Mariekiks: Hulubuluu...
(Lotte Lotte -hvor er du...)
-Og så er det jo hovedpersonen kommer og siger: Jeg er jo lige her, kan i ikke se mig...
Men jeg inddrømmer gerne, at jeg har været væk. -Langt langt væk...
Der er sker tosset-meget siden februar, hvor mit sidste indlæg kom... Vi har bl.a. planlagt og afholdt et lille bryllup, som jeg også nævner lidt om i sidste indlæg. Det har krævet meget af min kreative-interesse, og jeg har efterfølgende følt mig helt udbrændt af dette. Men det var jo selvfølgelig det hele værd!!!
Vi havde et fantastisk bryllup, på trods af at alt gik galt, og det morede vi os vældigt over... Hvad der fx gik lidt galt var:
Den indkøbte vin væltede og flere flaker gik itu, under en syndflod af et regnvejr trængte ind i det opbevaringsrum vi havde det i.
Vielsesringene var ved en fejl bestilt hjem for små, men guldsmeden mente at kunne nå, at bestille nye. Der indtraf dog en mindre kommunikationsfejl mellem guldsmed og leverandør, så da jeg tråde ind i kirken vidste jeg ikke, om jeg fik en ring på min finger den dag (men det gjorde jeg heldigvis, ringene blev afhentet kl 10 den formiddag, og vielsen var jo først kl. 14.00... der er masser af tid;O))
Musikeren glemte os flere gange, og havde jeg ikke fulgt op så ufattelig mange gange på denne aftale (seneste dagen før festen) så var han ikke dukket op! (dette er en indrømmelse fra ham selv)
Den veteranbil jeg kørte til kirken i, løb pga varmen tør for strøm, da vi skulle køre derfra igen. Så ind på kirkegårdspladsen kom en af vennernes ældre biler, som kunne forbinde veteranbilen med startkabler. Smukt syn! -og vi fik god tid til at hilse på vores skønne gæster. Det og meget mere gik skævt, men vi tog det med et stort smil, og fik en masse gode historier ud af det... Som sagt var det en fantastisk dag! (som endte for mit vedkommende i cowboyleggins og ckrooks, da min fine kjole blev trådt i stykker... - Men dansen gik også meget bedre bagefter... hihi)
Men da jeg nævner bryllupskagen i sidste indlæg, vil jeg da gerne lige vise det endelige resultat (her gik også mange ting galt. Men min kære moder har forbudt mig at fortælle hvad, når gæsterne jo alligevel ikke opdagede det;O))
Ved siden af ses en af skjoldet til den æresport, som vi havde herhjemme... Det er den fineste æresport jeg nogensinde har set!!! og vi er meget glade for den! det er et par af vores venninder, som er så kreative!
Carina19. oktober 2012 kl. 20.54Jubiii... så er du endelig tilbage igen søde Marie. Det var bare et fantastisk bryllup. En fest som man ikke sådan glemmer... KnusSvarSletTilføj kommentarIndlæs flere...