2012/1 LSF 141 (Gældende) Udskriftsdato: 29. maj Fremsat den 6. februar 2013 af justitsministeren (Morten Bødskov) Forslag. - PDF
2012/1 LSF 141 (Gældende) Udskriftsdato: 29. maj Fremsat den 6. februar 2013 af justitsministeren (Morten Bødskov) Forslag.
Download "2012/1 LSF 141 (Gældende) Udskriftsdato: 29. maj 2016. Fremsat den 6. februar 2013 af justitsministeren (Morten Bødskov) Forslag."
1 2012/1 LSF 141 (Gældende) Udskriftsdato: 29. maj 2016 Ministerium: Justitsministeriet Journalnummer: Justitsmin., j.nr Fremsat den 6. februar 2013 af justitsministeren (Morten Bødskov) Forslag til Lov om ændring af straffeloven, retsplejeloven, lov om tilhold, opholdsforbud og bortvisning og lov om restaurationsvirksomhed og alkoholbevilling m.v. (Seksualforbrydelser) 1 I straffeloven, jf. lovbekendtgørelse nr af 24. oktober 2012, som ændret ved 2 i lov nr af 18. december 2012 og 2 i lov nr af 23. december 2012, foretages følgende ændringer: 1. I 7 a, stk. 2, nr. 4, ændres»forbrydelse mod kønssædeligheden«til:»seksualforbrydelse«. 2. I 68 a, stk. 2, 1. pkt., 69 a, stk. 2, 1. pkt., og 70, stk. 2, nr. 1, ændres»sædelighedsforbrydelse«til:»seksualforbrydelse«. 3. I 93, stk. 3, ændres» 224 og 225«til:» 225« , stk. 4, affattes således:»stk. 4. For overtrædelse af 210 og , 225, jf , 226, 227, stk. 1, 245 a, 246, jf. 245 a, og 262 a, stk. 2, over for en person under 18 år eller af 232 over for et barn under 15 år regnes forældelsesfristen dog tidligst fra den dag, den forurettede fylder 21 år. Hvis gerningsmanden med vold, ulovlig tvang efter 260 eller på anden måde ved en strafbar handling har tvunget forurettede til at undlade at anmelde lovovertrædelsen til politiet, regnes forældelsesfristen dog tidligst fra det tidspunkt, hvor tvangen er ophørt.«5. I 210, stk. 1, indsættes som 2. pkt.:»adoptionsforhold sidestilles med biologisk slægtskab.«6. I 210, stk. 3, ændres»kønslig omgængelse med en person af samme køn og med hensyn til anden kønslig omgængelse end samleje«til:»andet seksuelt forhold end samleje«. 7. Overskriften til 24. kapitel affattes således: affattes således:»24. kapitel Seksualforbrydelser 216. For voldtægt straffes med fængsel indtil 8 år den, der 1
2 1) tiltvinger sig samleje ved vold eller trussel om vold eller 2) skaffer sig samleje ved anden ulovlig tvang, jf. 260, eller med en person, der befinder sig i en tilstand eller situation, i hvilken den pågældende er ude af stand til at modsætte sig handlingen. Stk. 2. For voldtægt straffes med fængsel indtil 12 år den, der har samleje med et barn under 12 år. Stk. 3. Straffen efter stk. 1 kan stige til fængsel i 12 år, hvis voldtægten har haft en særligt farlig karakter eller der i øvrigt foreligger særligt skærpende omstændigheder. Stk. 4. Det skal ved straffens fastsættelse i almindelighed indgå som en skærpende omstændighed, at forurettede er offer for menneskehandel.« ophæves. 10. I 218, stk. 1, udgår»uden for ægteskab« , stk. 2, ophæves affattes således:» 219. Med fængsel indtil 4 år straffes den, der er 1) ansat ved kriminalforsorgen, og som har samleje med en person, der er optaget i en af kriminalforsorgens institutioner, og som er undergivet den pågældendes myndighed, 2) ansat ved politiet, og som har samleje med en person, der er frihedsberøvet og i politiets varetægt, eller 3) ansat ved eller tilsynsførende med døgninstitution eller opholdssted for børn og unge, psykiatrisk afdeling, døgninstitution for personer med vidtgående psykiske handicap eller lignende institution, og som har samleje med nogen, der er optaget i institutionen.«13. I 220 ændres»tjenstlige eller økonomiske afhængighed skaffer sig samleje uden for ægteskab«til:»arbejdsmæssige, økonomiske eller behandlings- eller plejemæssige afhængighed skaffer sig samleje«. 14. I 220 ændres»under 21 år, med fængsel indtil 3 år«til:»under 18 år, med fængsel indtil 4 år«. 15. I 221 ændres»6 år«til:»4 år«. 16. I 221 udgår»vildfarende anser samlejet som ægteskabeligt eller« , stk. 1, affattes således:»den, som har samleje med et barn under 15 år, straffes med fængsel indtil 8 år, medmindre forholdet er omfattet af 216, stk. 2. Ved fastsættelse af straffen skal det indgå som en skærpende omstændighed, at gerningsmanden har skaffet sig samlejet ved udnyttelse af sin fysiske eller psykiske overlegenhed.«18. I 222, stk. 2, udgår»barnet været under 12 år, eller har« , stk. 3, ophæves. 20. I 223, stk. 1, udgår»adoptivbarn,« a-231 ophæves, og i stedet indsættes:» 224. Den, der medvirker til, at en person under 18 år mod betaling eller løfte om betaling har samleje med en kunde, straffes med bøde eller fængsel indtil 6 år. Stk. 2. Den, der som kunde mod betaling eller løfte om betaling har samleje med en person under 18 år, straffes med bøde eller fængsel indtil 2 år. 2
3 225. Bestemmelserne i finder tilsvarende anvendelse med hensyn til andet seksuelt forhold end samleje Den, der optager pornografiske fotografier, film eller lignende af en person under 18 år med forsæt til at sælge eller på anden måde at udbrede materialet, straffes med bøde eller fængsel indtil 6 år Den, der medvirker til, at en person under 18 år deltager i en forestilling med pornografisk optræden, straffes med bøde eller fængsel indtil 6 år. Stk. 2. Den, der som tilskuer overværer en forestilling som nævnt i stk. 1 med deltagelse af en person under 18 år, straffes med bøde eller fængsel indtil 2 år Overtrædelse af 216, stk. 1, nr. 2, 218 eller , 225, jf. 216, stk. 1, nr. 2, 218 eller , 226 eller 227, stk. 1, der som følge af gerningsmandens ukendskab til forurettedes tilstand eller alder ikke kan tilregnes gerningsmanden som forsætlig, straffes med en forholdsmæssig mindre straf, hvis gerningsmanden dog har handlet uagtsomt.« affattes således:» 232. Den, som ved uanstændigt forhold krænker blufærdigheden, straffes med bøde eller fængsel indtil 2 år eller, hvis forholdet er begået over for et barn under 15 år, med bøde eller fængsel indtil 4 år.« ophæves, og i stedet indsættes:» 233. Den, der driver virksomhed med, at en anden mod betaling eller løfte om betaling har seksuelt forhold til en kunde, straffes for rufferi med fængsel indtil 4 år. Stk. 2. Den, der i øvrigt udnytter, at en anden erhvervsmæssigt mod betaling eller løfte om betaling har seksuelt forhold til en kunde, straffes med bøde eller fængsel indtil 3 år. Det samme gælder den, der fremmer, at en anden mod betaling eller løfte om betaling har seksuelt forhold til en kunde, ved for vindings skyld eller i oftere gentagne tilfælde at optræde som mellemmand. Stk. 3. Den, der udlejer værelse i hotel til brug for, at en anden erhvervsmæssigt mod betaling eller løfte om betaling har seksuelt forhold til en kunde, straffes med bøde eller fængsel indtil 1 år. 233 a. Den, der ved retsstridig fremkaldelse, bestyrkelse eller udnyttelse af en vildfarelse eller anden utilbørlig fremgangsmåde formår en anden til mod betaling eller løfte om betaling at have seksuelt forhold til en kunde, straffes med bøde eller fængsel indtil 2 år.«24. To steder i 235, stk. 1, 1. pkt., og to steder i 235, stk. 2, ændres»utugtige«til:»pornografiske« , stk. 3, affattes således:»stk. 3. Bestemmelsen i stk. 2 omfatter ikke besiddelse af fotografier, film eller lignende af en person, der er fyldt 15 år, hvis den pågældende samtykker i besiddelsen.« a ophæves affattes således:» 236. Når nogen dømmes efter 216 eller 222, 223, stk. 2, 224, stk. 1, 225, jf. 216 eller 222, 223, stk. 2, eller 224, stk. 1, 228, jf. en af de foregående bestemmelser, 232 eller 262 a, stk. 2, kan der ved dommen gives den pågældende forbud mod 1) at opholde sig eller færdes i et nærmere afgrænset område i nærheden af gerningsstedet (opholdsforbud), 2) uden politiets tilladelse at lade børn under 18 år tage ophold i sin bolig eller selv tage ophold hos personer, hos hvem der opholder sig børn under 18 år (boligforbud), 3) at modtage besøg af børn under 18 år, der ikke er ledsaget af en voksen (besøgsforbud), eller 3
