Voksne får penge af mor og far BUSINESS
Voksne får penge af mor og far Hvorfor giver forældre deres voksne børn hjælp til ferier og luksus i hverdagen? Og hvorfor tager de voksne børn imod? Lørdag D. 23. FEBRUAR 2013 KL. 18:00
En tur til Thailand, månedlige overførsler til kontoen og dyre gaver i hverdagen. Det er blevet normalen i mange familier, at forældre støtter deres børn økonomisk. »Børn«, der er godt op i trediverne vel at mærke, og som selv har både jobs og eget familieliv. Hjælpen fra forældrene drejer sig i dag ikke om overlevelse, men om lidt ekstra midler til at forsøde hverdagen, hvad enten det gælder hjælp til nyt vintertøj eller et par ugers ferie på et godt hotel.En undersøgelse fra hotels.com fra oktober 2012 viser, at en femtedel af de 30-39-årige har fået et økonomisk tilskud til ferier af deres forældre eller svigerforældre, mens 13 procent af de 40-49-årige har fået tilskud til ferier af forældregenerationen. Og den økonomiske hjælp stopper ikke ved ferierne.Ifølge flere eksperter er det en del af en generel tendens, hvor forældre hjælper deres mere end voksne børn med økonomiske og praktiske behov i hverdagen. Læs også
Stig Rossen: Mine børn får mig til at græde
Direktør for Finanshuset i Fredensborg A/S, Kim Valentin, oplever, at forældre i højere grad tager del i deres voksne børns økonomi gennem bidrag til ferier og andre store gaver. Tendensen har rykket sig fra hovedsagelig at gælde børn i tyverne, som studerer, til også at handle om voksne »børn« i trediverne, som har arbejde.»Det hænger sammen med, at de generationer, der bliver pensioneret nu, typisk har børn i alderen 30-40 år. Det er en velhavende generation, som har sparet op til deres pension gennem mange år. De har flere penge end tidligere generationer og dermed mulighed for at give penge eller ferierejser,« siger han.Og det er helt klart børnene, som forældrene betænker, når overskuddet skal fordeles.»Folk kommer til os for at få regnet ud, om de har penge nok til sig selv resten af livet. Hvis de så har rigeligt med penge til sig selv, begynder de at tænke på, hvem de skal dele deres penge med, og det er typisk børnene. De tænker ikke, at deres arv skal gå til andre end deres børn,« siger Kim Valentin.Han oplever dog, at den økonomiske hjælp stopper, når børnene nærmer sig de 40 år.»Det ændrer sig så snart, børnebørnene også bliver store. Der kommer generationerne en lille smule væk fra hinanden igen, og forældrene begynder at blive så gamle, at de ikke kan hjælpe på samme måde,« siger han.Facebook: Mere livsstilEn af forklaringerne på, at forældrene vælger at bruge overskuddet på deres børn, kan være, at de yngre generationer er hårdere spændt for på grund af krise, arbejdsløshed osv. Samtidig kan forældrene med deres økonomiske overskud købe sig tid sammen med deres børn og børnebørn. Det mener professor ved Institut for Marketing og Management ved Syddansk Universitet, Søren Askegaard.»I dag er det jo sådan, at med dobbelt arbejde og 17 fritidsinteresser er det svært at finde tid til at se hinanden. I stedet køber vi en uge eller 14 dage i Thailand til os alle sammen, hvor de er tvunget til at være sammen med os,« siger han.Søren Askegaard understreger, at befolkningen ikke er homogen, og at der er mange ældre, der brænder en masse penge af på sig selv eller ikke har en klink til sig selv. Men mange har betalt af på huset og har en god pension, og for dem er det vigtigste livsprojekt, de har tilbage, at deres børn har det godt. Det er ikke i sig selv noget nyt. Det bliver bare særlig synligt, fordi det i dag drejer sig om flere penge og ikke længere om en halvtredser til fødselsdagen, forklarer han.Selv om de store økonomiske gaver fra forældrene måske bliver givet uden bagtanke, fører en gave altid et forhold med sig. Det mener man i hvert fald i antropologien.»Gaven skaber ikke nødvendigvis afhængighed, men forventninger. Den