Lapualaisooppera oli iso osa lapsuuteni soundtrackia - Kulttuuri - Helsingin Sanomat
Lapualaisooppera oli iso osa lapsuuteni soundtrackia
Kun asetuin viime sunnuntaina Vanhan ylioppilastalon täpötäyden salin neljänteen riviin, ajattelin tyytyväisenä, että paremminhan tämä meni kuin vanhemmillani, kirjoittaa kulttuuritoimittaja Suvi Ahola.
25.3.2016 16:18
Kun asetuin viime sunnuntaina Vanhan ylioppilastalon täpötäyden salin neljänteen riviin, ajattelin tyytyväisenä, että paremminhan tämä meni kuin vanhemmillani.
Viisikymmentä vuotta sitten he ajoivat Kymenlaaksosta Helsinkiin katsomaan vuoden 1966 teatteritapausta, Arvo Salon http://www.hs.fi/haku/?search-term=arvo+salonja Kaj Chydeniuksen http://www.hs.fi/haku/?search-term=kaj+chydeniuksenkirjoittamaa Lapualaisoopperaa, josta Kalle Holmberg http://www.hs.fi/haku/?search-term=kalle+holmbergoli ohjannut Ylioppilasteatterin 40-vuotisjuhlaesityksen.
Näytös oli illalla. Siihen ajettiin henkilöautolla huonoja teitä pitkin, ja sitten yötä myöten takaisin. ”Olimme nuoria silloin”, äiti huomauttaa.
Täpötäyden salin aulassa vanhempani huomasivat, että pääsyliput olivat jääneet kotiin. Ensimmäinen näytös piti katsoa salin takaa. Väliajan jälkeen vahtimestari taipui jo uskomaan, että ensi rivin keskellä olevat tyhjät tuolit olivat äidin ja isän.
Loppu on osa lapsuuteni soundtrackia: Lapualaisooppera-lp soitettiin matkalevysoittimella liki puhki.
Kun Vanha Juko ja Ylioppilasteatteri nostivat musiikkinäytelmän uudelleen esiin sen 50-vuotispäivänä, huomasin osaavani useimpien laulujen sanat yhä ulkoa.
Se kertoo loistavasta libretosta ja upeista sävellyksistä. Se kertoo tekstin yleispätevyydestä.
Lapualaisoopperan ydin on ajatus siitä, että historia ei ole vain yksi tarina. Siihen pitää katsoa yhä uudelleen, sillä uusi tieto lisää aina ymmärrystä myös menneestä.
Viisikymmenvuotiaana teos soi vähintään yhtä upeasti kuin uutena. Se on viisas, hauska, kompakti – ja niin tosi:
Missä on suu, ladattu kovilla sanoilla, siellä on ase, joka odottaa laukeamistaan.
Kerrotaanko tässä Suomen fasistisesta 1930-luvusta vai 2010-luvusta?
Yhtäkkiä alankin kadehtia vanhempiani, jotka kuulivat mennyttä perkaavan, suvaitsevaisuutta ja väkivallattomuutta julistavan Lapualaisoopperan 1966.
He saattoivat uskoa, että koko ajan edistytään, että historian virheet korjataan. Että Suomesta tulee vielä paljon parempi maa. Vuonna 2016 en ole yhtään niin optimistinen.
Seuraa Fasismi
Seuraa Suvi Aholan kolumnit
Yhteishaastattelussa Jari Sillanpää ja Marco Bjurström: Salamarakkaus Ruotsin-laivalla johti ystävyyteen 16.8.2015
Suomi ensin -mielenosoitusleiri purettiin Rautatientorilla – Poliisin mukaan tilanne alkaa olla ohi
Venäjä uhkaa kieltää suositun viestipalvelun käytön – Venäläisen uutissivuston mukaan Telegram on siirtänyt työntekijänsä Suomeen
Coloradolainen leipuri kieltäytyi leipomasta hääkakkua homoparille –Yhdysvaltain korkein oikeus päätti ottaa kiistan käsiteltäväksi
Kylmä alkukesä on tehnyt tehtävänsä – ”Halpoja äkkilähtöjä ei ole ollut enää pitkään aikaan”