Jeg så opslaget om Zdzis i august og følte mig dybt berørt af denne ukuelige sjæl. Jeg tænkte og tænkte om jeg kunne tilbyde ham et miljø, hvor han kunne føle sig tryg og elsket.
Jeg læste om blinde hundes behov og snakkede med hundeejere til blinde hunde om, hvordan de klarer sig i deres nærmiljø. Jeg har arbejdet med blinde mennesker og ved hvordan en rutinepræget hverdag er meget vigtig. Så efter en måneds betænkningstid, var jeg sikker på, at jeg kunne give Zdzis et godt hundeliv. At han ville blive højt elsket, var jeg slet ikke i tvivl om. Jeg kiggede på hans billeder og video mange gange og elskede hans smilende ansigt og med hovedet på skrå.
Da jeg så fik muligheden for, at køre med Pia til Polen var jeg overlykkelig. Siden jeg blev bekendt med gruppen i februar, har jeg ønsket at se internatet, så jeg glædede mig helt vildt til rejsen De sidste måneder har jeg samlet sammen til julegaver til personalet og frivillige. En stor gave til hver med varmt indhold til den forestående kolde vinter. Gaverne indeholdt bla. Hjemmestrikkede trøjer, huer, vanter, sokker, halstørklæder, forede arbejdshandsker, skjorter, forede leggins, strømpebukser, sengelinned, lagner, håndklæder, dufte, termo undertøj mv. Desuden havde jeg købt nyt kvalitets arbejdstøj, hoodies, fleecejakker, støvler, mv.
Jeg bor i Esbjerg og aftalte med Pia, at vi skulle mødes på Skanderborg togstation. Fik lige 1 1/2 times søvn natten til fredag d. 21. November. Ak og ve. Julegaverne kunne ikke være i en stor flyttekasse og hvad skulle jeg nu gøre??? Ville ikke efterlade noget tilbage. Jeg havde pakket min rygsæk med toiletartikler og rent tøj og trusserne ville jeg ikke give køb på!!! (selvom de fylder lidt i den størrelse!!! Ha ha).
Jeg havde købt 2 store plasticboxe med låg. De blev fyldt og sat ovenpå flyttekassens og tapede godt til. Hold da op, det var tungt for der var også 3 kg quality Street, 6 poser kaffe, te og chokoladedrik. Jeg kunne lige kigge over kanten af kasserne, når jeg løftede dem. Jeg blev hentet i taxi og kørt til Esbjerg station og blev sat af lige udenfor ventesalen. Men til min store ærgelse, var den aflåst og måtte på en omvej med kasserne. Hold da op mine arme blev lange, men stædig er jeg. Efter en lille hvilepause, fik jeg det hele bakset ind i toget.
Da vi nåede Fredericia, skulle jeg skifte tog til Skanderborg. Ud af toget og skulle til en anden perron. Her bandede jeg noget. Kurede kasserne bumpende ned af trapperne og kunne til min lettelse tage elevatoren op til perronen. Da jeg nåede til Skanderborg lidt i 4 om morgenen, stod Pia og tog imod mig. Pyha. Hun kunne hjælpe med at bære kasserne. Mine arme var også helt færdige. Så gik kursen mod Polen.
Jeg havde aldrig mødt Pia. Kun snakket med hende i telefonen, så jeg var da spændt på om vi havde kemi sammen. Jeg havde ikke behøvet at bekymre mig for sødeste menneske skal man lede længe efter. På turen derned faldt jeg i søvn flere gange iført sovemaske og nakkepude. Turen gik godt og med få tissepauser ankom vi ca. Kl 18. Her mødtes vi med Tarek og Ewa, som guidede os ud til Joanna. Det var bælgmørkt på landet, men vi fik da tømt vognen for donationer. Som en stor og glædelig overraskelse kom Zdzis og hans plejeforældre, et sødt ungt par. Plejemor kunne noget engelsk og oversatte. Mit polsk er ikke så godt!!! He He.
Jeg hilste på Zdzis og han var bare så imødekommende og ville ud og snuse til alt. Så Zdzis trak mig rundt i bælgravende mørke på bumlede marker. Han bevægede sig sikkert rundt og jeg snublede flere gange. Alt for hunden!!!