4 4) gennem internettet eller et lignende system til spredning af information at søge at kontakte børn under 18 år, der ikke kender den dømte (kontaktforbud). Stk. 2. Forbud efter stk. 1 omfatter ikke kontakt, ophold eller færden, som af særlige grunde må anses for beføjet. Forbud efter stk. 1, nr. 2 og 3, omfatter ikke den dømtes børn eller adoptivbørn. Stk. 3. Forbud kan gives, når det efter karakteren af det begåede forhold og oplysningerne om den dømtes person, herunder om tidligere kriminalitet, må antages, at der er nærliggende fare for, at den dømte vil begå ny lovovertrædelse af lignende beskaffenhed, og at forbuddet vil være egnet til at forebygge denne fare. Stk. 4. Forbud gives på tid fra 1 til 5 år, regnet fra endelig dom, eller indtil videre. Stk. 5. Forbud må ikke stå i misforhold til den herved forvoldte forstyrrelse af den pågældendes forhold, hensynet til dem, som forbuddet skal beskytte, og karakteren af det begåede forhold. Stk. 6. Når forbud er givet indtil videre, kan den dømte efter 5 års forløb, regnet fra endelig dom, forlange, at anklagemyndigheden indbringer spørgsmålet om forbuddets opretholdelse for retten. Når særlige omstændigheder taler for det, kan justitsministeren tillade, at indbringelse for retten sker tidligere. 59, stk. 2, finder tilsvarende anvendelse. Afgørelsen træffes ved kendelse. Hvis afgørelsen går ud på, at forbuddet helt eller delvis opretholdes, kan spørgsmålet på ny indbringes for retten, dog tidligst efter 2 års forløb. Stk. 7. Overtrædelse af et forbud efter stk. 1 straffes med fængsel indtil 4 måneder.«28. I 262 a, stk. 1 og 2, ændres»kønslig usædelighed«til:»prostitution, optagelse af pornografiske fotografier eller film, forestilling med pornografisk optræden«. 2 I retsplejeloven, jf. lovbekendtgørelse nr af 24. oktober 2012, som ændret ved 1 i lov nr af 18. december 2012 og 1 i lov nr af 23. december 2012, foretages følgende ændringer: 1. I 29 a, stk. 1, 1. og 2. pkt., og 741 a, stk. 2, 1. og 3. pkt., ændres» 216 og 217, 218, stk. 2, 222, stk. 2, 2. led«til:» 216, 222, stk. 2«. 2. I 29 a, stk. 1, 2. pkt., og 741 a, stk. 1, og stk. 3, 2. pkt., udgår» 224 eller«. 3. I 41 e, stk. 4, 3. pkt., og 1017 b, stk. 1, ændres»forbrydelser mod kønssædeligheden«til:»seksualforbrydelser«. 4. I 741 a, stk. 2, 3. pkt., ændres» 224 eller 225, jf. 210,«til:» 225, jf.«. 5. I 741 a, stk. 3, 1. pkt., ændres» 218, stk. 1, , 222, stk. 1, og stk. 2, 1. led«til:» , 222, stk. 1«. 6. I 741 a, stk. 3, 2. pkt., ændres» 218, stk. 1, , 222, stk. 1 og stk. 2, 1. led«til:» , 222, stk. 1«. 7. I 741 g, stk. 1, 1. pkt., ændres»sædelighedsforbrydelse«til:»seksualforbrydelse«. 8. I 762, stk. 2, nr. 2, ændres» 218, stk. 1, 222, 224 eller 225, jf. 218, stk. 1,«til:» 218, 222, 225, jf. 218«. 9. I 781, stk. 1, nr. 3, ændres»228«til»233, stk. 1«. 10. I 783, stk. 2, 1. pkt., ændres» 191, 192 a, 228, 237«til:» 191 eller 192 a, 233, stk. 1, 237«. 4
5 3 I lov nr. 112 af 3. februar 2012 om tilhold, opholdsforbud og bortvisning foretages følgende ændring: 1. I 2, stk. 2, nr. 1, ændres»sædelighedsforbrydelse«til:»seksualforbrydelse«. 4 I lov om restaurationsvirksomhed og alkoholbevilling m.v., jf. lovbekendtgørelse nr. 135 af 18. januar 2010, som ændret ved 34 i lov nr. 718 af 25. juni 2010, 2 i lov nr. 249 af 30. marts 2011 og 12 i lov nr af 18. december 2012, foretages følgende ændring: 1. I 31, stk. 2, 1. pkt., udgår»der søger fortjeneste ved prostitution, eller«. 5 Stk. 1. Loven træder i kraft den 1. juli Stk. 2. 1, nr. 4, finder også anvendelse på lovovertrædelser, der er begået før lovens ikrafttræden, medmindre forældelse efter de hidtil gældende regler er indtrådt før lovens ikrafttræden. Stk. 3. Straffelovens 236, stk. 4 og 6, som affattet ved denne lovs 1, nr. 27, finder anvendelse på lovovertrædelser, der er begået før lovens ikrafttræden, i stedet for de hidtil gældende regler. Stk. 4. Straffelovens 236, stk. 6, som affattet ved denne lovs 1, nr. 27, finder også anvendelse på pålæg givet før lovens ikrafttræden efter de hidtil gældende regler i straffelovens 236. Ved afgørelsen af, om et sådant pålæg skal opretholdes, anvendes straffelovens 236, stk. 1, 3 og 5, som affattet ved denne lovs 1, nr. 27. Stk. 5. Straffelovens 236, stk. 7, som affattet ved denne lovs 1, nr. 27, finder også anvendelse på pålæg givet før lovens ikrafttræden efter de hidtil gældende regler i straffelovens Loven gælder ikke for Færøerne og Grønland, men 3 kan dog ved kongelig anordning sættes i kraft for Grønland med de ændringer, som de grønlandske forhold tilsiger. 5
6 Bemærkninger til lovforslaget Almindelige bemærkninger Indholdsfortegnelse 1. Indledning 2. Generelt om kriminaliseringen af seksualforbrydelser 2.1. Gældende ret 2.2. Lovforslagets udformning 3. Voldtægt og anden tvang 3.1. Gældende ret 3.2. Lovforslagets udformning 4. Udnyttelse mv Gældende ret 4.2. Lovforslagets udformning 5. Seksuelt misbrug af børn 5.1. Gældende ret 5.2. Lovforslagets udformning 6. Blufærdighedskrænkelse 6.1. Gældende ret 6.2. Lovforslagets udformning 7. Prostitution 7.1. Gældende ret 7.2. Lovforslagets udformning 8. Børnepornografi 8.1. Gældende ret 8.2. Lovforslagets udformning 9. Pålæg til dømte 9.1. Gældende ret 9.2. Lovforslagets udformning 10. Andre spørgsmål Gældende ret Lovforslagets udformning 11. Økonomiske og administrative konsekvenser for det offentlige 12. Økonomiske og administrative konsekvenser for erhvervslivet mv. 13. Administrative konsekvenser for borgerne 14. Miljømæssige konsekvenser 15. Forholdet til EU-retten 16. Hørte myndigheder og organisationer mv. 17. Sammenfattende skema 1. Indledning 1.1. Straffelovens regler om seksualforbrydelser har som hovedformål at beskytte den enkeltes seksuelle frihed og selvbestemmelsesret. Det er vigtigt, at reglerne er tidssvarende og passer til dagens samfund. Formålet med lovforslaget er at gennemføre en generel modernisering af straffelovens bestemmelser om seksualforbrydelser. 6
7 Det foreslås at udvide straffelovens regler om voldtægt, så voldtægt ud over tiltvingelse af samleje ved vold eller trussel om vold eller hensættelse i hjælpeløs tilstand fremover også vil omfatte at skaffe sig samleje ved anden ulovlig tvang eller ved at udnytte offerets hjælpeløse tilstand eller situation samt ethvert samleje med et barn under 12 år. Det vil eksempelvis omfatte tilfælde, hvor offeret på grund af bevidstløshed, stærk beruselse eller søvn er ude af stand til at modsætte sig handlingen, eller hvor offeret f.eks. i forbindelse med bistand til personlig hygiejne, lægeundersøgelse eller massage er afklædt og ikke kan nå at modsætte sig handlingen. Det foreslås endvidere at skærpe de udmålte straffe for sådanne handlinger, hvor gerningsmanden skaffer sig seksuelt forhold ved at udnytte offerets hjælpeløse tilstand eller situation. Det foreslås, at der som noget nyt skal være mulighed for, at en person, der dømmes for seksuelt misbrug af børn, skal kunne gives pålæg om ikke at søge at kontakte børn, som den pågældende ikke kender, gennem internettet. Det foreslås, at forældelsesfristen for strafansvaret for seksuelt misbrug af børn tidligst skal begynde at løbe fra den dag, hvor offeret fylder 21 år (frem for 18 år i dag). Det foreslås at sidestille anden prostitutionsvirksomhed end bordelprostitution med bordelvirksomhed. Forslaget indebærer navnlig, at strafmaksimum for anden prostitutionsvirksomhed end bordelprostitution forhøjes fra 3 års fængsel til 4 års fængsel, og at der hvis betingelserne i øvrigt er opfyldt som noget nyt bliver mulighed for at anvende indgreb i meddelelseshemmeligheden i sager om anden prostitutionsvirksomhed end bordelprostitution. Det vil eksempelvis omfatte barprostitution, escortprostitution og gadeprostitution. Endvidere foreslås de ændringer af strafferammer og forældelsesregler, som er nødvendige for at bringe dansk lovgivning i overensstemmelse med EU-direktivet fra 2011 om bekæmpelse af seksuelt misbrug og seksuel udnyttelse af børn og børnepornografi (som ikke gælder for Danmark) Lovforslaget indeholder følgende hovedelementer: Den gældende kriminalisering