Nådefulde familiefællesskaber får forældreskuldre til at sænke sig.
Merete Dalsgaard, Familielaboratoriet
Skrevet af Merete Dalsgaard. Fotograf: Jesper Rais.
Alene oplevelsen af at sidde sammen med andre forældre og lytte til ærlige og sårbare fortællinger om, hvordan de andre oplever forældrerollen, får skuldrene til at sænke sig.
-Mor, forældrefølgegruppe
Hvordan lykkes vi med det gode familieliv? Hvornår finder vi frem til at være den familie, vi virkelig ønsker at være? At være familie er ikke et projekt vi kan afslutte, men en livslang rejse med op- og nedture, hvor vi må forsøge, forandre, tilpasse, fejle og rejse os igen. Det er forbundet med uanede velsignelser, men også uventede udfordringer, som kan fremkalde både desperation, frustration og oplevelsen af ikke at kunne slå til. Ikke mindst når det kommer til at give troen videre i familien.
Sådan fortæller en mor i efteråret, hvor Familielaboratoriet undersøgte forældres behov omkring den kristne opdragelse. Her viste det sig, at den ærlige samtale, der opstod i følgegrupperne, blev en uventet sidegevinst.
Når forældre sætter sig sammen og taler ærligt om de op- og nedture, der følger med det kristne familieliv, så opstår der noget som mange af os forældre længes efter: En samtale, som ikke handler om at dele succeshistorier fra familielivet, men om at dele udfordringer og forskellige erfaringer fra hverdagen. At flytte fokus fra de gode præstationer til de ærlige erfaringer medførte en gensidig sårbarhed og oplevelse af genkendelse i samtalen.
Konkurrencen om det mest vellykkede familieliv
Mange forældre har nok prøvet at være i et fællesskab, hvor den ærlige samtale udeblev. Hvorfor kan det opleves så udfordrende at finde ind i et fællesskab, hvor samtalen ikke bliver en konkurrence om det mest vellykkede familieliv, men relevant og ærlig om familielivets udfordringer?
Som forældre har vi behov for at blive rummet i vores usikkerhed, oplevelser af ikke at slå til og længsler for familielivet. Men nogle fællesskaber kan mangle rummelighed eller interesse for det, der er svært.
Det ligger dybt i os, at vi gerne vil præstere godt. Psykolog Krista Korsholm Bojesen siger, at ”jo flere idealer der er, og jo mere ambitiøse vi er med at være forældre, jo mere kan vi blive ramt af skam”.(1) De fleste forældre ønsker at gøre det godt og for mange kristne forældre er noget af det allervigtigste, at vores børn tilegner sig troen. Derfor er der også længsler og ambitioner forbundet med dette ønske, som kan fremkalde skam. Skam over ikke at leve op til vores egne idealer. Vi glemmer nåden overfor os selv og hinanden i kampen for at lykkes perfekt med familielivet – også på troens område.
Vi ønsker at blive mødt i livets udfordringer og hjælp til ”blot” at VÆRE en kristen familie med ALT hvad det indebærer. Jeg vil bare sige: Mere nåde til familien, tak!
Modgiften mod skam
Krista Korsholm Bojesen fremhæver nåden som skammens modgift: ”Den er en kraft, der bærer over med det uperfekte i mennesket. Det er en form for kærlighed til sig selv, men også nåde overfor andre, der falder igennem eller dummer sig”.(2) Vores børn har ikke brug for, at vi skal præstere ekstraordinært, men ærligt. De behøver troværdige forældre fremfor perfekte forældre. I vores bedste intention kan vi sætte alle vores kræfter ind på at servere troen perfekt og uden fejl, som i bedste fald vil fremstå hyklerisk eller som et uopnåeligt ideal for vores børn, og i værste fald betyde, at de må opgive at leve op til idealet.
Sekulariseringen har udvandet de kristne værdier i samfundet, hvilket efterlader os forældre med en stor opgave i selv at skulle definere vores familieværdier. Vores referenceramme bliver vores egne ambitioner og idealer fremfor kollektivets fælles værdier, som kristendommen definerede tidligere. Det er måske en del af grunden til, at vores standarder bliver urealistisk høje, fordi vi er vores egne største kritikere. Derfor har vi som kristne forældre brug for hinanden. Ikke for at fremvise idealer og moralisere overfor hinanden, men for at kunne inspirere, spejle og støtte hinanden i forældrerollen på en nådefuld og ærlig måde.
(Mor, forældrefølgegruppe)
Men at være nådefuld overfor min familie og alle i mit fællesskab er endnu en præstation, jeg ikke kan leve op til, tænker du måske? Som kristne forældre er vores mulighed at søge nåden udenfor os selv. Den er opfundet, udlevet og givet til os af Jesus selv. Han er forbilledet på den kærlige og tilgivende nåde. Dette er en gave til det kristne forældre og det kristne fællesskab, som er bevidst om at sætte ’ærlighed over det perfekte’ og ’nåden over præstation’. Derfor kan vi som forældre frimodigt gå foran med eget eksempel i ærlighed og sårbarhed, da det vil hjælpe med at åbne op til det nådefulde fællesskab.
Familielaboratoriet ønsker at pege på troen som en ressource i forældreskabet, så den værdi, kærlighed og nåde, vi får givet af Gud, kan forme forældreskabet med de samme stærke værdier overfor vores børn. Troen gives først og fremmest videre derhjemme, og derfor er Familielaboratoriets fokusområde at hjælpe med at styrke og fremme forældrefællesskaber, hvor forældre gennem ærlige og nådefulde samtaler kan støttes og udvikles i denne opgave.
