Ryynänen, Päivi (2011)
Ryynänen_Päivi_2012_01_19.pdf (556.9Kt)
Ryynänen, Päivi
http://urn.fi/URN:NBN:fi:amk-201201191457
Kovakudosnäytteen sisältämä kalsium täytyy poistaa luun pehmittämiseksi ja jatkokäsittelyn helpottamiseksi. Dekalsifiointiin voidaan käyttää joko happoja tai kelatoivaa liuosta. Etyleenidiamiiniteraetikkahappo EDTA on kelaatinmuodostaja eli se sitoo metalli-ioneja, etenkin kalsiumia ja magnesiumia. EDTA-liuoksella dekalsifioinnin etuna on, että se ei vaurioita luun solurakenteita, mutta haittana on sen hitaus. Patologian laboratoriossa kovakudosnäytteen dekalsifiointi tapahtuu huoneenlämmössä EDTA liuoksessa.
Opinnäytetyössä tutkittiin kuinka mikroaaltouunimenetelmällä tapahtuvan luukudoksen dekalsifiointi vaikuttaa näytteen värjäytyvyyteen ja vertailla, eroavatko mikroaaltouunimenetelmällä sekä huoneenlämmössä EDTA-dekalsifioitujen näytteiden värjääntyvyys toisistaan. Tutkimuksessa osa kovakudosnäytteistä dekalsifioitiin huoneenlämmössä EDTA-liuoksessa ja vertailunäytteet mikroaaltouunimenetelmällä EDTA-liuoksessa. Kudoskuljetuksen läpikäyneet kovakudosnäytteet leikattiin ja niille tehtiin hematoksyliini-eosiini-, Gomori- sekä Van Gieson-värjäykset.
Huoneenlämmössä dekalsifioitujen näytteiden käsittelyajat vaihtelivat 3-4 viikkoon. Mikroaaltouunimenetelmällä käsiteltyjen näytteiden dekalsifiointiaika oli huomattavasti lyhyempi, 6 – 30 tuntia. Värjäytymistä arvioitiin erikseen luukudoksen, luuytimen sekä lihas- ja sidekudoksen osalta. Luu- ja pehmytkudosten osalta arvioitiin yksittäisten solujen sekä tuman erottumista. Vertailunäytteiden ja mikroaaltouunimenetelmällä käsiteltyjen näytteiden solukko värjäytyi hyvin, joten mikroaaltouunitekniikka ei vaikuta kudosten värjäytyvyyteen. Jatkossa voisi tutkia luuytimen dekalsifiointia mikroaaltouunitekniikalla.