BETÆNKNING om virksomhedernes sociale ansvar: et nyt partnerskab - A6-0471/2006
Procedure : 2006/2133(INI)Forløb i plenarforsamlingenDokumentforløb :
A6-0471/2006Indgivne tekster :
BETÆNKNING 258k 167k
21. december 2006PE 380.802v02-00 A6-0471/2007
om virksomhedernes sociale ansvar: et nyt partnerskab
UDTALELSEFRA UDVALGET OM INDUSTRI, FORSKNING OG ENERGI
– der henviser til de to mest autoritative internationalt aftalte standarder for virksomhedernes adfærd, som ILO har vedtaget, nemlig trepartserklæringen om principperne vedrørende de multinationale virksomheder og socialpolitikken og OECD's overordnede principper for multinationale selskaber, til adfærdskodekser vedtaget inden for rammerne af internationale organisationer som FAO, WHO og Verdensbanken samt arbejde i UNCTAD's regi med hensyn til virksomhedsaktiviteter i udviklingslande,
– der henviser til ILO's erklæring om grundlæggende principper og rettigheder på arbejdet af 18. juni 1998 og dens vedtagelse af universelle grundlæggende arbejdsnormer, nemlig afskaffelse af tvangsarbejde (konvention 29 og 105), foreningsfrihed og retten til at føre kollektive forhandlinger (konvention 87 og 98), afskaffelse af børnearbejde (konvention 138 og 182) og ligebehandling i beskæftigelsen (konvention 100 og 111),
– der henviser til FN’s verdenserklæring om menneskerettigheder og navnlig til den artikel heri, hvor ethvert individ og alle samfundets organer opfordres til at medvirke til at sikre universel overholdelse af menneskerettighederne, til den internationale konvention af 1966 om borgerlige og politiske rettigheder, til konventionen af 1966 om økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder, til konventionen af 1979 om afskaffelse af alle former for diskrimination mod kvinder, til udkastet fra 1994 til FN-erklæringen om de oprindelige folks rettigheder samt til FN-konventionen af 1989 om barnets rettigheder,
– der henviser til OECD-konventionen om bekæmpelse af bestikkelse (1997),
– der henviser til GRI-retningslinjerne (Global Reporting Initiative) fra 1997(1) samt de opdaterede G3-retningslinjer for rapportering af bæredygtighed, frigivet den 5. oktober 2006,
– der henviser til De Forenede Nationers Global Compact-initiativ, der blev lanceret i september 2000,
– der henviser til meddelelsen den 9. oktober 2006 fra FN’s Global Compact- og Global Reporting-initiativ om, at der er dannet en "strategisk alliance",
– der henviser til udkast til FN's normer om transnationale selskabers og andre erhvervsvirksomheders ansvar på menneskerettighedsområdet (december 2003),
– der henviser til resultatet af FN's verdenstopmøde om bæredygtig udvikling i 2002 i Johannesburg, navnlig opfordringen til mellemstatslige initiativer på spørgsmålet om virksomhedernes ansvar, og Rådets konklusioner af 3. december 2002 om opfølgningen på topmødet,
– der henviser til FN's generalsekretærs rapport af 10. august 2005 (05-45706 (E) 020905) om Global Compact-gruppens arbejde om globale partnerskaber og bedre samarbejde mellem FN og alle relevante partnere, navnlig den private sektor,
– der henviser til udpegelsen af en særlig repræsentant for FN's generalsekretær for virksomheder og menneskerettigheder, til dennes foreløbige rapport af 22. februar 2006 (E/CN.4/2006/97) og de regionale høringer, han holdt i Bangkok den 26.-27. juni 2006 og i Johannesburg den 27.-28. marts 2006,
– der henviser til sin beslutning af 15. januar 1999 om en adfærdskodeks for europæiske virksomheder i udviklingslandene(2), hvori det anbefales, at der udarbejdes en europæisk adfærdskodeks støttet af en europæisk overvågningsplatform,
– der henviser til Bruxelles-konventionen fra 1968 som konsolideret i Rådets forordning (EF) nr. 44/2001 af 22. december 2000 om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og handelsretslige område(3),
– der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 761/2001 af 19. marts 2001 om organisationers frivillige deltagelse i en fællesskabsordning for miljøledelse og miljørevision (EMAS)(4),
– der henviser til Rådets resolution af 3. december 2001 om opfølgning af grønbogen om virksomhedernes sociale ansvar(5),
– der henviser til sin beslutning af 30. maj 2002 om Kommissionens grønbog om fremme af en europæisk ramme for virksomhedernes sociale ansvar(6),
– der henviser til sin beslutning af 13. maj 2003 om virksomhedernes sociale ansvar: Virksomhedernes bidrag til bæredygtig udvikling(7),
– der henviser til Kommissionens henstilling af 30. maj 2001 om anerkendelse, måling og offentliggørelse af miljøspørgsmål i virksomheders årsregnskaber og årsberetninger (offentliggjort under nummer K(2001)1495)(8),
– der henviser til sin beslutning af 4. juli 2002 om Kommissionens meddelelse til Rådet, Europa-Parlamentet og Det Økonomiske og Sociale Udvalg om fremme af grundlæggende arbejdstagerrettigheder og forbedring af de sociale styringssystemer i en globaliseret økonomi(9),
– der henviser til Rådets resolution af 6. februar 2003 om virksomhedernes sociale ansvar(10),
– der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/51/EF om årsregnskaber og konsoliderede regnskaber for visse selskabsformer, banker og andre penge- og finansieringsinstitutter samt forsikringsselskaber(11),
– der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv nr. 2004/18/EF om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af offentlige vareindkøbskontrakter, offentlige tjenesteydelseskontrakter og offentlige bygge- og anlægskontrakter(12),
– der henviser til den endelige rapport og henstillinger fra det europæiske interessentforum om virksomhedernes sociale ansvar af 29. juni 2004, herunder henstilling nr. 7 om støtte til foranstaltninger med henblik på at opnå det rigtige retsgrundlag,
– der henviser til Kommissionens meddelelse om den sociale dimension af globaliseringen – EU's politiske bidrag til at sprede fordelene til alle borgerne (KOM(2004)0383),
– der henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked og om ændring af Rådets direktiv 84/450/EØF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/7/EF, 98/27/EF og 2002/65/EF og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2006/2004 (direktivet om urimelig handelspraksis)(13),
– der henviser til Det Europæiske Råd af 22. og 23. marts 2005 om et nyt afsæt for Lissabon-strategien med fokus på dette partnerskab mellem EU og medlemsstaterne om vækst og beskæftigelse: en fælles opgave,
– der henviser til sin beslutning af 5. juli 2005 om udnyttelse af børn i udviklingslandene(14),
– der henviser til Kommissionens meddelelse om revision af strategien for bæredygtig udvikling – En handlingsplatform (KOM(2005)0658) og EU's nye strategi for bæredygtig udvikling vedtaget af Rådet den 9. juli 2006,
– der henviser til den europæiske konsensus om udvikling, undertegnet af Kommissionen, Rådet og Europa-Parlamentet den 20. december 2005,
– der henviser til den nye generelle toldpræferenceordning (GSP+), der har været i kraft siden 1. januar 2006, som giver toldfri adgang eller toldnedsættelse til et øget antal produkter og ligeledes omfatter et nyt incitament til sårbare lande, der står over for særlige handelsmæssige, finansielle eller udviklingsmæssige behov,
– der henviser til Kommissionens meddelelse om fremme af anstændigt arbejde for alle – EU's bidrag til gennemførelsen af dagsordenen for anstændigt arbejde i verden (KOM(2006)0249),
– der henviser til grønbogen om det europæiske åbenhedsinitiativ af 3. maj 2006,
– der henviser til sin beslutning af 6. juli 2006 om retfærdig handel og udvikling(15),
– der henviser til Kommissionens meddelelse om modernisering af selskabsretten og forbedret virksomhedsledelse i Den Europæiske Union – vejen frem (EU's handlingsplan om virksomhedsledelse) (KOM(2003)0284),
– der henviser til høringen om virksomhedernes sociale ansvar og en mulig europæisk tilgang, afholdt af Europa-Parlamentet den 5. oktober 2006,
– der henviser til betænkning fra Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender og udtalelser fra Udvalget om Industri, Forskning og Energi og Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling (A6-0471/2006),
A. der henviser til, at virksomhederne ikke kan træde i stedet for de offentlige myndigheder, når disse har undladt at føre tilsyn med overholdelsen af de sociale og miljømæssige standarder,
1. er overbevist om, at et øget socialt og miljømæssigt ansvar fra virksomhedernes side sammen med princippet om virksomhedernes ansvar udgør et vigtigt element i den europæiske sociale model, i Europas strategi om bæredygtig udvikling og i forhold til at møde de sociale udfordringer i økonomisk globalisering;
2. glæder sig over Kommissionens meddelelse med hensyn til at sætte nyt skub i EU's drøftelser om virksomhedernes sociale ansvar (VSA), men bemærker, at visse aktører udtrykker bekymring over den manglende gennemsigtighed og ligevægt i høringen inden offentliggørelsen;
3. anerkender, at der stadig er en åben drøftelse mellem forskellige interessentgrupper om en passende definition af VSA, og at princippet om at gå videre end opfyldelse kan gøre det muligt for visse virksomheder at hævde, at de er socialt ansvarlige, samtidig med at de overtræder lokal eller international lovgivning; mener, at EU-støtte til tredjelandes regeringer til gennemførelse af sociale og miljømæssige bestemmelser i overensstemmelse med internationale konventioner sammen med effektive tilsynsordninger er et nødvendigt supplement til ansporing af europæiske virksomheders sociale ansvar overalt i verden;
4. er enig med Kommissionen i, at VSA-politikker bør fremmes selvstændigt, hverken som erstatning for hensigtsmæssig regulering på relevante områder eller som en skjult tilgang til indførelse af en sådan lovgivning; mener, at drøftelsen om frivillige over for obligatoriske tilgange til VSA på EU-plan bør "depolariseres" ved hverken at støtte rent frivillige eller rent obligatoriske tilgange; gentager den i bund og grund frivillige tilgang, idet der – uden forpligtelser – banes vej for forskning på grundlag af præcise sociale og miljømæssige mål og uden at udelukke en yderligere dialog og forskning i bindende forpligtelser;
5. bemærker, at udviklingen af frivillige VSA-initiativer kunne opfattes som en hindring for, at flere virksomheder kan vedtage VSA-politikker, navnlig små virksomheder, samt forhindre virksomheder i at forfølge mere troværdige VSA-foranstaltninger, samtidig med at det påviser den betydning og behovet for at tilskynde til mere ambitiøse VSA-politikker; opfordrer Kommissionen til at fremme udbredelsen af god praksis som følge af frivillige VSA-initiativer; mener, at Kommissionen bør overveje at opstille en liste over kriterier, som virksomheder skal respektere, såfremt de vil opfattes som ansvarlige;
6. mener, at troværdigheden af frivillige VSA-initiativer yderligere afhænger af et engagement i forhold til at indarbejde eksisterende internationalt aftalte standarder og principper samt af en interessenttilgang som anbefalet af EU's interessentforum og af anvendelsen af uafhængig overvågning og verificering; anbefaler, at der skabes en sådan mekanisme på europæisk plan;
7. mener, at EU-debatten om VSA har nået et punkt, hvor opmærksomheden bør flyttes fra ”processer” til ”resultater”, hvilket kan føre til et måleligt og gennemskueligt bidrag fra erhvervslivet til bekæmpelse af social udstødelse og miljømæssig degradering i Europa og resten af verden;
8. anerkender, at mange virksomheder allerede gør en stor og stigende indsats for at leve op til deres sociale ansvar;
9. bemærker, at markeder og virksomheder befinder sig på forskellige udviklingstrin i Europa; finder derfor, at en for alle parter gældende metode, hvormed det forsøges at foreskrive en enkelt model for virksomhedsadfærd, ikke er relevant og ikke vil føre til meningsfyldt indførelse af VSA i virksomhederne; finder desuden, at indsatsen bør rettes mod udviklingen af det civile samfund og især forbrugernes opmærksomhed om ansvarlig produktion for at fremme indførelsen af virksomhedsansvar, som er varigt og relevant i den pågældende nationale eller regionale sammenhæng;
10. påpeger, at der inden for rammerne af VSA bør behandles nye emner, som f.eks. livslang læring, arbejdets tilrettelæggelse, lige muligheder, social integration, bæredygtig udvikling og etik, således at VSA kan fungere som et yderligere redskab til håndtering af ændringer og omstruktureringer i virksomhederne;
EU's drøftelse om VSA
11. bemærker Kommissionens beslutning om at oprette en europæisk alliance for virksomhedernes sociale ansvar sammen med flere virksomhedsnetværk; anbefaler, at Kommissionen selv bør sikre et enkelt koordineringspunkt for at fastholde opmærksomheden omkring alliancens medlemskab og aktiviteter samt aftale klare målsætninger, planer og strategiske visioner med henblik på at informere om sit arbejde; tilskynder alle europæiske virksomheder og virksomheder med aktiviteter i Europa, herunder både små og store virksomheder, til at slutte op om dette initiativ, og til at alliancen udvides ved samtlige aktørers deltagelse;
12. mener, at den sociale dialog har været et effektivt middel til at fremme VSA initiativer, og at europæiske samarbejdsudvalg også har spillet en konstruktiv rolle i udviklingen af bedste praksis vedrørende VSA;
13. foreslår, at en væsentlig stigning i optagelsen af VSA-tilgange blandt virksomheder i EU, udvikling af nye modeller for bedste praksis af egentlige ledere blandt virksomheder og fagforeningsorganer i virksomhederne i forskellige aspekter af VSA, identificering og fremme af særlige EU-foranstaltninger og -bestemmelser til støtte for VSA samt evaluering af disse initiativers virkninger for miljø, menneskerettigheder og sociale rettigheder kunne omfatte alliancens vigtigste succeskriterier; mener, at der bør fastsættes en frist på to år for færdiggørelsen af arbejdet i de "laboratorier", der er etableret under paraplyen som foreslået af CSR Europe;
14. bemærker, at en genoptagelse af EU's interessentforum blev sent indarbejdet i meddelelsen, og at der bør træffes foranstaltninger med henblik på at opbygge de forskellige interessenters tillid til, at der vil foregå en reel dialog, der vil føre til reelle virkninger af EU's politikker og programmer med henblik på at skabe incitamenter til og anvende VSA i europæiske virksomheder; mener, at der bør drages erfaringer i forhold til de to år, hvor interessentforummet tidligere var aktivt, navnlig i forhold til reglen om, at undgå opmærksomhed for ikke at gøre sig selv til skamme og anvendelsen af uafhængige ordførere; understreger dog, at der er behov for forbedring med henblik på konsensusopbygning; henstiller endvidere til, at Kommissionens repræsentanter deltager mere aktivt i drøftelsen;
15. opfordrer Kommissionen til at tilskynde repræsentanter fra en række nationale, regionale og lokale forvaltninger, som er forpligtet til at benytte kontrakter om offentlige leverancer og andre offentlige politiske redskaber til øget udbredelse af VSA, til at danne deres eget ”laboratorium”' under alliancen og integrere deres resultater i alliancens fremtidige arbejde;
16. støtter Kommissionens bestræbelser på at udvide deltagerkredsen i interesseforummet til også at omfatte investorer, uddannelsessektoren og offentlige myndigheder, men fastholder samtidig, at der fortsat skal være mulighed for vedvarende dialog for at virkeliggøre vedtagne mål;
17. opfordrer Kommissionen til i forbindelse med tilsynet med fremskridtene inden for CSR at tilskynde kvinder til øget deltagelse i interessentforummet og i udvekslingen af oplysninger og god praksis på området for ligestilling mellem kønnene:
