Not expected - One day. - Movellas
"Emma, hvis Harry først har fortalt dig at han har følelser for dig - så kan han virkelig godt lide dig... Harry plejer at foretrække at det er pigen der tager det første skridt, så han må virkelig være ivrig for at fortælle dig det" sagde Lou og slap grebet om mig. "Men Lou, det hele går så stærkt, vi har næsten ikke været her i en dag endnu, og der er allerede sket mere nu, en der har gjort den sidste måned" Jeg fællede en tårer igen, men da den passede min kind, tørrede jeg den væk. "Emma, jeg kender Harry utroligt godt. Han har snakket meget om dig siden den dag i først mødes for længe siden" Sagde Lou og smilede til mig, som om alt nok skulle gå. Hvad sagde hun lige der? Havde han snakket om mig? "Lad mig give dig et råd, selvom det kan være hårdt.. - Du er nødt til at spille lidt kostbar. Han skal ikke tro at han bare kan 'vælge' dig" Lou havde fuldstændig ret. Jeg skulle ikke være så nem at få! Jeg nikkede svagt og gik derefter ud til nogle sofaer det stod ude bagved. Jeg hev min mobil frem, og så at jeg var med på et billede, en fan havde lagt ud, hvor vi spillede fodbold - fra tideligere - Der var efterhånden mange der vidste hvem jeg var.. Og Lou havde også skrevet på Twitter at jeg skulle med på Tour, så der var okay mange der vidste hvem jeg var.
Efter et stykke tid, kunne jeg høre drenge sige at koncerten var slut. Og der gik også kun 3 minutter, da de kom løbende ind. "Hey Emma" råbte Zayn. "Heeej, god koncert, i er virkelig gode" smilede jeg - men jeg havde nærmest ikke hørt den, da jeg havde været så opsat på det med Harry. Jeg fik øje på Harry, som smilede, men mistede lidt smilet da han fik øje på mig. "Må jeg lige snakke med Emma under fire øjne?" Sagde Harry, jeg reagerede hurtigt da han sagde mit navn. Jeg kiggede undrende på ham og ignorerede ham en smule. Det han fik spyttet ud tideligere, var altså ikke fair. "Emma, undskyld!" Sagde Harry pludselig, jeg havde ikke opdaget at han havde sat sig i sofaen overfor mig. "Jeg var for hurtig, det var ikke meningen det skulle ødelægge det her - det skulle jo være en god tur for dig. Og Ja, jeg kan rigtig godt lide dig, og jeg har tænkt mig at gøre det forbi med Amanda" sagde Harry pludselig, men jeg rystede på hovedet. " Lad vær Harry, du skal ikke såre en anden på grund af mig, jeg klarer mig nok - og ja.. Det her gik for stærkt.." Jeg valgte ikke at sige mere, da jeg kom i tanke om Lou's råd. Kostbar. Jeg rejste mig og gik ud for at snakke med Niall, jeg stolte virkelig på ham. " Niall?" Jeg kaldte på ham, men jeg kunne ikke få øje på ham. Uden jeg helt havde bemærket det, løb en tårer ned af min kind. Hvilket den efterhånden havde gjort meget på det seneste. "Emma, er du okay?" Liam dukkede pludselig op og lagde en hånd om min ryg.