af seksuelt forhold til biologiske slægtninge i nedstigende linje (dvs. børn, børnebørn osv.) foreslås udvidet til også at omfatte adopterede slægtninge i nedstigende linje (dvs. adoptivbørn, adoptivbørns børn, børns adoptivbørn osv.). I konsekvens heraf foreslås det, at henvisningen til adoptivbørn udgår af den gældende kriminalisering af seksuelt forhold til adoptivbørn, stedbørn, plejebørn mv. under 18 år. Forslagene indebærer bl.a. en nykriminalisering af seksuelt forhold til adoptivbørn over 18 år og en forhøjelse af strafmaksimum fra fængsel i 4 år til fængsel i 6 år i sager om seksuelt forhold til adoptivbørn under 18 år. Det foreslås, at seksuelt forhold til børn under 12 år skal være omfattet af voldtægtsbestemmelsen med et uændret strafmaksimum på fængsel i 12 år. De gældende strafsanktionerede forbud mod at skaffe sig seksuelt forhold ved at udnytte forurettedes sindssygdom, mentale retardering eller hjælpeløse tilstand og mod at skaffe sig seksuelt forhold ved groft misbrug af arbejdsmæssig eller økonomisk afhængighed foreslås udvidet til også at omfatte seksuelt forhold inden for ægteskab. Det foreslås, at tiltvingelse af seksuelt forhold ved anden ulovlig tvang end vold eller trussel om vold samt at skaffe sig seksuelt forhold ved udnyttelse af forurettedes hjælpeløse tilstand (f.eks. bevidstløshed, stærk beruselse eller søvn) eller ved at skaffe sig seksuelt forhold ved at udnytte, at forurettede befinder sig i en situation, hvor den pågældende er ude af stand til at modsætte sig handlingen (overrumplingstil- 7
8 fælde), skal være omfattet af voldtægtsbestemmelsen. Forslagene indebærer, at strafmaksimum i disse sager forhøjes fra fængsel i 4 år til fængsel i 8 år og under særligt skærpende omstændigheder fængsel i 12 år. Der lægges i den forbindelse op til en væsentlig skærpelse af den straf, der udmåles i sager om udnyttelse af forurettedes hjælpeløse tilstand eller situation. Det understreges, at strafudmålingen i voldtægtssager skal ske på grundlag af en konkret vurdering i hvert enkelt tilfælde af voldtægtens karakter og øvrige foreliggende omstændigheder og ikke på grundlag af en generelt forskellig vurdering af grovheden af kontaktvoldtægt og parvoldtægt i forhold til overfaldsvoldtægt. Det foreslås endvidere lovfæstet, at det i almindelighed vil udgøre en skærpende omstændighed i relation til strafudmålingen, hvis gerningsmanden til en voldtægt har en bestemt formodning om, at forurettede tillige er offer for menneskehandel. Der lægges op til, at muligheden for at give tiltalefrafald i sager om en ung persons frivillige seksuelle forhold til et barn på år præciseres i en bekendtgørelse, som udstedes i medfør af retsplejelovens regler om tiltalefrafald. Det foreslås at ændre det gældende strafsanktionerede forbud mod, at en ansat ved en af kriminalforsorgens institutioner har seksuelt forhold til en person, der er optaget i den pågældende institution, til et forbud mod, at en ansat ved kriminalforsorgen har seksuelt forhold til en person, der er optaget i en af kriminalforsorgens institutioner og er undergivet den ansattes myndighed. Det foreslås, at det som noget nyt generelt skal være strafbart, at en ansat ved politiet har seksuelt forhold til en person, der er frihedsberøvet og i politiets varetægt. Det foreslås at forhøje strafmaksimum fra fængsel i 3 år til fængsel i 4 år i sager om groft misbrug af arbejdsmæssig eller økonomisk afhængighed, hvor forurettede er under 18 år. Det foreslås, at det som noget nyt generelt skal være strafbart at skaffe sig seksuelt forhold ved groft misbrug af behandlings- eller plejemæssig afhængighed. Det foreslås at nedsætte strafmaksimum fra fængsel i 6 år til fængsel i 4 år i sager om tilsnigelse af seksuelt forhold med en person, der forveksler gerningsmanden med en anden. Der er med forslaget ikke tilsigtet ændringer i strafudmålingen. Det foreslås at slå den gældende normalstrafferamme på bøde eller fængsel indtil 2 år og den gældende skærpede strafferamme på fængsel indtil 6 år sammen til én samlet strafferamme på bøde eller fængsel indtil 6 år i sager om optagelse af pornografiske fotografier eller film af en person under 18 år med forsæt til udbredelse og i sager om medvirken til, at et barn under 18 år deltager i en forestilling med pornografisk optræden. Det foreslås at forhøje strafmaksimum i bestemmelsen om som tilskuer at overvære en forestilling med pornografisk optræden, hvori et barn under 18 år deltager, fra fængsel i 1 år til fængsel i 2 år. Det foreslås at opdele den gældende strafferamme for blufærdighedskrænkelse på bøde eller fængsel indtil 4 år i en normalstrafferamme på bøde eller fængsel indtil 2 år og en skærpet strafferamme på bøde eller fængsel indtil 4 år for blufærdighedskrænkelse af et barn under 15 år. Det foreslås at ændre den gældende mere spredte kriminalisering vedrørende medvirken til en person under 18 års prostitution, sådan at der ved siden af strafbestemmelsen om menneskehandel foreslås en ny strafbestemmelse om medvirken i andre tilfælde til, at en person under 18 år mod betaling eller løfte om 8
9 betaling har seksuelt forhold til en kunde. Der foreslås en strafferamme på bøde eller fængsel indtil 6 år, hvor strafmaksimum i dag, hvis der ikke er tale om menneskehandel, er fængsel i 4 år. Det foreslås at ændre den gældende rufferibestemmelse, som bl.a. ikke tager højde for indførelsen af strafbestemmelsen om menneskehandel, sådan at rufferi omfatter at drive virksomhed med, at en anden mod betaling eller løfte om betaling har seksuelt forhold til en kunde. Forslaget indebærer navnlig, at rufferi vil omfatte ikke alene bordelprostitution, men også barprostitution, escortprostitution og gadeprostitution. Forslaget indebærer dermed også, at strafmaksimum for at drive virksomhed med andres barprostitution, escortprostitution eller gadeprostitution bliver fængsel i 4 år, hvor strafmaksimum i dag, hvis der ikke er tale om menneskehandel, er fængsel i 3 år, og at der også i sager om at drive virksomhed med andres barprostitution, escortprostitution eller gadeprostitution bliver mulighed for når betingelserne i øvrigt at opfyldt at foretage indgreb i meddelelseshemmeligheden. Forslaget indebærer desuden, at rufferi ikke længere vil omfatte på utilbørlig måde at formå en anden til prostitution. Der foreslås i stedet en selvstændig strafbestemmelse om sådan utilbørlig påvirkning, uden at der er tale om menneskehandel, med en strafferamme på bøde eller fængsel indtil 2 år. Det foreslås som noget nyt at kriminalisere uagtsomhed med hensyn til forurettedes alder i forhold til at medvirke til, at en person under 18 år har seksuelt forhold til en kunde mod betaling eller løfte om betaling eller deltager i en forestilling med pornografisk optræden. Det foreslås at modernisere bestemmelsen om pålæg til dømte seksualforbrydere, sådan at kriterierne for at give pålæg lovfæstes, og sådan at rækkevidden af de forskellige former for pålæg præciseres. Det foreslås i den forbindelse, at der som noget nyt skal være mulighed for at forbyde den dømte at opholde sig i nærheden af gerningsstedet (opholdsforbud) og for at forbyde den dømte at søge gennem internettet at kontakte børn under 18 år, som den pågældende ikke kender i forvejen (kontaktforbud). Det foreslås at affatte bestemmelsen om lovlig besiddelse af pornografiske billeder af årige med den pågældendes samtykke, så det fremgår, at bestemmelsen omfatter både fotografier og film, og at et samtykke frit kan tilbagekaldes Det foreslås at ophæve det generelle strafsanktionerede forbud mod seksuelle forhold mellem en ansat og en beboer på et forsorgshjem. Det foreslås at ophæve strafbestemmelsen om at tilsnige sig seksuelt forhold med en person, der vildfarende anser det seksuelle forhold for ægteskabeligt. Det foreslås at afskaffe særregler om medvirken til åriges prostitution. Det foreslås at ophæve straffelovens regel om opfordring eller indbydelse til utugt, der vækker offentlig forargelse. Ordensbekendtgørelsen vil fortsat kunne anvendes. Det foreslås at afskaffe muligheden for at give restaurationsforbud under henvisning til, at den pågældende søger fortjeneste ved prostitution. Restaurationsforbud vil efter omstændighederne fortsat kunne gives til prostituerede, der har begået et strafbart forhold, herunder overtrådt ordensbekendtgørelsen. Strafforhøjelsesreglen vedrørende medvirken til andres prostitution i gentagelsestilfælde foreslås ophævet. Det foreslås at ophæve den særlige lovbestemmelse om, at straffen for en seksualforbrydelse kan nedsættes eller bortfalde, hvis gerningsmanden og forurettede indgår ægteskab. Det vil fortsat efter almindelige strafudmålingsprincipper kunne tillægges betydning i formildende retning, at gerningsmanden og foruret- 9
