Tahdon Asiat: oikeesti? Oikeesti...
Ja niinhän siinä sitten kävi... Sunnuntaina K oksensi kerran ruokapöydässä, me ajateltiin et bse ei vaan halunnut syödä, kun se oli enemmän sellainen pulautus... luultiin onnellisesti et se nyt oli vaan aistiyliherkkyyttä... Eilen O oli oksentanut autoon ja L ajatteli et ehkä sille vaan tuli huono olo mutkaisella tiellä. Sit se oksensi unissaan uudestaan, ei enää luultu yhtään mitään, vaan tiedettiin että meillä on vatsatauti. Huonoimmalla mahdollisella hetkellä.
Yöllä K:lla alkoi ripuli ja aamusta O:lla heti perään. Koirallakin on ripuli, epäilemättä – toivottavasti – kuitenkin eri syystä. Niin, ja kuin varmemmaksi vakuudeksi M pissas meidän sänkyyn... Yhden yön aikana saatiin oksennusta, pissaa ja kakkaa... Pesukone jyllää ja pyykkiä tulee kymmenen minuutin välein lisää kun jompi kumpi jannuista ei ihan ehdi pöntölle vesiripulinsa kanssa.
Mä pesen käsiä samassa tahdissa ja aina välillä käytän alkoholia käsien puhdistukseen. Yks ystävä neuvoi syömään valkopippureita - söin. Toinen neuvoi maitohappobakteereita – otin kolminkertaisen annoksen. Kolmas uskoi c-vitamiiniin - otin sitäkin. Neljäs lupasi rukoilla – toivottavasti sitä kuunnellaan. Itsenäisesti nautin vielä echineaa ja d-vitamiinia. Sit pesen taas kädet, ei silleen hutaisten vaan niin kuin koulussa on opetettu, kuumalla vedellä, 20 sekuntia hangaten saippualla. Viimeistelen käsittelyn alkoholilla ja toivon että selviän terveenä, tai edes hallittavin oirein.
Laitan seuraavan koneellisen pyykkiä pyörimään. En osaa päättä pitäiskö vielä lukea illan tenttiin vai luottaa siihen että osaan ja siirtyä sohvalle katsomaan elokuvaa lauman kanssa.
voiskohan näitä kaikkia käyttää yhtäaikaa?
Posted by Muusa Liinpaa at 10.09
Labels: elämä, kauhu, tauti