Paperback Castles: "Moab is My Washpot" af Stephen Fry
"Moab is My Washpot" af Stephen Fry
"Moab is My Washpot"af Stephen Fry, fra forlaget Arrow, udgivet i 2004 (org. udgivet i 1997). 4/5 stjerner.
Stephen Frys selvbiografi "Moab is my Washpot" omhandler de første tyve år af hans liv og beretter om forelskelse, fortabelse og forglemmelse. Bogen følger Frys kaotiske vej fra skolegang i en engelsk kostskole til fængsling for tyveri, og et lysende håb om University of Cambridge.
Fry begynder sin selvbiografi med et ønske om sandfærdighed, og dette ønske danner et solidt fundament for hele fortællingen. Bag et tyndt lag af fiktive navne og glemte detaljer findes derfor en brutalt upoleret ærlighed, som både er beundringsværdig og chokerende.
Jeg læser sjældent biografier - og når jeg gør, er det oftest den historiske af slagsen, der fører mig århundreder tilbage, og snarere virker som fiktion end virkelighedsnære beretninger. Redegørelser for Jane Austens liv, den franske revolution og Marie Antoinettes turbulente regeringstid - biografier fyldt med gætteri, huller og antagelser og skjult bag et slør af historisk mystik, udgør min fornemmelse af virkelighedsskriveri. Jeg indhyller min læsning i distancerede synsvinkler frem for sandfærdige jeg-personer; indtil nu.
Jeg har altid været fascineret af Stephen Fry og den britiske charme, indsigt og vittighed, han repræsenterer. Hvert ord han udtaler, afspejler en lynende intelligens og en misundelsesværdig formuleringsevne. Da jeg læste "The Library Book" i foråret, stødte jeg for første gang på hans nedskrevne sætninger, og jeg blev dybt imponeret af hans evne til at danne bogstavskombinationer med skødesløs elegance. En kildrende nysgerrighed og en varm anbefaling fra Mette, fik mig til at synke dybere ind i hans sprogleg, og "Moab is My Washpot" fandt sin vej til min bogreol.
Stephen Frys barndomsrige er dermed mit første besøg (og forsøg) i selvbiografiens verden. "Moab is My Washpot" har ført mig igennem en smuk tankevandring i de første tyve år af Frys liv; med sirlige omveje og afveje af distraktioner og refleksioner, nutidige afbrydelser og funderinger. Bogen er ikke kun en erindring om det, der var - det er også en fortælling, om det der blev. Fry nøjes nemlig ikke med at fortælle sin historie - han evaluerer den også. Resultatet er en særlig blanding af den undren og fortrydelse, der naturligt opstår ved mødet af sit yngre jeg. Paradokset fremhæves i eksaminationen af et ældre brev - adresseret fra en 15årig Stephen Fry til hans 25årige, fremtidige jeg. Læseren inddrages således i en gnistrende konfrontation mellem tabte idealismer og spøgelseslignende identiteter.
"Moab is My Washpot" kendetegnes ved dens sproglige finesser og genkendelige toneleje. Frys sprudlende personlighed er allestedsnærværende, og hans fortællerstemme indeholder hans talegavers lokkende troværdighed. Et utal af bandeord, adjektiver og deskriptive passager afløser hinanden i et graciøs arrangement. Bogens kompositionslinje bliver brudt adskillige gange af anekdoter, kunstneriske og litterære spekulationer, holdningsudbrud samt forsvar og angreb af personlige oplevelser - tid og sted flytter og former sig efter tankestreger og associationer. Fry tiltaler læseren og omtaler sig selv med en familiær fortrolighed, og bogen har et anstrøg af samtale snarere end monolog.
Med en overvældende og næsten brutal ærlighed, beretter Fry om sin barndom, sin skolegang og sin ungdom. Han dvæler ikke nænsomt ved formidlende omstændigheder - men angriber og anklager snarere sit fortidige jeg for tyveri, løgne, smålighed og stiltiende fejhed. I nøgterne og saglige toner beskrives hans spirende homoseksualitet og første erfaringer, og med ekstatiske fraser fortaber han sig atter i sin første forelskelse. Selvbiografien hviler sig blidt op af bekendelsen; Fry vender vrangen ud, og søger ikke et fordelagtigt selviscenesættende lys.
