanken om jeg ikke længere var single var underlig. Jeg kunne rent faktisk sige jeg havde en kæreste for det var vi, kærester.
Harry tog min hånd og flettede sine fingre ind i mine. Den lille lystavle hvorpå der var et billede af selen begyndte at lyse og jeg fik et sug i maven ved tanken om at vi var ved at lande.
”Ikke for at gøre dig mere nervøs, men Min mor, min stedfar og Gemma venter på os” Sagde han imens flyet begyndte at lande.