Kosmorama232 007 artikel1 by Kosmorama DFI - issuu
Biografkø i N uuk 1956. Foto: Jette Bang
Filmens indtog i Grønland G rønlands film og m edier A f Birgit Kleist Pedersen
Det første kongebesøg i G rønland i 1921, 200-året for Hans Egedes ankom st til Grønland, førte flere for G rønland vigtige begivenheder m ed sig. Som Jørgen Flei­ scher ( 1924-), redaktør af Atuagagdliutit/ Grønlandsposten 1962-1987, udtrykker det: Kongebesøget i G rønland 1921 ( ...) varslede en ny æra på kom m un ikatio n en s om råde. Kong Christian den X og dro n n in g Alexan­ drine kom med telegrafen, som var et ufatte­
ligt frem skridt for datidens G rønland (...) U nder kongeparrets ophold i G odthåb u n ­ drede folk sig over en gnistregn fra skibenes master. M an fik at vide, at det skyldtes trådløs telegrafi. G nisterne opstod, når tele­ grafisterne morsede. Disse gnister bragte altså nyheder på et øjeblik over det store hav. D et var den rene trolddom ! (...) Og på kort tid rygtedes i hele kolonien, hvad der var af nyt ude fra den store verden. Kamikposten arbejdede hurtigt dengang. Pludselig syntes verden meget m indre end før kongebesøget (Fleischer, 1996: 17).
Grønlands film- og mediehistorie i kronologisk rids •Før skriftens indførelse foregik kom m unikationen via den såkaldte kam ik-post, fra m und til m u n d og ikke m indst via som m erstæ vnerne, Aasiviit, hvor der var m ulighed for en god byttehandel. Nye partnerfæ llesskaber (sangpartnere, gavepartnere etc.) etableredes, blod blev blandet, stridighe­ der blev løst, og underholdende indslag blev udfoldet til styrkelse af fællesskabet i et sårbart miljø, (se f.eks. Rosing, 1955; Larsen, 1982). • Fra m idten af 1700-tallet frem til etablering af telegrafen i 1921 foregik kom m unikation mellem bostederne via kajak, den såkaldte kajakpost (se f.eks. K nudsen, 1956; Olsen, 1956; Lindskog, 1959; Sørensen, 1961; N ellem ann, 1962; Smidt, 1963; Sveistrup, 1965; M otzfeldt, 1999). • G rønlands første ’avis’, som snarere er en løbeseddel på en enkelt side, udkom m er 21. oktober 1855. • G rønlands første bogudgivelse u dkom m er 1857 på inspektør H.J. Rinks trykkeri m ed titlen PoK’. kalalek avalangnek, nunalikame nunakatim inut okaluktuartok. Angakordlo palasim ik napitsivdlune agssortuissok - agdlagkat pisorkat navssrissat nongm iut ilanit. - NONG M E. 1857. Nalagkap nongmitup nakitirivfiane nakitigkat R: Bertelsenimit Pelivdlo erneranit Lars Møllermit. Den lange titel betyder: Pooq, en grønlænder, som h ar rejst og ved sin hjem kom st fortæller derom til sine landsm æ nd og Angakkoq'en, som m øder en præ st og diskuterer m ed ham . - Ud fra fundne gamle håndskrifter, [fundet] af nogle N uuk-boere . - I Nuuk. 1857. Trykt i inspektørens trykkeri i N uuk af R: Bertelsen og Peles søn, Lars M øller” (se Oldendow , 1957:50ff). • Første landsdækkende avis, Atuagagdliutit, udkom m er fra Rinks trykkeri fra 1861. • Telegrafien sættes i brug i 1921. • (Stum )film introduceres til G rønland i 1921. Sam m e år udsendes E duard Schnedler-Sørensens Den store Grønlandsfilm (1921). • Radioen introduceres i 1926 af telegrafbestyrer Hugo H olten Møller, der over senderen i Q eqertarsuaq/G odhavn foretog den første radiofoniprøveudsendelse (O xholm et al., 1978). Allerede i 1913 var der tanker om at oprette en radioforbindelse mellem G rønland og D anm ark, m en u d b ru d d et af Første Verdenskrig satte en stopper for det. I 1921 blev ideen genoptaget og frem til Anden Verdenskrig var der dagligt m ulighed for at høre nyheder fra verden udenfor G rønland via telegrafen. En telegrafist m odtog morsesignaler fra Lyngby Radios søfartsavis, som straks blev ren ­ skrevet og oversat til grønlandsk. Den danske udgave af radioavisen blev husstandsom delt til de danske familier, m ens den grønlandske version af radioavisen blev hæ ngt op som vægavis på butikkens ydervæg i N uuk (Fleischer, 1996:19). • D ansk prem iere 9.10.1930 på den norsk-danske film
Samtidig m ed at den første trådløse tele­ graf kom i brug, blev den grønlandske befolkning præsenteret for de første stum ­ film, først i Ivittuut, siden i N uuk(l). Desværre h ar det ikke været muligt at finde frem til, hvilke konkrete film, der blev vist. Inge Kleivan oplyser, at Knud Rasmussen optrådte som “en ivrig for­ m idler af film en” under kongebesøget, og at film apparatet blev efterladt i Nuuk, hvor det blev brugt frem til 1934 (Kleivan, 1976: 81). Ja, det første film publikum har sandsyn­ ligvis haft oplevelsen af trolddom og ople­ velsen af verden, som nok på et plan føltes m indre, men større på et andet plan. U nder optagelsen af Palos Brudefærd i begyndelsen af 1930’erne havde Knud Rasmussens sekretær, Emmy Langberg, taget en Fy og Bi-film med for at give de medvirkende en fornemmelse af, hvad filmmediet var - denne Fy og Bi film har form entlig været den første film, der blev vist for et Ø stgrønlandsk publikum. Efter beskrivelsen kan det dreje sig om Tordenstenene (1927). Den stum p m an havde m ed, handlede om hvordan Fy og Bi rejste gratis som vagabon­ der m ed tog. Da toget kom brusende hen over lærredet, forlod de fleste østgrønlæ nde­ re forskrækkede filmforevisningen. Ingen ville køres ned. D et krævede lange og o m stændige forklaringer, inden lokalbefolknin­ gen havde blot en svag fornemmelse af, hvad film var (Gilberg, 1984: 137)
Maleren og forfatteren H ans Lynge skri­ ver om , hvad m an vist må kalde den første ’walk-in’ biograf i Nuuk 1922: Næste som m er i 22 var McM illan her m ed sine to hvide ekspeditionsskibe. De lå fo r­ tøjet lige uden fo r stranden i Kolonihavnen, og havde m an lyst, kunne m an i de stille som m eraftner sidde i stranden og se levende
a f Birgit Kleist Pedersen
billeder på skibets sejl, der blev spæ ndt og brugt som skærm (Lynge, 1978: 16).
Der skulle gå 76 år før G rønland fik sin første ’rigtige’ biografsal, da Det Nordiske Kulturhus, Katuaq, d er blev indviet i N uuk den 15. Februar 1997, den 28. februar havde verdenspremiere på Bille Augusts filmatisering af Peter Høegs roman Frøken Smillas fornemmelse for sne. Siden fulgte, i sam arbejde m ed Katuaq, en biograf i Ilulissat i foråret 1998, og i 2000 oprettedes en biograf i Sisimiut, der dog lukkede året efter, da biografen havde p ro ­ blemer m ed at sende filmene videre til tiden (Rygaard, 2002: 185 n30). Den første tid. I årene fra 1921 til 1950 benyttede man sig bl.a. af ’am bulante bio­ grafer’. Grønlandsskibet Umanak blev for­ synet m ed et smalfilm apparat, således at der var mulighed for at vise film de steder langs kysten, hvor skibet anløb (Grønlandskom m issionens betænkning, nr. 3, 1950: 78). Ifølge Kleivan (1976) havde store dele af den grønlandske befolkning udenfor N uuk også mulighed for at se film i årene før og under Anden Verdenskrig, når tandlæge A. Baaregaard berejste hele vestkysten inklusive Thule på sine officielle tandlægebesøg, hvor han medbragte sine transportable 8m m-film , som han dels havde optaget selv, dels havde indkøbt i USA, bl.a. rejse- og nyhedsfilm samt enkelte Mickey Mousetegnefilm. Derudover drejede det sig om 16mm-kopier af 35m m -film , uden u n d er­ tekster, som siden 1921 hovedsageligt blev vist i de lokale forsam lingshuse. Der var flere grunde til at nedkopiere film til 16mm; dels på g ru n d af de lokale tekniske forhold, dels på g ru n d af økonom i - (se Kleivan 1976 og Kleivan 8t Nielsen 1983 for nærm ere detaljer) - og ifølge G røn­ landskom m issionens betæ nkning af 1950
Eskimo, instrueret af Georg Schnéevoigt. Filmen, der var den første dansk-producerede (og skandinavisk p roduce­ rede) talefilm, m en havde norsk og grønlandsk tale, fore­ går på G rønland (se Kleivan 1981; artikel af Sperschnei­ der i dette n um m er sam t Helge Bangsted: Vi film er blandt Eskimoer, 1935). I 1933 kom en am erikansk film, produceret af MGM, m ed sam m e titel. Den er baseret på en rom an af Peter Freuchen, der også spiller m ed i fil­ m en, instrueret af W.S. Van Dyke, m en foregår og er optaget i Alaska. • Den tyske film S.O.S. Eisberg h ar prem iere i Berlin 30.8.1 933. Filmen er optaget i G rønland m ed hjælp fra Knud Rasmussen. In struktør var A rnold Fanck, kendt for så­ kaldte Bergfilme, og i hovedrollen Leni Riefenstahl, der siden blev b erøm t for nazistiske propagandafilm . D ansk prem iere 25.9.1933 som S.O.S. Isbjerge lier Grønland kal­ der. (Se artikler af Sperschneider og Jørgensen i dette n um m er). • 5. m arts 1934, prem iere i Palads i København på Palos Brudefærd m ed m anuskript af Knud Rasmussen. Første film m ed udelukkende (øst)grønlandsk tale (se artikler af Sperschneider og Jørgensen i dette num m er). • R adiofonien oprettes i 1942. Da krigen gjorde det u m u ­ ligt at opretholde forbindelsen til Lyngby Radio, etablere­ des radiofoni i G odthåb/N uuk m ed udstyr hentet fra USA og dette fungerede frem til 1958. • I forbindelse m ed N ordisk Films 50-års jubilæ um i 1956 udsendes Erik Ballings Qivitoq/Fjeldgængeren, m a n u ­ skript af Lech Fischer, m ed Poul Reichhardt og Astrid Villaume i hovedrollerne og Niels Platou og D orthe Reimer i de grønlandske ’hovedroller’ - og optagelser i Saqqaq i G rønland. Filmen fik generelt storm ende m o d ­ tagelse i G rønland (se artikel af G ant i dette num m er). • Fra 1958 kan m an høre direkte radio, såkaldt sam tidighedsradio, i det meste af G rønland, da senderen på K ook-øerne ud for N uuk sættes i drift. Sam m e år stod det statsejede radiohus Kalaallit N unaata Radioa færdigt i N uuk og m an kunne herfra sende til det meste af G rønland (Fleischer, 1996:19). Im idlertid er det først inden for de sidste årtier blevet m uligt at m odtage rad io ­ signalet uden alt for mange støjproblem er m ed opførel­ sen af en m oderniseret radiokæde. • 1958 udkom m er den næste avis, Serm itsiaq, i begyndel­ sen som lokalblad for N uuk, siden som landsdækkende avis. Indtil dato er der kun disse to landsdækkende aviser, foruden en række lokalaviser for de enkelte kom m uner, partiblade og tidsskrifter for sprog, kunst og kultur. • Tv introduceres i 1966 i N uuk, 40 år efter radioens in tro ­ duktion til G rønland. Initiativet til dette blev foretaget af en privat radioforhandler, Ole W instedt, og m an startede op som en lukket forening, der sendte via et kabelnet. W instedt skriver i 1966 om form ålet m ed at oprette tv i G rønland, at det dels handlede om en styrkelse af: “det kulturelle arbejde sam tidig m ed at det utvivlsom t ville