Vi blev herefter kørt til hotellet og sikken en overraskelse. Værelserne var rigtig fine, men sengene var med springfjedre!!! Pia og jeg spiste på hotellets restaurant og det var rigtig billigt og utrolig lækkert. Ca. 75 kr. for en stor portion mad incl. cola og vand. Vi var så trætte, da vi gik i seng, at vi sov godt trods springfjedre i ryggen!!!
Tidligt næste morgen kom Tarek og Ewa og guidede os til internatet. På vejen derud, stod der pludselig en Gadehund i trafikken. Tarek og Ewa sprang ud af bilen og forsøgte at kalde den til sig. Hunden var bange og forsigtig og der opstod flere farlige situationer i trafikken da den løb afsted. Vi kørte bagefter og hunden løb ind i et grønt område og kunne ikke findes. Så jeg fik syn for sagen, at der vitterlig er Gadehunde i bylivet. Vi ankom til internatet og Zdzis plejeforældre kom også.
Vi blev vist rundt og jeg var meget spændt på, hvordan jeg ville reagere på alle hundene og deres liv i bure. Jeg er et følsomt menneske og kan ikke acceptere at hundene ikke har et godt hundeliv, men efter at have set en Gadehund, kunne jeg ligesom holde det op mod hinanden. Et liv i frihed med de farer der er og kampen for dagligt at overleve eller være i sikkerhed i et bur med mad hverdag og beskyttelse mod vind og vejr. Jeg fandt ikke et klart svar og livet i internatet berørte mig dybt.
Forholdene var meget bedre, end jeg havde forestillet mig og hvor var personalet søde alle sammen. Man kunne tydeligt mærke deres kærlighed til dyrerne. Det var følelsesmæssigt hårdt, at møde alle hundene i deres bure, som bare gerne ville have noget opmærksomhed. Det berørte mig dybt og ville ønske på deres vegne, at de havde en kærlig familie at bo i. At have et godt hundeliv med masser af omsorg og kærlighed. Hundene hoppede op af gitteret til burerne og ville have opmærksomhed. De fik godbidder og nogle lidt kæl. Man kunne jo ikke nå at snakke med dem alle sammen. Sørgeligt. Jeg var fattet og fik mange informationer. Bla. var vi inde i personalets opholdsrum og jeg kan bare sige, at det er ikke som i Danmark. Gammelt, trangt, slidt og mørkt. Jeg har givet zloty til personalet, så de kan købe nogle lækkerier og fejre julen.
Personalet fortjener bare så meget respekt for deres arbejde for hundene. Var de ildsjæle der ikke, var hundenes situation meget værre. Jeg kunne se, hvor meget vore donationer betød for personale og hunde. Så lad os alle fortsat hjælpe de sårbare sjæle. I et opvarmet rum, lå en lillebitte hvalp helt stille i en plastic bakke. Den havde fået parvovirus og Ewa mente ikke den ville overleve, trods medicinsk behandling. Ewa målte dens temperatur og lagde rent under den. På tæppet i rummet var der opkast og diarré. Temperaturen var normal og Ewa var i telefonisk kontakt med dyrlægen. Denne lillebitte sjæl berørte mig dybt og jeg var ked af, at den lå alene uden konstant omsorg. Inden vi tog hjem, spurgte jeg til hvalpen og Ewa sagde, at den stadig levede og var blevet indlagt. De er meget varsomme med, ikke at få smitten spredt til andre hunde.
Efter besøget i internatet, havde vi brug for en mekaniker. Bremsen på et hjul slæbte på. Bilen havde fået nye bremser 3 dage forinden. Det tog lidt tid at finde en mekaniker, som havde tid til at kigge på bilen og bremsen nærmest faldt af spontant. Godt vi fik det lavet og med en regning på knap 500 Kr. incl reservedel og arbejdsløn!!! Det godt nok billigt!!! Efterfølgende blev vi inviteret hjem til Ewa, hvor hendes mor havde lavet lækker mad. Inden da nåede vi at handle i et kæmpe mega indkøbscenter lige ved hotellet, hvor jeg købte julekugler, som et minde fra Polen og Pia købte chokolade til Ewas mor og en chokoladekalender til Maja. Det er helt utroligt så søde og imødekommende de er.
