Lapsen sormiruokailu | Ensiapukoulutus.eu
Lapsen sormiruokailu
Mikä ihmeen sormiruokailu? Tässä oli ihmettelemistä, kun daami otti puheeksi viime syksynä, että haluaisi kokeilla sormiruokailua esikoisemme kanssa. Kuvitelmana oli pilttipurkki pikkuneidin oikeassa kädessä ja soseet pitkin pöytiä. Hölmistyneenä ajattelin, että miksipä ei. Ennakkokäsitykset murenivat yhtä nopeasti asian suhteen, kuin nykyään murenee pikkuneidille epämieluinen ruoka lattialle. Asiaan perehtyäkseni sain daamilta muutaman linkin, joiden avulla pääsin tutustumaan aiheeseen.
eihän ennen vanhaan mitään soseita ollut vauvoille antaa
Aikaisempi kuvitelmani oli, että vauvoille kuuluu ja pitää antaa ainoastaan soseita ja mielellään vielä sellaisia, missä lukee Piltti purkin kyljessä. Daamin sanat ”eihän ennen vanhaan mitään soseita ollut vauvoille antaa” sai itseni tajuamaan, että tosiaan lapsille annettiin pehmeitä käteen sopivia ruokia.
Sormiruokailu tosiaan on sitä, että annetaan lapsen itse syödä ja tutustua ruokiin omaan tahtiin. Meille vanhemmille jää kotona tehtäväksi tarjota vauvalle sopivia erilaisia ruokia viipaloituna käteen sopiviksi tikuiksi. Kuvissa näkyykin yhden päivän aikana syötyjä ruokia, esim. puurorieskoja aamupalaksi, kun puuro ei neidille oikein maistunut.
Meillä aloitettiin 6kk. vanhana sormiruokailu aikaisemman täysimetyksen rinnalle. Normaali aloitusikä vaihtelee 5-7 kuukauden välillä lapsen kehityksen mukaan. Ennen aloitusta vauvan pitäisi olla sen verran kehittynyt, että hän:
Osaa istua syöttötuolissa itsenäisesti tai todella pienellä tuella
Hallitsee pään liikkeitä
On kiinnostunut ruuasta
Osaa tarttua ruokaan kiinni
Osaa viedä ruuan suuhun (suuhun vieminen kehittyi tosi nopeasti)
Millä ruualla aloitimme?
Aloitusruokana käytimme höyrytettyjä vihanneksia, juureksia sekä hedelmiä, kuten parsakaalia ja banaania. Jälkimmäistä en voi suositella kuin pienissä määrin, koska banaanilla on taipumus saada ainakin osalle vauvoista ummetusta aikaiseksi (vinkki, jonka mekin olisimme tarvinneet). Pääsipä samalla tutustumaan mallasuutteeseen, joka auttaa kyseiseen vaivaan. Allergiat vaikuttivat meillä myöskin aloitettaviin ruoka-aineisiin.
Annoimme ruuan niin pehmeänä, kun se on mahdollista antaa (sen olisi muusaannuttava, kun kielellä painaa sitä kitalakea vasten). Ruuan palat/viipaleet olivat aluksi isoja, jotta niistä sai kunnon otteen. Pinsettiotteen ja motoriikan kehittyessä siirryimme vähitellen pienempiin paloihin. On todella tärkeää muistaa, että ruokaillessa lapsen pitää istua suorassa ja pystyasennossa eli sitterit ovat kiellettyjä ruokaillessa (myös soseita antaessa). Tämä ihan sen takia, ettei lapsi vedä ruokaa vahingossa henkitorveen.
Ystävien ilmeistä olisi pitänyt saada valokuva
Alkuun tuntui pahalta antaa lapsen yskiä/kakoa rauhassa ilman, että meni lapsen suuta sorkkimaan ja kaivelemaan omilla sormilla. Tässä pitää malttaa pitää kädet kurissa, ettei itse tunge ruokaa syvemmälle. Lapsilla kakomisrefleksi alkaa jo ruuan ollessa kielen puolessa välissä (aikuisella vasta kielen takaosassa), minkä takia pieni lapsi kakoo helposti. Vierailuilla ystävien ilmeistä olisi pitänyt välillä saada kuva, kun he luulivat kakomisen tarkoittavan tukehtumista.
Tukehtumisvaaran takia emme antaneet mm. pähkinöitä, kokonaisia kirsikkatomaatteja, sitkeää lihaa tms. tai ylipäätänsä ruokia, joihin on helppo tukehtua esim. mustikoita (nykyään nämä ovat suurta herkkua). Meidän lapsi on muutaman kerran oksentanut kakoessaan (tämä ei ole vaarallista). Mikäli kakomisesta huolimatta lapsi ei saa yskimällä siirretty ruuanpalaa niin sanotusti turvallisille vesille eli takaisin suun etuosaan, on taas meidän vanhempien aika astua esiin ja antaa lapselle ensiapua. Tähän paneudun seuraavassa blogikirjoituksessa.
Meidän lapsi on sormiruokaillut pian jo 8 kuukautta ja vaikka ruokailu sujuukin jo mallikkaasti, ei lasta tule koskaan jättää yksin ruokailemaan tukehtumisriskin takia. Hieman isommat lapset osaavat usein myös ketterästi kiipeillä syöttötuolissa, joten tippumisvaara on ilmeinen. Meillä nopeita liikkeitä ja vaarallisia tilanteita on tullut, kun Stokke syöttötuolista otettiin vauvantukikaari pois ja pikkuneiti nojautuu vanhasta tottumuksesta kaarta vasten, jota ei enää ole. Voi olla, että allekirjoittaneelle tulee kaaren uudelleenkiinnitys eteen, mutta jatketaan tilanteen seuraamista.
Alkuun syöty ruokamäärä oli vähäistä, mutta annoskoot kasvoivat pikkuhiljaa ja riippuivat erittäin paljon myös päivästä ja siitä mitä tarjosimme neidille. Annoskokoja tärkeämpää on mielestäni seurata vauvan normaalia kasvua (painoa ja pituutta). Hyviä reseptejä ja vinkkejä ruokailuun löytyy mm. osoitteesta: http://simppelisormiruokakeittio.com/sormiruoka. Erityisesti puurorieskat ovat meillä suuressa suosiossa.