18. støtter opfordringer til obligatoriske oplysninger fra virksomhedslobbyister og andre lobbyister og til en ligelig fordeling af adgangen til EU's politikudformning mellem erhvervsgrupper og andre interessentgrupper;
Forbindelsen mellem VSA og konkurrenceevne
19. glæder sig over meddelelsens målsætning om at forbinde VSA og Lissabon-dagsordenen, netop fordi det mener, at en seriøs tilgang til VSA fra virksomhedernes side både vil kunne bidrage til at øge antallet af arbejdspladser, og til at forbedre arbejdsvilkårene samt sikre respekten for arbejdstagernes rettigheder og fremme forskning - og udvikling af teknologisk innovation; støtter princippet om “ansvarlig konkurrencedygtighed” som en integreret del af Kommissionens program for innovation og konkurrencedygtighed; opfordrer europæiske virksomheder til, at deres rapportering også indbefatter oplysninger om, hvordan de bidrager til Lissabon-målene;
20. anerkender, at effektive konkurrenceregler i og uden for Europa er et væsentligt element til at sikre ansvarlig forretningspraksis, navnlig ved at sikre lokalt baserede SMV’er fair behandling og adgang;
21. gentager, at gennemførelsen inden for rammerne af VSA af ansvarlig og ikke-diskriminatorisk ansættelsespraksis, som fremmer beskæftigelsen af kvinder og ugunstigt stillede personer, bidrager til virkeliggørelse af Lissabon-målene;
22. bemærker uoverensstemmelserne mellem konkurrencedygtige indkøbsstrategier i virksomheder, der løbende søger at forbedre fleksibilitet og omkostninger, over for et frivilligt VSA-engagement, der har til formål at undgå udnyttende beskæftigelsespraksis og fremme langsigtede forbindelser med leverandører; bifalder en yderligere dialog på dette område;
23. foreslår i denne forbindelse, at de evalueringer og den opfølgning, som udføres af europæiske virksomheder, der er anerkendt som ansvarlige, udvides til også at omfatte deres egne og deres underleverandørers aktiviteter uden for EU for at sikre, at virksomhedernes sociale ansvar også er til gavn for tredjelande og især for udviklingslandene i overensstemmelse med ILO-konventionerne om bl.a. organisationsfrihed, forbud mod børnearbejde, tvangsarbejde, og især om kvinder, migranter, oprindelige folk og mindretalsgrupper;
24. anerkender VSA som en vigtig erhvervsmæssig drivkraft og opfordrer til integration af sociale politikker såsom respekten for arbejdstagernes rettigheder, en retfærdig lønpolitik, undgåelse af diskrimination, livslang læring m.m. og miljømæssige spørgsmål med hovedvægt på dynamisk fremme af en bæredygtig udvikling, både til støtte for nye produkter og processer gennem EU's innovations- og handelspolitikker samt til udarbejdelse af sektorbaserede, subregionale og bybaserede konkurrencemæssige strategier;
25. understreger, at virksomheder, der udviser et socialt ansvar, yder et vigtigt bidrag til at afhjælpe de uligheder, der først og fremmest rammer kvinder og dårligt stillede, herunder handicappede, på arbejdsmarkedet, navnlig med hensyn til adgang til beskæftigelse, sociale ydelser, uddannelse, karrieremuligheder og en retfærdig lønpolitik; understreger, at virksomhederne i deres ansættelsespolitik bør tage udgangspunkt i Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår(16);
VSA-instrumenter
26. glæder sig over tendensen til, at store virksomheder inden for de seneste år frivilligt har offentliggjort sociale og miljømæssige regnskaber, idet det bemærkes, at antallet har været stigende siden 1993, men nu er blevet forholdsvist statisk, og at kun et fåtal benytter internationalt accepterede standarder og principper, medregner virksomhedens samlede forsyningskæde eller inddrager uvildig overvågning og verificering;
27. gentager Parlamentets støtte til integrerede sociale, miljømæssige og finansielle regnskaber fra virksomhederne, støttet af lovgivningen, måske med en minimumsgrænse for at undgå uforholdsmæssige omkostninger for små virksomheder; opfordrer til dybdegående forskning i gennemførelse af minimumskrav til sociale og miljømæssige regnskaber inden for Kommissionens henstilling fra 2001 om offentliggørelse af miljøspørgsmål, direktivet om modernisering af regnskaber fra 2003 samt direktivet om prospekter fra 2003, der støtter effektiv omsætning i alle medlemsstater og foretager høringer om mulighederne for at styrke disse krav, næste gang de revideres, herunder fortolkninger af væsentligheden af sociale og miljømæssige risici i henhold til eksisterende oplysningskrav;
28. erkender de nuværende begrænsninger i VSA med hensyn måling af virksomheders adfærd, social revision og certificering, navnlig når det gælder omkostninger, sammenlignelighed og uvildighed, og mener, at det vil være nødvendigt at udvikle et professionelt rammeværk, hvori der indgår særlige kvalifikationer på dette område;
29. henstiller, at Kommissionen styrker ledernes ansvar i virksomheder med over 1000 ansatte for at gøre det obligatorisk for lederne at minimere eventuelle skadelige konsekvenser af virksomhedens aktiviteter;
30. gentager sin støtte til EU's ordning for miljøledelse og miljørevision og navnlig sit krav om ekstern verificering og forpligtelse for medlemsstaterne til at fremme ordningen, og mener, at der er plads til at udvikle lignende ordninger for beskyttelse af arbejdsmarkedsmæssige og sociale rettigheder samt menneskerettigheder;
31. støtter adfærdskodeksen fra den internationale alliance for social og økologisk akkreditering og mærkning som et fremtrædende eksempel på fremme af samarbejde mellem eksisterende mærkningsinitiativer, der må foretrækkes frem for indførelsen af nye sociale mærkningsordninger på nationalt eller europæisk plan;
32. mener, at forbrugerne, kunderne, medarbejderne og investorerne skal have mulighed for at vælge produkter/leverandører, arbejdspladser og virksomheder til eller fra, i forhold til om de er mere eller mindre ansvarlige over for miljøet og de sociale forhold;
33. opfordrer EU til at vedtage en europæisk standard for produktmærkninger, hvor overholdelsen af menneskerettigheder og grundlæggende arbejdstagerrettigheder indgår i mærkningsordningen;
34. opfordrer Kommissionen til at indføre en mekanisme, hvormed ofre for påført skade, herunder tredjelandsstatsborgere, kan søge skaden afhjulpet gennem søgsmål mod europæiske virksomheder ved medlemsstaternes nationale retsinstanser;
35. bemærker udeladelsen af spørgsmålet om socialt ansvarlige investeringer i meddelelsen; støtter fuldstændig deltagelse fra investorer som interessenter i VSA-drøftelsen på EU-plan, herunder i interessentforummet; støtter industriens opfordringer til gennemsigtighed i stedet for forskrifter gennem indførelse af principper om hensigtserklæringer i hele EU for investeringsfonde;
36. henviser til, at forbrugerne spiller en vigtig rolle, når det drejer sig om at skabe incitamenter til ansvarlig produktion og ansvarlig forretningspraksis; mener imidlertid, at det i øjeblikket er uigennemskueligt for forbrugerne pga. forvirring mellem de forskellige nationale produktstandarder og produktmærkningsordninger, hvilket er med til at undergrave de eksisterende sociale produktmærker; gør opmærksom på, at der samtidig er betydelige omkostninger for virksomheder ved omstilling til mange forskellige nationale krav og standarder; påpeger endvidere, at det er dyrt at oprette overvågningsmekanismer forbundet med social produktmærkning, især for mindre lande;
37. opfordrer Kommissionen til at fastsætte regler om solidarisk hæftelsesansvar for almindelige virksomheder eller hovedvirksomheder for således at gribe ind mod misbrug ved underentreprisekontrakter og udlicitering af arbejdskraft og skabe et gennemskueligt og konkurrencepræget indre marked for alle virksomheder;
38. støtter Eurostats bestræbelser på at udvikle indikatorer med henblik på at måle resultater af VSA i forbindelse med EU's strategi om bæredygtig udvikling samt Kommissionens planer om udvikling af nye indikatorer til at måle kendskabet til og forbruget af EU-økomærkede produkter og produktionsandelen fra EMAS-registrerede virksomheder;