" Liam, det er okay" Svarede jeg, men havde svært ved ikke at græde. Jeg havde virkelig fået følelser for Harry. Men det gav ingen mening. Vi kendte jo knap nok hinanden. "Nej, er det noget du vil snakke om?" Jeg smilede forsigtigt, de drenge var da også så omsorgsfulde. "Øh.. Det ve" Jeg sagde ikke mere, men nikkede derefter meget stille. Liam smilede og jeg fulgte med ham ud i en af busserne. Jeg satte mig på en seng, som jeg ikke anede hvem tilhørte. "Hvad sker der?" Sagde Liam forsigtigt. "Liam, vi kender jo næsten ikke hinanden!" Sagde jeg og fortrød en smule at jeg havde gået med ham. "Det kan være lige meget, du er ked af det - og har brug for at snakke, så fortæl" Liam var meget seriøs omkring det, men det var selvfølgelig heller ikke sjovt. "Jeg ved ikke om du har bemærket, at mig og Harry har været meget sammen idag og sådan"
- "Det er vidst ikke til at undgå at bemærke, Emma" grinede Liam, men fandt derefter det mere seriøse blik frem. "Liam, jeg skal være på den her tour, med jer i et stykke tid, og allerede idag - har jeg fået at vide af Harry at han har følelser for mig og jeg har formået - på én dag Liam.. At få følelser for ham." Liam sukkede og kiggede en smule håbløst på mig. "Emma, det ville være så perfekt hvis dig og Harry var sammen - uden tvivl - men pas nu på det hele ikke går for stærkt, Harry har snakket om dig rigtig mange gange. Ikke bare idag, men også før." Liam's svar fik min hjerne til at tænke. Hvis han virkelig havde snakket om mig før, måtte jeg jo være noget specielt. "Men Liam, Harry har en anden kæreste" Jeg kunne tydeligt se, at det kom meget bag på ham. Jeg fik en smule skyldfølelse - Harry ville jo selv fortælle dem det. "Hvad?" Sagde Liam, meget forvirret. "Det er kompliceret. Men jeg er ked af det fordi - Harry har en anden kæreste, men har fortalt mig at han har følelser for mig..Men han kan ikke vælge, Liam. Han kan ikke vælge mellem mig og Amanda" Liam kunne nu godt forstå, hvor problemet lå. "Det er trælst det her - Jeg giver dig fuldkommen ret i at det ikke er i orden at man ikke kan vælge, det er det ikke - Men Harry er den type dreng, der går efter en - den der skiller sig ud. Og som jeg har hørt, fortalte Harry dig, at du var noget specielt." Liam var virkelig god at snakke med. "Liam, han har tænkt sig at slå op med Amanda - på grund af mig. Det vil jeg ikke have" Jeg sukkede højlydt og bukkede hovedet bagover. "Det her skal nok falde på plads, Emma - tro på mig" Selvom jeg havde svært ved det, lod jeg mig tro på Liam. "Tak Liam" - "Du kan altid komme til mig, okay?" Jeg smilede og derefter trak Liam mig ind i et kram. Jeg så hurtigt et blink, der var meget skarpt. Paparazziaer? Seriøst? Liam havde også bemærket det, og trak derefter sin hætte op, og jeg dukkede mig. Jeg har virkelig stort respekt for drengene, der lever i det her stort set hver dag. "Seriøst?" Liams stemme lød meget opgivende.
"Lou, kan vi lige snakke?" Jeg fandt Lou, sidde med Zayn og Louis. "Ja, selvfølgelig" sagde hun. Hun var der altid. "Jeg har lige snakket med Liam, i et stykke tid om det med Harry. Men så krammede vi lige i sidste sekund, da der blev taget et billede af os - det var en paparazzia, hvad tror du de gør ved det billede?" Min stemme lød meget nervøs, hvilket jeg også var, Liam havde jo en kæreste - og det kram var jo kun som tak. "De kan jo finde på at gøre alverdens ting - det ved jeg ikke.." Jeg kiggede ned i gulvet, men rettede det op mod Lou igen, da min mobil sagde en lyd. Jeg hev den op fra min bukselomme og så det var noget fra Twitter. Jeg gik ind og kiggede hvad det var...Billedet. Det lå på twitter. Liam og jeg var tagget på det. Og der var allerede mega mange der havde kommenteret "It's not Sophia.. - Who is that girl?.. " F*** - Hvorfor. Jeg løb ud for at finde Liam. Han stod med sin mobil i hånden, og så ligeså forvirret ud som mig. "Liam jeg.." Jeg stoppede med at sige noget, jeg vidste ikke om jeg skulle sige undskyld, for at have krammet ham - det gav jo ingen mening. "Liam jeg ved ikke om jeg skal sige undskyld, jeg.." Sagde jeg stille, men Liam afbrød mig. "Nej, Emma - Jeg er nødt til at ringe til Sophia" Jeg nikkede kort, og pludselig var Liam væk. Jeg stod lidt og bare kiggede, jeg fornemmede en stå bag mig. Jeg vendte mig om, og så i de grønne krystaller - som jeg egentlig var ret sur på. Eller ikke Harrys øjne, men ham. "Emma, kan vi ikke godt snakke?" Harry så ud som om han virkelig ikke havde det godt. "Hvad er der at snakke om Harry?" Svarede jeg koldt, og rettede derefter på min hestehale. "Alt for meget - Emma.. Du er nødt til at tro på mig, når jeg siger at du er speciel, du er ikke som Amanda - og derfor har jeg også gjort det forbi med hende" HVAD? - Nejnejnej. "Hvad har du gjort?" Råbte jeg stort set. "Emma, det er jo dig - kun dig!"..Hvad havde han gang i? "Jeg er smigret Harry... Men du forstår virkelig at behandle piger godt hva?" Mit svar var meget ironisk, hvilket han straks bemærkede. "Hvad fanden vil du have Emma?" Råbte han pludselig. Det at han var højere end mig, gjorde mig en smule usikker. Og så var han ret muskuløs. "Harry, jeg behøver ikke noget. Jeg fatter ikke du gjorde det, som jeg ellers sagde jeg ikke ville..Du slog op med Amanda, så nu er det min skyld" Harry stod og så virkelig vred ud. "Kan du ikke bare forstå, at jeg virkelig godt kan lide dig, Emma? - Hvor svært er det at se?.. Der er jo en grund til at jeg lige har slået op med Amanda, for fanden" Harrys ord lå sig som sne i mit hoved. "Harry jeg.."
- "Nej, jeg gider ikke mere nu. Nu ved du i det mindste hvad jeg føler for dig - Jeg har gjort hvad jeg kan..Så kan jeg ikke mere" Harry vendte om, og hvis jeg ikke tager fejl, snøftede han. Jeg trampede i gulvet - Hvor var det her dumt. Det hele. "Emma?" En grædende Liam kom hen imod mig. "Liam, hvad sker der?" Min stemme rystede en smule, jeg forventede ikke at se Liam sådan. "Sophia vil ikke tro på mig, hun siger at jeg er hende utro..Med dig" Mig, med mig? "Liam, lad mig snakke med hende!" Svarede jeg, men da jeg skulle til at gå hen mod Liam, vendte han mig bare ryggen og rystede på hovedet. Det her var ikke min skyld. "Liam, vent nu - lad mig nu snakke med hende" Flot, Emma - Både Harry og Liam vil ikke snakke med mig. Jeg gik ud i tourbussen og lagde mig i Niall's seng - Jeg havde ikke snakket med Niall længe, så jeg håbede på han kom. Jeg tog min mobil frem, og gik målrettet ind på Twitter, jeg fik mig pludselig en grim overraskelse da mit navn var overalt. "I'll kill that girl, she destroyed Liam and Sophia" - Der sprang bomben, det her var slet ikke min skyld - Det var Liam, der trak mig ind i et kram - At der så står en skide paparazzia og tager billeder af os..Det kan umuligt være MIN skyld. Jeg var faldet halvt i sølv, da jeg mærkede en hånd køre langs min ryg. "Emma?" - Det var Niall, som så undrende på mig, men jeg tror jeg så mindst ligeså undrende på ham. "Niall, jeg er nødt til at snakke" Sagde jeg og gav Niall 'elevatorblikket' Han havde nattøj på, bar mave og et par joggingbukser. "Selvfølgelig" Svarede han, han satte sig på kanten af sengen og lod sig lytte til det jeg sagde. Efter vel en time, havde vi fået snakket det hele igennem. "Em, Liam er ikke sur - han er bare chokeret. Han elsker virkelig Sophia, og det at hun ikke tror på ham, gør ham ked af det. Og det er jo slet ikke din skyld. Det med Harry, ved jeg virkelig ikke hvordan jeg skal bearbejde." Det var virkelig skønt at høre Niall's råd, han var så god til at lytte og fortælle det bedste. "Tak, Niall" Sagde jeg stille og sukkede. "Skal jeg hente Harry?" Jeg spærrede øjnene op. Et eller andet sted, ville det jo være bedst at få snakket, men på den anden side - kom angsten til at gå mig til halsen. Mod min egen vilje, nikkede jeg og Niall smilede.
"Harry, du er nødt til at respektere at jeg ikke syntes det er fair det du gjorde, mod Amanda" Harry kiggende ned i gulvet. "Men Emma, det var jo kun fordi at jeg virkelig godt vil dig - Og Amanda var tilsynladene meget ligeglad med det. Jeg tror hun var lidt en golddigger, men der er jo kun dig" Jeg grinede af ordet 'Golddigger' .. Det var efterhånden længe siden jeg havde grinet. "Harry.." Jeg ville have sagt mere, men Harry stoppede mig, da han lagde sine læber mod mine. Jeg var ikke længe om at gengælde det. Alle følelserne kom frem, jeg kunne mærke Harry smile en hel del, under kysset - som virkelig varede længe. Jeg trak mig stille fra ham. "Undskyld" Hvorfor sagde han undskyld. Harry vendte stille ryggen til og gik. Jeg lagde mig tilbage og bed mig i læben. Lidt efter kom Niall. "Det var godt nok..Wow" Niall grinede og smilede til mig. "Du siger ikke?..Så du det?
Det hele går meget hurtigt for Emma og Harry - meget drama vil opstå - men det kan i læse jer til i de næste kapitler når jeg udgiver dem:-)