Tilskudslykken
tilskuds-lykke
Vi vidste det godt uden at undersøge det. Inde i os selv var vi helt sikre på, at sådan måtte det være. Vi mister mest, når vi får tilskud.
Politikens medarbejder Thomas Hundsbæk har med sikker hånd afdækket, hvordan tilskuds-virkeligheden er. EU giver 20 millioner kroner årligt i tilskud til børns skolemælk.
Hvilken mælk er så den dyreste i Danmark? Det er selvsagt skolemælken. Politiken siger, at prisen er omkring 2,50 for en kvart liter mælk. "Sammenlignet med en liter mælk i Netto, koster skolemælken fra Mejeriforeningen det dobbelte."
Hundsbæk kan tilmed fortælle, at når den selv samme mælk sælges til dagbladet Politikens kantine - uden tilskud - er den 32 øre billigere. Og tilskuds-mælken er børnene pligtige at melde sig til 97 skoledage i træk. Det gælder ikke i avisens kantine.
Ingen kan være overraskede. Tilskuddene går i de forkerte lommer, og de virker prisforhøjende. Samtidig svækker de den handelsmæssige kappestrid til skade for forbrugerne.
Skolemælken er bare eet blandt mange fald. Tilskuddene sætter os i stå. En new zealandsk landmand kunne for en del år sige, at engang var dansk landbrug førende og svær at kappes med, fordi varer og fremstillingsmåder hele tiden blev fornyet i Danmark. Nu er New Zealand ligeglad med dansk landbrug, fordi tilskuddene har sat erhvervet i stå. Den selvstændige, fornyende tænkning er hørt op.
Tilskud, der som her skal se sociale ud, men er opfundet for at støtte vare-frembringerne og -sælgerne, er som elverskud og hekseskud - smertefulde og ødelæggende.
Og tilskuddene, støtten, undergraver selvstændighed og fornyelsesevne. Værst er det, at de fremmer dobbeltmoralen. Alle taler om at ville fjerne støtten, men gør ikke noget ved det, fordi de andre jo også får. Med den holdning var andelsbevægelsen - landets redning, da tyskerne havde ranet halvdelen af Danmarks landbrugsjord i 1864 - aldrig blevet til. De falske tilskud tager modet fra os.
© Poul Erik Søe 8.8.2004