39. henviser til tidligere overvejelser om udpegelsen af en EU-ombudsmand for VSA, der skal varetage uafhængige undersøgelser vedrørende VSA-spørgsmål, når virksomheder eller enhver interessegruppe anmoder herom; opfordrer til yderligere overvejelser og tilsvarende forslag på et senere tidspunkt;
Bedre regulering og VSA
40. mener, at VSA-politikkerne kan forbedres gennem bedre oplysning og gennemførelse af eksisterende retlige instrumenter; opfordrer Kommissionen til at organisere og fremme oplysningskampagner og overvåge gennemførelsen og anvendelse af udenlandsk direkte ansvar ifølge Bruxelles-konventionen samt til, at virksomhederne overholder direktiverne om vildledende reklame og urimelig handelspraksis i forhold til deres frivillige adfærdskodeks;
41. understreger behovet for at anvende et enkelt og umiddelbart forståeligt sprog for at tilskynde virksomhederne til at fremme virksomhedernes sociale ansvar;
42. gentager, at Kommissionen og EU's regeringer bør gøre en stor indsats på nationalt, regionalt og lokalt plan for at udnytte de muligheder, der ligger i revisionen af direktiverne om offentlige indkøb fra 2004 med henblik på at støtte VSA ved at anvende sociale og miljømæssige klausuler i deres kontrakter for om nødvendigt at diskvalificere virksomheder, herunder i tilfælde af korruption; mener, at Kommissionen, Den Europæiske Investeringsbank og Den Europæiske Bank for Genopbygning og Udvikling skal anvende strenge sociale og miljømæssige kriterier i forhold til alle tilskud og lån, der tildeles virksomheder i den private sektor, støttet af tydelige klagemekanismer, der bygger på det eksempel at sammenkæde offentlige indkøb og overensstemmelse med de centrale ILO-konventioner og OECD-retningslinjerne i Nederlandene og med SA8000 VSA-standarden i flere italienske provinser; minder om, at medlemsstaterne bør tage skridt til at sikre, at enhver eksportkreditgaranti opfylder de højeste miljømæssige og sociale kriterier og ikke bør anvendes til projekter, som kan gå i den modsatte retning af fastlagte EU-politiske målsætninger om f.eks. energi eller våben;
43. gentager, at der er udviklet god regulering og lovgivning på området blød lovgivning, og at lovgivning af denne art udgør en tilskyndelse for virksomheder, som iagttager VSA-principperne, og giver virksomheder, som endnu ikke har tilsluttet sig VSA-principperne, den nødvendige tid til at tilpasse sig;
Integration af VSA i EU's politikker og programmer
44. glæder sig over de løfter, som gives i meddelelsen om, at Kommissionen vil støtte og fremme VSA i hele dens aktivitetsområde, og kræver en større indsats for at omsætte disse forpligtelser til konkrete aktioner over hele linjen;
45. mener ikke, at VSA-drøftelserne skal adskilles fra spørgsmål om virksomhedernes ansvar, og at spørgsmål om sociale og miljømæssige virkninger for erhvervslivet, forbindelser med interessenter, beskyttelse af minoritetsaktionærers rettigheder og bestyrelsesmedlemmers forpligtelser i denne henseende bør integreres fuldt ud i Kommissionens handlingsplan for god virksomhedsledelse; da sådanne spørgsmål bør være en del af VSA-drøftelserne, anmodes Kommissionen om at se på disse særskilte anliggender og udfærdige konkrete forslag til behandling heraf;
46. glæder sig over den direkte finansielle støtte til VSA-initiativer fra Kommissionen, navnlig med henblik på at fremme innovation, muliggøre inddragelse af interessenter og hjælpe grupper af potentielle ofre i forhold til påståede uregelmæssigheder, herunder selskabslikvidering; tilskynder Kommissionen til især at udvikle mekanismer, som sikrer, at samfundsgrupper berørt af europæiske virksomheders aktiviteter er berettiget til en fair og let tilgængelig retsproces; understreger betydningen af EU-budgetposten B34000 for pilotprojekter, f.eks. vedrørende inddragelse af medarbejdere i samfundet, pantsikrede midler til støtte for VSA inden for rammerne af Kommissionens program for konkurrencedygtighed og innovation og 3 % af den socialvidenskabelige og humanitære forskning afsat til erhvervslivet i samfundet under det 7. rammeprogram for forskning og udvikling; kræver, at Kommissionen gennem sine eksterne støtteprogrammer gør en langt større indsats til støtte af VSA i forhold til EU-virksomheder, der opererer i tredjelande;
47. glæder sig over, at uddannelse skal gøres til et af otte prioriterede aktionsområder, og kræver yderligere integration af VSA i Socrates-programmet, tilvejebringelse af et bredt udsnit af VSA-materiale i det fremtidige europæiske indlæringsressourcecenter og etablering af en europæisk online-oversigt over handelshøjskoler og universiteter vedrørende VSA og bæredygtig udvikling;
48. tilskynder til initiativer på EU-plan og nationalt plan til forbedring af uddannelsen i ansvarlig ledelse og produktion på Europas handelshøjskoler;
49. påpeger, at socialt og miljømæssigt ansvar omfatter statslige og ikke-statslige organisationer i lige så høj grad som erhvervslivet, og opfordrer Kommissionen til at opfylde sit tilsagn om offentliggørelse af en årlig beretning om sociale og miljømæssige virkninger af dens egne direkte aktiviteter samt at udarbejde tiltag, som ansporer EU-institutionernes personale til at påtage sig frivillige samfundsforpligtelser;
50. mener, at virksomheder som et led i CSR kunne påtage sig at være sponsorer for kultur- og uddannelsesaktiviteter, der kunne forbedre den europæiske politik for kultur og livslang læring;
51. opfordrer Kommissionen til at integrere VSA på bedre måde i sine handelspolitikker, og samtidig overholde WTO-reglerne og undlade at skabe uberettigede handelshindringer og søge at indføre bestemmelser i alle bilaterale, regionale eller multilaterale aftaler med bindende artikler i overensstemmelse med internationalt aftalte VSA-standarder som f.eks. OECD's retningslinjer, ILO's trepartserklæring og Rio-principperne samt forbehold for retten til at lovgive i forbindelse med spørgsmål om menneskerettigheder og socialt og miljømæssigt ansvar; glæder sig over støtten til disse mål i meddelelsen om anstændigt arbejde; gentager sin opfordring til Kommissionens delegationer i tredjelande om at fremme og agere som kontaktpunkter i forhold til OECD's retningslinjer om multinationale virksomheder; opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at forbedre virkemåden af OECD's nationale kontaktpunkter, og navnlig når de behandler beretninger om særskilte tilfælde af påståede overtrædelser af rettigheder og principper vedrørende bæredygtig udvikling, der skyldes europæiske virksomheders aktiviteter og forsyningskæder i hele verden;
52. bemærker det bidrag, som den internationale fair trade-bevægelse gennem 60 år har ydet til fremme af ansvarlig forretningspraksis og til påvisning af, at en sådan praksis er både brugbar og bæredygtig i hele forsyningskæden: opfordrer Kommissionen til at tage hensyn til fair trade-bevægelsens erfaringer og systematisk undersøge, hvordan disse erfaringer kan anvendes som led i VSA;
53. anmoder Kommissionen om at sikre, at EU-baserede multinationale virksomheder med produktionsfaciliteter i tredjelande, navnlig lande, som deltager i GSP+ordningen, overholder ILOs grundlæggende standarder, sociale og miljømæssige konventioner og internationale aftaler, så der på globalt plan kan opnås balance mellem den økonomiske vækst og høje sociale og miljømæssige standarder;
54. glæder sig over forpligtelsen i den europæiske konsensus om udvikling til at støtte VSA som en prioriteret foranstaltning; opfordrer Kommissionens Generaldirektorat for Udvikling til at spille en aktiv rolle i drøftelserne, at undersøge arbejdsforholdene og vilkårene for udnyttelse af de naturlige ressourcer i udviklingslandene, og at arbejde sammen med lokale virksomheder samt EU-virksomheders, deres underleverandørers og deres interessenters oversøiske aktiviteter til afhjælpning af misbrug og dårlig praksis i forsyningskædeforvaltningen og til bekæmpelse af fattigdom og tilvejebringelse af afbalanceret vækst;