også af brandsikringsmæssige årsager. være m edvirkende til en nedsættelse af det eksisterende Forbindelsen mellem G rønland og alkoholforbrug” (W indstedt, 1978:48). H an konkluderer D anm ark var på mange måder afbrudt dog i 1978, at ”TV nok ikke har dæ m pet alkoholproble­ under krigen, og der opstod under denne m et, m en til gengæld har det sikkert hjulpet m ange til en bedre opfattelse af det danske sprog” (ibid:52). Flere tvperiode - 1939-45 - en tæ t forbindelse til foreninger skød op i forskellige større grønlandske byer USA, hvorfra mange hidtil ikke sete varer frem til 1975. Disse lukkede tv-foreninger sendte 3-5 og forsyninger kom. G rønlænderne led tim er dagligt bortset fra en ugentlig tv-fri dag. U dsendel­ serne, der blev vist i tv’s spæde start var piratoptagelser ingen nød, m en samlede derim od ind til tappet af private i D anm ark og dernæ st sendt pr. skib det besatte D anm ark (se f.eks. eller fly til G rønland . TV-Avisen kunne således være op Atuagagdliutit, 1. november 1944: til 3 uger gam m el, når den nåede frem (Kleivan & 56;16.dec 1944: 88). En stærk samhørigNielsen, 1984). • De første to video/båndm askiner indkøbes til G rønland i hedsfølelse til Danm ark opstod under den 1969, efter den store Electrónica udstilling i Bellahøj, tvungne adskillelse, selv på filmområdet. hvor de første billedbåndm askiner til hjem m ebrug blev Skoledirektør Mikael Gam skriver bl.a. i et introducerede. Disse var i G rønland en forudsæ tning for, at der kunne udsendes pr. kabel-tv. Den ene båndm aski­ læserindlæg i Grønlandsposten, 16. januar ne stod i N æ rum hos ’tappem anden’, der tappede de d an ­ 1945 i forlængelse af en løbende diskussi­ ske program m er til G rønland, den anden stod i N uuk on med Ilinniarfissuaqs sem inarieforstan­ (W indstedt, 1978) der (i perioden 1934-1945), Adelbert • Den første officielle tv-udsendelse, dvs. til det ene tilslut­ tede m edlem i N uuk (i maj 1970 var der 17 tilsluttede Fuglsang D am gaard (Thorleifsen & m edlem m er), kom m er den 1. jan u ar 1970 m ed u d sen ­ Larsen (1995:447), om, hvorvidt det er fil­ delsen Karneval i Venedig, der ugen før havde k ørt som 2. juledags udsendelse i D anm arks Radio/TV (W indstedt,mens opgave at underholde eller om dens 1978:51). fornem ste opgave skal være at oplyse, og • Sam tidigheds-tv, dvs. at der sendes sam tidigt til flere en løbende diskussion om hvorvidt am eri­ byer, bliver en realitet fra 1. novem ber 1982 kanske film er m ere lødige end de euro­ (Lynge,1998:161). pæiske film og dermed bedre egnet til den • V ideom askiner (vhs, Betamax, VCC 2000) kan købes til hjem m et fra begyndelsen af 1980’erne - som i resten af grønlandske befolkning - en kritik af, at verden. Pris pr. videofilm: 700 kr. (til sam m enligning kan der vises for m ange gamle europæiske vhs-videofilm i 2003 fås fra 50 kr. til ca. 200 kr., sam m e film på bekostning af nye amerikanske: pris som dvd). vhs udkonkurrerer hurtigt Betam ax og VCC 2000. • Den dansk-grønlandske spillefilm Tukum a m ed T hom as Der er også lavet gode europæiske Film, ab­ Eje i hovedrollen får prem iere februar 1984 - m ed g rø n ­ solut, m en jeg giver Fuglsang-Damgaard Ret landske skuespillere (fra bl.a. Tuukkaq Teatret), m a n u ­ i, at de am erikanske er ligesom ’’renere” end skript af Josef Tuusi M otzfeldt, Klaus Rifbjerg og Palle de europæiske, ikke saa vovede (Sovekam­ K jærulff Schm idt, m usik af Rasmus Lyberth, Fuzzy, m er-) Scener, fristes man næ sten til at sige. Johannes Petersen og Jørgen Fleischer. Instruktion af De danske Film er op og m est ned, m en de Palle K jærulff-Schm idt (se artikel af G ant i dette n u m ­ har jo en særlig Betydning for os i denne m er). Tid, og for G rønlæ nderne er de naturligvis • DR TV udsender tv-julekalenderen Nissebanden i Grøn­ kæ rkom ne: d er tales endelig et Sprog, som land (1989, genudsendt 1993 og 2002), instrueret af m ange forstaar noget af, i hvert Fald lyder Flem m ing Jensen og Per Pallesen, delvis optaget i G rø n ­ det kendt, og d er vises Billeder fra D anm ark. land. De danske Film vil saaledes altid have deres • I forbindelse m ed oprettelse af Internet i G rønland star­ særlige M ission heroppe og bør, naar ter den første grønlandsrelaterede netavis, Atagu, i Tiderne bliver norm ale igen, have decem ber 1995. Præferencestillingen blandt Film, der vises • Internettet etableres 1. januar 1996. 2003 har 37% a fa lle (Gam, 1945: 16f). hushold i G rønland com puter - heraf er de fleste tilkoblet Fra dansk side ’ofrer’ man sig gerne i den Internettet (iflg. Qanorooq, den 5. maj 2001, i forbindelse
gode oplysnings tjeneste som en forælder, der tager sit barn ved hånden og fryder sig over barnets (læs grønlæ nderens) um id ­ delbare glæde over det, det ser: Den almindelige interesse for Film i G rønland er voksende for Tiden. Og vi Danske kan skumle n o k saa meget over daarlige Film - vi gaar dog alligevel i Biografen. (...) M an m aa tage H ensyn til Publikum og prøve at hjælpe det til at faa saa meget som muligt u d af Filmen, selvfølgelig ikke blot det ’’oplysende”, m en ogsaa det m orsom m e og paa an den Maade værdifulde. (Garn, 1945: 16).
G rønlænderne skal m ed andre ord opdra­ ges til at se ’m orsom m e’ og ’værdifulde’ pointer i film udbuddet, som de i udgangs­ punktet formodes ikke at være i stand til uden kyndig dansk vejledning! Fra visse danskeres side har m an kritise­ ret underholdningskvaliteten af de am eri­ kanske cowboyfilm, som westerns den­ gang hed. Denne genre forsvarer Mikael Gam til gengæld som en, der går lige ind hos den grønlandske befolkning: Der har været langet u d efter Cowboyfilmen. Lad os væ re ærlige! N yder de fleste Danske ikke disse raske Film, lige saa vel som G rønlæ nderne gør det? Selvfølgelig G rønlæ nderne kan bedre forstaa disse H andlings- og M usikfilm . ( ...) D et er svært at afgøre, hvad der ikke bør vises, for der er meget delte Meninger, netop om de ’’daarlige” Film, nogle synes, de er vældig gode at faa med! Og skulde saa Cowboyerne udgaa? Nej, det ville ikke væ re rigtigt. Biografen heroppe maa i al Beskedenhed blive et Kaudervælsk af Palladium , Palads, Radio City M usic Hall og - Vesterbros Teater! (Gam, 1945: 17).
Som endn u et argum ent for at fastholde de film, som grønlænderne i første række antages at kunne lide, frem fører Gam, at filmens om råde neto p er et fælles referen­ ceområde, som kan bringe danskere og
m ed den første IT-konference i G rønland, som foregik i Katuaq, N uuk, den 4.-6. maj, 2001). • Laila H ansen (f. 1966, Q aqortoq), den første kvindelige grønlandske film instruktør & m anuskriptforfatter u ddannes 1996 fra Vancouver Film School, Canada. O prindeligt ud d an n et fra Tuukkaq Teatret og Den Europæiske Filmhøjskole i D anm ark og Silamiut Teatret i G rønland. • Den første ’rigtige’ biograf bliver etableret i 1997 i K ulturhuset Katuaq. Første film er urprem ieren den 28. februar 1997 på Bille Augusts Frøken Smillas fornemmelse for sne. • A nden dansk-grønlandsk film m ed overvejende g rø n ­ landsk tale og grønlandske m edvirkende og m ed g rø n ­ landsk m anuskriptm edforfatter, Jacob Grønlykkes Lysets hjerte m ed m anuskript af H ans A nthon Lynge 1998. • Første filmfestival i G rønland, den 12. Nordiske Filmfestival, N uuk 14.-18. april 1999. • Første (kort-)film udført udelukkende m ed grønlandsk besæ tning, Inuk Silis Høeghs Sinilluarit 1999. • Første anim ationsfilm lavet a f en grønlænder. Kunuk Platous (f. 1964) afgangsfilm fra Den Danske Filmskole, Nanoq, der havde prem iere på Filmskolen 31. maj 2000 og K atuaq-prem iere 19. august 2000 (Sermitsiaq, 18.08.2000; Nielsen & Burkal, 2000/2001). Platous m id t­ vejsfilm har titlen Rejsen (1998). • Første (novelle-)film om unge storbygrønlæ ndere, Inuk Silis Høeghs Eskimo Weekend (2002), udelukkende m ed grønlandsk besætning. • Første grønlandske kvindelige film instruktør, Laila H ansens dokum entarfilm Inuk Woman City Blues (2002), om grønlandske kvinder i m isbrugsm iljøerne på Vesterbro. Producent: Nils Vest. • Netavisen Atagu sættes i stå 3. decem ber 2002, da redaktøren/w eb-m asteren forlader landet. Netavisen registrere­ de 25.000-30.000 besøgende pr. m åned. • I det tidlige forår 2002 m odtager den grønlandske Peter Jensen (f. 1962, Q aqortoq), direktør for video-, an im ati­ ons- og reklam efirm aet Inuk Media ApS (oprettet 1988), en af de største priser på den 27. internationale tu rist­ filmfestival i M ilano i Italien som bedste fotograf for videoen Greenland: A Different World, lavet for Tusagassiivik (G rønlands H jem m estyres inform ationsse­ kretariat) til den grønlandske stand på EXPO 2000 i H annover. Peter Jensen har tidligere fået internationale priser for sit m ediearbejde (Nielsen 8c Burkal, 200/2001). • K unuk Platou nom ineres til en pris på Berlin Filmfestival for anim ationsfilm en Angelina Ballerina (2003). Producent: Valeria Saunders. • Første grønlandske magasin om kvinder, A rn a n u t (=for kvinder), udkom m er 5. septem ber 2003 u n d er den lands­ dækkende avis Sermitsiaq. Kan findes via sidstnæ vntes hjem m eside: www.sermitsiaq.gl.
grønlændere tættere sam m en, her er der
at en af biografgængerne meddelte de
mulighed for at udveksle fælles interesser,
øvrige biografgængere sin version af, hvad
og det er trods alt ikke um uligt at rykke
der foregik på lærredet samtidig m ed, at
ved grønlæ ndernes genrepræferencer, som
(stum )film en blev vist (Kleivan, 1976).