10 tede er blevet forsonet og har genoptaget eller fortsat deres samliv hvad enten der er tale om samliv i eller uden for ægteskab Det foreslås at ændre den gældende regel om udskydelse af begyndelsestidspunktet for forældelse til forurettedes fyldte 18. år, således at begyndelsestidspunktet for forældelse udskydes til forurettedes fyldte 21. år. Det foreslås endvidere at udvide reglen om udskydelse af begyndelsestidspunktet for forældelse til også at omfatte tilsnigelse af seksuelt forhold med en person, som forveksler gerningsmanden med en anden, optagelse af pornografiske fotografier eller film af en person under 18 år med forsæt til udbredelse samt blufærdighedskrænkelse over for et barn under 15 år. Det foreslås endelig at supplere reglen om udskydelse af begyndelsestidspunktet for forældelse til efter forslaget forurettedes fyldte 21. år med en regel om yderligere udskydelse af begyndelsestidspunktet for forældelse, hvis gerningsmanden på strafbar måde har tvunget forurettede til at undlade at anmelde lovovertrædelsen til politiet Lovforslaget bygger på Straffelovrådets betænkning nr. 1534/2012 om seksualforbrydelser (herefter»betænkningen«). 2. Generelt om kriminaliseringen af seksualforbrydelser 2.1. Gældende ret Straffelovens kapitel 24 om»forbrydelser mod kønssædeligheden«omfatter bestemmelser om seksuelt forhold, som er opnået ved tvang eller udnyttelse mv., bestemmelser om seksuelt misbrug af børn, om rufferi, om blufærdighedskrænkelse og om børnepornografi. Straffelovens kapitel 24 indeholder således en række meget forskelligartede bestemmelser om seksualforbrydelser Med hensyn til overgreb i form af seksuelt forhold omfatter straffelovens kapitel 24 forbrydelser, der strækker sig fra overgreb ved anvendelse af vold og tvang til overgreb, hvorved en bestemt tilstand eller svagere position hos offeret udnyttes. Bestemmelserne om overgreb i form af seksuelt forhold er udformet med udgangspunkt i et krav om udøvet tvang (vold, trusler), udnyttelse eller misbrug, jf. straffelovens Et fællestræk for disse bestemmelser er således, at det seksuelle forhold skal være opnået på en sådan måde eller under sådanne omstændigheder, at der ikke foreligger et gyldigt samtykke fra offerets side. Bestemmelsen i 216 om voldtægt omhandler overgreb, der er tiltvunget ved vold eller trussel om vold. I samme kategori falder overgreb, hvor gerningsmanden for at opnå et seksuelt forhold har hensat offeret i en tilstand, i hvilken den pågældende er ude af stand til at modsætte sig handlingen. En anden kategori, der ligger tæt på voldtægt, omfatter overgreb ved anvendelse af anden ulovlig tvang end vold eller trussel om vold, jf. straffelovens 217. I tillæg hertil kommer overgreb, hvor gerningsmanden udnytter en bestemt tilstand hos offeret, jf. straffelovens 218, samt overgreb hvor gerningsmanden har en magt over eller indflydelse på offeret, groft misbruger et afhængighedsforhold, som offeret har til gerningsmanden, eller udnytter en vildfarelse hos offeret, jf. straffelovens Voldtægtsbegrebet, herunder i forhold til spørgsmålet om samtykke og afgrænsningen af begrebet over for øvrige integritetskrænkelser, er nærmere beskrevet nedenfor i pkt De øvrige nævnte bestemmelser i 10
11 straffelovens kapitel 24 om overgreb i form af seksuelt forhold er beskrevet nedenfor i pkt og Anden kønslig omgængelse end samleje, jf. straffelovens 224 og 225, behandles nedenfor i pkt , og uagtsomhed, jf. straffelovens 226, behandles nedenfor i pkt I tilknytning til straffelovens indeholder 227 en fakultativ regel om straflempelse som følge af indgåelse af ægteskab. Bestemmelsen omtales nedenfor i pkt Ud over de nævnte bestemmelser om overgreb i form af seksuelt forhold indeholder straffelovens kapitel 24 også særlige regler om seksuelt misbrug af børn. Bestemmelserne herom i 222 og 223, stk. 1, indeholder et absolut forbud mod samleje mv. med henholdsvis børn under 15 år og personer under 18 år, der har en nærmere bestemt relation til gerningsmanden. De nævnte bestemmelser finder således anvendelse uden hensyn til, om et konkret misbrug har fundet sted. Straffelovens 223, stk. 2, indeholder i modsætning hertil krav om groft misbrug af en på alder eller erfaring beroende overlegenhed i tilfælde, hvor en person under 18 år forføres til samleje, mens 223 a omhandler straf for den, der som kunde mod betaling eller løfte herom har samleje med en person under 18 år. De nævnte bestemmelser om overgreb mod børn er omtalt nedenfor i pkt og Med hensyn til overgreb mod børn kan det endvidere nævnes, at straffelovens kapitel 24 i 230 og 235 indeholder bestemmelser, der kriminaliserer optagelse, udbredelse og besiddelse af børnepornografisk materiale, mens 235 a kriminaliserer den, der rekrutterer, medvirker til, udnytter eller overværer, at en person under 18 år deltager i en forestilling med utugtig optræden. Endvidere kriminaliserer 234 den, som sælger utugtige billeder eller genstande til en person under 16 år. Bestemmelserne er behandlet nedenfor i pkt og Straffelovens kapitel 24 indeholder herudover bestemmelser om rufferi og anden form for bagmandsvirksomhed i relation til prostitution. Bestemmelserne herom findes i 228 og 229, hvortil knytter sig en strafskærpelsesregel i 231. Endvidere angår 233 den, som opfordrer eller indbyder til utugt eller stiller usædelig levevis til skue på en måde, der er egnet til at forulempe andre eller vække offentlig forargelse. I tillæg hertil omhandler bestemmelsen i straffelovens 223 a som nævnt ovenfor straf for den, der som kunde mod betaling eller løfte herom har samleje med en person under 18 år. Bestemmelserne i 223 a, 228, 229, 231 og 233 er behandlet nedenfor i pkt Endelig indeholder straffelovens kapitel 24 bestemmelser om blufærdighedskrænkelse, jf. straffelovens 232, og om pålæg (tilhold) til personer, der dømmes for visse seksualforbrydelser, jf. straffelovens 236. Bestemmelserne er nærmere omtalt nedenfor i pkt. 6.1 og 9.1. Der henvises til betænkningen side og Straffeloven indeholder også uden for kapitel 24 bestemmelser af betydning for overvejelser om seksualforbrydelser. Det drejer sig navnlig om straffelovens 210 om samleje og anden kønslig omgængelse med biologiske børn eller søskende. Bestemmelsen findes i straffelovens kapitel 23 om forbrydelser i familieforhold og omtales nærmere nedenfor i pkt