55. foreslår, at Kommissionen målretter små og mellemstore virksomheders deltagelse i VSA gennem samarbejde med repræsentative organer og tilbyder særlig støtte til deltagelse af kooperativer/socialøkonomiske virksomheder gennem disses specialistorganisationer, anvender netværket af europæiske informationscentre til direkte at fremme VSA-initiativer og overvejer at udnævne en VSA-repræsentant svarende til repræsentanten for små og mellemstore virksomheder i GD for Erhvervspolitik;
56. henstiller til Kommissionen, at den foretager en grundig undersøgelse på europæisk niveau af mulighederne for, at de små og mellemstore virksomheder kan anvende principperne om virksomhedernes sociale ansvar og om incitamenterne til, at denne kategori af virksomheder frivilligt og på individuel basis indfører disse principper, og at Kommissionen uddrager de relevante konklusioner af de opnåede erfaringer og af god praksis på dette område;
57. glæder sig over forpligtelsen i meddelelsen til at forbedre medarbejdernes og deres fagforeningers deltagelse i VSA og gentager sin opfordring til Kommissionen og arbejdsmarkedets parter til at bygge videre på de vellykkede forhandlinger af nu 50 internationale rammeaftaler og 30 europæisk rammeaftaler i forbindelse med navnlig grundlæggende arbejdsnormer for individuelle virksomheder eller sektorer som én metode til at udvikle virksomhedernes ansvar i Europa og i verden; henviser til de europæiske samarbejdsudvalg, som er særlig egnet til at fremme VSA og særligt til at fremme de grundlæggende arbejdstagerrettigheder i multinationale selskaber;
58. understreger betydningen af arbejdsmarkedets parters rolle med hensyn til fremme af beskæftigelse af kvinder og bekæmpelse af forskelsbehandling; tilskynder dem til at tage CSR-initiativer med henblik på at styrke kvinders deltagelse i virksomhedsbestyrelser, samarbejdsudvalg og kollektive forhandlinger;
59. anbefaler, at den fremtidige VSA-forskning går videre end blot virksomheder, og at der fokuseres på forbindelsen mellem konkurrenceevne og bæredygtig udvikling på makroniveau (EU og medlemsstaterne), på mesoniveau (erhvervssektorer og forsyningskæder) og på mikroniveau (SMV’er) samt den indbyrdes sammenhæng mellem disse niveauer og ligeledes virkningen af aktuelle VSA-initiativer og mulige overtrædelser af VSA-principper; støtter den fremtrædende rolle, som det europæiske akademi for erhvervslivets funktion i samfundet spiller i den forbindelse; opfordrer Kommissionen til at offentliggøre en officiel årlig status for VSA, der udarbejdes i samarbejde med uafhængige eksperter og forskere, der indsamler eksisterende oplysninger, beskriver nye tendenser og anbefaler fremtidige foranstaltninger;
Europas bidrag til virksomhedernes sociale ansvar på globalt plan
60. mener, at de mulige virkninger af VSA-politikker stadig er størst i forhold til virksomhedernes globale forsyningskæder for at muliggøre ansvarlige virksomhedsinvesteringer med henblik på at bidrage til fattigdomsbekæmpelse i udviklingslandene, fremme ordentlige arbejdsvilkår, støtte principperne om retfærdig handel og god virksomhedsledelse samt reducere forekomsten af virksomheder, der overtræder internationale standarder, herunder standarder for arbejdsvilkår, i lande, hvor den lovgivningsmæssige ramme er svar eller ikke-eksisterende;
61. opfordrer Kommissionen til at iværksætte specifik forskning i disse virkninger og at fremsætte forslag med henblik på at øge virksomhedernes ansvarlige investeringer og deres ansvar som sådant;
62. anerkender, at en række internationale VSA-initiativer er blevet mere rodfæstede og har opnået ny modenhed, herunder Global Reporting-initiativets nylige offentliggørelse af G3-retningslinjer, udelukkelsen af 200 virksomheder fra FN-initiativet Global Compact og FN’s generalsekretærs udpegelse af en særlig repræsentant for virksomheder og menneskerettigheder;
63. opfordrer Kommissionen til at tage teten med hensyn til globale krav om reform af selskabsretten samt det grundlæggende krav om egentligt mainstreampræget VSA;
64. udtrykker skuffelse over, at Kommissionen ikke har prioriteret fremme af globale initiativer højere i sin meddelelse; opfordrer Kommissionen til i sit arbejde med medlemsstater og interessenter at udvikle VSA-initiativer på globalt plan samt arbejde hårdt for at øge EU's virksomheders deltagelse i sådanne initiativer;
65. opfordrer medlemsstaterne og Kommissionen til at støtte og arbejde for, at overholdelsen af de grundlæggende ILO-normer bliver en del af virksomhedernes sociale ansvar (CSR) dér, hvor de udøver deres aktiviteter;
66. mener, at VSA's internationale dimension bør tilskynde til udarbejdelsen af retningslinjer til fremme af udviklingen af politikker af denne art i hele verden;
67. opfordrer Kommissionen til i samarbejde med andre relevante parter at organisere et stort internationalt initiativ i 2007 for at markere femårsdagen for forpligtelsen, der blev indgået på verdenstopmødet om bæredygtig udvikling, til at tage mellemstatslige initiativer vedrørende virksomhedernes ansvar;
68. opfordrer Kommissionen til at bygge videre på succesen med den transatlantiske erhvervsdialog om VSA i 1990'erne ved at organisere en lignende øvelse mellem EU og Japan;
69. tilskynder til yderligere udvikling af internationale initiativer for fuldstændig gennemskuelighed i europæiske virksomheders avance på aktiviteter i tredjelande, opretholdelse af fuld respekt for menneskerettighederne i deres aktiviteter i konfliktzoner og afvisning af lobbyisme, herunder såkaldte værtslandsaftaler udarbejdet af virksomheder for at undergrave eller omgå lovgivningskravene i sådanne lande;
70. opfordrer Kommissionen og medlemsstaterne til at bidrage til at støtte og styrke OECD-retningslinjerne og navnlig ved at gennemføre en nyvurdering af effektiviteten i de europæiske nationale kontaktpunkter (NKP) og deres rolle i effektiv mægling mellem berørte parter til løsning af konflikter; opfordrer til udvikling af en model for europæiske NKP’er med bedste praksis vedrørende deres institutionelle opbygning, synligheden af disse kontaktpunkter, adgangen for alle berørte parter hertil og håndteringen af klager; opfordrer til en bred fortolkning af definitionen på investeringer ved anvendelsen af OECD-retningslinjerne for at sikre, at også forsyningskædespørgsmål omfattes af gennemførelsesprocedurerne;
71. opfordrer til at støtte udviklingen af GRI-initiativet (Global Reporting Initiative) ved at indbyde førende EU-virksomheder til at deltage i nye sektorbestemte indfaldsvinkler på områder såsom byggeri og anlægsvirksomhed, kemikalier og landbrug, at fremme forskning i SMV’ers deltagelse, muliggøre en udadvendt indsats navnlig i central- og østeuropæiske lande og udvikle bæredygtighedsindekser i forbindelse med aktiebørser på nye markeder;
72. opfordrer Kommissionen i fremtidige samarbejdsaftaler med udviklingslande at indføje kapitler om forskning, overvågning og hjælp til at afhjælpe sociale, menneskerettighedsrelaterede og miljømæssige problemer i EU-baserede virksomheders aktiviteter og forsyningskæder i tredjelande;
73. glæder sig principielt over drøftelserne i Den Internationale Standardiseringsorganisation om standarder for socialt ansvar, og opfordrer de europæiske repræsentanter heri til at sikre, at ethvert resultat ligger på linje med internationale standarder og aftaler og med muligheden for at garantere parallelle metoder for eksterne evaluering og certificering;
74. pålægger sin formand til at sende denne beslutning til Rådet, Kommissionen og alle de institutioner og organisationer, der er anført i beslutningen.
