Published on maaliskuu 9, 2015 by Sissi
Jos saisin valita vain yhden karkin, jota mussuttaisin lopun ikääni ja muut kiellettäisiin, se olisi salmiakki. Voin helposti olla ilman mitä tahansa muuta mutta en salmiakkia. Mitä suolaisempaa ja vahvempaa, sen parempi. Ensimmäiset salmiakkimuistot ovat peräisin 70-80-luvulta kun jaettiin pikkuveljen kanssa puokkiin Kissa-salmiakkirasia ja toivottiin, että namit menee tasan. Kun sain ensimmäiset viikkorahani (3 markkaa), kiikutin ne kirkonkylän baariin joka myi hengenvaarallisia, isoja merkkareita 10 penniä kappale. Jos välttyikin lautasen kokoisen makeisen aiheuttamalta tukehtumiskuolemalta, altisti ostotapahtuma passiiviselle tupakoinnille, siinä määrin läpitunkematon savu leijui kuppilan sisätiloissa. Irtokarkkeja myyvä R-kioski kylälle avattiin vasta 80-luvun puolivälin jälkeen.
Voisin tarinoida menneiltä vuosilta loputtomiin, siitä kai tietää tulleensa vanhaksi:)
Picture Polishin Bridget herätti kiinnostukseni vasta, kun näin sen Sannan kynsillä Instagramissa. Toiveikkaana suuntasin Cesarsiin, josta lakka oli loppu mutta onneksi täydennystä oli tulossa ja piakkoin kaunokainen olikin hyppysissäni. Otin sen saman tien lakattavaksi, mikä olikin erinomaisen mukava kokemus. Ja ihan parasta on, että vaikka omistan melkoisen määrän saman tyyppisiä lakkoja, dupea ei tälle löytynyt.
Kahdella helpolla kerroksella sain sopivasti peittävyyttä. Aika ilmeinen valinta lakan pariksi oli musta leimaus ja kuten tavallista, selasin läpi koko laattavalikoimani ennen päätymistäni kivaan salmiakkikuvioon.
Tosi helpolla tuli mieleiset kynnet jotka poistin vähän harmistuneena, näitä olisi katsellut pitempäänkin. Yritän aina pitää sen verran kuvia reservissä, että voin nautiskella kivoista kynsistä vähän pitempään kuin blogin vaatima lakkaustahti vaatisi.
Kerron vielä loppuun kiellon päälle yhden salmiakkimuiston. Olin ehkä n. 5-vuotias kun vanhemmat serkkupojat väittivät, että laittamalla kaksi Super Salmiakkia yhtäaikaa suuhun, korvista tulee savua. Uskoin tietenkin ja voi sitä pettymyksen määrää kun odotettua efektiä ei tullut. Pojat tietenkin saivat päivän naurut. Tuskin kukaan heistä muistaa tätä enää yli 35 vuoden jälkeen mutta sen koommin en ole pystynyt syömään Super Salmiakkia ilman, että tuo nolo lapsuusmuisto tuo hymyn huulille.
Jos teillä on kivoja salmiakkitarinoita, niin laittakaapa ne jakoon, minä ainakin haluaisin kuulla:)
Categories indielakat, leimaus, MoYou
Previous Boho Blues
Next More to Explore
25 thoughts on “Salmiakkia”
maaliskuu 9, 2015 6:34 am
Voe että, ihania muistoja :) Omat lapsuusmuistoni taitavat karkkirintamalla liittyä enempi hedelmäkarkkeihin, pahoittelut! Sen kyllä muistan minäkin, että silloisen kotikylän kioskilta niitä sai kappalehintaan, tyyliin ”kahdella markalla hedelmämerkkareita” ja myyjä sitten laski oikean määrän pussiin.
Lakkaus on todella kaunis! Mähän en uskaltanut koristella Bridgetiä millään, sä olet kyllä valinnut hyvin tuon leimauksen, on selkeä kuvio muttei peitä pohjaväriä liikaa. Kanntti selata kokoelma läpi :D
maaliskuu 10, 2015 11:05 pm
Nykyään kukaan ei käyttäisi enää työaikaansa irtokarkkien laskemiseen…tavallaan vähän surullista. Kaikki pitää tehdä itse.
Pidin kovasti tästä yhdistelmästä, toi leimaus on kyllä kiva:)
maaliskuu 9, 2015 7:24 am
Salmiakki on kyllä aika pahaa :P suklaata sen olla pitää ^^, toi lakka on ihan mielettömän kaunis ja tykkään näistä kynsistä :)
maaliskuu 10, 2015 11:10 pm
Kiitos, oli kivat minustakin:)
maaliskuu 9, 2015 8:28 am
Hih, ihania muisteloita :) Salmiakki on kyllä aivan parasta!
Ihanat ovat kynnetkin :) <3
maaliskuu 10, 2015 11:11 pm
Joo, nytkin on salmiakkia tuossa pöydällä kulhossa ja käsi aina käy kirjoittamisen lomassa aina kaapaisemassa suolaista makeaa:)
maaliskuu 9, 2015 8:31 am
Hedelmäkarkeista en ole ikinä välittänyt, mutta salmiakki ja suklaa on must. Mutta ei ikinä samassa karkissa. Salmiakkia tuli käytyä itsekin ostamassa kioskilta, silloin tosiaan sai jo irtokarkkeina, sai valita markkaan monenlaista kymmenen pennin karkkia. On siinä ollut myyjillä kestämistä! :D
En ala kun mun PP-himotuslista sen kun kasvaa ja vielä ei ole tiedossa päivää, jolloin lompakosta löytyisi yhtään ylimääräistä lakkojen ostoon… Nimimerkillä makkarin remppaa aloitteleva :D
maaliskuu 10, 2015 11:13 pm
Nykyään vaan persoonattomasti lapataan laareista ja punnitaan ite vaa’alla:/ Voi voi.
Tämä Bridget on kyllä odottamisen arvoinen, ehtii sit rempan jälkeenkin jos vielä on rahaa… :P
maaliskuu 9, 2015 9:48 am
Mullakin meni lapsena about kaikki taskurahat huoltoaseman irtokarkkivalikoimaan. Joitain niistä karkeista kaipaan kaihoisasti yhä. Snif. Mutta nyt en ajattele enempää karkkeja koska paastopäivä ja kärsimys.
Kynnet on kyllä ihastuttavat taas kerran :) Ja hirmu siistit leimaukset!
maaliskuu 10, 2015 11:15 pm
Mäkin haluaisin ostaa Kissa-salmiakkia! Onneksi joitakin noista lapsuuden parhaista on otettu uudelleen tuotantoon.
Huomenna saa onneksi taas syödä <3
maaliskuu 9, 2015 10:16 am
Oooi, vaikka salmiakista en niin välitäkään, niin nämä kynnet ovat kyllä aivan täydelliset! <3
maaliskuu 9, 2015 10:51 am
Saaketti, sama täällä, lakkahimotuslista paisuu. Salmiakki on kyllä parhautta ja merkkarit, nam! Hedelmämerkkarit oli ja on yhä sellasia että jos ihan karsee karkkinälkä on ja niitä jostain nurkasta löytyy niin sitten voin syödä, muuten ne ois mun mielestä jo sillon sata vuotta sitten jättää tekemättä. Ja mitä lakkaukseen tulee niin aivan ihana ja kuola valuu lakan sekä salmiakki himon takia!
maaliskuu 10, 2015 11:16 pm
Meillä toimii kotona jako: mulle salmiakit, lapsille hedelmämerkkarit:) Ja kaikki voittaa. Punainen hedelmämerkkari on kyllä aika hyvä salmiakin kaverina!
maaliskuu 9, 2015 12:48 pm
Upeat kynnet, mä tykkään eniten niistä apteekissa myytävistä lituskaisista pienistä salmiakeista. Kirpeydestä en pidä yhtään. :D
maaliskuu 10, 2015 11:17 pm
Apteekin salmiakkia! Nekin on hyviä, kovin paljoa ei vaan kerralla voi syödä:)
maaliskuu 9, 2015 4:49 pm
hirrrrmu kivat kynnet ! tuli mieleen Pandan salmiakkitassupuikkojäätelö :D
maaliskuu 10, 2015 11:18 pm
Sitä en oo maistanutkaan! Jätskialtaan salmiakkijutut on mulle vähän vieraita mutta täytyykin tutustua:)
maaliskuu 9, 2015 10:14 pm
Mulla ei taida valitettavasti olla yhtäkään ”salmiakkitarinaa”.. Sun salmiakkifanius on selkeästi suurempaa kaliiberia kuin omani. Mutta supersuloiset kynnet aiheesta!! Niin kauniit
maaliskuu 9, 2015 10:20 pm
IRtokarkeista on kyllä muuten muistoja! Vietiin vähäiset viikkorahat aina kaverin ja joskus siskonkin kanssa läheiselle kiskalle. Myyjä oppi tuntemaan meidät niin hyvin että luotti meidät tiskin puolelle muutamaan otteeseen kun lähti käymään asioilla. Jäätelöpalloja ei saatu myydä, mutta parit tupakka-askit tuli kyllä myytyä! :) :) Ja palkkioksi saatiin tehdä irtokarkkipussit :D
maaliskuu 10, 2015 11:20 pm
Mahtava tarina:D Ei taitais enää nykyään onnistua! Ex kertoi lapsena hakeneensa äidilleen tupakkaa läheisestä kivijalkakaupasta, sekin oli ihan ok joskus 70-luvulla. Oi aikoja ja tapoja:)
maaliskuu 10, 2015 4:09 pm
Ihania muistoja :) Mulle tulee merkkareista aina mieleen se kun kaveri pelasti pikkuveljensä tukehtumasta sellaiseen. Itse muistan elävästi käyneeni kioskilla ostamassa irtonamusia ”kymmenellä pennillä nuita ja nuita….” Pienenä en tykännyt mustista karkeista, mutta nykyään ne on ihan yhtälailla parhautta kuin suklaakin.
maaliskuu 10, 2015 11:21 pm
Ne isot merkkarit oli kyllä hullun kokoisia. Multakin lähti kerran (maito)hammas kun sellaista söin. Paha vaan, että oltiin bussissa matkalla Helsingistä kotiin ja verta tuli melkoisesti. Kaikenlaista:D
maaliskuu 11, 2015 2:16 pm
Nämä on aivan ihanat kynnet! Yritin näistä inspiroituneena leimata selaista ruudullista kuviota, mutta eihän se sieltä ikinä kunnolla noussut XD Bridget on kyllä oikein kaunis ja sopii aivan upeasti yhteen mustan kanssa =)
Ai niin hedelmämerkkarit on ihania, vaikka mä kyllä ostin aina kinuskikuulia tai nallekarkkeja =P
maaliskuu 12, 2015 11:43 pm
Kiitos! Täällä on kans painittu leimausongelmien kanssa oikein urakalla kun olen koittanut saada uusimpia stamper-hankintojani toimimaan. Savu nousee kyllä korvista nyt ilman Super salmiakkiakin:D