12 Endvidere er straffelovens regler om forældelse i lovens kapitel 11 om ophør af den strafbare handlings følger relevante. De relevante dele af forældelsesreglerne i straffelovens omtales nærmere nedenfor i pkt Endelig indeholder reglerne i straffelovens 6-12 om dansk straffemyndighed enkelte bestemmelser, som særligt angår seksualforbrydelser. Disse bestemmelser omtales nærmere nedenfor i pkt Der henvises til betænkningen side Lovforslagets udformning Straffelovrådet anfører, at der i den offentlige debat har været rejst kritik af, at bestemmelserne om voldtægt mv. er placeret i straffelovens kapitel om»forbrydelser mod kønssædeligheden«. Det har således været anført, at placeringen signalerer, at voldtægt mv. udgør en krænkelse af den offentlige moral og ikke en krænkelse af den enkeltes ret til seksuel selvbestemmelse og integritet. Straffelovrådet bemærker om det materielle indhold af bestemmelserne i straffelovens kapitel 24 om voldtægt mv., at der hverken i lovens forarbejder, den juridiske litteratur eller i retspraksis er grundlag for at antage, at bestemmelserne ikke anses at beskytte den enkeltes integritet og ret til seksuel selvbestemmelse. Om betydningen af den terminologi, der anvendes i forbindelse med straffelovens kapitel 24, fremgår det endvidere af den juridiske litteratur, at spørgsmålet om, hvorvidt betegnelsen»sædelighedsforbrydelse«eller»seksualforbrydelse«bør foretrækkes, ikke er af stor praktisk betydning, idet begge udtryk sammenfatter meget forskelligartede handlinger, og idet den strafferetlige interesse knytter sig til de enkelte gerningstypers afgrænsning og til de hensyn, der begrunder deres kriminalisering. Straffelovrådet finder efter en samlet vurdering, at overskriften til straffelovens kapitel 24 bør ændres til»seksualforbrydelser«. Straffelovrådet har herved navnlig lagt vægt på, at den nuværende overskrift må anses som sprogligt forældet, og at det henset til karakteren af de fleste af de forbrydelser, der er omfattet af straffelovens kapitel 24, er væsentligt at modvirke et eventuelt indtryk af, at hensigten med bestemmelserne ikke er at beskytte den enkeltes ret til seksuel selvbestemmelse og seksuel integritet. Straffelovrådet bemærker desuden, at både den norske og den svenske straffelov anvender overskriften»seksualforbrydelser«(»seksuallovbrudd«og»om sexuelbrott«), og at det tilsvarende kapitels overskrift i den grønlandske kriminallov ved den seneste lovrevision i 2008 blev ændret til»seksualforbrydelser«. Der henvises til betænkningen side Straffelovrådet anfører, at udgangspunktet for kriminaliseringen af seksualforbrydelser fortsat bør være et værn af den enkeltes ret til seksuel selvbestemmelse og seksuel integritet. Spørgsmålet om, hvorvidt der er givet samtykke til en seksuel handling, er således af central betydning for vurderingen af, om handlingen er udtryk for en seksualforbrydelse. Straffelovrådet har overvejet, om det gældende krav om, at gerningsmanden skal have udøvet tvang mv., bør bevares, eller om kriminaliseringen af ufrivillig seksuel adfærd i stedet alene bør tage udgangspunkt i, om offeret har samtykket i den seksuelle aktivitet. En ren samtykkebaseret kriminalisering af ufrivilligt samleje mv. vil i praksis kunne udformes ved, at voldtægtsbestemmelsen i stedet for krav om vold eller trussel om vold baseres på et krav om manglende (gyldigt) samtykke, idet også forhold omfattet af straffelovens i givet fald må antages 12
13 at ville blive omfattet af en sådan udformning af voldtægtsbestemmelsen. De meget forskelligartede overgreb i straffelovens og den dermed varierende alvorlighed af overgrebene ville imidlertid efter Straffelovrådets vurdering nødvendiggøre en række sidestrafferammer, som formentlig ville få lighed med de gældende strafferammer i bestemmelserne. Der ville således efter Straffelovrådets vurdering henset til den forskellighed, som overgrebene i har, ikke blive tale om en ren samtykkebaseret bestemmelse med en samlet strafferamme, men derimod om en bestemmelse, som i vidt omfang må antages at ville komme til at svare til den gældende retstilstand. Hertil kommer, at der ikke uafhængigt af de gældende bestemmelser om tvang mv. findes en fast afgrænsning eller definition af samtykkebegrebet. Afgrænsningen mellem, hvad der anses som en seksualforbrydelse, og hvad der anses som en accepteret form for seksuel adfærd, vil således ikke være givet med en ren samtykkebaseret regulering. Samtykke har en traditionel juridisk tilknytning til aftale- og erstatningsretten. Her vil det udtrykkelige eller stiltiende samtykke (accept) kunne være afgørende for, om en aftale anses for indgået, eller om erstatningsansvar er pådraget. Det kan umiddelbart være vanskeligt at overføre denne traditionelle samtykkekonstruktion til seksuelle forhold. Uanset at det ikke kan afvises, at der kan findes lighedspunkter mellem de nævnte retsområder og vurderingen af, om en bestemt seksuel aktivitet er frivillig eller ej, er det således formentlig en almindelig antagelse, at sædvanlig seksuel aktivitet mellem voksne mennesker ikke er præget af, at der når bortses fra prostitution indgås nogen aftaler om, sker nærmere drøftelser af eller på anden måde nogen formalisering af den seksuelle aktivitet. Blandt mennesker, der ikke tidligere har haft et seksuelt forhold til hinanden, vil aktiviteten vel ikke sjældent været præget af, at den ene part som den aktive forsøger at komme så langt i retning af den ønskede aktivitet, som den anden part tillader. Signalet om, at den ene part ikke ønsker at deltage i yderligere seksuel aktivitet, kan gives på tidspunkter, inden den anden part er»gået for langt«, eller umiddelbart efter, og hvor der således principielt foreligger en krænkelse, som den aktive part imidlertid næppe har forstået. En ren samtykkebaseret regulering vil endvidere ikke kunne stå alene, da en række personer ikke bør kunne give et gyldigt samtykke til seksuel aktivitet. Det gælder navnlig børn, sindssyge eller andre, der ikke har evnen til at handle fornuftsmæssigt. Det vil derfor være nødvendigt med bestemmelser i loven eller bemærkninger i lovens forarbejder om, hvem der kan afgive et gyldigt samtykke, eller en nærmere definition af, hvad et gyldigt samtykke er. Sammenfattende lægger Straffelovrådet til grund, at udformningen af de gældende bestemmelser i straffeloven om seksualforbrydelser, der tager udgangspunkt i en beskrivelse af gerningsmandens forhold, ikke har givet anledning til vanskeligheder i retspraksis. Efter Straffelovrådets opfattelse er der endvidere ikke påvist væsentlige fordele ved at indføre en generel samtykkebaseret kriminalisering af seksuelle handlinger. Der er derimod grund til at antage, at et udtrykkeligt, gyldigt samtykke som forudsætning for lovlig seksuel aktivitet sjældent vil harmonere med seksuallivets realiteter. Bevisførelsen i sager efter en samtykkebaseret strafbestemmelse må således antages i praksis at ville koncentrere sig om, hvorvidt der foreligger objektive omstændigheder i form af vold eller trusler mv., som kan indicere, at der ikke foreligger et stiltiende eller reelt samtykke. Det er endvidere Straffelovrådets opfattelse, at voldtægtsbestemmelsen alene bør omfatte de mere alvorlige former for seksuelle overgreb. Ved en samtykkebaseret kriminalisering, hvorved voldtægtsbestemmelsen baseres på et krav om manglende samtykke, vil bestemmelsen få et meget bredt anvendelsesområde, idet eksempelvis også overgreb omfattet af straffelovens 220 om groft misbrug af afhængighedsforhold 13
14 og 221 om visse former for svig som nævnt må antages at ville blive omfattet af en sådan udformning af bestemmelsen. Ud fra tilsvarende synspunkter har man i Norge og Sverige flere gange afvist at indføre en generel samtykkebaseret bestemmelse til afløsning af de gældende bestemmelser om voldtægt mv. Straffelovrådet finder efter en samlet vurdering, at der vil være en række fordele forbundet med at opretholde det gældende udgangspunkt i straffelovens kapitel om seksualforbrydelser om så præcist som muligt at beskrive den kriminelle adfærd, som samtidig er udtryk for, at der ikke foreligger et gyldigt samtykke fra den forurettede. Kriminaliseringen af overgreb i form af seksuelt forhold bør på den baggrund fortsat bygge på krav om tvang eller udnyttelse mv. og dermed tage udgangspunkt i forskellige typeeksempler på situationer, hvor et reelt frivilligt samtykke ikke foreligger. En sådan udformning af voldtægtsbestemmelsen og de øvrige bestemmelser om seksuelle overgreb i form af seksuelt forhold må endvidere efter Straffelovrådets opfattelse antages at være i overensstemmelse med Danmarks internationale forpligtelser, herunder Den Europæiske Menneskerettighedsdomstols dom i sagen M. C. mod Bulgarien. I tillæg til overvejelserne om, hvorvidt kriminaliseringen af overgreb i form af samleje mv. generelt bør bygge på et krav om samtykke, har Straffelovrådet overvejet, om der er