EFT L 114 af 24.4.2001, s. 1.
EUT C 187 E af 7.8.2003, s. 180.
Vedtagne tekster, 6.7.2006, P6_TA(2006)0320.
EFT L 39 af 14.2.1976, s. 40. Direktiv ændret ved direktiv 2002/73/EF (EFT L 269 af 5.10.2002, s. 15).
Virksomhedernes sociale ansvar betyder, at virksomhederne tager et mere direkte ansvar for at styre deres sociale og miljømæssige virkninger og bliver mere åbenlyst ansvarlige, ikke blot over for medarbejdere og disses fagforeninger, men også over for andre "interessenter", herunder investorer, forbrugere, lokalsamfund samt miljø- og andre interessegrupper.
Stigningen i VSA kan ses som en reaktion på de skandaler, der i de seneste to årtier er set med primært amerikanske selskaber samt som en direkte reaktion fra virksomhederne, både internt og eksternt, med henblik på at arbejde direkte på at møde udfordringer som klimaændringer, social udstødelse og fattigdom i verden, som har vakt stigende bekymring i en tid med økonomisk globalisering. Dette er den tredje betænkning og beslutning, som jeg som ordfører i Europa-Parlamentets regi har udarbejdet siden 1999. På mine møder med utallige deltagere i VSA-"bevægelsen" har det slået mig, hvordan de involverede parter i bedste fald har udvist begejstring og entusiasme i forhold til at møde disse udfordringer i en ny tid og skabe en anden vision for virksomhederne i samfundet, en vilje til at tage risici og skabe nye forbindelser uden for de traditionelle grænser, et reelt engagement i forhold til at gøre en forskel i en kompleks og vanskelig verden. Blandt støtter og kritikere er der stadig nogle, der primært ser VSA som et markedsføringsværktøj, der anvendes til at undgå eller forhindre virksomhedernes ansvar for sociale eller miljømæssige problemer. Ydermere er der mange i erhvervslivet, der praktiserer VSA, men som ikke forholder sig til den jargon og det apparat, der forbindes med det, der er blevet en selvstændig industri. Ikke desto mindre har VSA vist sig at være hverken et lune eller et modefænomen, idet både erhvervsliv og politiske ledere anerkender deres eget ansvar for at udvikle det. EU's svar på VSA-drøftelserne hidrørte fra Kommissionens opfordring til virksomhederne om at hjælpe med at bekæmpe social udstødelse i midten af 1990'erne, Europa-Parlamentets beslutning i 1999, hvori det efterspurgte en bindende adfærdskodeks med henblik på at styre EU's virksomheders miljø-, beskæftigelses- og menneskerettighedsmæssige overholdelse i hele verden sammen med EU's stats- og regeringschefers opfordring fra 2000 til virksomhederne om at støtte VSA som en del af Lissabon-dagsordenen. Kommissionens grøn- og hvidbøger om VSA i starten af dette årtusind placerede VSA på EU's institutioners dagsorden, ligesom etableringen af det europæiske interessentforum muliggjorde en egentlig drøftelse blandt interessenter, selv om denne ofte blev afbrudt af arbejdsmarkedets parters traditionelle antagelser og arbejdsmetoder på EU-plan. Med disse processer lykkedes det at fremme en drøftelse om VSA i hele EU, men det lykkedes ikke at behandle spørgsmålet om, hvad EU selv kunne gøre for at tilføre drøftelsen værdi eller træffe konkrete foranstaltninger for at fremme ansvarlige virksomheder.
Flere på hinanden følgende forsinkelser fulgte, idet Kommissionen offentliggjorde sit svar over to år som følge af en uvilje mod at konfrontere den grundlæggende polarisering mellem de virksomheder og andre interessenter, som ønsker, at VSA skal underlægges gennemsigtighedskrav, der fastlægges gennem ekstern verificering og/eller lovgivning, hvor interessenterne samt de, der ønsker at se VSA som en øvelse, der kun involverer virksomheder, og som skal udvikles uden offentlige politikker ud over taler, pressekonferencer og prisceremonier, spiller en direkte rolle. I sidste ende besluttede Kommissionen at melde sig ud af drøftelserne og udarbejde en meddelelse, hvori den støttede en tilgang uden lovgivning. Kommissærer holdt en række private møder med udvalgte virksomhedsrepræsentanter for at forhandle om meddelelsens tekst og beskrev det derefter som aftalt med virksomhederne og mødtes kun personligt med interesserede ngo'er for at drøfte indholdet efter offentliggørelsen. Den vigtigste af Kommissionens tjenestemænd med ansvar for VSA er tilsyneladende blevet flyttet fra sit arbejde, muligvis for at gøre plads til denne nye "konsensus". I et memorandum, der er sluppet ud fra den europæiske arbejdsgiverorganisation UNICE, blev meddelelsen beskrevet som en sand succes, fordi indrømmelser til andre interessenter ikke vil få nogen reelle virkninger. Dette har sået tvivl om oprigtigheden af en ændring i sidste minut for at samle VSA-interessentforummet, og det antyder, at Kommissionen kan have tilladt for meget virksomhedslobbyisme i strid med sit eget gennemsigtighedsinitiativ fra november 2005.
Europa-Parlamentet skal derfor foretage nogle strategiske valg med henblik på at fastlægge sit svar på meddelelsen. Selv om det ville være nemt at forkaste hele processen, ville det formentlig medføre, at EU ville trække sig helt ud af VSA-drøftelserne, så hvordan kan dette komme til at fungere?
Først og fremmest skal virksomhedsalliancen selv opnå det minimumsniveau af organisering og gennemsigtighed, som virksomhedsdeltagerne selv ville forvente i deres egne virksomhedsaktiviteter. Der skal ligeledes drages erfaringer fra de proceduremæssige vanskeligheder i interessentforummet, og det bør være muligt at forske og drøfte lovgivningsmæssige svar med henblik på at "depolarisere" drøftelsen mellem frivillige og obligatoriske tilgange. Kommissionen bør blive en fuldgyldig deltager i begge drøftelser, og et nyt fokus for alle aktører bør være henstillinger til særlige foranstaltninger inden for EU's politikker og programmer med henblik på at gennemføre de forskellige aspekter af VSA.
Muligheden for at støtte obligatoriske krav om virksomhedslobbyister og andre lobbyister i udformningen af EU's politikker bør støttes for at vise Parlamentets engagement i forhold til en samlet, ligelig og gennemsigtig drøftelse. Europa-Parlamentet bør ikke afvise Kommissionens fokus på forbindelsen mellem konkurrenceevne og VSA, delvis fordi den ikke frembyder ny politisk synlighed, og delvis fordi Kommissionen i sine bestræbelser på at forfølge en tilgang uden lovgivning om noget har underspillet tilgangen med "værdiskabelse" i forhold til VSA, ansporet af EU's virksomheders muligheder for at udvikle nye sociale og miljømæssigt innovative produkter og processer.