Gam meget observant argum enterer:
Indholdsm æssige forståelsesproblemer opstod m ed talefilmens indførelse især for
Og lad os ikke glem me, hvad vi allerede har set her i Egedesminde paa eet Aar: G rønlæ nderne kan godt (eller bringes til at) forstaa, hvad der er godt, og hvor den store Kunst kom m er frem. De kan maaske ikke udtrykke det i O rd, som vi kan - eller a n ­ strenger os for at gøre. M en de føler, at der sker ’’noget sto rt” paa lærredet, naar de helt gode Film vises - de bliver m ed andre O rd grebet a f Filmen (Gam, 1945: 17).
den grønlandsk-sprogede del af befolk­ ningen og m an løste problem et i 1945 ved at assistent Rasmussen så film ene igennem in­ den den offentlige fremvisning og gav et re­ sum é af handlingen, som blev opslået i byen, både på dansk og grønlandsk. Det siges, at ordningen havde vakt alm indelig tilfredshed hos publikum . (Kleivan, 1976:82)
Af de “helt gode og store” film nævner Gam All that M oney Can Buy (Dieterle
- i N uuk forstås. I Qullissat foregik det på
1941), Nurse Edith Cavell (Wilcox 1939);
en lidt anden måde. Ruth Mathiassen skri­
The Hunchback ofN otre Dame (Dieterle
ver i G rønlandsposten, 16. Januar 1945:
1939); Sunny (Wilcox 1941); Dance, Giri, Dance (Arzner 1940); M y Favorite Wife (Kanin 1940); Jungle Cavalcade (doku­ m entär 1941); M ary o f Scotland (Ford 1936) - film som alle blev set på G rønland i vinteren 1943 (flere af dem kom faktisk aldrig op i D anm ark). D erudover nævnes Lost Horizon (Capra 1937) og den tyske Serenade (Forst 1937) som “de bedste Film, som overhovedet er vist i Egedesminde” indtil decem ber 1944. Til slut kom m er Gam m ed et hjertesuk, der afspejler den formynderiske holdning,
I biografen oplæ ser saa v o r grønlandske tele­ grafist et ko rt resumé paa grønlandsk over den ugerevu, d er bliver vist. Saa ved g rø n ­ læ nderne, hvad de skal se og kan faa udbytte deraf. Det sam m e sker før hver ekstra film og før hver akt i hovedfilmene. Pauserne bli­ ver selvfølgelig derved lidt længere, d et skal indrøm m es, m en ingen a f os danske føler det som noget a f betydning i forhold til, hvad det b etyder for grønlæ nderne ( ...) . Paa et eller andet tidspunkt i ugens løb prø v e­ kører vor film sm and film en, driftsleder Giesing ser den og gør notater, som saa bli­ ver oversat til grønlandsk (M athiassen, 1945: 18)
man generelt så fra dansk side overfor den grønlandske befolkning - også på film om ­ rådet:
M athiassen oplyser, at filmene bliver annonceret i den ophængte radioavis forud for forestillingerne, hvilket var n o r­
(...) jeg m ener selvfølgelig langtfra, at m an skal vise alt, hvad der sendes herover fra Amerika, og især skal m an ikke m ed roligste Samvittighed vise en europæisk Film, fordi der staar på Censurkortet: ’’Ogsaa for Børn”. ’’Forbudt for Børn” kan være en udm æ rket Film for G rønlæ nderne (Gam, 1945: 18).
m alt frem til sam tidighedsradioen kom i brug i 1958. 1 Aasiaat satte m an både opslag op om den kom m ende film og ”ved de helt gode og ’store’ Film, føjes der til Indholdsover­ sigten nogle ’historiske’ og almindelige Oplysninger”, som ’’oplæses um iddelbart
I starten foregik filmforevisningen ved,
før Forestillingen (...) paa én Gang” (Gam,
1945: 17). D e forskellige fremgangsmåder fungerede lokalt og afhængigt af individu­ elle initiativer, hvis erfaringer blev udvek­ slet via den landsdækkende avis. En skildring fra biografens ungdom i
Udenfor bygningen blev vi biografgængere vidne til en sælsom forestilling. D en lille m o to r hostede voldsom t, så der røg gnister ud af det meget tynde jernrør, der tjente som skorsten. M en m otorens anstrengelser hjalp som regel ikke. Og efter lang og for­ gæves venten, m åtte vi alle gå hjem m ed uforrettet sag” (Fleischer, 1999: 15f).
G rønland: 1940’erne. Redaktør Jørgen Fleischer giver en af de meget sparsom m e skildringer om tidlige filmoplevelser, som
Efter N yordningen af 1950. G rønlands­
giver et indblik i, hvordan biografsituatio­
kom m issionens betæ nkning 3 af 1950
nen var frem til etableringen af en ’rigtig’
vedrørende skolevæsenet, kirken og andre
biograf i 1997, her citeret i sin helhed:
kulturelle forhold udstak retningslinjer for en m odernisering af Grønland, herunder
Katuaq - G rønlands K ulturhus viser ca. 70 forskellige film i 580 forestillinger for næsten 70.000 m ennesker o m året. Hver m åned har m an flere D anm arksprem ierer, og teknikken er af højeste kvalitet. K atuaq sam arbejder også m ed de nye biografer i Ilulissat og Sisimiut. M en hvordan var det tidligere? Da jeg som ungt m enneske kom til N uuk i 1940, var biografen en oplevelse for mig fra det ’m ørke’ N ordgrønland. Biografsalen var indrettet i datidens k u ltu rh u s sem inariets gymnastiksal, der var bru g t til alle mulige kulturelle formål, foruden at være balsal for os seminarieelever. D er var ingen offentlig elværk dengang og Bogtrykkeriets m o to r og dynamo forsynede biografen i gym nastiksa­ len med strøm . Vi unge m ennesker glædede os til den ugentlige biograf-forestilling. Skolen sørgede for gratis billetter på forreste og billigste sid­ depladser. Men at kom m e i biografen var en oplevelse hver gang. Vi kunne ikke blive træ t af tegnefilmen ’Snehvide’, og gennem de am erikanske ugerevyer fulgte vi m ed i begi­ venhederne i en verden i brand. For os var de amerikanske film en åbenbaring af en ny og fager verden, et liv i uh ø rt luksus. Forholdene i Amerika, som film ene viste, og ikke m in d st de skønne H ollyw ood-piger im ­ ponerede os. Intet under, at en af vore kam ­ merater efter en forestilling m ed dæ m pet stemme sagde: og de er m ennesker, ligesom os! Nok v ar biografen sagen, m en det var som så med teknikken. D et skete m ange gange, at lyset begyndte at blive svagere og svagere, netop so m forestillingen var m est spæ nden­ de og gik helt ud til sidst. Efter lang venten var der ikke andet at gøre end at forlade den mørke sal og spadsere ud til Bogtrykkeriet.
de muligheder, som en film kultur kunne give. Det fremgår af betæ nkningen, at der på dette tidspunkt findes norm alfilm anlæg til visning af 35mm-film i Q aqortoq (Julianehåb), Paam iut (Frederikshåb), Nuuk (G odthåb) - som er givet som gave til befolkningen - ligeså Aasiaat (Egedes­ m inde) og Qullissat, der har erhvervet sig anlæggene via entreindtægter. D erudover er der et enkelt 16mm toneanlæg i Sisimiut (Holsteinsborg). Billetprisen oplyses at variere fra 35 øre til 1 kr. om kring 1950. Ifølge cirkulæreskrivelse nr. 6 i 1963 fra Oplysningsrådet for G rønland skal der opkræves 1,50 kr. for voksne og 0,75 kr for børn under 14 år. Til sam m enligning koster en biografbillet i dag fra 50 til 70 kr. Yderligere fremgår det, at Statens Filmcentral stiller kulturfilm gratis til rådighed, mens spillefilm kan lejes fra otte forskellige selskaber i D anm ark for 75 kr. pr. film for hvert forevisningssted i en periode på et år (Betænkning 1950: 76). Trods den favorable og billige filmlejeordning lyder der den klage, at Grønlands Styrelse ikke har indflydelse på, hvilke film der stilles til rådighed, “således at m an må leje m ange m indre værdifulde film for at få et m indre antal gode film og for over­ hovedet at dække behovet” (ibid.)
D erudover klages der over den dårlige
over, at film ene enten ligger for længe et
infrastruktur og de store afstande mellem
sted, bortkom m er undervejs til et andet
kolonierne, der resulterer i, at m ange film
sted eller er beskadigede enten af at have
ligger ubenyttet i lang tid inden forsendel­
været faldet i havnen u n d er lodsning, eller
se til et nyt sted kan ske (ibid.). Op gen­
af film operatører, der ikke har forstand på
nem 1950’erne, 1960’erne og 1970’erne
film og derfor har forsøgt at splejse
bliver det ikke bedre. Ifølge byarkiverne
film strim ler m ed almindelig tape at splej­
(under journalnr. 960) på Landsarkivet i
se film strim ler med almindelig tape eller
N uuk, der vedrører film arbejdet fungerer
’klisterbånd’, som der står (telegram
cirkulationsordningen (2) ikke tilfredsstil­
15.9.1954 til Kæmneren i U um m annaq
lende, og det er ikke kun på grund af de
fra film centralen i N uuk). I 1957 udsendes
dårlige postforbindelser, storis eller p lu d ­
der fra Landshøvdingen over G rønland til
selige om lægninger af fartplanen, der for­
samtlige kulturudvalg en instruks om nøje
styrrer den sædvanlige cirkulationsrute,
at følge den udsendte instruktionsbog for
m en ligeså ofte ineffektive filmledere, der
film operatører i G rønland med trussel om
lader stå til, eller lagerarbejdere de enkelte
i m odsat tilfælde at blive frataget film be­
steder, der i stedet for at sende filmene
villingen, som så vil blive overdraget til
videre til adressaten sender filmen til
andre (G odthåb, 23.10.1957, j.nr. 960,
Filmcentralen i G odthåb (ifølge kst.
brev nr 11605, bahl/br). Kravet om at fil­
Kæmner, 12. juli 1967, brev til den forbi­
m apparaterne kun må betjenes af u ddan­
gåede bygd Saattut i U um m annaq
nede filmoperatører, nedfældes i det nyre-
distrikt). Af et telegram til Filmcentralen
viderede regelsæt af 5. februar 1959,
fra U um m annaqs kæm ner den 3. april
udsendt af Grønlands Kulturelle Råd - i
1964 fremgår det, at stedet har ventet så
det første regelsæt fra 1952 krævedes blot
længe på nye film, at biografen står for at
en “kyndig operatør”. Fra Grønlands
gå i standsning, da m an ikke kan blive ved
Oplysnings Forbunds arkiv (1970-73, j.nr.
at vise de gamle film på grund af ringe
29.07) fremgår det, at operatøruddannel­
besøg, som m edfører for dyre driftsom ­
sen har været gældende ind i 1970’erne,
kostninger, og m an beder om at få filmene
idet Film centralen pr. pr. 14. maj 1971 har
nedkastet m ed faldskærm under forsik­
har udstedt to operatørbeviser ud a f seks
ring om , at der ingen risiko er forbundet
mulige til navngivne personer i
m ed denne form for postgang - som svar
Frederikshåb (Paamiut). Det fremgår end­
på et tidligere telegram fra Filmcentralen i
videre, at der af operatøren kræves, at
G odthåb 23. m arts 1964, der meddeler, at
vedkom m ende “skal kunne opstille et
m an ikke vil risikere at sende film pr. luft­
filmsforevisningsanlæg f.eks. i en mødesal
drop, da risiko for beskadigelse er for stor.
og skal kunne lave småreparationer såsom
Året efter anm oder m an igen fra
udskiftning af sikringer, projektionslam ­
U um m annaq om at få sendt spillefilm pr.
per, tonelam per, rense filmkanalen og skal
luftdrop, da m an endnu engang er helt
kunne splejse film og [foretage] rigtig
udgået for uspillede film (Kæmneren,
om spoling af filmen”, underskrevet
18.3.1965).
G unnar H eilm ann.
En gennem gang af den officielle korre­ 14
spondance mellem filmlederne og
Film centralen i G odthåb 1951. G rønlands
film centralen vidner om stor frustration
Kulturelle Råd blev nedsat i 1950 for at
varetage hele det kulturelle om råde i
opgradere m ulighederne for at se film er i
Grønland, hvilket også indbefattede film­
oplysningens tjeneste dels at udvide
forevisninger. Året efter oprettede m an en
befolkningens horisont og dels at dække
filmfordelingscentral i Nuuk, som skulle
behovene for adspredelse ’’navnlig i de
distribuere film fra D anm ark til de for­
lange vinterm åneder” (Betænkning 1950:
skellige filmforevisningssteder i G rønland.
Udvælgelsen af de film, der blev sendt til
Ifølge Kleivan & Nielsen (1983) skulle
forevisning i G rønland, blev i perioden
det vise sig, at det var langt dyrere at ned-
1961-71 foretaget af Statens Filmcentral i
kopiere norm alfilm til smalfilm, og det
København. Herefter blev filmene udvalgt
endte med, at G rønland i en periode kun
i samarbejde med G rønlands Oplysnings
blev forsynet m ed engelsksprogede
Forbund (GOF), hvor grønlandske
16mm-film nedkopierede direkte fra p ro ­
repræsentanter ind im ellem blev inviteret
ducenten - altså uden danske undertek­
til at gennemse film ene og tage beslutning
ster. De engelske og am erikanske selskaber
om hvilke film, der var egnede til forevis­
kunne tilbyde nedkopierede film til en
ning i Grønland - se nedenfor.
langt lavere pris end de danske, hvilket
I kommissionens betæ nkning af 1950
skyldtes, at de engelske og amerikanske
satser man på, at der m å skabes m ulighe­
filmselskaber nedkopierede film til deres
der for at vise film flere steder i G rønland,
egne folk på m ilitærbaserne rundt
og at man af økonom iske, betjeningsm æs­
om kring i verden. N år filmene var udspil­
sige og brandsikringsm æssige grunde
lede, kunne de herefter tilbydes interesse­
ønsker at satse på smalfilm (16mm -film )
rede civile. Der blev således 1951-52 sendt
frem for norm alfilm . Dertil kom m er, at
100 engelsksprogede spillefilm uden
smalfilm er lettere at transportere end
undertekster eller anden form for dansk
normalfilm. Filmudlejningsselskaberne i
versionering til G rønland (Kleivan &
D anm ark kom m ed følgende tilbud til
Nielsen, 1983).
Grønlands Styrelse (3):
Lokaleproblemer søgtes løst ved opret­ telse af flere forsamlingshuse langs kysten,
G rønlands Styrelse udvælger frit mellem samtlige forhåndenvæ rende film netop de film, m an ønsker forevist i G rønland. Filmene, der er norm alfilm , nedkopieres da med den danske tekst til smalfilm i 3 kopier for et beløb af ca. 5000 kr. pr. film eller i 1 kopi for ca. 3600 kr.: Hertil kom m er en pris af ca. 30 øre pr. tilskuer, hvorved filmselska­ berne regner med 75 pct. af indbyggerne i G rønland ser film en. Filmen kan da benyt­ tes, så længe m an ønsker det. (Betænkning 1950:77)
udover de førnævnte am bulante biografer. Biografbesøgene og derm ed besøgene til forsamlingshusene, der i høj grad var afhængige af entréindtægter fra filmfore­ visningerne, gik drastisk ned m ed økono­ miske problem er til følge, da tv blev ind­ ført i 1966 og videoen, der her som andre steder i verden gjorde sit indtog i begyn­ delsen af 1980’erne (D uelund, 1985: 69). Som næ vnt oprettede m an en film forde­ lingscentral med hovedsæde i N uuk i
Der satsedes på at anskaffe én smalfilm-
1951, som skulle distribuere film fra
kopi af 50 “gode spillefilm” pr. år, hvilket
D anm ark til de forskellige forevisningsste­
betød en udgift på 180.000 kr årligt, som
der i G rønland. Den danske filmlov har
på længere sigt skulle dækkes ind via
aldrig om fattet G rønland, og det var
entréindtægter (ibid.). Formålet m ed at
Statens Filmcentral i sam arbejde med
Film centralen i G odthåb, der varetog film distributionen (Betænkning, 1969:
27ff) Efter koloniens ophør i 1953 satsedes
27ff). 1945-51 var antallet af forevisnings­
der m ed den såkaldte G-50, Nyordningen
steder steget til 13 (Kleivan & Nielsen,
eller Grønlandskom m issionens Betænk­
1983: 8), i 1970 var der 64 forevisningsste­
ning af 1950, på at gøre den grønlandske
der (Filmcentralen, 7.12.1971, brev nr.
befolkning m ere dansksproget og dansk­
16654), og i 1985 var tallet oppe på 90
præget i den altom fattende m odernise­
forevisningssteder (D uelund, 1985: 69).
rings tjeneste. D et kunne bl.a. filmmediet
Statens Filmcentrals hovedopgave var at
bruges til. Film om rådet blev underlagt
"udvælge, indkøbe, tekste og opsende 16
M inisteriet for G rønland (MfG), der blev
m m spillefilm til forevisning i de g røn­
oprettet i 1955 (se note 4), og der blev
landske biografer. Ligeledes forestår
gjort en ekstra indsats for at nedkopiere
Statens Filmcentral versioneringen af
danske film og undertekste de udenland­
udvalgte kortfilm og skolefilm såvel som
ske - på dansk forstås. Ifølge Kleivan 8<
oplysende film til brug for skoler, forenin­
Nielsen (1983) fik MfG en ekstrabevilling
ger, kurser mv.” (Betænkning, 1969: 27ff).
på 150.000 kr til indkøb og tekstning af
Hvad angår versionering af kortfilm , h en­
film. Resultatet blev, at man i 1955 kunne
vender G rønlands Oplysnings Forbund i
sende 34 tekstede spillefilm til G rønland,
1973 sig til Statens Filmcentral med
heraf 8 danske, hvoraf 6 var folkekomedi­
anm odning om at overtage versionerings­
er - de to andre var Svend Methlings Der
arbejdet, idet m an argum enterer for, at
kom en dag (1955) og Carl Th. Dreyers
der ”alt for ofte [forekommer] direkte
Ordet (1955). Derudover sendte m an 41
oversættelser fra dansk, der igen [m ed­
utekstede engelsksprogede film af sted,
fører] ret betydelige forringelser i forbin­
således at det samlede antal film det år
delse med indholdsforståelse, ligesom
kom op på 75 titler (Kleivan 8c Nielsen,
direkte oversættelser ofte kan medføre
1983: 9).
mange m isforståelsesm om enter” (GOF, 9.2.1973, brev n r 00094). I 1976 fremgår
Udvælgelsen af film. I perioden 1961-71
det af Inge Kleivans artikel om spillefilm
udvalgte Statens Filmcentral alene de film,
og sprog i G rønland, at det første versio­
der blev sendt til G rønland - de film,
neringsforsøg vil blive realiseret, m en i
Statens Film central vurderede bedst egne­
forbindelse m ed tv-program m er - og sta­
de til den grønlandske befolkning. I tilfæl­
dig foregår det i København på grund af
de, hvor m an var i tvivl om de udvalgte
’’D anm arks fjernsyns tekniske hjæ lpem id­
film egnede sig til et grønlandsk publi­
ler” - og det støttes økonom isk af GOF.
kum , inviterede m an grønlændere bosid­
Kleivan håber, at det vil få betydning for
dende i D anm ark til at se filmene før de
’’rigtige spillefilm” også på længere sigt
sendtes til G rønland (Betænkning, 1969:
(Kleivan, 1976: 94). Inden for det tekni­
28). Som udvælgelseskriterium for de
ske om råde fungerer Statens Filmcentral
film, m an vurderede til at være “bedst
som rådgivende for oplysningsafdelingen
egnede” for den grønlandske befolkning,
og Filmcentralen i G odthåb ved indkøb af
hedder det i betænkningen af 1969:
film apparatur, reparation af materiel og m odernisering af bestående samt indret16
ning af nye biografer (Betænkning, 1969:
Ved udvælgelsen a f spillefilm til G rønland søger m an at finde frem til et kunstnerisk forsvarligt repertoire, idet man navnlig har
for øje at søge at undgå ensidighed i valget. Som det vil fremgå af bilag 8, spilles der overvejende handlingsprægede og realistiske film, mens deciderede dialogfilm ofte må udskydes på grund a f tekstningsvanskelighe­ derne. De spillefilm, d e r udsendes til G røn­ land, synes kvalitetsm æssigt ikke at ligge u n ­ der for gennem snittet af, hvad der vises i danske biografer (B etæ nkning, 1969: 28-29).
film (GOF, pressemeddelelse til radioavi­ sen, 9.2.1973). Udvælgelsesgruppen kørte frem til slutningen af 1974, indtil interes­ sen for deltagelse ebbede ud (Kleivan 8c Nielsen, 1983: 11). Herefter m åtte MfG genansætte Carsten Dahl, som tidligere havde været ansvarlig for det adm inistra­ tive arbejde på film om rådet i Grønland.
Ligesom den danske filmlov ikke gjaldt
U nder hans ledelse foregik udvælgelsen af
Grønland, gjorde biografloven heller ikke
film 1972-74 (ifølge Kleivan 8c Nielsen,
- det stod derfor enhver frit for at opføre
1983) ved at inddele det samlede udbud
eller drive en biograf. I betæ nkningen af
på det danske biografrepertoire i tre kate­
1969 fremgår det, at d er på dette tids­
gorier: 1) underlødige spekulationsfilm,
p unkt fandtes 50 forevisningssteder placeret
som f.eks. karatefilm blev frasorteret; 2)
placeret i samtlige byer og bygder med ca.
stort set alle danske film blev valgt, d erud­
200 indbyggere og derover. D erudover var
over sikre’ udenlandske underholdnings­
der fire-fem am bulante biografer, der cir­
film, der blev valgt udenom udvælgelses­
kulerede mellem de m indre bygder. Der
grupperne; 3) udenlandske film af kunst­
var forevisning to gange om ugen - b o rt­
nerisk kvalitet, udprægede dialogfilm, kri-
set fra i Thule, der får en reprim ande fra
m inal- og andre action-film , som alle blev
Filmcentralen i G odthåb med ordlyden:
forevist udvælgelsesgrupperne til bedøm ­ melse med hensyn til egnethed (Kleivan 8(
Det viser sig, at I h ar b ru g t en m åneds filmlager på 12 dage ( ...) der må kun vises 1 spillefilm o m ugen, og ikke som I har gjort hver tredje eller fjerde dag. For det første har vi ikke film nok til p å den m åde I kører film på, og for det andet er det forbudt. (Filmcentralen, 23.3.1971, brev nr. 1321-17).