forventer ikke noget i sig selv, men giver man en gave, forventer man en reaktion på den. Ikke nødvendigvis en gave tilbage, men man forventer måske taknemmelighed. På den måde er man moralsk og socialt forpligtet til at reagere på en gave, med mindre man vil afvise folk,« siger antropolog ved It-universitetet, Steffen Dalsgaard.Derfor kan det også få konsekvenser, hvis man ikke reagerer på en gave.»Hvis man konsekvent undlader at reagere, ødelægger det forholdet. Så kan det være, at bedsteforældrene begynder at se mere til de andre børnebørn eller bruger mere tid sammen med deres venner. Så selv om det ikke er bevidst, kommer der alligevel et eller andet forventningsforhold, som kommer til udtryk, hvis børnene vælger ikke at give et eller andet tilbage,« siger han.Forældrenes økonomiske håndsrækning til de mere end voksne børn er dog ikke kun udtryk for økonomisk overskud. Ifølge familieforsker Per Schultz Jørgensen handler det også om, at forholdet mellem generationerne har ændret sig. »Bedsteforældre har gennem lang tid - måske altid - spillet en stor rolle for børnefamilierne, som et økonomisk og praktisk sikkerhedsnet. Når vi kan konstatere, at mønsteret i dag strækkes meget længere ud, hænger det sammen med, at mange lever i et tæt børn-forældreforhold, som er forlænget fra børne- og ungdomsårene, længere op i tyverne, og faktisk ind i trediverne,« forklarer han.Ifølge forskeren bliver forbindelsen til forældrene i dag ikke brudt, som den gjorde i det gamle samfund, hvor man blev sendt ud af hjemmet i en tidlig alder efter konfirmationen og senere sin 18 års fødselsdag.»I gamle dage var forholdet præget af nødvendighed, og børnene forsvandt ud, når forældrene ikke kunne brødføde dem mere. I dag er der et tættere forhold, fordi der ikke er behov for at afbryde forbindelsen på samme måde. Forældrene har plads og råd til deres børn,« siger han.Opdragelsen i dag lægger derfor heller ikke op til, at børn løsriver sig fra deres forældre, påpeger han.»Den gamle opdragelse var præget af tvang og fasthed. Når man blev 18 år, var man fri og på egne ben. I dag er barne- og ungdomsårene præget af stor frihed. Børn må næsten alt. Men de bliver aldrig helt fri af forældrene, fordi det ikke bliver markeret, at nu rejser de ud af familien, farvel og tak. Der er ingen overgangsritualer. Børnene forbliver børn, der forventer noget af forældrene,« siger han.Den tendens ses ikke kun i Danmark.»Det gælder også ude i verden. I USA bliver der også skrevet om den her livsform, hvor børnene bor længe hjemme og har en slags forvænthed og forventning om, at det er et livsvarigt forhold, hvor forældrene bliver ved med at bidrage, også hvor det ikke er nødvendigt,« siger Per Schultz Jørgensen.Fænomenet kaldes »helikopter-forældre«, fordi forældrene svæver over børnenes liv og bliver ved med at overvåge og stå til rådighed, fortæller han. Samtidig bliver de ved med at have økonomisk indflydelse på børnenes liv. Læs også
»Den ældre generation får selvfølgelig også noget ud af det, selv om det indimellem grænser til udnyttelse fra børnenes side. Det er en nem løsning at få mormor til at komme og passe eller få råd til nogle yderligere ting i vores luksuøse liv, hvis vi kan få forældrene til at betale med på noget. Det burde måske være omvendt,« siger han.Per Schultz Jørgensen mener, at tendensen vil ændre sig i løbet af de næste generationer.»I takt med, at de materielle vilkår forandrer sig, ændrer det her sig også. Vi får ikke den store velstands- og vækstperiode igen, så hvis vi kigger 50 år frem, kigger vi lige ret ind i en anden type samfund, hvor man i højere grad tænker på at passe på værdierne,« siger han. »Der tror jeg ikke, at forældre og bedsteforældre vil strø om sig med penge på den måde. De skal nok blive ved med at spille en rolle, men jeg tror, det bliver på en anden måde.« Læs også
Skriv jer til et bedre ægteskab