Rantsilassa 12.5.1833
Oletpa nyt kauan koetellut minua pitkällä vaikenemisellasi, joka on jättänyt minut turhaan odottamaan vastausta kirjeisiini. Useita kuukausia on toki siitäkin, kun olen kirjoittanut Sinulle, mutta olen aina odottanut vastausta. Janne kulta, jos olen jollakin tavoin tehnyt väärin Sinua kohtaan, niin suo se minulle anteeksi ja usko vakuutustani, ettei se ole tahallista. Olethan sinä aina ollut rakas armas veljeni, miksi sinä nyt olet näin kokonaan hylännyt Annu-parkasi, nyt kun olen aivan vierailla seuduilla kaukana erossa vanhemmista, sisaruksista ja ystävistä? Koko talvena olen saanut äidiltä yhden ainoan kirjeen. Neidit ovat kuitenkin kirjoittaneet useammin, samoin monet muut ystävät, mutta Sinulta, Janne hyvä, minä joudun aina vain kaipaamaan uutisia.
Jumalan kiitos olen ollut terve lukuun ottamatta ankaraa ja itsepintaista nuhaa, joka vainosi minua talvella pahemmin kuin tavallisesti, vaikka se onkin joka talvi kiusannut minua. Täällä muuten huoneet ovat vetoiset, mikä saattoi vaikuttaa asiaan, mutta lihava olen kuin ruustinna. Hiukan ikävääkin minulla on ollut, koska minulla ei ole minkäänlaista seuraa. Koko seurakunnassa ei ole tyttöä, jonka kanssa voisin seurustella. Augusta Snellmankin on Kokkolassa. Muuan nuori herra täällä on, maisteri Aspelin, jos tunnet hänet, ja hänkin matkustaa nyt Kuortaneelle ryhtyäkseen kirkkoherra Snellmanin apulaiseksi. Hän lupaa nyt huolehtia siitä, että saat tämän kirjeen.
En voi kertoa sinulle mitään uutta kotoa, muuta kuin sen, että siellä on voitu hyvin ja lampuoti on lähtenyt ja isä aikoo nyt taas aloittaa omaa palkkaväkeä käyttäen. Kylvöohra on kallista. Vanha ohra maksaa täällä 22 riikintaalaria tynnyriltä, mutta tämänvuotista saa 17:llä, mutta viimeksi mainitun itävyys ei ole hyvä. Tiedän, että kotiväelläkin on siitä pula, ja heidän on myös ostettava leipäaineet kesäksi. Rakas isä, jonka on (vielä vanhoilla päivillään) kannettava niin paljon huolta, on vanhentunut viime matkallaan. Voin kertoa Sinulle Augustilta tulleen viestin, että he ovat päässeet onnellisesti perille Livornoon. Jumala suokoon, että he palaavat sieltä hengissä kotiin.
Sain Augustilta kirjeen samana päivänä, jona lähdin kotoa. Ja hänkin purjehti samana päivänä pois Uudenkaarlepyyn rediltä. Hän kirjoitti, että Sinä olit luvannut kirjoittaa minulle Rantsilaan useammin. Uskon toki, että muut asiat vievät aikasi, mutta, Janne hyvä, uhraa silti muutama hetki minun takiani, ei se mene hukkaan. En tiedä varmasti, kuinka kauan viivyn täällä, koska isä ei ole sanonut siitä mitään varmaa. Haluan kyllä silti matkustaa kotiin syksyllä, jos se vain käy päinsä. Ei nyt juuri muustakaan syystä kuin siksi, että minulla on toisinaan niin ikävä, kun ajattelen etelää.
Rakas Janne, milloin saan tavata Sinut? Minun pitäisi pyytää sinua tulemaan kotiin tänä kesänä, mutta mitäpä hyötyä minulle siitä on, kun en saa tavata Sinua. Mitään uutisia minulla ei ole Sinulle kerrottavana. Muuta kuin se, että Janne Rahm on kuollut ja että Thilda Kyntzell on mennyt naimisiin sortavalalaisen kauppiaan Böhmerin kanssa, joka on Axel Böckelmanin rouvan veli. Sain kutsun häihin, mutta minulla ei ollut mitään mahdollisuutta päästä sinne, vaikka se olisikin ollut hauskaa. Montgomeryn setä ja täti pyytävät sanomaan sinulle paljon terveisiä. Nyt minun on lopetettava kirjeeni. Sinä olet sitä paitsi ehkä jo kyllästynyt lukemaan. Kirjoita nyt, Janne kulta, ensi tilassa minulle äläkä jätä minua enää loppumattomiin kaipaamaan kirjettäsi. Kerro rouva Lindille paljon terveisiä. Hellimmät terveiset Sinulle lähettää
uskollinen sisaresi Annette.