Sorte skyer ulmer henover bogen og en ildevarslende optakt tager form, efterhånden som siderne vendes. Fry føres fra sit barndomshjem til et tomt spisebord i en luset café på hans 18års fødselsdag, fra kostskole til fængsel, og fra forelskelse til hospitalsseng. Humor kombineres med hudløshed, kærlighed sammenbindes med tunge knuder af sorg, tryghed omvæltes til uvished, og sortsyn vendes til forhåbninger i kapitlernes sidste ord. Ved bogens afslutning forbliver det mest forunderlige ikke Stephen Frys bitre erfaringer - snarere hans evne til åbent at udøse ordene omkring dem.
Indsendt af Rikke'M kl. 19.34
Etiketter: Boganmeldelse, Nonfiktion, Selvbiografi
Mette J. 23. august 2013 kl. 20.02
Sikke en vidunderlig anmeldelse! Nu har jeg endnu mere lyst til at genlæse bogen, der vandt mit hjerte fuldstændig, første gang jeg læste den. Stephen Fry har en helt speciel evne til at tryllebinde sit publikum, og denne selvbiografi er, som du siger, så hudløst ærlig, at man nærmest undrer sig over, at det er muligt, at han kan fortælle så ærligt om så triste og mørke sider, men samtidig have den humor, som man kender ham for.
Rikke'M 24. august 2013 kl. 16.46
Tusind tak min kære! Jeg er så glad for din anbefaling af denne skønne bog. Den er fyldt med liv, charme, humor og fortrydelse. En mærkelig - og dog så virkningsfuld - kombination, som netop er så kendetegnende for Stephen Fry. Jeg overvejer meget kraftigt at læse hans næste selvbiografi i rækken.
Ilhja 23. august 2013 kl. 21.49
Jeg elsker Stephen Fry men har endnu ikke formådet at læse noget af ham.
Men jeg må indrømme du har også en måde at formulere sætninger som giver fylde og liv
Rikke'M 24. august 2013 kl. 16.45
Stephen Fry er helt fantastisk - og han skriver ligeså fint som han taler. Det jeg har læst af ham, har været enormt anbefalelsesværdigt.
Og tak! Det var en uendeligt fin ros.
Camilla 24. august 2013 kl. 16.16
Åh, jeg elsker Stephen Fry, og har efterhånden læst de fleste af hans bøger - "The Fry Chronicles" er den uofficielle "fortsættelse" på Moab is my Washpot, og er rigtig interessant også.
Jeg er i gang med at se "A Bit of Fry & Laurie", som er en helt fantastisk engelsk komedieserie fra 90'erne med Fry og Hugh Laurie (House) - de er så sjove og spøjse sammen!
Og så lige en lille ting mere (jeg er lidt Fry-fan, kan du godt se) - hvis du nogensinde bliver overvældet af tanken om at lytte til de elskede Harry bøger, så er det jo Fry, som læser dem alle - og det er noget nær de bedste læsninger man kunne ønske sig!
Rikke'M 24. august 2013 kl. 16.51
Jeg har nemlig overvejet også at læse "The Fry Chronicles", når denne var så fin. Det lyder helt fantastisk med gamle serie-afsnit. Jeg brugte også en del morgener for et stykke tid siden på at se en masse QI-afsnit. Så skønt.
Jeg kunne virkelig godt forestille mig, hans beroligende stemme ville passe perfekt til højtlæsning. Og så endda af Harry Potter! Dét er værd at overveje.
(I øvrigt har Stephen Fry fødselsdag i dag! Hurra for sådan en fantastisk mand).
Maja 26. august 2013 kl. 13.27
Jeg kunne godt tænke mig, at læse hans 'Stephen Fry in America' som vidst også har været en tv-serie. Den skulle have rigtigt mange flotte billeder osv. :)
Rikke'M 26. august 2013 kl. 14.29
Den kunne jeg også enormt godt tænke mig at få fingrene i! Velskrevet tekst og pæne billeder er altid en vinder hos mig.