Youtuberen - Kapitel 2 - Movellas
12982Visninger
Da jeg kom hjem kom jeg hjem til den e-mail jeg aldrig skulle have oprettet. Jeg havde lavet en e-mail hvor mine viewers (vil ikke kalde dem fans) kunne skrive til mig om alt mellem himmel og jord. Jeg skimmede kort emnerne igennem og åbnede et par stykker af dem jeg syntes lød interessante. Der var et par stykker der havde sendt en scan af deres tegninger af mig eller et link til deres deviantart profil. Nogen af dem var virkelig kreative og jeg var beæret over, at de ville bruge deres tid på at tegne mig. Jeg trykkede på besvar og satte min html kode ind, så min mail fik et specielt design, når de åbnede den. Jeg skrev en lille kort besked for at sige tak og gik videre til den næste.
Jeg blev helt ked af det, når jeg læste de e-mails om folk der havde det svært med dem selv og deres omgivelser. Folk der blev mobbet, folk der cuttede og folk der ønskede at begå selvmord. Der var altid et hav af dem og jeg anede ikke hvad jeg skulle svare tilbage til dem. Jeg åbnede en og læste halvdelen af dem sørgelige historie og kunne godt se hvor det ende hen. Jeg skrev en kort ”hang on and don’t do it”- e-mail og det foregik også et par gange. Typisk aften, men syntes jeg skyldte dem det når nu, at jeg faktisk tjente penge på, at de trykkede på mine videoer.
Endelig var det blevet lørdag, og jeg havde fået lov til, at låne bilen for at kører til Århus. Engelsk testen skulle foregå på Århus universitet, hvor jeg faktisk også havde søgt op, men fik jeg muligheden, ville jeg helt klart vælge udlandet. Jeg havde printet den e-mail ud med adressen og lokale nummer, men jeg blev ret hurtigt væk i alle de ens bygninger der var omkring mig. For det var jo ikke bare et lokalenummer, for hvert forelæsningslokale var i hver sin bygning, så jeg måtte ydmygt spørge den først og bedste om hvor jeg skulle hen, og nåede derover lige i tide til at de begyndte. Vi var kun 11 der skulle til testen og der var et mindre foredrag fra en tidligere dansk elev fra Oxford universitet. Derefter blev der som ved en eksamen delt en test ud, som startede med en times grammatik og derefter fik vi en tekst der skulle analyseres. Det tog i alt 3 timer og jeg var godt ør i hovedet. Jeg ville ønske, at jeg havde taget min mor med, så hun kunne kører mig hjem bagefter. Jeg gik ud af lokalet og hen til en slikautomat hvor der stod en anden pige, som var gået ud før mig.
”Hvor vil du gerne studere?” Spurgte hun og smilede usikkert til mig.
”Helst London eller Berlin, dig?” Spurgte jeg venligt.
”London eller Oxford.” Jeg nikkede bekræftende og åbnede min pose salte fisk og tilbød hende en.
Kort efter blev vi kaldt ind, da den sidste nu var færdig. Vi fik lov til at tage vores ting med ud og skulle med over til en anden bygning. Vi gik tværs over en kæmpe græsplæne hvor der var en der råbte af mig.
”Christina? HEY! Er det ikke dig fra Youtube?” Råbte han. Jeg sendte bare et smil i hans retning og fulgte hurtigt med de andre. Denne bygning var en del større og der var flere lokaler der mindede mere om dem vi havde på gymnasiet, end det vi lige havde været i. Vi blev kaldt ind én og én hvor vi skulle fører en samtale på engelsk med en lektor fra London og en her fra Århus. Jeg var ved at dø af nervøsitet, og det blev ikke bedre af, at jeg ikke var den første der kom ind. Der var åbenbart en af de andre der startede med A.