Ewas datter Maja på 11 år havde lavet et velkomstskilt på hoveddøren med vore navne på. Det var overvældende med al den imødekommenhed. Jeg have købt lækre forede vinterstøvler og en tyk vinterjakke til hende. Desuden have jeg strikket hue med halstørklæde og vanter. Ewa kunne også passe det og drillede Maja med at hoppe i det. Jeg anede ikke, om det var rette størrelse, men heldigvis kunne Maja passe det hele perfekt. Pia og jeg blev derefter fulgt tilbage til hotellet, hvor vi brugte 2 1/2 time på, at samle burerne og få dem placeret i bilen. Det foregik på hotellets parkeringsplads og heldigvis var der lampebelysning, så vi lige kunne se lidt. Det var en kold oplevelse og glædede os til endnu en lækker middag i hotellets restaurant og i hyggelige omgivelser. Vi var godt trætte efter en lang og indholdsrig dag. Ved 22-tiden gik vi i seng og det varede lidt inden søvnen indfandt sig. Alle indtrykkene skulle lige bundfældes. Op igen kl. 02.00 og køre til opsamlingsstedet hos Joanna.
Hunden blev læsset uden problemer og de var helt rolige. Der var lidt tårer med afskeden med hundene. Dejligt at mærke kærligheden til hundene. Kun en enkelt hund bjæffede lidt på vej hjem.
Zdzis rejste mellem Pia og mig. Han var meget urolig de første 20 min. men faldt så til ro resten af rejsen. Her knyttede vi bånd og jeg var dybt forelsket i mit nye familiemedlem. Kl. 03.45 kørte vi mod Danmark.
Humøret var godt trods noget forvirring om at finde ud af byen. Pia mente dog at gps''en var noget sindsforvirret!!! Der var en del vejarbejde og omkørsler. Man kan nemt få det indtryk, at der ikke er andet et store veje og vejfletninger!!! Turen hjem gik godt med enkelte tissepauser og påfyldning af diesel. Bare irriterende at der skal landets mønter til automaten for at få adgang til toilettet. I Tyskland, bliver wc brættet vasket efter brug med vand mens wc brættet kører rundt. Smart. Aktivering af afvaskningen foregår med fingertouch. At skulle skylle ud, kunne jeg ikke finde ud af. Brættet blev vasket rigtig mange gange!!! Fik spurgt en ung tysk pige om hjælp. På væggen sad endnu et panel med fingertouch!!! Jeg havde ledt og ledt om hvordan jeg kunne skylle ud. Ved håndvaskene var endnu en forhindring. Hvordan tørrer man hænder. Endnu en fingertouch, som jeg ikke kunne aktivere. Tænk, at det skal være så besværligt at tisse!!!
Turen til Skanderborg gik uden problemer og efter 12 1/2 timers rejse ankom vi til Pias og Anders ejendom. Her ventede de kommende ejere til hundene. Der var dækket op med kaffe og noget sødt til ganen. Flag var sat op og vand gjort klar til hundene. Sikken en kongelig modtagelse. Der var mange ih og åh, da hundene blev taget ud en efter en. Endda glædestårer var der. Da hundene havde fået vand og tisset af, gik rejsen mod de kommende hjem. En spænende og begivenhedsrig tur. Jeg er bare så glad for, at have set internatet og hilse på det utrolige personale og frivillige. En oplevelse for livet.
En kæmpe hjertelig tak til Mitzi og Pia, I er så seje. Alle de donerede ting der er kommet ned til hundene og alle de dejlige hunde der er kommet hjem.
En kæmpe hjertelig tak til alle der har været med til at donere så, vi kunne få så meget med ned til hundene.
En kæmpe hjertelig tak til MaxiZoo og PetDreams for rigtig mange dejlige donerede ting - bla. Foder, liner,halsbånd, seler, bure, skåle, underlag, Thundershirts og mange flere ting. Tusind tusind tak
Ewa sender Jer alle en million kys og varme tanker, for alle de fantastiske ting, og alt det dejlige foder til hundene som I har været med til at samle ind!
Ewa skriver, at det gør en kæmpe forskel for dem! Nu har mange af dem lune tæpper og puder at ligge på, og de kan få rigtig hundemad i stedet for kogt pasta.
1000 - 1000 tak alle sammen! - vi er så glade og taknemmelige for alt I gør!