Nielsen, 1983: 12). O m kring 1980 var der typisk råd til at købe 20 film årligt. Filmene blev stadig nedkopieret til 16mm, nu i tre eksem pla­ rer; filmene havde et lydligt resume på grønlandsk indenfor de første 10 m inutter af filmen. Ifølge Benedicta Pécseli (1980)
M ed Grønlands Oplysnings Forbunds
skulle de lokale forevisningssteder betale
(GOF) oprettelse i 1971 (nedlagt 1980,
1,17 kr. pr. tilskuer i leje af hver enkelt
afdelingen i DK nedlagt i 1981) overtog
film. Der blev nedsat et filmudvalg be­
forbundet film fordelingscentralen i N uuk
stående af seks personer til udvælgelse af
og fik herm ed en længe ønsket indflydelse
filmene, to faste personer fra L ønm od­
på udvælgelsen af de film, der blev sendt
tagernes Fagforening, SIK og yderligere
til forevisning i G rønland. I 1973 nedsatte
fire personer, der blev valgt for en 1-årig
GOF, Statens Filmcentral og MfG i sam ar­
periode gennem lodtræ kning blandt fore­
bejde en udvælgelsesgruppe på 20 grøn­
ningerne under GOF. En sådan udvalgs­
lændere af begge køn af forskellig alder og
post krævede, at m an kunne læse dansk.
baggrund, bosiddende i D anm ark. De
Udvælgelse af filmene i denne sam m en­
skulle på årsbasis gennem se 90-100 film
hæng var baseret på de danske film anm el­
og deraf vælge 45 film pr. år. Samtidigt
delser fra de danske aviser; hvert medlem
påbegyndtes, på initiativ af GOF, film ori­
afgav et pointtal mellem 1 og 5, film med
entering over radioen om de kom m ende
flest points blev bestilt hjem. M an skelne-
de mellem ’gode’ og ’dårlige’ film ud fra
to planer: 1) Tidligere blev biograffilmene
entréindtæ gtens størrelse (4). Fra filmene
i det m indste formidlet med grønlandske
blev udvalgt, til de nåede frem til den
resuméer, indtalte eller som tekst - i dag er
grønlandske filmcentral, gik der 1 1/2-2 år
det en forudsætning at kunne læse og for­
(Pécseli, 1980: 12-13).
stå dansk for at følge m ed i de udbudte biograffilm m ed udelukkende danske
Film og sprog. Den sproglige dim ension
undertekster; 2) danskkundskaberne hos
forsøgte m an også at tage hånd om i be­
de opvoksende generationer er m ed den
tæ nkningen af 1950. Målet er ifølge be­
massive grønlandiseringsproces særligt i
tænkningen af 1950 at skaffe ’gode kultur-
70’erne og 80’erne stærkt svindende -
film’ (ibid.):
m ange unge i dag har svært ved at forstå og udtrykke sig på dansk i forhold til
For at grønlæ nderne kan få fuldt udbytte af filmene, vil det i øvrigt være nødvendigt, at handlingen gengives i resumé i trykte p ro ­ gram m er på det grønlandske sprog, eller at forklaring indtales på lakplader, ligeledes på grønlandsk, eller at andre tekniske hjæ lpe­ m idler tages i brug (G rønlandskom m issionens betæ nkning, nr.
dem , som var unge i 50’erne-70’erne. Man m å således formode, at det er begrænset, hvad det alene grønlandsk-sprogede pub­ likum får ud a f de udenlandske (og dan­ ske) biograffilm. Begge ovennævnte artik­ ler peger på, at handlingsmættede film
3, 1950: 78).
m ed sparsom dialog h ar været m est popu­
Så længe filmen var uden lyd, kunne alle
citater fra betænkningen af 1950. D et sva­
lære, som det også fremgår af ovennævnte følge med. Der opstod selvsagt et sprogligt
rer til egne undersøgelser om børn og
forståelsesproblem, da m an begyndte at
unges filmpræferencer (5), hvor bl.a. acti­
indføre talefilm til Grønland uden undertek­
onfilm, thrillers, gysere og komedier er
ster under Anden Verdenskrig, hvor der, som
højt prioriteret hos de grønlandsk-sproge­
nævnt, blev vist en del engelsksprogede
de og dobbeltsprogede, lavt hos de dansk­
film uden undertekster, et problem både
sprogede, hvilket delvis kan være et
for danske og grønlandske biografgænge­
spørgsmål om sproglig formåen - billeder­
re. Inge Kleivan har gjort indgående rede
ne taler for sig selv; det er ikke nødvendigt
for forholdene om kring film og sprog i fil­
at forstå den engelske tale eller de danske
m ens barndom i G rønland frem til 1976 i
undertekster. U nder vores interviewrejse i
sin artikel “Spillefilm og sprog i G røn­
den landsdækkende undersøgelse om
lan d ” i tidsskriftet Grønland (1976), m ens
børn og unges medievaner i G rønland
Birna M. Kleivan og Ulla H jorth Nielsen
(1997) (se bl.a. Pedersen, 1999, 2002,
har taget tråden op om sprogproblem atik­
2003; Rygaard, 1999, 2002, 2003; Rygaard
ken 1977-83 i deres artikel “Spillefilm i
& Pedersen, 1999), erfarede min kollega
G rønland” også i Grønland (1983). De er
og jeg i opholdsstuerne på de kollegier,
begge at finde på adressen www.tidsskrif-
hvor vi havde logi, at der blev ‘zappet’
tetgronland.dk. Artiklerne er stadig aktu­
henover dialogerne til de sekvenser, hvor
elle, idet de kritikpunkter og den sprog­
der igen var action. Generelt ligger præfe­
problem atik, der diskuteres, i høj grad sta­ dig er gældende.
snarere appellerer til kroppens fysiske
M an kan sige, at tingenes tilstand, på det 18
sproglige om råde, er forværret på m indst
rencerne for film inden for genrer, der reaktioner (gys, hjertebanken, adrenalin­ sus, tårer og latter) end til film, der appel-
lerer til sproglige kom petencer, (jf. Pedersen, 1999, 2003). I april 1960 udsendtes et brev fra Filmcentralen til kæ m nerne, der siden 1952 havde ansvaret for den kom m unale filmforsyning, at eksempelvis filmen The Trouble with Harry (H itchcock 1955, H vem har dræbt Harry?), kunne lejes for halvdelen a f normal filmleje m ed den begrundelse, at ’’dens meningsmæssige og underholdende værdi hovedsagelig ligger i dialogen”, og den derfor har ’’fået en m in ­ dre god modtagelse h os publikum , og bio­ grafens udbytte af den n e film har som føl­ ger heraf været m indre end n o rm alt” (Filmcentralen, 28. april 1960, brev nr. 4864). Populære film med g rønlandsk tale: Paalup Nuliarsarnera og Qivitoq. Kleivan og Nielsen (1983) næ vner, at film som Palos Brudefærd (1934, på grønlandsk Paalup Nuliarsarnera) og Qivitoq (1956, Palos Brudefærd
på grønlandsk egentlig K ’ivitoK’, alterna­ tiv dansk titel: Fjeldgængeren) i begyndel­ sen af 1980’erne var blandt de mest p o p u ­ lære film netop på g ru n d af netop på grund af “den genkendelighed de repræs­ enterer for den grønlandske befolkning”
skildre. Klip fra filmen benyttes fra tid til
og “at grønlænderne skriger på egne spil­
anden, når karakteren af den grønlandske
lefilm, hvori G rønland og grønlænderne
kultur skal repræsenteres i musikvideoer,
selv spiller hovedrollen.” (Kleivan &
tv-kulturprogram m er etc.
Nielsen, 1983: 15) Filmene er stadig populæ re inde i det
Knud Rasmussen har bygget filmen op som en 4-akter: Første akt viser hverdags­
nye årtusinde. Særligt Palos Brudefærd
livet på en østgrønlandsk boplads under
(1934), instrueret a f dokum entaristen
am m assaat-tiden (loddefisk skovles op,
Friedrich Dalsheim m ed m anuskript af
når de kom m er helt ind til kysten for at
polarforskeren Knud Rasmussen (og m ed
gyde om foråret) m ed præ sentation af
indledning af daværende statsm inister
hovedpersonerne i det parallelle trekants­
Thorvald Stauning), h ar nærm est fået
dram a: Palo, Samo og Navarana. Anden
kultstatus som en film , der repræsenterer
akt handler om som m erstedet, hvor der
ideen om en glorværdig fortid, uanset
udveksles sangdueller, kraftprøver og
dens m angler og forvrængede billede af
underholdning med sportslige aktiviteter -
den 1930’er-samtid, den lægger op til at
og hvor konflikten mellem bejlerne til den
smukke Navarana træ der frem. I tredje akt
Ligeså retter Ebbe Iversen (1984) en skarp
optrappes konflikten - den ’feje’ bejler,
kritik af film en, som han kalder ’’prim æ rt
Samo, der ureglem enteret trækker en kniv
en dokum entarfilm , der er ’forklædt’ som
under trom m estriden, flytter på listig vis,
spillefilm” ( ...) styrken ligger i det histori­
drevet af begær (“drages så stærkt m od
ske, pædagogiske (etnografiske)” (Iversen,
Navarana, at han sætter sig ud over sine
1984: 143). Ifølge Gilberg (1984) var
betænkeligheder med hensyn til brø d re­
Knud Rasmussens plan med filmen, at
ne”, Søbye, 1984) ind til den udkårne og
hendes familie med et isbjørneskind, som ikke kan afvises, mens den ’sympatiske’ bejler, Palo, ligger bevidstløs af de påførte knivstik i hjertekulen. I fjerde akt når vi til klimaks, da Palo kom m er til bevidsthed og beslutsom t tager på frierfærd trods voldsom nordenstorm , som kun “storfan­ gerne gjorde det i gamle dage (...) Det var de tider, hvor forelskede unge m æ nd valg­ te det værst mulige vejr til frierfærd, for at alle kunne se, at selv ikke et hav i oprør
ønskede, at han s film blev etnografisk kor­ rekt. For at d e t ikke k u n skulle blive usam ­ m enhæ ngende, smukke landskabs scener m ed et eksotisk folkeliv, ønskede h an indlagt en handling, som på den ene side viste, at østgrønlæ nderne også v ar ganske alm indeli­ ge m ennesker og på den anden side viste hvor godt de havde tilpasset sig til livet i det arktiske, og at de havde andre kulturelle væ rdier og m åd er at løse konflikter på end Europa. K nud Rasmussen ønskede, at den store verden skulle få respekt for g rø n læ n ­ derne som mennesker (Gilberg, 1984: 135)
kunne holde dem borte fra dem, som de længtes efter” (Søbye, 1984: 100). Palo
Det skorter da heller ikke på etnografi­
belønnes til slut for sine anstrengelser og
ske skildringer i filmen. Ifølge (ø s tg r ø n ­
eksemplariske m od, mens rivalen Samo
lænderen Kaarali, som Stauning citerer i
m å bukke under for sin egen m orderiske
indledningen, var Knud Rasmussens plan
og selviske adfærd. En i og for sig tynd
med filmen at vise hele verden, hvor skønt
historie, der kunne være lavet over en
et land G rønland er (Gilberg, 1984: 150).
Hollywoodsk filmskabelon, m en det gør
Men filmen bæ rer også klart præg af
den ikke m indre fascinerende.
tiden, hvor den blev optaget - Haag-dom-
Siden har der været rejst kritik m od fil­
m en stadfæstede Danmarks suverænitet
men. Således kritiserer Michael Hauser,
over hele G rønland i 1 9 3 3 .1 indlednings­
hvad han ser som filmens m isbrug af den
sekvensen ser m an Knud Rasmussen i
(ædle) østgrønlandske trom m esang i Emil
højre side og Dannebrog i venstre side i
Reesens underlægningsm usik:
forgrunden på øverste dæk, mens filmens besætning, østgrønlænderne, er placeret i
På det dram atiske sted i scenens slutning, hvor Samo træ kker dolken m od Palo, tilføjes en paukehvirvel - der altså høres sam m en m ed den eskimoiske trom m e - og så slutter trom m esangen i m æ ngdens forvirrede larm , der er lige så naturlig som de efterfølgende hornklange i orkestret er unaturlige. Der burde aldrig være blevet givet grønt lys for denne urigtige gengivelse a f et frem træ dende Inuit kulturelem ent. Det er stil-forbistring af værste slags. Reesen havde tydeligvis ikke til­ tro til, at den ægte østgrønlandske tro m m e ­ sang var god nok (Hauser, 1984: 142)
baggrunden på nederste dæk, så m an kunne spørge sig selv, o m ikke filmen sna­ rere drejer sig dels om en ikonificering af Knud Rasmussen, dels om en understreg­ ning af D anm arks absolutte suverænitet over kolonien Grønland - med de m aleri­ ske og ædelt eksotiske østgrønlændere som statister. Fra tid til anden kom m er cier klagesuk i de landsdækkende aviser eller i radioen
fra den ældre del a f befolkningen, som
autografer på, når de ankom til Reykjavik
meget gerne ville gense Qivitoq (1956),
og Thorshavn på vej hjem - de blev alle
som for dem står for deres ’ungdom sfilm ’
revet væk, helt m od Platous egen forvent­
med den grønlandske Niels Platou som
ning (Platou, 1991: 122).
