'“Profeten, sallallahu alayhi wa ‘ala alihi wa sallam har sagt: “Den, der er mig mest nær, er den som påkalder flest velsignelser for mig.”[Kilde: Tirmidhi og Ibn Hibban]” '
Fredag, 29 Januar 2010 17:27
Adhân er navnet på det muslimske bønnekald.
Der findes to kald til bøn; adhân, som er det kald, der bruges fra moskeernes minareter til at minde de troende om, at det er tid til en af de fem obligatoriske bønner, og iqâma, som er det andet kald, hvor en af de troende i forsamlingen minder folk om, at det er tid til at stå på række og gå i gang.
De fire lovskoler adskiller sig lidt i henhold til, hvornår adhân skal fremsiges. Fx. fremsiger man ikke adhân til janazah (begravelsesbønnen) hos følgere af shafa´i-retsskolen, mens følgere af hanafi-retsskolen ikke fremsiger adhân til eid-bønnerne osv. En fuldstændig oversigt over de forskellige retsskolers stilling mht adhân fås ved at klikke her (engelsk). Den person, der udfører adhân, kaldes for en mu´adhin.
I en forsamling vælges en, til at fremsige både adhân og en til at fremsige iqâma. Der er forskellige anbefalinger og regler mht. hvem det skal være; fx. vedkommendes stemme, hans alder, hans fysiske tilstand, hans islamiske renommé osv.
Klik here for at komme til Adhanonline.com og høre eksempler på de forskellige adhân verden rundt.
Det er tradition, at man med blid stemme fremsiger adhân i en nyfødt babys øre, så snart det er muligt efter fødslen.
Adhân-historie
I begyndelsen af de sidste åbenbaringers tid beordrede Allahs sendebud (Allahs fred og velsignelser med ham) en mand til at klappe for at kalde de troende til bøn. Men en dag fik en af hans følgesvende et drømmesyn. Abdullah ibn Zayd (må Allah være tilfreds med ham) havde en drøm, hvori en mand i to stykker grønt tøj solgte ham en lille klokke og lærte ham nogle ord, der i dag indgår i adhân. Da Abdullah fortalte Allahs budbringer (Allahs fred og velsignelser med ham) om sin drøm, bad profeten (Allahs fred og velsignelser med ham) ham om at lære de ord til Bilal (må Allah være tilfreds med ham), men mente ikke, at klokken var en god idé, fordi den mindede om den kristne måde at kalde til bøn på. Heller ikke den jødiske måde med at blæse i trompeter, fandt bifald hos Profeten (Allahs fred og velsignelser med ham). Da Umar ibn al Khattab (må Allah være tilfreds med ham) hørte ordene, kom han i tanke om, at han havde haft en lignende drøm.
Nedenfor en oversigt over, hvad der bliver sagt i adhân:
4x * الله أكبر Allahu Akbar Gud er størst
2x أشهد أن لا اله إلا الله Ash-hadu anna lah ilaha illallah Jeg bevidner, at der ikke findes nogen gud udover Allah
2x أشهد أن محمدا رسول الله Ash-hadu anna Muħammadar rasulullah Jeg bevidner, at Muhammed er Allahs budbringer
2x حي على الصلاة Hayya 'ala-salatt Skynd jer til bøn
2x حي على الفلاح Hayya 'ala 'l-falah Skynd jer til success
2x ** الصلاة خير من النوم Al-salatu khayru min an-nawm Bøn er bedre end søvn **
2x الله أكبر Allāhu akbar Gud er størst
1x لا إله إلا الله La ilaha illallah
Der findes ingen gud udover Allah
* I henhold til Maliki-fiqh ytrer man denne frase kun to, og ikke fire gange
** Denne frase fremsiges kun i dén adhân, der bruges til at kalde til fajr (morgenbøn)
Hvordan fremsiges adhân?
Den, der fremsiger adhân, skal have lavet wudu (rituel afvaskning)
Den, der fremsiger adhân, skal vende sig i retning af qiblah (bederetningen)
Hver frase efterfølges af en længere pause og så gentaget iht. reglerne ovenfor. Den første frase fremsiges med kortere betoning og mindre melodiøst, mens den næste frase toner ud i længere tid og toneskalaen varierer gennem stavelserne, ofte over en hel oktav.
Gennem tiderne er der skrevet meget om melodierne, der bruges til at fremsige adhân med; en andalusisk afhandling beskriver 12 forskellige passager. Melodierne kaldes maqâm. Det trænede øre hos den erfarne mu´adhin kan kende forskel mellem de enkelte adhân for den enkelte bøn. Således fremsiges fx. maghreb-adhân lidt hurtigere og mindre melodiøst end de andre.
Adhân-etikette (adab)
Man bør stoppe med at tale verdslig snak, når man hører adhân.
Der findes en række anbefalede du´a, man bør fremsige, når man hører adhân.
De forskellige retsskoler har forskellige vejledninger med hensyn til, hvad man bør foretage sig, når man hører adhân.
remsiges ku
2x الله اكبر الله اكبر āllahu ākbar, āllahu ākbar Gud er størst, Gud er størst
2x اشهد ان لا اله الا الله āsh'hadu ān lā ilaha illā-llah Jeg bevidner, at der ikke findes nogen gud udover Alla
2x اشهد ان محمد رسول الله āsh'hadu ānna mūhammadār rasūlu-llah Jeg bevidner, at Muhammed er Allahs budbringer
2x حي على الصلاة hayyā `alā-s-salat Skynd jer til bøn
2x حي على الفلاح hayyā `alā-l-falāh Skynd jer til success
2x * قد قامت الصلاة qad qāma tis-salaat Stå til bøn *
1x الله اكبر الله اكبر āllahu ākbar, āllahu ākbar
Gud er størst, Gud er størst
1x لا اله الا الله lā ilaha illā-llah Der findes ingen gud udover Allah
* I henhold til Maliki-fiqh ytrer man denne frase kun én gang, og ikke to gange
Profetens følgesvend Bilal (må Allah være tilfreds med ham) fik æren og velsignelsen af at være det første menneske i Mekka, der kaldte de troende til bøn. nedenfor kan du læse mere om ham:
Bilal – og islams første bønnekald
16. august, 2009 af LadyCroc
Kender du historien om Bilal ibn Ribah (må Allah være tilfreds med ham)?