grundlag for at indføre en opsamlende samtykkebaseret bestemmelse. Der henvises herom til pkt nedenfor. Der henvises til betænkningen side Straffelovrådet har overvejet, om bestemmelserne om rufferi mv. forsat bør være en del af straffelovens kapitel 24. Navnlig fordi det bærende hensyn bag bestemmelserne i dag bør være at beskytte prostituerede mod (seksuel) udnyttelse, finder Straffelovrådet, at bestemmelserne fortsat bør være placeret i straffelovens kapitel 24. Straffelovrådet har endvidere overvejet, om bestemmelserne om incest i straffelovens 210 bør flyttes til straffelovens kapitel 24, men har ikke fundet grundlag for at stille forslag herom. Med hensyn til opbygningen af straffelovens kapitel 24 finder Straffelovrådet, at den nuværende struktur i straffelovens som udgangspunkt bør opretholdes. Straffelovrådet finder således, at en opbygning af kapitlet, som starter med den alvorligste forbrydelse voldtægt og dernæst fortsætter med de øvrige forbrydelser vedrørende seksuelt forhold uden (gyldigt) samtykke, stadig vil være passende. Med hensyn til spørgsmålet om eventuelt at flytte grænserne mellem de forskellige bestemmelser, herunder om forholdet mellem og 222 om seksuelt forhold til barn under 15 år og mellem og 232 om blufærdighedskrænkelse henvises til pkt. 3.2 og 4.2 nedenfor. Straffelovrådet finder endvidere, at det fortsat vil være hensigtsmæssigt, at de generelle bestemmelser om seksuelt forhold uden (gyldigt) samtykke følges af bestemmelserne om seksuelt forhold til personer under en bestemt alder, jf. straffelovens a. Straffelovrådet foreslår, at de gældende bestemmelser i straffelovens 224 og 225 om andet heteroseksuelt forhold end samleje og om homoseksuelt forhold slås sammen til én bestemmelse om andet seksuelt forhold end samleje. Straffelovrådet finder, at bestemmelserne om seksuelt forhold bør efterfølges af bestemmelserne om anden seksuel udnyttelse af personer under en vis alder, dvs. bestemmelserne om optagelse af pornografiske 14
15 fotografier og film og om pornografisk optræden, som i dag findes i straffelovens 230 og 235 a. Straffelovrådet foreslår således, at disse bestemmelser fremover placeres umiddelbart efter hinanden. Bestemmelsen om uagtsomhed med hensyn til forurettedes alder eller tilstand, som i dag findes i straffelovens 226, bør placeres (umiddelbart) efter den sidste af de bestemmelser, den knytter sig til, dvs. umiddelbart efter de netop nævnte bestemmelser om optagelse af pornografiske fotografier og film og om pornografisk optræden. Bestemmelsen om blufærdighedskrænkelse, som angår seksuelle krænkelser, som ligger under grænsen for seksuelt forhold, bør placeres i tilknytning til bestemmelserne om seksuelt forhold og dermed i modsætning til i dag før reglerne om medvirken til andres prostitution. Straffelovrådet finder ikke grundlag for at foreslå ændringer i rækkefølgen af de resterende bestemmelser i straffelovens kapitel 24. Det bemærkes herved, at Straffelovrådet foreslår at ophæve straffelovens 227, 231, 233 og 234 (jf. herom pkt , , og nedenfor), således at rækkefølgen af de resterende bestemmelser i kapitlet vil være bestemmelser om (1) medvirken til andres prostitution (gældende 228 og 229), (2) udbredelse og besiddelse af børnepornografi (gældende 235) og (3) pålæg til dømte (gældende 236). Der henvises til betænkningen side Justitsministeriet er enig i Straffelovrådets overvejelser og forslag, og lovforslaget er udformet i overensstemmelse med rådets lovudkast. Der henvises til lovforslagets 1, nr. 7 (ændring af overskriften til straffelovens kapitel 24), 21 og 23 (forslag til straffelovens , 233 og 233 a), og bemærkningerne hertil. 3. Voldtægt og anden tvang 3.1. Gældende ret Efter straffelovens 216, stk. 1, straffes den, der tiltvinger sig samleje ved vold eller trussel om vold, for voldtægt med fængsel indtil 8 år. Med vold sidestilles hensættelse i en tilstand, i hvilken den pågældende er ude af stand til at modsætte sig handlingen. Straffen kan efter 216, stk. 2, stige til fængsel i 12 år, hvis voldtægten har haft en særlig farlig karakter, eller der i øvrigt foreligger særligt skærpende omstændigheder. Bestemmelsen omfatter direkte alene tiltvingelse af heteroseksuelt, vaginalt samleje, men finder i medfør af straffelovens 224 og 225 tilsvarende anvendelse med hensyn til tiltvingelse af anden heteroseksuel eller homoseksuel kønslig omgængelse. Samleje skal efter bestemmelsen være tiltvunget. Tvangen kan være udøvet ved vold, ved trussel om vold eller ved ikke voldelig hensættelse i en tilstand, i hvilken den pågældende er ude af stand til at modsætte sig handlingen. Vold omfatter fysisk magtanvendelse både i form af mekanisk tvang (hvor gerningsmanden i kraft af større fysisk styrke gennemtvinger samleje, eller hvor en eller flere holder offeret, mens en anden gennemfører samleje) og i form af kompulsiv tvang (hvor slag eller anden magtanvendelse bevirker, at offeret opgiver videre modstand). Det følger af, at samlejet skal være tiltvunget, at der skal være årsagssammenhæng mellem voldsudøvelsen og samlejet. Dette krav indebærer, at samlejet er gennemført mod den forurettedes vilje. 15
16 Overtrædelse af bestemmelsen forudsætter, at gerningsmanden har handlet forsætligt i relation til alle led i gerningsindholdet i 216. Af særlig betydning i denne sammenhæng er det, at forsæt til at tiltvinge sig samleje mangler, hvis gerningsmanden ikke har opfattet offerets modstand som alvorligt ment. Den skærpede strafferamme i 216, stk. 2, er forbeholdt tilfælde, hvor»voldtægten har haft en særlig farlig karakter, eller der i øvrigt foreligger særligt skærpende omstændigheder«. Den omstændighed, at der foreligger flere forhold til samtidig pådømmelse, eller at gerningsmanden tidligere har gjort sig skyldig i en tilsvarende forbrydelse, vil ikke uden videre bringe forholdet ind under den skærpede bestemmelse i stk. 2. Det samme gælder med hensyn til andre almindelige skærpelsesmomenter, som f.eks. at der er tale om overfald på en ubekendt, eller at voldtægten er begået af flere i forening. Sådanne omstændigheder vil imidlertid kunne foreligge på en sådan måde eller i en sådan kombination, at sagen som helhed får en så graverende karakter, at der er grundlag for at anvende den skærpede strafferamme. Voldtægt»af særlig farlig karakter«vil ofte foreligge, hvis gerningsmanden har anvendt kniv eller særligt farlige greb om halsen. Der henvises til betænkningen side Efter straffelovens 217 straffes den, som skaffer sig samleje ved anden ulovlig tvang, jf. 260, end vold eller trussel om vold, med fængsel indtil 4 år. Bestemmelsen i 217 må ses i sammenhæng med straffelovens 216, idet bestemmelsen ligesom 216 kriminaliserer opnåelse af samleje ved tvang. Straffelovens 217 omfatter anvendelse af mindre alvorlige tvangsmidler end dem, der er omfattet af 216, og fastsætter på den baggrund en mere lempelig strafferamme end 216. De tvangsmidler, der er nævnt i straffelovens 260, er ud over vold og trussel om vold trussel om betydelig skade på gods, om frihedsberøvelse eller om at fremsætte sigtelse for strafbart eller ærerørigt forhold eller at åbenbare privatlivet tilhørende forhold. Bestemmelsen omfatter direkte tiltvingelse af heteroseksuelt, vaginalt samleje, men finder i medfør af straffelovens 224 og 225 tilsvarende anvendelse med hensyn til tiltvingelse af anden heteroseksuel eller homoseksuel kønslig omgængelse. Der henvises til betænkningen side Efter straffelovens 224 finder bestemmelserne i a tilsvarende anvendelse med hensyn til anden heteroseksuel kønslig omgængelse end samleje, og efter straffelovens 225 finder bestemmelserne i og a tilsvarende anvendelse med hensyn til kønslig omgængelse med en person af samme køn. Mens bestemmelserne i straffelovens a alene finder direkte anvendelse, når der er tale om samleje, udvider 224 og 225 således bestemmelsernes anvendelsesområde til også at omfatte anden»kønslig omgængelse«. For homoseksuelle forholds vedkommende gælder dette dog ikke i forhold til 221 om samleje med en person, der vildfarende anser samlejet som ægteskabeligt eller forveksler gerningsmanden med en anden, da 225 ikke henviser til denne bestemmelse.»kønslig omgængelse«omfatter ud over heteroseksuelt, vaginalt samleje handlinger, der har en samlejelignende karakter, fungerer som surrogat for samleje eller i øvrigt i forhold til den krænkede eller misbrugte part rummer et seksualovergreb, der nærmer sig til samleje. Der skal normalt være tale om direkte berøring mellem i hvert fald den enes kønsdel og den andens legeme. 16