Grønlands første ’film star’ helt på linie
Filmen fik en storm ende modtagelse i
med de am erikanske Hollywood-stjerner,
G rønland i januar 1957. Form anden for det
som man samlede idolbilleder af fra tyg­
nyetablerede Turistforeningen for
gegummipakkerne. Platou skriver i sine
G rønland, Lars Lynge, bød velkommen,
ungdom serindringer (6), at han under
ikke til publikum , m en til film en med føl­
premieren i D anm ark følte sig som
gende ord:
am bassadør for den grønlandske ungdom med denne film (Platou, 1991: 115). Platou var i øvrigt også den første grøn­ lænder, d er modtog fanbreve fra sit publi­ kum - så mange, at h an ikke fik tid til at besvare dem alle, som han skriver (Platou, 1991: 123). De grønlandske m edvirkende fik før deres afrejse fra D anm arks udleve­ ret 200 ’idolbilleder’ a f sig selv til at skrive
På turistforeningens vegne er det mig en glæde at k unne byde dig velkom m en til p re ­ m ieren i det land, hvor du er optaget - og hvor du hører hjem m e. Da jeg er sikker på, at du vil forstå at tale for dig selv, skal jeg ik­ ke kom m e m ed yderligere kom m entarer. Jeg sætter m in lid til, at du, ’’K’ivitoK’”, kan gøre dig forståelig på et sprog, som vi i m en ­ neskenes land kan forstå. (A tuagagdliutit/ G rønlandsposten, 17. januar 1957, forsiden)
Fra optagelserne a f Qivitoq
Bortset fra, at filmen er sparsom m ed de grønlandske replikker og først og frem ­ mest fokuserer på danske tjenestem ænds dagligliv i kolonitiden m ed grønlæ nderne og deres dagligliv i baggrunden, har den haft stor betydning for datidens grønlæ n­ dere ved at vise landsm æ nd blæst op på lærredet og spille på lige fod med p o p u ­ lære danske skuespillere som Poul
I øvrigt er m an lidt ængstelig for, at filmen vil stim ulere d en tro, at G rønland er et sted, hvor m an tager hen med en kom m ode og et knust hjerte fo r derefter h urtigt at genfinde den tabte livslykke. Frem fo r alt er den slags ’fjeldgængere’ uønskede i G rønland, vi har allerede set alt for mange a f dem. D epressionerne eller hvad, der nu er tale om , bliver n æ sten altid væ rre, nissen flytter som bekendt m ed. G rønland er ikke et ner­ vesanatorium . (Schmidt, 1957: 13).
Reichhardt. Det var også en skildring af genkendelige typer koloniem bedsm æ nd i
At G rønland ikke er et ’nervesanatorium ’
G rønland - den joviale danske kolonibe­
er en holdning, der stadig udtrykkes fra
styrer med hjem m egående hustru, der
udover at passe m anden (børnene er på
Den grønlandske anmelder, daværende
kostskole i hjem landet) passer sit lille
oplysningskonsulent Christian Berthelsen,
drivhus i et af de typiske GTO-hjem , der
derim od, pakker sin kritik ind i diplom a­
var forbeholdt danske tjenestem ænd; den
tiske vendinger; han har stor forståelse for,
typiske danske udstedbestyrer, der m ed sit
at m an ikke h ar kastet sig ud i en psykolo­
typiske danske ’krakram ut’-grønlandske
gisk og analyserende film (Berthelsen har
forsøger at give indtryk af at forstå mere,
uden tvivl læst om Politikens kritik af filmen),
end han i realiteten gør, osv.
da m an nok ikke kunne undgå “at en del
Filmen blev anm eldt af repræ sentanter
m ennesker åbenlyst [risikerer] at stå for
såvel for grønlæ nderne som for danskerne
skud. Man kender hinanden alt for godt”,
i G rønland - i D anm ark var m an ovenud
og hvad angår naturoptagelserne, som
begejstret over de flotte naturbilleder, som
uden tvivl er pragtfulde, m ener Berthelsen
det næsten siger sig selv. Til gengæld fik
”at det næsten [er] velgørende at se lidt
filmens handling en skrap kritik af
gråt og tåget vejr”. Den eneste direkte kri­
Politiken, som skrev:
tik af filmen går på behandlingen af “kir­ kens harm o n iu m , [der] respektløst bliver
Alt for meget sm uk farvefilm og tam folke­ komedier, alt for lidt levende film og m en n e­ skeligt dram a. Således er det sikkert en beko­ stelig, men lige så lum sk kedelig jubilæ um sm ik vort ældste og fornem ste filmsselskab har indbudt sine kunder til. (Citeret efter A tuagdliutit/G rønlandsposten, 8. novem ber 1956, forsiden)
I G rønland er det interessant at læse, at det er den danske anmelder, landslæge Preben Schmidt, der skarpest kritiserer fil­ m en Qivitoq, m en alligevel tager den nok så alvorligt. Han advarer bl.a. potentielle danske grønlandsfarere m ed lig i lasten:
slæbt ud på dansepladsen. Det er sikkert på sin plads at gøre opm ærksom på, at det gør man ikke norm alt” (Berthelsen, 1957: 7). Endvidere langer Berthelsen generelt ud efter de film, der optages i G rønland for et dansk publikum: Fordi en film fra G rønland har succes i D anm ark, behøver det sam m e ikke at være tilfældet i G rønland. De rige m uligheder for pragtfulde naturbilleder vil for det danske publikum i reglen danne d et prim ære, og m an vil gå lettere over handlingen. D erim od vil publikum i G rønland være på vagt over for handlingen (Berthelsen, 1957: 7).
Derudover kritiserer han de grønlands-
film, der h a r tendens til at fremstille grøn­
Katuaq: G rønlands K ulturhus & biograf.
lænderen i “det unaturlige opstillede
Den 15. februar 1997 åbnede, som nævnt
arrangem ent, som m ed vold og magt vil
G rønlands Kulturhus Katuaq i Nuuk. Det
trække det særprægede og det usædvanli­
rum m er bl.a. en biografsal - den første
ge frem”, hvilket han m ener helt undgås i
‘rigtige’ grønlandske biograf - m ed plads
denne film (ibid.). Berthelsen konklude­
til lidt over 500. En stor del af indtægterne
rer, at det er en god film , som også funge­
til kulturhusets forskelligartede arrange­
rer for et grønlandsk publikum .
m enter stam m er fra entréindtæ gterne til
Der kom også - en noget skarpere -
grønlandsk kritik fra ophavsm anden til Hjemmestyretanken, det grønlandske Landsrådsmedlem Jørgen C.F. Olsen (1916-1985), også kaldet ’Lum um ba’ , (Fleischer, 2000), der i et læserbrev skrev i A tuagagdliutit/G rønlandsposten 28. m arts 1957, dvs. efter at film en har været vist i Sisimiut, hvor han bo ed e - her i sin fulde ordlyd: Efter m in mening passer filmen “K’ivitoK”’s handling slet ikke til grønlæ ndernes tanke­ gang og viser et helt forkert billede af d an ­ skernes liv og opførsel heroppe. Vi har aldrig set en dansker, der går helt ned til stranden for at sm age den første sæls rå lever. Ligeledes h ar danskerne i G rønland ikke så nær tilknytning til grønlæ nderne, som det vises i film en; publikum i D anm ark tro r måske, at danskerne heroppe er små-engle. G rønlæ nderne er ikke så dum m e, at de “går qivitoq” bare de een gang får nej til en dans fra en pige og bare m a n laver grin med dem efter en mislykket fangst. Hvis det var sådan, så var vi “gået K’ivitoK ” allesam men. Billederne i filmen er pragtfulde, m en h a n d ­ lingen er lig nul og virker frem m ed på os. Mon m anuskriptforfatteren nogensinde har set en grønlænder? (C iteret i M orten Piil: Gyldendals filmguide. Danske film fra A til Z (2000: 457-458)).
B iografudbuddet er bygget op til at betjene tre forskellige form er for publikum . Den væsentligste indtæ gtskilde er den kom m erci­ elle biograf, der skal løbe ru n d t af sig selv. M ålgruppen for denne er de 13-23-årige og det drejer det sig om visning af prem iere­ film, der sælger 80% af ca. 68.000 solgte bil­ letter pr. år. Ifølge Rygaard (2002:185n32) koster det 6 7000 kr. at få en film fløjet fra D anm ark til G rønland. Ved biografens start sponsorerede SAS og G rønlandsfly 75% af befragtningen, siden er sponsorsatsen støt faldet til 25% i 2001. Af film udbuddet i den komercielle biograf er 70-80% af filmene am erikanske engelsksprogede, 15% af fil­ m u d b u d d et er danske film, resten er skandi­ naviske eller europæiske film. D et andet biograftilbud er Art C inem a-film , som vises i den lille sal. Disse kulturelt og /eller k u n st­ nerisk orienterede film træ kker fra 10-30 biografgængere pr. forevisning. Det tredje biograftilbud retter sig m od b ørnene m ed Børne Film klubben, der sam arbejder m ed den Danske Børne Filmklub (ibid.)
Som det fremgår af ovenstående, skete en stigning af biografgæster sam t Katuaqgæster i alt 1997-99, hvorefter der er sket et støt fald af biografgæster frem til 2002, mens det samlede antal registrerede gæster er m arkant stigende. Ifølge disse tal gik gennemsnitligt 118 personer til hver af
Faktisk havde Leck Fischer besøgt G røn­
de 534 filmforevisninger, der kørte i 2000,
land i forbindelse m ed arbejdet på m anu­
m ens kun 48 personer i gennem snit gik i
skriptet (m en døde få m åneder før prem i­
biografen til de 1.228 filmforevisninger,
eren). Idag er Qivitoq, i m odsæ tning til
der kørte i perioden 2001-2002.
Palos Brudefærd, ikke til at skaffe hverken som vhs eller dvd, k u n som 16mm film.
Det ser således ud til, at færre forevis­ ninger giver flere biografgængere til den enkelte forestilling, m ens flere forevisnin-
Katuaq gæster i alt
biografgæster i alt
antal filmforevisninger
Kilde: 1997-2000, Grønlands Statistik Årbog 1998, 1999, 2000. 2001-2002: Katuaq Kulturberetning 2002. Da tallene for 2001-2002 afviger hos de to kilder, er Katuaqs egne tal valgt u d i denne opsætning. Grafisk ser udviklingen således ud:
Katuaqbiografens besøgstal 1997-2002 160.000 140.000
120.000 100.000 Katuaq gæster i alt
■ biografgæster i alt
a f Birgit Kleist
ger kunne tyde på, at biografgængerne
25 filmfestivaller verden over. Filmen er en
udskyder biografturen til næste visning og
lille kom edie om en sygeligt jaloux
næste film eller til film en udkom m er på
ægtem and, der fantaserer over, at konen er
dvd eller på en af de efterhånden mange
ham utro i stedet for at gå i syklub, selvom
filmkanaler, der er adgang til på tv, f.eks.
hun kom m er hjem med det ene håndar­
Canal+ gul, blå og grå. U dbuddet af film
bejde efter det andet. M istanken skærpes,
svarer til udbuddet a f m ainstream film i
da han opdager, at der er en m and på
en større dansk provinsby - se program på
syholdet. Det viser sig im idlertid, efter
www.katuaq.gl, dog skal det bemærkes, at
mange indre og ydre kampe som kulm i­
premierefilm i de større danske biografer
nerer, da han ud på m orgenstunden
ligeledes vises sam tidigt i Katuaq, i nogle
opsøger m anden, han har m istæ nkt for at
tilfælde endda før dansk prem iere, som
have et forhold til sin kone, at denne er
det f.eks. var tilfældet m ed Wes Cravens Scream der havde grønlandsk prem iere
bøsse. I 2000 kom den første anim ationsfilm ,
fredag den 13. juni 1997, mens der først
udført af en grønlænder, Kunuk Platous
var dansk premiere 27. juni (Rygaard &
Nanoq. Det er hans afgangsfilm fra Den
Pedersen, 1997).