Troen gives først og fremmest videre derhjemme, og derfor er Familielaboratoriets fokusområde at hjælpe med at styrke og fremme forældrefællesskaber, hvor forældre gennem ærlige og nådefulde samtaler kan støttes og udvikles i denne opgave.
-Merete Dalsgaard, Familielaboratoriet
Et fællesskab hvor hele familien kan høre til
Selvom mor og far er de mest betydningsfulde i børnenes udvikling og trosudvikling, så kan fællesskab med andre familier, hvor både børn og voksne inddrages, være en stor gave i familielivet. Det åbner muligheden for en udvidet familie, hvor inspiration om værdier og et sundt familieliv ikke blot bliver viden, der kommunikeres i samtalen og til intellektet, men et sted hvor værdierne kan leve og udvikles sammen. Børnene kan i fællesskabet også udvikle relationer til andre voksne, som kan være betydningsfulde i barnets livs- og trosudvikling.
Familiefællesskaber kan se ud på mange forskellige måder. I takt med børnenes alder vil behov og muligheder for fællesskab ændre sig, og der vil være perioder, hvor logistik, træthed og larm dominerer fællesskabsoplevelsen. Andre perioder kan det være en udfordring at samle hele familien i fællesskabet, da de ældre børn måske savner jævnaldrende relationer eller bare ikke er motiveret for at deltage. For ikke at nævne den travle familiekalender.
I disse faser er det fristende at vælge fællesskabet fra, fordi det kræver mere end det giver. Her må vi gøre op med os selv om deltagelse i familiefællesskabet bliver på bekostning af min egen mulighed for at vokse i forældre- og discipelskab, fordi det eksempelvis stjæler min egen tid med Gud eller tiden med andre forældre til den ærlige og opbyggende samtale om liv og tro? Eller om familiefællesskabet netop bringer styrke og opmuntring i disse livsfaser?
Det vigtigste, vi som forældre kan give til vores børn, er, at vi sørger for at pleje vores egen relation til Gud, så vi har noget at give videre. Men for nogen er relationen med Gud af forskellige grunde kompliceret eller fraværende. Dér kan fællesskabet måske tilbyde noget, som forældrene ønsker, men ikke selv er i stand til at give.
Et første skridt til et bæredygtigt fællesskab for hele familien kan være at tænke simpelt og finde måder, som er lette at integrere i familiens hverdagsvirkelighed. Fx et måltidsfællesskab med én anden familie en eller flere gange på en måned. Familien skal alligevel have aftensmad, og dermed bliver det ikke en ekstra ting, der skal ryddes plads til i kalenderen. Vi må også aflive tanken om det perfekte familiefællesskab, hvor både børn og voksne får optimalt åndeligt og menneskeligt udbytte, børnene danner dybe relationer, og det harmonerer perfekt med familiens kalender. Dét fællesskab er sjældent og vil endnu mere sjældent være en konstant faktor i et foranderligt liv.
Familielaboratoriet vil gerne hjælpe med at inspirere til forskellige former for familiefællesskaber. Det ønsker vi at gøre ved at udbrede viden om allerede eksisterende familiefællesskabsformer og ved at støtte forældre i at oprette nye fællesskaber gennem et eksperimenterende, nytænkende og afprøvende samarbejde med forældre.
Vi tror, at der ligger meget guld gemt i fællesskaberne, som kan blive til endnu mere gavn og velsignelse for den enkelte familie. Derfor kommer Familielaboratoriet i efteråret 2019 på besøg i en række kirker, hvor vi vil:
Sætte familiearbejdet på dagsordenen i din kirke.
Give redskaber til den gode samtale i forældrefællesskabet og derved hjælpe til værdier og retning i familielivet.
Være nysgerrig på familiefællesskaber i din menighed og udbrede idéer til flere måder at være familiefællesskab på.
Hvad så når fællesskabet ikke vil lykkes for mig og min familie?
Måske bærer du et inderligt ønske om at være med i fællesskab med andre forældre eller familier, som af forskellige grunde ikke kan blive til virkelighed. Det kan være, du og din ægtefælle ikke deler troen eller behovet for fællesskab, måske er der sygdom i familien som giver begrænsninger, måske er du og din ægtefælles interesser for spredte til at kunne prioritere det samme fællesskab.
Gud kender din situation, og dit fællesskab med Ham er altid en mulighed. Familien er et kristent fællesskab i sig selv. Her kan vi, både som forældre og børn, leve og udvikles som disciple. Også dér, hvor kun den ene forælder bærer troen i hjertet. Hjemmet er det vigtigste fællesskab af alle, og her dannes vores børn først og fremmest som mennesker og kristne. Vær derfor nådig mod dig selv og din familie – ligesom Gud er det!
1. Sara Alfort: Vi har aldrig tilbragt så meget tid sammen med vores børn. Så hvor kommer al den skyld og skam i forældreskabet fra?
2. Kristeligt Dagblad om Krista Korsholm Bojesen: Hvorfor skammer vi os?
Følg Familielaboratoriets arbejde på Facebook eller vores Blog.
Kontakt projektleder Merete Dalsgaard på merete@buo.dk, hvis du ønsker at få os på besøg i din lokale kirke.
Hvis du vil vide mere om de fund, der blev gjort i Familielaboratoriets undersøgelse ”Tro i familien” kan du læse baggrundsartiklen her: