Alexander den store krige: Slaget ved Gaugamela - Interessant - 2020
Slaget ved Gaugamela blev kæmpet 1. oktober 331 f.Kr. under krigene om Alexander den Store (335-323 f.Kr.).
Hær og kommandanter
Ca.. 47.000 mænd
Ca.. 53.000-100.000 mænd
Efter at have slået perserne i Issus i 333 f.Kr. flyttede Alexander den Store for at sikre sit greb om Syrien, Middelhavskysten og Egypten. Efter at have afsluttet disse bestræbelser, så han igen øst med målet om at vælte Darius IIIs persiske imperium. Da han marsjerede ind i Syrien, krydsede Eufrat og Tigris uden modstand i 331. Darius, der var desperat efter at stoppe det makedonske fremskridt, skurede sit imperium for ressourcer og mænd. Han samlet dem tæt på Arbela og valgte en bred slette til slagmarken - da han følte, at det ville lette brugen af ​​hans vogne og elefanter, såvel som hans større antal kunne bære.
Frem til inden for fire miles fra den persiske position lod Alexander lejr og mødtes med sine befalere. I løbet af forhandlingerne foreslog Parmenion, at hæren iværksatte et natangreb på perserne, da Darius 'vært var over dem. Dette blev afvist af Alexander som planen for en almindelig general. I stedet skitserede han et angreb til den næste dag. Hans beslutning viste sig at være korrekt, da Darius havde forventet et nattesøgt og holdt sine mænd vågne natten igennem i forventning. Da han flyttede ud næste morgen, ankom Alexander på marken og indsatte sin infanteri i to falanxer, den ene foran den anden.
Til højre for den forreste falke var Alexander's Companion kavaleri sammen med yderligere let infanteri. Til venstre førte Parmenion yderligere kavaleri og let infanteri. Understøttede frontlinierne var kavaleri og lette infanterienheder, som blev tilbagelagt i 45 graders vinkler. I den kommende kamp skulle Parmenion føre venstre i en afholdsaktion, mens Alexander førte højre i at slå et slagvindende slag. På tværs af marken indsatte Darius hovedparten af ​​sit infanteri i en lang række med hans kavaleri på fronten.
I midten omringede han sig med sin bedste kavaleri sammen med de berømte udødelige. Efter at have valgt jorden for at lette brugen af ​​hans ljedrede vogne beordrede han disse enheder placeret på forsiden af ​​hæren. Kommando over venstre flanke blev givet til Bessus, mens højre blev tildelt Mazaeus. På grund af størrelsen på den persiske hær, forventede Alexander, at Darius ville være i stand til at flanke sine mænd, da de kom videre. For at imødegå dette blev der udsendt ordrer om, at den anden makedonske linje skulle modvirke enhver flankerende enhed, som situationen dikterede.
Med sine mænd på plads beordrede Alexander en forhånd på den persiske linje med sine mænd bevægende skråt til højre, da de marsjerede frem. Da makedonerne nærmede sig fjenden, begyndte han at udvide sin ret med det mål at trække det persiske kavaleri i den retning og skabe et hul mellem dem og Darius 'centrum. Da fjenden faldt ned, angreb Darius med sine vogne. Disse kørte fremad, men blev besejret af makedonske javelins, bueskytter og nye infanteritaktikker designet til at mindske deres indflydelse. De persiske elefanter havde også ringe virkning, da de massive dyr flyttede for at undgå fjendens spyd.
Da den ledende falkex engagerede det persiske infanteri, koncentrerede Alexander sin opmærksomhed til højre. Her begyndte han at trække mænd fra hans bagvagt for at fortsætte kampen på flanken, mens han frigjorde sine ledsagere og samlede andre enheder for at slå Darius 'stilling. Da han gik frem med sine mænd og dannede en kil, vinkede Alexander venstre mod flanken af ​​Darius 'center. Understøttet af peltaster (let infanteri med slynger og buer), der holdt det persiske kavaleri i skak, red Alexander's kavaleri ned på den persiske linje, da der blev åbnet et hul mellem Darius og Bessus 'mænd.
Slående gennem kløften, knuste makedonerne Darius 'kongelige vagt og tilstødende formationer. Da tropperne i nærområdet trak sig tilbage, flygtede Darius fra marken og blev fulgt af hovedparten af ​​hans hær. Afskåret på den persiske venstre startede Bessus med at trække sig tilbage med sine mænd. Da Darius flygtede foran ham, blev Alexander forhindret i at forfølge på grund af desperate beskeder om hjælp fra Parmenion. Under hårdt pres fra Mazaeus var Parmenions ret blevet adskilt fra resten af ​​den makedonske hær. Ved at udnytte dette hul gik persiske kavalerienheder gennem den makedonske linje.
Heldigvis for Parmenion valgte disse styrker at fortsætte med at plyndre den makedonske lejr snarere end at angribe hans bageste. Mens Alexander cirklede tilbage for at hjælpe den makedonske venstre, vendte Parmenion tidevandet og lykkedes at køre Mazaeus 'mænd tilbage, der flygtede fra marken. Han var også i stand til at lede tropper for at rydde det persiske kavaleri bagfra.
Efterdønninger af Gaugamela
Som med de fleste slag fra denne periode er ulykker for Gaugamela ikke kendt med nogen sikkerhed - skønt kilder tyder på, at makedonske tab kan have været omkring 4.000, mens persiske tab kan have været så høje som 47.000. I kølvandet på kampene forfulgte Alexander Darius, mens Parmenion afrundede rigdommen i det persiske bagagetog. Det lykkedes Darius at flygte til Ecbatana, og Alexander vendte sydpå og fangede Babylon, Susa og den persiske hovedstad Persepolis. Inden for et år tændte perserne for Darius. Konspiranter ledet af Bessus dræbte ham. Med Darius 'død anså Alexander sig selv som den retmæssige hersker af det persiske imperium og begyndte at føre kampagne for at eliminere truslen fra Bessus.
Porter, Barry. "Slaget ved Gaugamela: Alexander versus Darius." HistoryNet, 2019.
Copyright 2020 \ Uddannelsesressource - på et tilgængeligt sprog om alt i verden \ Slaget ved Gaugamela under Alexander den store krig