17 Som eksempler på anden kønslig omgængelse kan nævnes analt samleje, oralt samleje, kys mv. på kønsdele, indføring af fingre eller genstande i skeden og manipulation af lem. Der henvises til betænkningen side og Lovforslagets udformning Straffelovrådet har overvejet, om straffelovens voldtægtsbestemmelse i sin nuværende udformning er tilstrækkelig rummelig til at ramme de seksuelle overgreb, som efter en nutidig opfattelse er af en art og har en sådan alvorlig karakter, at de bør straffes som voldtægt. Med hensyn til vold er det Straffelovrådets opfattelse, at den gældende voldtægtsbestemmelse på en tilfredsstillende måde dækker de typer af vold og herunder også mildere former for vold, som bør være omfattet af en voldtægtsbestemmelse. Straffelovrådet henviser bl.a. til, at også den blotte fastholdelse udgør vold i den gældende bestemmelses forstand. Med hensyn til samleje er det Straffelovrådets opfattelse, at krænkelsen af offeret ved et analt samleje kan ligestilles med den krænkelse, offeret udsættes for ved vaginalt samleje. Hertil kommer, at anvendelse af ordet»samleje«som samlebetegnelse for vaginalt og analt samleje må antages at være i overensstemmelse med almindelig sprogbrug. Rådet foreslår derfor, at analt samleje skal være direkte omfattet af voldtægtsbestemmelsen og af de øvrige strafbestemmelser om samleje mens andet seksuelt forhold end vaginalt eller analt samleje fortsat skal være reguleret særskilt. Rådet foreslår i den forbindelse at slå de eksisterende bestemmelser om anden heteroseksuel kønslig omgængelse end samleje henholdsvis kønslig omgængelse mellem personer af samme køn sammen til én samlet bestemmelse om andet seksuelt forhold end samleje. Med hensyn til tiltvingelse af samleje ved anden tvang end vold eller trussel om vold samt at skaffe sig samleje ved at udnytte forurettedes hjælpeløse tilstand (f.eks. bevidstløshed, stærk beruselse eller søvn) er det Straffelovrådets opfattelse, at en række forhold taler henholdsvis for og imod at udvide voldtægtsbestemmelsen til også at omfatte sådanne handlinger. Rådet har på denne baggrund i sit lovudkast medtaget begge muligheder som alternative lovmodeller. Med hensyn til samleje med barn under den seksuelle lavalder foreslår Straffelovrådet at udvide voldtægtsbestemmelsen til også at omfatte tilfælde, hvor en person har samleje med et barn under 12 år. Der henvises til betænkningen side og Straffelovrådet har overvejet, om der er grundlag for at kriminalisere uagtsom voldtægt. Afgørende for, om voldtægt i uagtsom form bør kriminaliseres, må efter Straffelovrådets opfattelse være, om der kan påvises et reelt praktisk behov herfor, og at retssikkerhedsmæssige hensyn ikke taler afgørende imod en sådan nykriminalisering. Straffelovrådet kan ikke afvise, at der ud fra en teoretisk synsvinkel kan anføres at være et behov for også at kunne straffe voldtægt i uagtsom form, men finder med baggrund i de senere års udvikling i retspraksis vedrørende voldtægtssager, at dette behov reelt må bedømmes som værende af meget begrænset omfang. Hertil kommer, at en kriminalisering af uagtsom voldtægt efter Straffelovrådets opfattelse risikerer at få den utilsigtede virkning, at forhold, der i dag straffes som forsætlig voldtægt, i stedet vil blive henført under bestemmelsen om uagtsom voldtægt med den virkning, at forholdet vil blive bedømt væsentligt mildere end ved forsætlig voldtægt. 17
18 Straffelovrådet anfører endvidere, at bevisvurderingen i sager om forsætlig voldtægt, hvor der ikke er udøvet objektiv sporbar vold, og hvor der ikke er andre vidner end forurettede, kan være vanskelig, og at disse vanskeligheder formentlig vil blive endnu større i forhold til en eventuel ny bestemmelse om uagtsom voldtægt. Dette hænger sammen med, at der i modsætning til andre af livets områder ikke på seksuallivets område er samme grad af sikkerhed om, hvilken adfærdsnorm gerningsmandens handlinger skal bedømmes i forhold til, og at det ønskede mål samlejet i modsætning til mange andre mål for kriminelle handlinger i den frivillige form anses som naturligt og ønskeligt. Straffelovrådet kan heller ikke afvise, at der som anført bl.a. i den norske debat om uagtsom voldtægt i forbindelse med den nævnte vanskelige bevisvurdering vil blive sat et større fokus på forurettedes adfærd, end hvad tilfældet er for så vidt angår forsætlig voldtægt. Straffelovrådet finder på denne baggrund efter en samlet vurdering, at der ikke kan peges på noget reelt praktisk behov for en bestemmelse om uagtsom voldtægt, og at en række forhold, herunder retssikkerhedsmæssige, taler afgørende imod en sådan bestemmelse. Der henvises til betænkningen side Med hensyn til strafniveauet for voldtægt anfører Straffelovrådet, at voldtægt er en alvorlig personfarlig forbrydelse, der samtidig indebærer en meget grov krænkelse af offerets frihed til at bestemme, hvem vedkommende vil have et seksuelt forhold med. Straffen for voldtægt blev skærpet ved en lovændring i 2002, hvor strafferammerne blev forhøjet fra henholdsvis fængsel indtil 6 og 10 år til fængsel indtil 8 og 12 år med henblik på en generel forhøjelse af strafudmålingsniveauet i voldtægtssager i størrelsesordenen 1 år i forhold til det hidtidige strafniveau. Udgangspunktet for strafudmålingen for et enkeltstående tilfælde af fuldbyrdet voldtægt må i dag antages at være fra omkring 1½ års til ca. 2½ års fængsel. Straffen i voldtægtssager (herunder i tilfælde af tiltvingelse af andet seksuelt forhold end samleje) fastsættes imidlertid af domstolene på baggrund af en konkret vurdering af samtlige omstændigheder i den enkelte sag. Som følge af de mange forskelligartede forhold er der store variationer i straffene for voldtægt, og der er i retspraksis også udmålt straffe, som ligger væsentligt over det udgangspunkt for strafudmålingen for voldtægt, som har været gældende siden Der udmåles f.eks. i praksis en skærpet straf, hvis der som led i voldtægten er udøvet betydelig vold, hvis voldtægten er begået over for et barn, hvis voldtægten har strakt sig over længere tid eller er begået af flere gerningsmænd, eller hvis gerningsmanden er trængt ind i et privat hjem for at begå voldtægt. Voldtægt udgør sammen med grove overtrædelser af forbuddet mod samleje med barn under 15 år de groveste seksualforbrydelser, og strafniveauet for voldtægt (og grove overtrædelser af forbuddet mod samleje med barn under 15 år) er i overensstemmelse hermed generelt markant højere end strafniveauet for andre seksualforbrydelser. Kriminalitetsniveauet vedrørende voldtægt har i en årrække været nogenlunde stabilt og synes ikke påvirket af strafskærpelsen i 2002, og Straffelovrådet finder ikke grundlag for at antage, at en yderligere strafskærpelse vil have en kriminalitetsdæmpende effekt. Straffelovrådet finder endvidere, at der heller ikke i samfundsudviklingen i øvrigt siden lovgivningsmagtens regulering af det daværende strafniveau for voldtægt i 2002 er forhold, som taler for en regulering af det nuværende generelle strafniveau for voldtægt i op- eller nedadgående retning. Med hensyn til strafniveauet for forskellige former for voldtægt anfører Straffelovrådet, at overfaldsvoldtægt i sagens natur er karakteriseret ved, at offeret udsættes for et pludseligt angreb et overfald i praksis typisk enten på et offentligt sted, hvor offeret færdes alene, eller i sit eget hjem, hvor gerningsmanden 18
