Tuskin löytyy ihmistä, joka ei arvoistaisi positiivista elämänasennetta. Silti asenteen toteuttaminen käytännössä tuntuu usein ontuvan – toisilla enemmän, toisilla vähemmän. Huomasin sen itsekin: Vaikka kuinka kuvittelen olevani positiivinen, myönteisen blogitekstin kirjoittaminen tuntui aivan mahdottomalta.
Pitäisi päästä siitä, mistä aita on matalin, mutta kuitenkin sinne kaikkein korkeimmalle.
Mutta ei hätää, ongelma on ratkaistu: Olkaamme positiivisia! Kaikessa komeudessaan lause kuulostaa aika kornilta, etenkin suomalaiseen makuun. Sen on selvästi huomannut moni muukin, ja jäänyt sille ei-niin-positiivisen elämänasenteen tielle. Tarkkailtuani ympäristöäni, tai oikeastaan vaan ajauduttuani liian monen vaikean ihmisen kanssa samoille huudseille, olen huomannut, mistä kiikastaa.
Kaiken pitäisi olla niin kamalan helppoa. Asioiden pitäisi sujua vaivattomasti, mielellään niin, ettei soveltamista juuri tarvita. Pitäisi päästä siitä, mistä aita on matalin, mutta kuitenkin sinne kaikkein korkeimmalle. Helpolla kuitenkin, koska kaiken pitäisi onnistua heti. Mitään hankalaa tai haasteellista ei voi tehdä, koska yrittämisestä saa kuitenkin pahan mielen. Pitää päästä tekemään vaan niitä mutkattomia helppoja juttuja, että kaikki tuntuisi niin kauhean kivalta koko ajan. Mutta silti pitäisi kehittyä ja yltää koko ajan parempaan.
Oletteko kuulleet sellaisesta, kuin pitkän tähtäimem hyöty? Tai ehkä sellaisesta kliseisestä sanonnasta, että voittajat ovat häviäjiä, jotka yrittivät vielä kerran? Ihan vaan taustana sille ajatukselle, että ehkä sellainen, mikä ei välttämättä ole heti kovin kivaa tai helppoa, voi johtaa johonkin myönteiseen. Tästä voikin saada hyvän syyn sille, ettei tarvitse heti suhtautua niin kauhean negatiivisesti, jos kaikki ei mene aivan kohdilleen.
En ole koskaan ymmärtänyt sitä, mihin perustuu ajatus siitä, että asioista pitää tehdä vaikeita. Miksi pitää mesota siitä, jos pitääkin ajaa toista reittiä tai vaatii muutaman epäonnistumisen, ennen kuin onnistuu? Ihmettelen, mikä tekee kaikesta mesoamiseen kulutetusta energiasta sen arvoista. Voiko olla mahdollista, että vaikeat ihmiset eivät vain tajua olevansa vaikeita ja negatiivisia 95 prosenttia ajasta?
Ikäväksi on todettava, että negatiivisuus tuppaa tarttumaan. Onneksi on todettava, että niin myönteisyyskin. Ei kuitenkaan mikään ihan liiallinen myönteisyys, koska se alkaa jo ärsyttämään. Vaikeuksien kautta voittoon, se pitää lisätä ihan siksi, että on niin mukavan klassinen sanonta. Vaikka saattaahan siinä olla jotain perääkin. Jos ei pistäisikään jarruja päälle heti ensimmäisen haasteen kohdalla, saattaisi vaikka päästä vähän pidemmälle. Ja sitähän ei tiedä, jollei kokeile.
Edellinen Sulla on käyny vaan huono tuuri!
Seuraava Nyt ei ole oikea aika – sinulle
keittiön hana 6.6.2016 15:43
Mörökölli 10.6.2016 17:29
Wau. Enpä muuta osaa sanoo. Sait yhden lukijan lisää
Sofia 20.6.2016 23:10
Hieno homma! Mörököllit otetaan aina ilolla vastaan 🙂