“Vores død” af Alice Kuipers | deungesord.dk
Ivy og Callie var bedste veninder, uadskillelige. Men en dag flyttede Ivy ud af byen uden afsked, og uden varsel. Siden da har Callie været nedtrykt og vred over Ivys måde at forsvinde på. Men langsomt er hun faldet til igen, har fået andre venner og et mere normalt liv, uden sin vilde og specielle bedste veninde. Men så en sommermorgen, tre år senere, står Ivy i Callies køkken, som om hun bare har været på forlænget weekend. De to piger finder sammen igen, på bekostning af Callies andre venner. Ivy introducerer Callie til fester, falske ID-kort, barer og drenge, og pludselig er Callies ellers så forudsigelige sommerferie sommer forandret til en helt uforudsigelig sommerferie fuld af fest og farver. Men både Ivy og Callie har ændret sig, og er det overhovedet muligt at finde sammen igen efter så lang tid? Og hvad med den hemmelighed, de to piger har båret på, siden Ivy flyttede, for tre år siden? Langsomt begynder fortiden at indhente veninderne.
Jeg var ikke helt sikker på, hvad jeg skulle tænke, inden jeg gik i gang med ‘Vores Død’. Den virkede egentlig bare som en stille og rolig ungdomsbog, men det var i hvert fald alt det, den ikke var!
Da jeg først åbnede bogen, fandt jeg hurtigt ud af, at jeg var ret glad for den by, hvor historien fandt sted. En lille og fredelig amerikansk by midt i sommerheden. For mig er det en ret perfekt location for denne historie. Men der skal altså mere, end en hyggelig by til, for at vække min opmærksomhed, og faktisk følte jeg aldrig helt, at jeg blev fanget af bogen.
Callie, historiens hovedperson, er en pige, der egentlig er ganske normal. Gennemsnitshøjde, gennemsnits udseende, semi-populær. Alt, der gjorde hende speciel var hendes alt-bortset-fra-normale bedste veninde, Ivy, og hun levede i spotlyset af hende, indtil at Ivy forsvandt. Nu er hun igen ganske normal, har nogle søde venner, kan godt lide at skrive, går i high school, ja – ganske normal.
Alt dette gør, at hun er super nem at identificere sig med. Jeg kan egentlig meget godt lide hende, men på en eller anden måde synes jeg ikke, at hun helt fortjener at være historiens hovedperson. Det er, som om, at Ivy stjæler historien lidt fra den egentlige hovedperson, nemlig Callie. Det er altså ærgerligt, for så bliver det ligesom bare Callie, der præsenterer Ivys historie.
Bogen er en sær blanding af alle mulige ting. Selve teksten er en normal ungdomsbog blandet med små bidder poesi, og der er rigtig mange problemstillinger med i bogen. Derfor bliver det hele alt for meget på bare 173 sider. Jeg kunne godt have tænkt mig, at historien enten var blevet holdt mere enkel og ukompliceret, og havde taget bare to eller tre af alle disse problemer personerne i bogen kæmper med, eller også havde fået flere sider at udfolde sig på.
Til gengæld synes jeg, at ideen med at blande lidt poesi ind i historien var en rigtig god ide. Det var et friskt pust til en historie, der ellers ville være blevet meget tung at læse, og en ny måde at få læseren til at se Callies tanker på. Det synes jeg fungerede rigtig fint.
Slutningen på ‘Vores Død’, derimod, var helt klart en fejltagelse. Den trækker simpelthen hele historien så meget ned, fordi den hverken er åben eller får afrundet rigtigt, men egentlig bare lader historien stå og trille tommelfingre. Jeg var virkelig skuffet, da jeg vendte den sidste side i bogen, for selvom historien ikke var min kop te, havde den ærligt og redeligt fortjent bedre end den slutning.
Alt i alt var jeg ikke just glad for denne bog. Den er simpelthen for kompliceret og får ikke rundet ordentligt af, og selvom man kan se sig selv i hovedpersonen, er hun ikke den rette hovedperson.
Jeg vil anbefale denne bog til dig, der kan lide og forstå digte, men også gerne vil læse rigtige romaner, og til dig, der elsker dramatiske men realistiske bøger.
Dette indlæg blev udgivet i Anmeldelser, Bøger og tagget Alice Kuipers, Alvilda, død, forældre, hemmeligheder, jalousi, kærlighed, problemer, Selvmord, Sommer, sommerferie, USA, veninder, Venskab, Vores død af Anne Mette. Bogmærk permalinket.