Da jeg kom ind gav jeg dem hånden af ren høflighed (for det er jo vigtigt!) og satte mig ned foran dem. De begyndte straks, at snakke til mig på engelsk. De spurgt først hvad jeg lavede nu og hvad jeg havde tænkt mig at studere, hvis jeg kom til udlandet. Jeg sagde hurtigt at jeg om under et halvt år skulle tage min studenter eksamen og jeg ville studere videre på mine linjefag. Jeg var nød til at sige, at jeg ikke vidste hvad jeg ville bruge fagene til, men at det bare interesserede mig. Derefter kom de mere personlige spørgsmål om familie, venner og andre interesser. Jeg fortalte dem, at jeg var enebarn (men ikke forkælet!), at jeg havde få men gode venner og jeg havde ingen fritid, på grund af min youtube kanal. De var meget interesseret i mine evner inden for videoredigering.
Jeg var rimelig sikker på, at jeg ikke lavede særlig mange grammatiske fejl og tiden derinde gik hurtigere end jeg havde regnet med. Jeg kom ud med et lettet hjerte og gik ud for at finde min bil. Fyren der havde råbt mit navn før, stod stadig med hans venner og snakkede. Da jeg kom ud af bygningen kom han hen til mig, og spurgte rent faktisk om jeg ville tage et billede sammen med ham. Jeg rakte tunge til kameraet og fik skrevet en autograf på hans notes bog. Han var så hyggelig! Da jeg kom ud af syne og jeg var sikker på, at jeg gik den rigtige vej, tog jeg min mobil op og begyndte at filme min reaktion på hvad der var sket i lokalet.
”Hey guys! Jeg har lige været inde til engelsk prøven! Jeg er ikke sikker på om det skriftlige gik særlig godt, da jeg er virkelig dårlig til morfologi! Men, jeg tror interviewet gik rigtig godt! Kun med.. få fejl! Men det bedste var næsten, at der var en fyr der kom hen til mig bagefter og ville have taget et billede sammen med mig! Det har jeg ikke prøvet før! Men nu må jeg hellere smutte hjem, for jeg er virkelig træt og så håber jeg at min mor har bagt den tærte hun har snakket så meget om. Haha!” Jeg satte mig ind i bilen og kiggede videoen igennem. Der var ikke nogen fejl eller noget der skulle klippes ud, så jeg valgte at uploade det direkte fra min mobil, så folk ville vide det så hurtigt som muligt.
Jeg nåede heller ikke hjem, før Julia havde sendt mig en sms. Jeg så den dog først da jeg kom hjem, da jeg er ny billist og ikke turde skrive på mobil mens jeg kørte.
”Hvordan gik det?” Spurgte min mor, med det samme jeg kom ind at døren. Jeg tog mine støvler af og gik ud i køkkenet, hvor hun sad med hovedet inde i ovnen og prikkede til tærten med en gaffel for, at se om den var ved at være færdig.
”Det gik rigtig godt! Er virkelig imponeret over mig selv!” Sagde jeg og lo. Jeg tog mig et glas vand og satte mig på køkkenbordet.
”Hvor skal vi så til at finde studenterbolig? Berlin eller London? Eller vælger du at tage ned til familien i Frankrig?” Jeg var nede ved min fars familie hver sommer og kunne efterhånden fører en samtale på fransk, men at skulle snakke det hver dag i flere år ville være anstrengende i længden.
”Jeg skal nok til Berlin eller London. Jeg tror ikke jeg kan holde det franske sprog ud i mere end en sommer. På den anden side, så er jeg heller ikke så stærk i tysk, selvom jeg har haft det på B niveau, så jeg sætter nok næsen op efter London. Jeg er nemlig for dum til at komme på Oxford.” Sagde jeg og skar en grimasse.
”Du er ikke dum, skat.” Sagde min mor og slog mig let over knæet med karkluden.
”Vi kan begynde, at søge efter studenterboliger i London.” Sagde hun bestemt og tog endelig tærten ud af ovnen.
”Rolig nu. Jeg er jo ikke kommet ind endnu!” Sagde jeg og fulgt efter tærten (og mor) ind i stuen.