Joulun myrkyllinen kaunotar
8.12.2014 9:04
Helleborus niger, vaalea jouluruusu
Legendan mukaan Jeesuksen syntymän lähestyessä jäisestä maasta kasvoi hento valkoinen kukka. Palkkioksi osallisuudestaan joulunajan tapahtumien juhlistamiseen se sai nimekseen jouluruusu.
Jouluruusujen sukuun (Helleborus) kuuluu noin 20 lajia, jotka kasvavat luonnonvaraisina keski- ja Etelä-Euroopan metsäisillä vuoristoseuduilla. Ne kuuluvat leinikkikasvien heimoon, eivätkä siis ole mitään sukua ruusuille. Jouluruusu kukkii kotiseuduillaan keskellä talvea lumen ja jään keskellä. Tästä syystä sitä on yleisesti pidetty toivon symbolina.
Antiikin kemiallinen ase
Kaikki jouluruusujen sukuun kuuluvat lajit ovat erittäin myrkyllisiä, sisältäen samankaltaisia sydämen toimintaan vaikuttavia glykosideja, kuin sormustinkukka. Tästä juontaa myös suvun nimi, joka tarkoittaa tappavaa ruokaa. Myrkyllisyydestä kertoo tarina antiikin Kreikasta. Tarinan mukaan mukaan Delfoin sotilaiden piirittäessä Kirhan kaupunkia, turvautui kaupunkia puolustava sotapäällikkö Solon jouluruusuun. Kaupungin muuria ympäröivään vallihautaan heitettiin jouluruusun kukkia ja juuria. Hyökkääjät sairastuivat jouduttuaan kosketuksiin myrkytetyn veden kanssa ja piiritys raukesi.
Myrkyllisyydestään huolimatta jouluruusua käytettiin antiikin Kreikassa myös lääkeyrttinä. Sen uskottiin auttavan mm. mielisairauksiin. Juuresta valmistettua uutetta on käytetty nuuskan ja aivastuspulverin valmistukseen. Tästä syystä jouluruusua on kutsuttu myös mustaksi pärskäjuureksi.
Joulupöydän koriste
Ruukkukasvina jouluruusu viihtyy parhaiten valoisassa ja viileähkössä paikassa. Se vaatii tasaista kosteutta, mutta toisaalta liikakastelua on varottava. Kukinta kestää melko pitkään, noin 4-6 viikkoa.
Keväällä jouluruusun voi istuttaa ulos. Se on monivuotinen kasvi ja viihtyy parhaiten puolivarjoisella paikalla puiden ja pensaiden katveessa. Maaperän tulee olla kuohkea, ravinteikas ja vettä hyvin läpäisevä. Syksyllä juurakon suojaksi on hyvä levittää katteeksi lehtikariketta, joka edesauttaa talvehtimista. Suomen oloissa jouluruusu kukkii aikaisin keväällä. Jouluruusun lisäys onnistuu parhaiten juurakkoa jakamalla. Sen siemenlisäys on ongelmallista vaatien sekä lämpö- että kylmäkäsittelyn. Toisaalta se kylväytyy melko helposti ympäristöönsä, joten pieniä taimia voi alkukesällä löytää kasvin tyveltä.
Jouluruususta on jalostettu paljon koristelajikkeita risteyttämällä luonnonlajeja. Nämä tarhajouluruusut (Helleborus Orientalis-ryhmä) ovat sekä näyttäviä, että talvenkestävyydeltään hyviä. Ei siis ole ihme, että ne ovat saavuttaneet suosiota koristeperennoina.
Yrjö Vähäkallio
Kirjoita yhteenlaskun summa: 10+1=