Danske Filmskole, hvor han er uddannet
Selv kalder biografen sig ikke m indre end en “V erdensprem ierebiograf” (bio­
på anim ationslinjen, hvor han også lavede midtvejsfilmen Rejsen (1998, se Den
grafprogram for jan u ar 2000). Smalle film
Danske Filmskoles web-site). Platou har
er der langt imellem, dem skal m an tilba­
været gennem flere uddannelser - h an­
ge til 50’erne for at finde på filmlisterne til
delsskole, Kunstskolen i N uuk (1986-87)
og er desuden uddannet i tegning og gra­ fik fra D anm arks Designskole; han har
Afsluttende bem ærkninger. Med denne
arbejdet på det grønlandske medieselskab
artikel har jeg givet en meget selektiv skit­
Inuk Media. Den otte m inutter lange
se af den grønlandske film historie og
Nanoq handler om en dreng, der finder en
meget er selvsagt udeladt på denne spar­
forældreløs isbjørneunge, som han mod
somme plads. Der ligger dokum enter i
sin fars vilje får lov at beholde.
forskellige arkiver både i G rønland og i
Isbjørneungen hjælper familien, da denne
Danmark, som ikke alle er offentligt til­
bliver ram t af misfangst. Filmen havde
gængelige, ligesom der ligger et hav af
prem iere i Katuaq 19. august 2000 sam ­
dokum enter, der en d n u ikke er registrere­
m en m ed seks andre afgangsfilm fra Den
de. I overgangen til det nye årtusind er der
Danske Filmskole, hvor den klart var p u b ­
sket et skred i ’hjem m e-producerede’ film.
2000/2001: 44).
Den første (kort-)film , udført udelukken­
likumsfavorit (Nielsen & Burkal, G rønland er også kom m et på tegnefilm
de med grønlandsk besætning, er som
i Jannik H astrups spillefilm Drengen der
nævnt Inuk Silis H øeghs 15 m inutter
ville gøre det umulige (2002), en fabel om
lange Sinilluarit (1999). Filmen, som har
en dreng der som nyfødt bortføres af en
den skuespiller-uddannede Rassi
isbjørn og opdrages som bjørn, indtil han
Thygesen i hovedrollen, vandt publi­
indfanges igen af forældrene og nu skal
kum sprisen på Far N o rth Film Festival i
tilpasse sig livet som menneske. I m odsæ t­
Canada 2000 og er blevet set på mere end
ning til beslægtede historier som Tarzan
K unuk Platous Nanoq. (Foto: Steen Dalin)
og Kiplings (og Disneys) Junglebogen væl­ ger drengen dog at forlade m enneskene
som de har ventet på - at stå på scenen og
igen og vender til sidst tilbage til livet som
opleve at tæ ppet går op (se www.berlina-
bjørn. Filmen var produceret m ed franske
le.de).
anim atorer, m en havde hentet inspiration i billeder af Aka Høegh. I 2003 nom ineres Kunuk Platou til en
sjovt og endelig kommer den store dag,
Inuk Silis H øeghs næste film, Eskimo Weekend (2002), skildrer grønlandsk stor­ byliv blandt unge henover en weekend
pris på Berlin Film Festival for den 11
m ed et indlejret kærlighedsdrama. Filmen
m inutter lange tegnefilm Angelina
foregår i N uuk og trækker bevidst på
Ballerina (2003), produceret af Valeria
mange af de stereotyper, der knyttes til
Saunders, der leder det forholdsvist nye
Nuuk, til kvinder, til m æ nd, til seksualitet,
produktionsselskab, Rambling Rose.
til kendte rock-bands selvopfattelse etc.
Tegnefilmen handler om tre piger, der
Ligeledes træ kker filmen underliggende på
elsker at danse. De kom m er om sider ind
debatten om ’grønlandskhed’ med mange
på balletskolen, som fra nu af fylder hele
diskrete referencer til en glorværdig fortid,
deres liv. Trods et hverdagsliv med hård
hvor forfædrene var i harm oni med sig
ballettræ ning form år de også at have det
selv og omgivelserne i m odsætning til
disse storby-unge, d er ikke synes at kunne finde et ståsted. Personerne i filmen spiller tæ t op ad de personer, de er i det Virkelige liv’ som f.eks. det kendte rockband Chilly Friday. Dokum entarfilm en I n u k W o m a n C ity B lu es (2002), instrueret af den første
grønlandske kvindelige film instruktør, Laila Hansen og produceret af Nils Vest, skildrer på modig vis og m ed fin følsom ­ hed og respekt grønlandske kvinder i m is­ brugsm iljøerne på Vesterbro. Via digte, musik og kvindernes egne fortællinger følges disse på en m åde, så de kom m er til at fremstå som individer, der bærer og har
Inuk Women City Blues
båret på m eget sm erte - en gruppe kvin­ ders skæbner, som er glem t eller gemt af vejen og som levendegør de fiktive grøn­ landske kvinder i K øbenhavner-m iljøet, der er skildret i den første rom an skrevet af en grønlandsk kvinde, M åliåraK’ Vebæk, B u ssim i n a a p in n e q (1981) - på dansk m ed titlen H isto rie n o m K a trin e , 1982. In u k W om an C ity Blues er en barsk og ærlig film, der giver stof til eftertanke. På filmens hjemm eside står der bl.a. føl­ gende om filmens tem a og m ålgruppe: Emnet h a r været beskrevet før, af danskere, og ofte på journalistisk, hårdtslående vis. Denne film er m eget anderledes. Den er skabt af en scenekunstner, der tæ nker i d ra­ maturgi, i følelser og i at forstå hvad der lig­ ger bag ordene. D erfor er billed- og film sproget anderledes end det, vi plejer at se på tv-skærm en. D et er m usikalsk - m ed meget grønlandsk m usik i filmen - og det ta ­ ler meget direkte til unge mennesker, den m ålgruppe for film en, som helst skulle blive lidt klogere på livet i D anm ark. Og så inde­ holder den en optim ism e, et eksempel på at det godt kan lade sig gøre at kom m e ud af m isbruget, repræsentetet ved den stærke personlighed Rosine Berthels, der som nok den første kvinde fra drukm iljøet er kom m et fri af det og taget hjem til G rønland, (http://www. vestfilm .dk/inukw om an)
Hvis m an ser på film /biografkulturen i G rønland i tilbageblik, er der på nogle om råder sket et tilbageskridt - de livlige diskussioner, som film udbuddet gav
anledning til, i avisen, radioen og i telegram - og brevvekslingen mellem filmle­
På film produktionsom rådet er der håb forude. G radvis kaster flere og flere
derne i tiden under Film centralen, er
uddannede medie-/film folk sig ud i film­
ikke-eksisterende i dag, og film orientering
produktion, og der er sporadisk politisk
tages kun meget sporadisk op i de ligeså
vilje til at støtte hjem m eproducerede film-
sporadiske ungdom sudsendelser i tv.
produkter og til at støtte en grønlandsk
Hvad undertekstning angår, er det nu kun
filmkultur. M en der er lang vej igen.
de danskkyndige, der kan få det fulde
Hvad angår indholdet af film m ed
udbytte af film på frem mede sprog, i
G rønland som tema ser det ud til, at fokus
m odsæ tning til tidligere, da m an havde
har flyttet sig fra det udefra (etnografisk)
grønlandske resum eer og i øvrigt gjorde
beskrivende til det indefra (psykologisk)
ihærdige forsøg på at rette op på de sprog­
reflekterende, efterhånden som grønlæ n­
lige forhold - i dag er diskussionen i for­
dere selv tager hånd om m anuskript,
hold til versionering af spillefilm udeble­
instruktion og kamera. Fokus skifter fra os
vet. Det kan skyldes, at der på film om rå­
versus dem til os versus dem iblandt og i os selv.
det er så stort et udvalg i øvrigt på vhs og dvd, at m an blot vælger det, m an interes­ serer sig for og forstår - m an er ikke læ n­ gere afhængig af at få udbytte af en eller
to film, der er sat på biografprogram m et
som førhen var en af de få fælles referen­ cerammer, m an havde på tværs af den lokale befolkning. På andre om råder er der sket en bedring for nogle byers vedkom m ende - N uuk for­ stås, særligt m ed det tekniske udstyr og lokaleforhold. Det er nu engang bedre at kunne blive siddende på sin plads og se filmen til ende, end til stadighed at skulle rejse sig for at se over hovedet på perso­ nen foran i en sal m ed plant gulv og stive, skram lende stole. D erudover vises nye film - og ikke flere år gamle, som det var tilfældet under Filmcentralens tid. Censuren er også oph ø rt - m an er ikke længere kun henvist til danske lystspil, ‘lødige’ amerikanske film og irrelevante dokum entarfilm om produktion af mælk og sm ør og kartoffeldyrkning på Samsø. Film, som førhen betragtedes som u an ­ stændige og som grønlæ nderne ansås for at være for skrøbelige til at se, h ar nu også 28
fundet vej til det grønlandske filmpublikum.
Jørgen Fleischer nævner at Ivittuut (kryolitm inebyen) fik adgang til at se spillefilm i begyndelsen af 1920’ern e - før N uuk. (Program til Den 12. nordiske filmfestival ’99, den første filmfestival afholdt i G rønland, som foregik i K ulturhuset Katuaq i dagene 14.-18. april) 2. Ifølge film centralens instruks om forsyning m ed spillefilm vandrer filmen fra by til by i nordgående retning efter følgende plan: Julianehåb - N anortalik - NarssaK’ G rønnedal - Ivigtut - G rønnedal - (Arsuk) - Frederikshåb - G odthåb - (K’o rn o K ’) G odthåb - Sukkertoppen (Kangåmiut) Sukkertoppen - Holsteinsborg Egedesm inde - Godhavn - (Nipisat) G odhavn - Egedesminde - Christianshåb Jakaobshavn - Qutdligssat - Upernavik U m anaK ’. På dette tidspunkt findes der 200 spillefilm til forsyning af 20 forevis­ ningssteder, I vinterm ånederne (novem b er-m aj/juni) skal byerne nord for H olsteinsborg være selvforsynende, hvilket vil sige at de skal have en beholdning på 15-30 film hvert sted (Film centralen, 15. okt. 1959, brev nr. 12003, j.nr. 960.01). 3. 1774-1925 v ar handel og adm inistration et og sam m e u n d e r navnet Den Kongelige Grønlandske Handel (KGH). H andel og ad m in istratio n skiftede navn i 1925 til Grønlands Styrelse frem til 1950. C en tral­ ad m in istratio n en for G rønland var place-
ret dels under Statsm inisteriet i K øben­ havn u n d e r navnet Grønlandsdepartemen­ tet frem til 1955, dels i G odthåb. Herefter flyttede centraladm inistrationen til et nyoprettet m inisterium , M inisteriet for Grønland (MfG) frem til 1987, hvor det blev lukket. I 1989 havde Grønlands Hjemmestyre overtaget alle sæ rom råder , hvorfor G rønlandsdepartem entet blev luk­ ket (H ertling, 1999: 317ff). 4. ’Gode5 film indtjener 25-36.000 kr.; de ’dårlige’ 6-12.000 kr.. En film koster 2040.000 kr. i 1980 (Pécseli, 1980: 13). 5. Projekt Børn og unges medievaner i Grønland 1996 - 1999, om fatter en kvanti­ tativ spørgeskem aundersøgelse i N uuk samt en landsdækkende kvantitativ og kva­ litativ undersøgelse m ed en spørgeskema­ undersøgelse og interview s af 12 - 19-åriges mediebrug. D enne endnu upublicerede undersøgelse er i an d en fase 1999-2001 udbygget med en kvalitativt orienteret fase ud fra et receptionsperspektiv (filmreception blandt fire g ru p p er unge m ed forskelli­ ge nationale baggrunde i postkoloniale om råder og et kam era/dagbogsprojekt blandt grønlandske unge). U ndersøgel­ serne er udført i sam arbejde m ed Jette Rygaard. 6 . Bogen, d e r ikke er oversat til dansk, inde­ holder m ange interessante oplysninger om hele forløbet før, u n d e r og efter optagelser­ ne af Q ivitoq med en hum oristisk og selvi­ ronisk undertone.
