No control - One Direction - Kapitel 12 - Movellas
17811Visninger
’’Louis…’’ ’’Hvad Abby!?’’ ’’jeg gider virkelig ikke stå og skændes over det her, når du endelig er hjemme fra tour! Er du klar over mange frustrationer jeg har, når du er væk!?’’ ’’Nej, det gør jeg ikke, for du fortæller mig det aldrig! Så fortæl mig det for fanden!’’ ’’Jeg er så bange for at miste mine følelser for dig, når du er væk..’’ ’’Så burde vi nok ikke være kærester mere.’’ Jeg følte hele verdenen væltede ned over mig. Louis vendte sig om og gik.
Jeg blev stående og stirrede efter ham med et tomt blik, og tårerne løb ned af mine kinder.
Det var så min aften i går
Jeg brugte i dag dagen på at ligge og tude i min seng.
Da jeg kom nedenunder for at få morgenmad, sad Louis der. Tis
Han havde lidt røde øjne, ellers så han faktisk ud til at have det fint..
’’Så er vi her alle. Anne og jeg tager i byen hele dagen, ud og spise aften, så I har det hele for jer selv. Hvad er jeres planer?’’ Ingen udover Harry vidste egentlig at Louis og jeg ikke var sammen mere, så da min far så mine forgrædte øjne kiggede han på mig med et blik der sagde vi skulle snakke her bagefter. ’’Jeg skal være sammen med Alice, og Louis.. Du tog hjem til din familie, ikke?’’ Louis rystede på hovedet. ’’Først i morgen. Jeg skal lige til London først,’’ Anne kiggede på ham med et forvirrende blik. ’’Du kommer da lige derfra?’’ Sagde hun med et lille grin i stemmen. Louis sad med sin kop i hånden, som han bare sad og stirrede ned i. ’’Jeg skal mødes med Eleanor.’’ ’’Oh, hvorfor?’’ ’’Vi skal bare have styr med den gamle lejlighed vi havde, og så hunden. Vi nåede aldrig rigtig at få det på plads,’’ Eleanor.
Hvorfor skulle han nu det? Selvfølgelig, lige når vi havde slået op.
’’Hvad sker der Abby? Jeg kan se du har grædt.’’ Min far satte sig ned på sengen og nussede min ryg. ’’Louis og jeg kom op og skændes i går..’’ Jeg holdt en lille pause, og prøvede at holde tårerne inde. ’’Og han slog så op. Pga. Jeg sagde en masse ting, som jeg ved sårede ham rigtig meget.’’ ’’Jamen skat da! Måske I burde snakke om det, i stedet for bare ikke at være kærester mere? Men det er jo heller ikke nemt, Abs. Han er jo kendt.’’ ’’Tror du det vil jeg hjælpe, hvis jeg gik ind og snakkede med ham nu?’’ ’’Jeg ved det ikke, skat. Men du kan jo prøve?’’
Jeg bankede stille på døren, og åbnede så.
Louis stod med røven i vejret, og var i gang med at pakke. ’’Må jeg komme ind?’’ ’’Du er allerede inde,’’ jeg lukkede døren efter mig og satte mig på hans seng.
’’Undskyld, Louis. Jeg fortryder alt hvad jeg sagde i går, og jeg ved det gjorde dig ked af det, men du må også forstå at det du lukkede ud, også sårede mig!’’ ’’Abby..’’ Han gik hen mod mig, og strøg noget af mit hår bag øret, og satte sig så på hug foran mig, og tog mine hænder. ’’Jeg er ligeglad med alt hvad du sagde i går, det eneste der sårede mig, var at jeg endte med at stå og råbe af hende jeg elsker allermest. Men det her løser sig bare heller ikke af den her snak, og jeg ved ærligtalt ikke om det rent faktisk løser sig. Det gør ondt på mig at skal gøre det her, men det er nok bare bedst vi begge lige tænker os om en ekstra gang. Er alt det her virkelig en god ide? Jeg er 6 år ældre, Abby. Jeg bliver snart 24, og hvis jeg skal være i et forhold lige nu, så skal det fandeme også være seriøst. Jeg er i en alder, hvor jeg begynder at tænke på at få børn osv. Vi er vidt forskellige steder i vores begge liv. Men smukke, det her betyder ikke at jeg ikke elsker dig, for det gør jeg! Og det betyder heller ikke at vi ikke kan snakke sammen, når vi ses, hvis vi kommer til det lige forløbeligt.’’ Jeg lagde mine arme om ham, hvilket han gengældte. Han trak sig dog hurtigt, og lagde sine læber, mod mine. ’’Vi ses.’’ Han rejste sig, tog sine ting og gik ud af døren..