Parlamentet skal imidlertid anerkende, at virksomheder, der står over for konkurrenter, som søger at vedtage mindre strenge VSA-standarder, små virksomheder, der står over for mangeartede og modstridende krav fra de virksomheder, de leverer til, investorer og forbrugere, som finder, at de oplysninger, de skal bruge for at foretage etiske valg, er forvirrende og usikre – alt sammen betyder, at vi bør afvise tilgangen om, at alt er tilladt, som Kommissionen har vedtaget, og vende tilbage til konvergensprincippet, som blev anvendt tidligere. Ved at støtte en i bund og grund frivillig tilgang og udpege vindere blandt VSA-initiativerne (dog ikke individuelle virksomheder) og afvise idéen om "one size fits all", kan vi vedtage en tilgang, der er mere relevant for drøftelserne i dag, men som stadig nyder stor støtte inden for erhvervslivet. For at "depolarisere" vores egen drøftelse om obligatoriske over for frivillige tilgange bør Europa-Parlamentet begrænse sig til at gentage sin holdning fra 2002 og 2003 om et enkelt stykke ny lovgivning om integrerede sociale, miljømæssige og finansielle regnskaber fra virksomhederne – eller i det mindste store virksomheder. Hverken mere eller mindre. Det er den ultimative hensigtsmæssige lovgivning, der ganske enkelt kræver gennemsigtighed, så potentielle nye virksomheder, investorer og forbrugere får mulighed for at give frivillige, markedsbaserede svar. I stedet for at fremme yderligere ny lovgivning, kan Parlamentet i stedet støtte EU's fremme af VSA ved at anvende eksisterende EU-lovgivning, -politikker og -programmer. I meddelelsen deles disse mål, men Parlamentet kan hjælpe med at formulere nogle af de detaljer, som Kommissionen har valgt at undgå. Virksomhederne opfordres rent faktisk til at håndtere sociale og miljømæssige virkninger inden for virksomhedernes evalueringer som led i tre særskilte EU-forskrifter om virksomhedsledelse. Vi bør opfordre til, at der gøres en stor indsats med henblik på at øge opmærksomheden på disse bestemmelser, støtte en effektiv omsætning i hele EU og afholde høringer om spørgsmålet om væsentlighed og andre metoder til at styrke disse bestemmelser fremover. Der bør ikke være nogen kunstig opdeling mellem VSA og spørgsmålet om virksomhedernes ansvar og ledelse. Der er vigtige og reelle initiativer i støbeskeen på EU-plan med henblik på at fremme VSA med fuld respekt for internationalt aftalte standarder og interessenttilgangen, og disse bør støttes. Udkastet til beslutning, som anbefales Parlamentet, følger efter detaljerede drøftelser med CSR Europe, den europæiske sociale investeringsfond, erhvervsakademiet EABIS samt mange andre. Kommissionen opfordres selv til at øge opmærksomheden og direkte anvende eksisterende politikker vedrørende vildledende reklame, udenlandske direkte investeringer samt offentlige indkøb, herunder etableringen af et alliancelaboratorium, for at sende et tydeligt signal til fordel for de ansvarlige virksomheder. Dette er helt i overensstemmelse med henstilling nr. 7 fra interessentforummet, der støttes fuldt ud af virksomhedsrepræsentanterne til fordel for en rammelovgivning, der tillader de virksomheder, der ønsker at gå videre gennem VSA, at drage fordel heraf på markedet, både i EU og globalt.
I forhold til institutionelle svar tales der til fordel for at etablere en EU-ombudsmand for VSA og for en årlig statusrapport om VSA, men Parlamentet anbefales ikke at falde for den hurtige løsning og etablere et europæisk socialt mærkat, som kan lide under troværdighedsproblemer, til fordel for øget samarbejdet og konsekvens blandt eksisterende mærkater – endnu et eksempel på konvergens. Endelig ønsker jeg at foreslå en metode til at ændre drøftelsen om VSA i EU, som for ofte har været karakteriseret af uenighed, forsinkelser og mistanke – til begejstring, entusiasme og engagement som beskrevet i starten.
Europa-Parlamentet bør søge at ændre drøftelsen, så den i højere grad drejer sig om globale VSA-strategier. Virksomhederne har det meget bedre med denne tilgang, så de kan dæmpe frygten for, at EU-foranstaltninger stiller dem ringere end internationale konkurrenter. Fagforeningerne forhandler i øget omfang verdensomspændende internationale rammeaftaler, idet de anerkender de globale markeder, som EU's virksomheder er aktive på. Aktivister anerkender, at de vigtigste eksempler på overtrædelser af miljø-, beskæftigelses- eller menneskerettigheder foregår i "nordlige" virksomheders forsyningskæder på markeder i "sydlige" udviklingslande, og at det endelige mål må være en bindende international konvention om virksomhedernes ansvar – som det blev argumenteret på verdenstopmødet om bæredygtig udvikling i Johannesburg.
Kommissionen bør anerkende, at en sådan tilgang ikke kan betyde et fravalg af foranstaltninger på EU-plan og reelt set udgør en større udfordring i forhold til at føre en politisk holdning over for medlemsstaterne til fordel for resolut handling på internationalt plan. De næste to års tyske, portugisiske og franske EU-formandskaber er alle entusiastiske med hensyn til at træffe foranstaltninger på dette område, og Parlamentet bør foreslå, at Europa "leder" den internationale drøftelse ved at samle en international konference med henblik på at gennemgå og fremme forpligtelsen fra Johannesburg om mellemstatslige initiativer vedrørende virksomhedernes ansvar for at markere 50-års-jubilæet. Jeg foreslår ligeledes en bilateral dialog mellem EU og Japan på dette område. En sådan tilgang betyder ligeledes en samlet indsats for at integrere VSA i EU's udviklings- og handelspolitik, herunder fuld anvendelse af OECD's retningslinjer for multinationale virksomheder – som blev lovet, men aldrig opfyldt. Når FN's særlige repræsentant for virksomheder og menneskerettigheder åbenlyst overvejer lovgivningsmæssige svar på VSA-drøftelserne, søger det ansete GRI-initiativ fra FN's miljøprogrammer åbent konvergens af VSA-værktøjer med virksomhederne, og når FN's Global Compact-initiativ har fjernet 200 virksomheder, fordi de ikke har overholdt deres krav, vil Kommissionen ligeledes blive konfronteret med, at tilgangen i meddelelsen om, at alt er tilladt, reelt set både er umoderne og forældet. Men hvis Europa-Parlamentet kan udarbejde en beslutning, som hjælper med at gøre mekanismerne for dialog om VSA i EU effektive og gennemsigtige, og opfordre Kommissionen til at omsætte sine ord til konkrete handlinger, som synligt viser den merværdi, der ligger i en EU-tilgang inden for eksisterende EU-politikker og -programmer, og som samtidig forhindrer Europa i at sakke bagud i den internationale VSA-drøftelse og bibringer vores egne drøftelser noget af visionen og ånden fra den globale VSA-bevægelse, så kan Europas VSA-drøftelse komme tilbage på sporet.