Litteratur Brønden, Jens (1998). ’’Forprem iere i bog­ form” in: Atuagagdliutit/Grønlandsposten, nr. 6, p. 4. C hristensen, Neil Biair (1999). Inuit in Cyberspace: Embedding O ffline Identity and Culture O nline. M useum Tusculanum : København. Duelund, Peter, red. (1985). Grønland-Norden.. En udredning om udvikling a f kulturforbin­ delserne. 1984:11. N ordiska Rådet, Stockholm. Fleischer, Jørgen (1996). Forvandlingens år. Grønland fra koloni til landsdel. Atuakkiorfik, N uuk. - (1999). ”E t lille stykke film historie!” in: Jan Kløvstad (red.): D in festival-guide. Den 12. nordiske filmfestival ’99/N unat Avannarliit 12-nik filmfestivaleqarnerat/Te 12th Nordic Film Festival '99 (in d stik i Ugeavisen vedr. den første filmfestival i G rønland, 14.-18.
april 1999). - (2000). Grønlands Lum um ba. Atuakkiorfik, N uuk. Gam, M. (1945). ’’Film en d n u en gang -.” in: Grønlandsposten, nr. 2, 16. januar. Gilberg, Rolf (1984). ’’Optagelse af film en” in: Rolf Gilberg (red.): Tidsskriftet Grønland, nr. 4-5, m aj-juni (Tem anum m er: Palos Brudefærd). Hauser, Michael (1984). “Filmens m usik” in: Rolf Gilberg (red.): Tidsskriftet Grønland, nr. 4-5, m aj-Juni (Tem anum m er: Palos Brudefærd). H ertling, K nud (1999). ’’H jem m estyret in d ­ føres” in: Bent G ynther & Aqigssiaq M øller (red.). Kalaallit Nunaat. Gyldendals bog om Grønland. Gyldendalske Boghandel, København, pp. 317-327. Iversen, Ebbe (1984). ’’Filmens anm eldelse” in: Rolf Gilberg (red.): Tidsskriftet Grønland, nr. 4-5, m aj-juni (Tem anum m er: Palos Brudefærd). Kleivan, Birna M arianne og Ulla H jorth Nielsen (1983). ’’Spillefilm i G rønland” in: Tidsskriftet Grønland. D et G rønlandske Selskab. K øbenhavn, pp. 8-29. Kleivan, Inge (1976). ’’Spillefilm og sprog i G rø n lan d ” in: Tidsskriftet Grønland, nr. 3. Det G rønlandske Selskab. K øbenhavn, pp: 81-94. Kleivan, Inge (1981). “Da talefilm en “Eskim o” blev optaget i G rønland for 50 år siden.” Tidsskriftet G rønland 29(2): 48-60. Knudsen, Helge (1956). ”Et grønlandsk k o m ­ m uneregnskab” in: Tidsskriftet Grønland. D et G rønlandske Selskab, nr. 9. Larsen, Finn B reinholdt (1982). Regler og kon­ fliktbearbejdningsmetoder hos de grønland­ ske eskimoer i den førkoloniale periode, Å rhus Universitet (upubliceret speciale). Lidegaard, M ads (red.) (1988). Efterretninger om Grønland - uddragne a f en journal hol­ den fra 1721 til 1788 a f Paul Egede. Det G rønlandske Selskabs Skrifter XXIX. Det Grønlandske Selskab, København. Lindskog, K. (1959). ’’Frim æ rker og postvæsen. G rønlands Frim æ rker” in: Tidsskriftet Grønland. Det G rønlandske Selskab, nr. 1. Lynge, H ans (1978). ’’perK ’usileK’inåsaK’aoK/ ”D et ville være flovt” in: Ole O xholm 8c Finn Lynge, red. tusarnårérparse ukiune 50ine K alåtdlit-nunåne radio/50 år i luften. K alåtdlit.nunAnata radioa/G rønlands Radio, Nuuk. Lynge, Niels Pavia (1998): ”Fra radio- til TV ’teknik” in: Peter Fr. Rosing & M arianne
Stenbæk (red.): Radiormiut. Kalaallit N unaata Radioa. Grønlands Radio. Radio Greenland. 1958-1998. KNR/Atuakkiorfik. Nuuk. M otzfeldt, Jonathan (1999). ’’Nytårstale 1999” in: Tidsskriftet Grønland. Det G rønlandske Selskab, nr. 1. N ellem ann, George (1962). ”De stærke drikkes historie i G rø n lan d ” in: Tidsskriftet Grønland. Det G rønlandske Selskab, nr. 5 . Nielsen, Camilla & Ivan Burkal (2000/2001). ’’Stort bifald til filmen ’’N anoq” og G rønlanlands første an im atio n sin stru k tø r” in: Roland T hom sen, Anja Jochimsen, Karo Olsen & Ivan Burkal (red.): Neiusaaq. Eqqumiitsuliorneq Kulturilu/Kunst & Kultur. Nr. 1, 2000 - jan u ar 2001. Nielsen, Camilla & Ivan Burkal (2000/2001). ’’stor anerkendelse til Inuk M edia” in: R oland Thom sen, Anja Jochimsen, Karo Olsen & Ivan Burkal (red.): Neiusaaq. Eqqumiitsuliorneq Kulturilu/Kunst & Kultur. Nr. 1, 2000 - jan u ar 2001. N ørretranders, Tor (1997). “G amle og nye k u l­ turer i forhold til ny teknologi”, foredrag lørdag den 19. april, Katuaq, arrangeret af INUTEK, N uuk. N ørrested, Carl (1982). Film om Grønland. U publiceret løsbladskatalog. C enter for N ordatlantiske Studier, A arhus Universitet. Olsen, Ingvard (1956). ’’M arinetogter til Vestgrønland i det tyvende årh u n d red e” in: Tidsskriftet Grønland. Det G rønlandske Selskab, nr. 10. Olsen Jørgen (1957). ’’K’ivitoK’” in: Atuagagdliutit/Grønlandsposten. m arsip 28iat, nr. 6 . Pécseli, Benedicta (1980). „M assem edier i G rønland“ in: Keld H ansen (red.): Tidsskriftet Grønland, nr. 1. Pedersen, Birgit Kleist (1999). ’’M edieprofil blandt 12-19 årige i N uuk, G rønland - et pilotprojekt m ed fokus på videobrug og film præ ferencer” in: C hrista Lykke C hristensen (red.): Børn, unge og medier Nordiske forskningsperspektiver. N ORDICOM , Goteborg. - (2002): ’’Hjemvé som brik til en selvfors­ tåelse - ud fra flytteønsker blandt 12-19 årige i G rønlan d ” in: Grønlands Kultur- og Sam fundsforskning 00/01. Ilisim atusarfik/forlaget Atuagkat. N uuk - (2003): “Gyser-genren - gru eller trøst?” in: Grønlands Kultur- og Samfundsforskning 02/03, Ilisim atusarfik/Forlaget Atuagkat, N uuk (under udgivelse).
Platou, Niels (1991). Inuusuttuunermi misigisat. Atuakkiorfik, Nuuk. Rosing, O tto (1955). Taseralik. OK’alugtuaK ’ 1845 -5 0 migsssåne pisimassütitdlugo. ’’kalåtdlit K’åumarsautigssiniaK’atig it” (landsråde suleK’atigalugo). Nük.Rygaard, Jette & Birgit Kleist Pedersen (1997). ’’Stem ningsbillede fra et gys i K atuaq, fre­ dag den 13.” in: Sermitsiaq, 20. ju n i. - (1999). „Feltarbejde, m eto d e og teo ri m edieforskning i G rø n lan d “ in: Grønlands Kultur- og Samfundsforskning 98/99. Ilisim atusarfik/forlaget Atuagkat. N uuk Rygaard, Jette (1999). ’’Fjernsyn og identitet i et b ikulturelt samfund. De 12-19 åriges TV- præ ferencer i N uuk, G rønland” in: C hrista Lykke Christensen (red.): Børn, unge og m edier - Nordiske forskningsper­ spektiver. N O R D ICO M , Göteborg. - (2002). ’’G rønland og d e n kulturelle globali­ sering” in: Grønlands Kultur- og Samfundsforskning 00/01. Ilisim atusarfik/forlaget Atuagkat. N uuk - (2003). ’’M edier og m agt i et dem okratisk sam fund. B ørn og unges m ediebrug i G rø n lan d ” in: Grønlands Kultur- og Samfundsforskning 02/03, Ilisim atusarfik/Forlaget Atuagkat, N uuk (under udgivelse). Smidt, Preben (1957). ’’KivitoK” in: Atuagagdliutit/Grønlandsposten, jån u årip 17-iat. Smidt, Erik (1963). “Fiskeriforsøg i U m anak distrikt” in: Tidsskriftet Grønland. D et G rønlandske Selskab, nr. 10. Sveistrup, P.P. (1 9 6 5 ).“Ivigtut 1865-1870” in: Tidsskriftet Grønland. D et Grønlandske Selskab, nr. 2. Søbye, Regitze M argrethe (1984).” K nud Rasmussens m anuskript til filmen ’’Palos Brudefæ rd” ” in: Rolf Gilberg (red.): Tidsskriftet Grønland, nr. 4-5, m aj-juni (T em anum m er: Palos Brudefærd). Sørensen, Janus (1961). ”D a Ø stgrønland fik sin første radiostation” in: Tidsskriftet Grønland. D et Grønlandske Selskab, nr. 8. Thorleifsen, D aniel & Bula Larsen (red.) (1995). Ilinniarfissuaq ukiuni 150-ini. Ilinniarfissuup 1995-imi ukiunik 150-iliilluni nalliuttorsiorneranut atatillugu atuakkiaq. Festskrift i anledning a f Ilinniarfissuaqs 150-års jub ilæ u m i 1995. Ilinniarfissuaq/A tuakkiorfuk, N uuk. W indstedt, Ole (1978). ’’Sådan begyndte TV i G rø n lan d ” in: Ole O xholm & Finn Lynge (red.): tusarnårérparse ukiune 50-ine
Kalåtdlit-nunåne radio/50 år i luften. K alåtdlit.nunåta radioa/G rønlands Radio, Nuk.
Avisindlæg uden forfatternavn, betænkninger, arkivm ateriale mv; 1950: G rønlandskom m issionens betæ nkning 3: Skolevæsenet, kirken og andre kulturelle fo r­ hold, februar. K øbenhavn. 1953-1966: Q aqortoq K om m une, byarkiv, jo u rn al nr. 110. 1952-1958: Aasiaat K om m une, byarkiv, nr. 841.1.
1954-1967: U u m m an n aq K om m une, byarkiv, nr. 35.15, journalnr. 960. 1956: ’’KivitoK fik både ris og ros ved prem ie­ ren” in: Atuagagdliutit/Grønlandsposten. nuvim parip 8 -at, nr. 22. 1957: ’’G rønlandsprem ieren på ’’K’ivitoK’” i: Atuagagdliutit/Grønlandsposten, jånuårip 17 iat. 1969: Betæ nkning fra Udvalget vedrørende Folkeoplysningen i G rønland, marts. 1970-1973: G rønlands Oplysnings Forbund , Film centralen arkiv, nr. 29.07.
Kosmorama232 007 artikel1
Kosmorama #232 - vinter 2003 ©DFI http://www.kosmorama.org/