Bilal var søn af en kristen ethiopisk slave, og han blev født i en bjergby i det vestlige Arabien på omtrent samme tidspunkt som Allahs sidste budbringer profeten Muhammed (må Allahs fred og velsignelser være med ham).
Bilal og hans familie tilhørte den vantro Ummayya bin Khalaf, som var en rig mand fra Quraish-stammen i og omkring Mekka. På den tid, hvor Allahs budbringer (må Allahs fred og velsignelser være med ham) begyndte at forkynde sine åbenbaringer til Mekkas befolkning, valgte Bilal at bekende sig til den Rette Vej og han blev en af de første muslimer.
Når Ummaya og hans familie gik for at tilbede afguder, blev Bilal taget med; men han nægtede at tilbede statuerne og foretrak at udføre sin tilbedelse til Allah (swt) i privaten. Dette gjorde Ummaya meget vred, og han gav Bilal ordre til at tilbede de samme afguder, som familien.
Men det ville Bilal ikke, og derfor begyndte Ummaya at torturere ham på alle mulige måder. Bilal blev bundet på hænder og fødder og efterladt i den glødende sol i ørekenen. Og Ummaya kom til ham og spurgte ham: “Vil du nu tilbede afguderne?”, men Bilal svarede bare: “Ahad, Ahad!” (den Ene, den Ene!)
Nu blev Ummaya mere vred, og han lagde en kampsten på maven af Bilal, der lå udstrakt på ryggen og bundet på jorden i den stærke sol.
Smerterne var ulidelige, og Ummaya morede sig også med at pine hans krop ved at sætte brlndende metalstokke mod hans hud og nægtede ham vand. I denne tilstand mistede Bilal bevidstheden, men på intet tidspunkt opgav han sin tro på den Ene, sådan som hans herre ønskede det af ham.
Henimod aftentide, da solens brændende kraft formindskedes, kom Bilal til sig selv igen og fandt, at den store kampsten var blevet fjernet fra hans bryst. I stedet for kikkede ham op i det smilende ansigt, som tilhørte Allahs budbringer (må Allahs fred og velsignelser være med ham).
Allahs budbringer (må Allahs fred og velsignelser være med ham) havde hørt om denne standhaftige, afrikanske slave, og hans hjerte var blevet så bevæget af kendskabet til Bilals tortur, at han havde bedt sin følgesvend og den senere kalif Abu Bakr om at frikøbe Bilal fra Ummaya.
Bilal var kendt for sin smukke stemme og sin smukke digterkunst, omend han forfattede sin lyrik på hjemlandets sprog. Hans digte om Allahs budbringer (må Allahs fred og velsignelser være med ham) er blevet overleveret til os i dag i en arabisk oversættelse.
Bilal Ibn Ribah blev en af profetens mest trofaste følgesvende. Han deltog i Slaget ved Badr, og han var blandt de følgesvende, som i selskab med Allahs budbringer forlod Mekka og emigerede til Medina. Efter Slaget ved Badr fik Bilal mulighed for at dræbe sin tidligere slaveejer Ummaya ibn Khalaf.
Ifølge Bukhari (Bilal er nævnt 80 gange i disse ahadith) bar Bilal ved flere lejligheder profetens spyd, som han stak i jorden for at markere bederetningen, når de troende skulle udføre deres tilbedelse.
Da muslimerne havde erobret Mekka, blev Bilal udvalgt af Allahs budbringer (må Allahs fred og velsignelser være med ham) til at være den allerførste muslim, der kaldte de troende til bøn fra toppen af Kaaba (her er de lærde dog uenige om hvor han kaldte til bøn fra); man mener dette fandt sted i år 630 og øjeblikket markerer en vigtig dato i islamisk historie.
Da Allahs budbringer (må Allahs fred og velsignelser være med ham) døde, blev Bilal så deprimeret, at han svor aldrig at kunne kalde til bøn mere. Men det lykkedes dog kaliffen Umar under et besøg i Damaskus at overtale Bilal til at kalde de troende til bøn en gang mere.
Man mener, at Bilal døde omkring år 640, men de lærde strides om, hvor præcis han døde og er begravet (Damaskus eller Medina).
Bilals eftermæle er et eksempel for all troende om at udvise standhaftighed i svære tider og at vise hengivenhed til åbenbaringerne og Profetens sædvane. Han var et levende eksempel på, at det hverken er race eller baggrund, som afgør kvaliteten af islams tilhængere, men udelukkende fromhed (taqwa).
Det islamiske kald til bøn er i dag kendt over hele verden.Der er så mange forskelluge melodiske måder at kalde adhàn på, at der skal en hel videnskab til at holde dem fra hinanden; fx. er betoningen til solopgangs-adhân ikke den samme som betoningen til fx. middags-adhân, men det kræver et trænet øre at høre de subtile betoningsforskelle og forstå, hvad de egentlit betyder.
Faktum er dog, at ingen adhân nogensinde er blevet lavet så smukt som den adhân, Bilal foretog i Mekka.
Lyt til et klip fra Youtube, med engelsk oversættelse, hvor man kan høre en moderne version af dette smukke kald.