UDTALELSEFRA UDVALGET OM INDUSTRI, FORSKNING OG ENERGI (29.11.2006)
Rådgivende ordfører: Gunnar Hökmark
Udvalget om Industri, Forskning og Energi opfordrer Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, som er korresponderende udvalg, til at indarbejde følgende forslag i det beslutningsforslag, det vedtager:
1. fremhæver den betydning, som virksomhedernes sociale ansvar (VSA) har med hensyn til at bidrage til en bæredygtig udvikling og til Lissabon-strategien inden for områder som f.eks. en mere rationel anvendelse af naturressourcer, bedre innovationsresultater, fattigdomsbekæmpelse og større respekt for menneskerettighederne;
2. støtter Kommissionens initiativ til oprettelse af et forum for en dialog med de interesserede parter mellem og i medlemsstaterne, der fremmer udveksling af bedste praksis og gør opmærksom på VSA på europæisk plan; understreger ikke desto mindre, at Kommissionen ikke må tage initiativ til at oprette endnu en overflødig lovgivningsmæssig ramme, der indfører regler, som ikke eksisterer i medlemsstaterne;
3. understreger, at inddragelsen af virksomheder i VSA-aktiviteter altid bør ske på frivillig basis og under hensyntagen til den aktuelle udviklingsstatus for alle medlemsstaternes markeder samt under hensyntagen til medlemsstaternes virksomhedskultur, overholdelse af princippet om socialt partnerskab samt politiske aspekter; understreger ligeledes, at VSA-aktiviteter aldrig kan blive en erstatning for aktiviteter i den offentlige sektor, hvor der virkelig er behov for sådanne foranstaltninger, og at de skal være uafhængige af lovgivningsmæssige rammer, der gælder for aktører i den offentlige sektor;
4. påpeger, at der inden for rammerne af VSA bør behandles nye emner, som f.eks. livslang læring, arbejdets tilrettelæggelse, lige muligheder, social integration, bæredygtig udvikling og etik, således at VSA kan fungere som et yderligere redskab til håndtering af ændringer og omstruktureringer i virksomhederne;
5. opfordrer hver enkelt virksomhed til at træffe afgørelse om benchmarks for VSA-løsninger; mener, at VSA-aktiviteter, der ikke kommer fra virksomhederne selv men pålægges ude fra, kunne få negativ indvirkning på virksomhedernes vilje til at investere i og handle med andre lande, navnlig udviklingslande, og dermed mindske mulighederne for økonomisk udvikling og bestræbelser på at udrydde fattigdom;
6. fremhæver betydningen af at opbygge tillid til, enighed om og støtte til internationalt vedtagne principper, såsom OECD's retningslinjer for multinationale virksomheder, i betragtning af at der ikke findes et alment anerkendt system til måling af VSA-aktiviteter;
7. bifalder en dialog, der tilskynder virksomhederne til at skabe en fornuftig balance mellem etiske overvejelser, indtjening og konkurrenceevne; afviser den opfattelse, at bestræbelser på at øge indtjeningen ikke er i overensstemmelse med etisk adfærd, og erkender, at åbne og konkurrencedygtige markeder kan være gunstige for velstand og bæredygtighed; understreger det etiske og kommercielle ansvar for, at de grundlæggende menneskerettigheder eller frihedsrettigheder, som alle europæiske virksomheder bør overtage i deres aktiviteter i tredjelande, aldrig krænkes; erindrer ligeledes om de positive virkninger, som europæiske virksomheder kan få på lokale arbejdsvilkår og miljøet, samt om betydningen af den overførsel af knowhow og teknologi, der ledsager investeringer og virksomhedsdrift i værtslandene; understreger ligeledes det ansvar, som virksomheder, der er involverede som arbejdsgivere eller interesserede parter i tredjelande, har for, at der aldrig drages fordel af den eksisterende undertrykkelse af borgerne; er enig i, at forbrugerne bør spille en væsentlig rolle i økonomien;
8. mener, at VSA's internationale dimension bør tilskynde til udarbejdelsen af retningslinjer til fremme af udviklingen af politikker af denne art i hele verden.
Virksomhedernes sociale ansvar: et nyt partnerskab
UDTALELSE fra Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling (27.11.2006)
Udvalget om Kvinders Rettigheder og Ligestilling opfordrer Udvalget om Beskæftigelse og Sociale Anliggender, som er korresponderende udvalg, til at indarbejde følgende forslag i det beslutningsforslag, det vedtager:
1. opfordrer medlemsstaterne og Kommissionen til at støtte og arbejde for, at overholdelsen af de grundlæggende ILO-normer bliver en del af virksomhedernes sociale ansvar (CSR) dér, hvor de udøver deres aktiviteter;
2. minder om, om det er nødvendigt at fremme den socialt og miljømæssigt ansvarlige iværksætterlyst, hvis millenniumudviklingsmålene skal nås; tilskynder Kommissionen og medlemsstaterne til at fremme og udnytte det kvindelige potentiale på dette område; mener dog, at en virksomhed kun er socialt ansvarlig, når den respekterer alle sine arbejdstageres rettigheder; 3. minder om den grundlæggende rolle, som virksomhederne spiller i forbindelse med overholdelsen af EU's grundlæggende værdier; tilskynder virksomhederne til at indføre en hensigtsmæssig og ikke-diskriminerende ansættelsespolitik for i overensstemmelse med national og europæisk lovgivning at fremme ansættelsen af kvinder (med henblik på at forhøje kvinders erhvervskvote til mindst 60 % i overensstemmelse med Lissabon-målene)og dårligt stillede, herunder handicappede; opfordrer medlemsstaterne og Kommissionen til at fremhæve virksomhedernes gode praksis på dette område, især gennem tildeling af priser eller andre udmærkelser;
4. opfordrer til en ansvarlig ansættelsespolitik for grupper, der forskelsbehandles eller er socialt dårligt stillet, samt for mennesker med begrænset arbejdsevne på grund af handicap;
5. anmoder medlemsstaterne og Kommissionen om at forpligte sig til at fremme CSR i alle europæiske virksomheder, der driver virksomhed inden for Den Europæiske Union såvel som uden for dette territorium; opfordrer Kommissionen til som et led i arbejdet i den nye alliance for virksomheders sociale ansvar at overveje udarbejdelsen af en adfærdskodeks, som de europæiske virksomheder kunne undertegne; 6. understreger, at virksomheder, der udviser et socialt ansvar, yder et vigtigt bidrag til at afhjælpe de uligheder, der først og fremmest rammer kvinder og dårligt stillede, herunder handicappede, på arbejdsmarkedet, navnlig med hensyn til adgang til beskæftigelse, sociale ydelser, uddannelse, karrieremuligheder og en retfærdig lønpolitik; understreger, at virksomhederne i deres ansættelsespolitik bør tage udgangspunkt i Rådets direktiv 76/207/EØF af 9. februar 1976 om gennemførelse af princippet om ligebehandling af mænd og kvinder for så vidt angår adgang til beskæftigelse, erhvervsuddannelse, forfremmelse samt arbejdsvilkår(1);
7. henviser til, at en ansvarlig social adfærd omfatter overholdelse af national og europæisk lovgivning om ligestilling og ikke-forskelsbehandling inden for alle virksomhedernes aktiviteter, herunder virksomhedsflytninger; 8. understreger betydningen af arbejdsmarkedets parters rolle med hensyn til fremme af beskæftigelse af kvinder og bekæmpelse af forskelsbehandling; tilskynder dem til at tage CSR-initiativer med henblik på at styrke kvinders deltagelse i virksomhedsbestyrelser, samarbejdsudvalg og kollektive forhandlinger; 9. understreger, at CSR bør omfatte gennemførelse af politiske tiltag, som fremmer et godt arbejdsmiljø i overensstemmelse med national og europæisk lovgivning, og som giver mulighed for at forene arbejds- og familieliv bedre; 10. mener, at virksomheder som et led i CSR kunne påtage sig at være sponsorer for kultur- og uddannelsesaktiviteter, der kunne forbedre den europæiske politik for kultur og livslang læring;
11. opfordrer Kommissionen til i forbindelse med tilsynet med fremskridtene inden for CSR at tilskynde kvinder til øget deltagelse i interessentforummet og i udvekslingen af oplysninger og god praksis på området for ligestilling mellem kønnene.
12. opfordrer til en helhedsforståelse for CSR, da en virksomheds sociale ansvar ikke er begrænset til direkte arbejdsforhold men også omfatter andre af livets aspekter.