19 er trængt ind. Alt andet lige vil disse forhold blive anset for betydeligt skærpende omstændigheder og dermed også føre til en højere straf end i tilfælde, hvor en voldtægt ikke har karakter af et overfald. Hvis kontaktvoldtægt og parvoldtægt gennemsnitligt straffes mindre strengt end overfaldsvoldtægt, skyldes det således ikke, at det ved voldtægt anses som en formildende omstændighed, at gerningsmanden og offeret kender hinanden eller ligefrem er samlevende. Det skyldes derimod i givet fald fraværet af skærpende omstændigheder. Det betyder også, at der intet er til hinder for og også forekommer i retspraksis at f.eks. en kontaktvoldtægt straffes strengere end det almindelige udgangspunkt for straffen for en overfaldsvoldtægt, hvis der f.eks. foreligger andre skærpende omstændigheder såsom anvendelse af grov vold, voldtægtens tidsmæssige udstrækning, flere gerningsmænd, et særligt værgeløst offer, f.eks. et barn, mv. Ordlyden af den gældende bestemmelse i straffelovens 216 lægger ikke op til en sondring mellem forskellige typer af voldtægt som basis for den konkrete strafudmåling, og domstolene udmåler straffen i de enkelte sager på grundlag af de konkret foreliggende omstændigheder. På den anførte baggrund er der efter Straffelovrådets opfattelse ikke behov for ændringer af den gældende bestemmelse i 216 med henblik på at præcisere strafudmålingen i forskellige typer af voldtægtssager. Straffelovrådet finder imidlertid samtidig, at der kan være anledning til i bemærkningerne til et lovforslag om ændringer af straffelovens kapitel 24, herunder i givet fald 216 om voldtægt, at understrege, at strafudmålingen i voldtægtssager skal ske på grundlag af en konkret vurdering i hvert enkelt tilfælde af voldtægtens karakter og øvrige foreliggende omstændigheder og ikke på grundlag af en generelt forskellig vurdering af grovheden af kontaktvoldtægt og parvoldtægt i forhold til overfaldsvoldtægt. Straffelovrådet kan heller ikke anbefale en særlig lovregel om menneskehandel som en skærpende omstændighed ved voldtægt, men finder, at der tilsvarende kan der være anledning til i bemærkningerne til et lovforslag om ændringer af straffelovens kapitel 24, herunder i givet fald 216 om voldtægt, at understrege, at det i almindelighed vil udgøre en skærpende omstændighed i relation til strafudmålingen, hvis gerningsmanden til en voldtægt har en bestemt formodning om, at forurettede tillige er offer for menneskehandel. Der henvises til betænkningen side og Justitsministeriet er generelt enig i Straffelovrådets overvejelser og forslag vedrørende voldtægt. Justitsministeriet er således af de grunde, der er anført af Straffelovrådet, enig i rådets forslag om at videreføre den gældende definition af vold, de eksisterende strafferammer og det eksisterende strafniveau. I overensstemmelse med Straffelovrådets forslag er det i bemærkningerne til lovforslagets 1, nr. 8 (forslag til straffelovens 216), understreget, at strafudmålingen i voldtægtssager skal ske på grundlag af en konkret vurdering i hvert enkelt tilfælde af voldtægtens karakter og øvrige foreliggende omstændigheder og ikke på grundlag af en generelt forskellig vurdering af grovheden af kontaktvoldtægt og parvoldtægt i forhold til overfaldsvoldtægt. Som anført af Straffelovrådet vil det i almindelighed udgøre en skærpende omstændighed i relation til strafudmålingen, hvis gerningsmanden til en voldtægt har en bestemt formodning om, at forurettede tillige er offer for menneskehandel. Efter Justitsministeriets opfattelse bør dette lovfæstes. Justitsministeriet lægger i denne forbindelse også vægt på, at en voldtægt af et offer for menneskehandel også kan foreligge, hvor en prostitutionskunde har en bestemt formodning om, at den prostituerede er offer for menneskehandel og tvunget til det seksuelle forhold. 19
20 Justitsministeriet er endvidere enig i Straffelovrådets forslag om at udvide straffelovens 216 og de øvrige strafbestemmelser i straffelovens kapitel 24, der angår samleje til også at omfatte analt samleje, om at slå straffelovens 224 og 225 sammen til én bestemmelse om andet seksuelt forhold end vaginalt eller analt samleje og om at medtage samleje med barn under 12 år i voldtægtsbestemmelsen. Justitsministeriet er endvidere af de grunde, Straffelovrådet har anført, enig i, at der ikke er grundlag for at kriminalisere uagtsom voldtægt. Justitsministeriet lægger særlig vægt på, at der vanskeligt kan opstilles generelle handlenormer på seksuallivets område, som i givet fald kunne anvendes som målestok for vurderingen af en persons uagtsomhed med hensyn til det seksuelle samværs frivillighed. Med hensyn til tiltvingelse af samleje ved anden tvang end vold eller trussel om vold samt at skaffe sig samleje ved at udnytte forurettedes hjælpeløse tilstand (f.eks. bevidstløshed, stærk beruselse eller søvn) er Justitsministeriet enig med Straffelovrådets i, at en række forhold taler henholdsvis for og imod at udvide voldtægtsbestemmelsen til også at omfatte sådanne handlinger. Efter en samlet vurdering finder Justitsministeriet, at mest taler for at udvide voldtægtsbestemmelsen til også at omfatte sådanne handlinger, og at sådanne handlinger bør være omfattet af samme strafferamme som voldtægt i øvrigt. Lovforslaget er på denne baggrund udformet i overensstemmelse med Straffelovrådets lovudkast og for så vidt angår anden tvang og udnyttelse af hjælpeløs tilstand med udgangspunkt i rådets model for at medtage disse handlinger i voldtægtsbestemmelsen med samme strafferamme som voldtægt i øvrigt (i betænkningen betegnet»model C«), men med tilføjelse af en bestemmelse om, at det ved straffens fastsættelse i almindelighed skal indgå som en skærpende omstændighed, at forurettede er offer for menneskehandel. Der henvises til lovforslagets 1, nr. 8 (forslag til straffelovens 216), 9 og 11 (ophævelse af straffelovens 217 og 218, stk. 2) og 21 (forslag til straffelovens 225), og bemærkningerne hertil. 4. Udnyttelse mv Gældende ret Efter straffelovens 218, stk. 1, straffes den, der ved udnyttelse af en persons sindssygdom eller mentale retardering skaffer sig samleje uden for ægteskab med den pågældende, med fængsel indtil 4 år. Den, der skaffer sig samleje uden for ægteskab med en person, der befinder sig i en tilstand, i hvilken den pågældende er ude af stand til at modsætte sig handlingen, straffes efter straffelovens 218, stk. 2, med fængsel indtil 4 år, medmindre forholdet er omfattet af 216. Efter straffelovens 224 og 225 finder bestemmelsen i 218 tilsvarende anvendelse med hensyn til anden kønslig omgængelse end samleje og med hensyn til kønslig omgængelse med en person af samme køn. Straffelovens 218 omfatter i forhold til både stk. 1 og 2 alene samleje uden for ægteskab. Med udtrykket»udnyttelse«i 218, stk. 1, er det angivet, at samleje skal være opnået ved et misbrug af den sindssyges eller mentalt retarderedes tilstand. At der er tale om samleje med en person, der er sindssyg eller mentalt retarderet, gør således ikke uden videre bestemmelsen anvendelig. Det er et krav, at der foreligger en udnyttelse, men ikke som efter bestemmelserne i 220 og 223, stk. 2, at der er tale om et groft misbrug af personens tilstand. Tilstande, der er omfattet af bestemmelsen i 218, stk. 2, er søvn eller anden bevidstløshed, stærk beruselse, hypnotisk trance, fysisk lammelse og lignende. At skaffe sig samleje med en person i en værgeløs tilstand efter 218, stk. 2, er i alle tilfælde et strafbart misbrug. Ansvar efter stk. 2 er efter ordlyden ikke ligesom ansvar efter bestemmelsens stk. 1 udtrykkeligt betinget af, at forholdet kan karakteriseres som 20
Hvis betingelsen for strafbortfald er opfyldt allerede på tidspunktet for tiltalerejsning, og det må antages (»kan«), at strafbortfald vil blive statueret, bør tiltale ud fra et ønske om ikke at forstyrre
Samlet optælling af bestemmelser i straffeloven: Vedrørende antallet af ændringslove:
Samlet optælling af bestemmelser i straffeloven: Udvidelser: 45 Nye forhold: 16 Lempelser: 2 Ophævelser: 3 Vedrørende antallet af ændringslove: Samlet antal ændringslove i perioden 2000 2015: 74 Antal