Axel vil ikke sove i egen seng
Tak for din brevkasse, som har hjulpet mig igennem det sidste halvandet år, især hvad angår børn og søvn. Også tak for din bog om børn og søvn og børn og mad. De har også hjulpet mig meget.
Nå. Nu til vores problem: Axel vil pludselig ikke sove i egen seng. Vi ønsker os at Axel på sigt kan sove i egen seng på eget værelse, så min mand og jeg endelig igen kan sove sammen. Først en beskrivelse, som jeg har forsøgt at lave fyldestgørende, så du kan få et indblik i Axels søvnmøster.
Axel blev taget med sugekop og havde masser af gulsot. Han blev lidt bananformet, og vi gik til kiropraktor med ham. Axel har aldrig sovet godt. Han bruger sut og nusseklud. Han har hele tiden sovet i vores soveværelse i sin egen seng tilstødende vores seng. Nogle gange er han senere på natten kommet hen i vores seng, fordi vi som forældre nemmere har kunnet få ham til ro igen. Han har aldrig grædt ret meget, og heller ikke om natten. Min mand og jeg har siden han blev født sovet i hvert vores værelse, så den ene har kunnet få sin søvn. Han har haft perioder hvor han er vågnet hvert 20. Minut – andre gange har han sovet lidt længere stræk, men til gengæld haft 1-2 vågne perioder om natten, hvor han så har været vågen i 2 timer af gangen. Der har hverken været noget med ører eller andet, der har gjort nattesøvnen dårlig.
Hans lure var da han var helt lille også præget af opvågninger, hvor han skulle have hjælp til at falde i søvn igen. Luren er dog uden problemer nu. Da han var omkring 7-8 måneder stoppede vi med natteamningen, og der blev vi ovenud lykkelige, for han sov faktisk igennem i en uges tid, men herfra stoppede det så også og gik tilbage til normalen (altså Axels normal). Langsomt er søvnen blevet bedre og bedre, og nu vågner han faktisk kun et par gange hver nat.
Jeg tror jeg gennem det seneste halvandet år har læst alt, hvad der findes af bøger, blogs osv. om børn og søvn, og vi har prøvet alt, hvad vi har læst. Vi har prøvet at lægge ham et andet værelse. Vi har prøvet med vand om natten. Vi har prøvet at lade ham ligge lidt, inden vi har taget ham op eller hjulpet ham. Vi har prøvet med en vågelampe og masser af sutter han selv kunne få fat i - flere nusseklude. Vi har prøvet at gøre hans seng hyggeligt. Vi har prøvet med aftengrød og gode putterituale osv. osv.
Min mand og jeg sover stadig hver for sig, da Axel stadig vågner et par ...
... gange, men også står super tidligt op. Dog er det de seneste uger blevet bedre om morgenen, og han vågner nu omkring 6, hvilket er helt fint. Vi har hele tiden haft okay nemt ved at putte ham om aftenen. Vi har siddet ved ham på værelset indtil han er faldet i søvn, og det har vi haft det fint med. Dog ønsker vi os nu, at vi bare kan lægge ham, og så kan han selv ligge og falde i søvn.
Nå, men nu er søvnen endelig blevet bedre, og nu har vi et nyt søvnproblem. For et par måneder siden, da Axel stadig sov dårligt om natten, havde han en periode hvor han ikke ville sove i egen seng, men kun i vores seng. Da den ene af os alligevel sover i et andet værelse, var der plads i sengen, og for nemheds skyld, gav vi ham lov til det - og vi syntes også, at hvis han havde brug for den tryghed og nærhed, så skulle han have det. Nu har vi så opdaget, at perioden ikke bare var en periode – i hvert fald nægter han nu at sove i egen seng. Det har jeg også læst en masse om, men problemet er, at det ikke er når vi går fra rummet, men ligeså snart han bliver lagt ned i sengen. Det er som om han er bange for, at hvis han først rører den seng, så forlader vi ham for evigt. Han skriger hjerteskærende (hvilket han jo ellers aldrig gør), også selvom jeg har taget siden af hans seng, så den tilstøder vores seng, og jeg ligger lige ved siden af. Også hvis han er i sengen og jeg aer ham og nusser ham. Han stopper ikke med at skrige før han kommer op igen. Jeg har læst om ”strygemetoden”, men den er vi ikke helt klar til endnu, da han jo ikke engang vil røre sin seng. Hvad pokker kan vi stille op?
Vi ønsker os at han på sigt kan sove i egen seng i eget værelse, så min mand og jeg igen kan sove sammen. Lige nu kan vi dog på ingen måde se, hvordan vi skal nå dertil.
Han går i øvrigt i vuggestue hvilket går rigtigt godt og lige som det skal. Han er en lille bestemt herre og er ret så insisterende, hvis han ikke får sin vilje. Derudover er han det gladeste barn, vi kunne forestille os. Han har så nemt til grin og leger og hygger sig og vasker op, støvsuger, kravler op på ting og har generelt en god motorik. Han siger ikke mange ord endnu, udover ja, nej, tak, gynggang og et par ord mere. Han forstår meget og kan sagtens gøre hvad vi beder ham om: sid på numsen, giv den til far - eller hvad det måtte være.
Kan du hjælpe os? Give nogle råd?
Axels forældre