New life, new beginning.: Autokuumetta ja uusi viikko
Ensinnäkin, eilen vietiin oma auto korjaamolle, kiitos kaupungin kadunhuollon, ja saatiin liittokaskosta sijausauto alle. Uudempi versio omasta ja ai helvetti, että aloin ymmärtämään autokuumeisia ihmisiä hieman paremmin. Ajelin tänään aamutuimaan työpaikalle sen perinteisen 50km ja voi jumpe kun se oli kiva.. Toki kirosin pari kertaa, että kun vihdoin on tottunut omaan autoon, pitää opetella taas uusi, mutta hyvät puolet voittivat tässäkin taistelussa. Tämä ei ole yhtään niin leija kuin oma, vaikkakin saattenee johtua oman paskoista renkaista, eikä vauhti tuntunut yhtään samalta kuin omassa. Tumma värikin on parempi kuin se vaalea joka meillä on, mutta ei se oma nyt kuitenkaan niin kakka ole. Mittaristo on hanurista tässä uudemmassa, mutta siihenkin kyllä varmasti tottuisi. Ei kuitenkaan parane tottua liikaa, koska perjantaina varmaan palautuu oma auto alle. Ehkä sen uuden hommaa sitten 2019 niin tulee samanlainen väli kun edellisessä vaihdossa: 99 -> 09. Muahahaa..
Tassuttelua mäkisessä maastossa
Eilen taas VIHDOIN pitkästä aikaa ystäväni T raahasi minut lenkille, kiitos siitä! Meinaa jäädä uudet juoksukengät eteiseen jos joku ei ole potkimassa lenkille.. Päälle 6km tuli tassuteltua ja tahti oli oikein hyvä. Tuli huomattua, että omat askeleet ovat sen verran pidempiä kun 160senttisellä ystävättärelläni, että voin kävellä vieressä kun hän hölkkäsi melkein koko matkan. Pakko sanoa myös, että olen aavistuksen kateellinen ihmiselle, joka pystyy juoksemaan 6km putkeen - ehkä minäkin joku päivä! Lenkki teki kuitenkin hurjan hyvää, vaikka tuo meidän vakiomaasto onkin kovin mäkistä ja tulee kirottua usein, mutta tänään lähden iloisin mielin taas crosstrainingiin..
Väsymystä ja kesälomakaihoa
Minua vaivaa pahansortin väsymys, taas kerran. Työpäivän jälkeen tekee mieli vain rojahtaa sänkyyn, jonka olen pari kertaa tehnytkin, ja nukkua aamuun asti. Silti on pakko skarpata, että voi viettää aikaa kesälomaa viettävien lasten ja miehen kanssa. Kaloreiden alhaisuudesta se ei voine johtua, koska olen saanut kalorit siihen säännölliseen 1800-2000kcal päivässä. En jaksa kyllä taaas ymmärtää tätä, koska yleensä kesä on aikaa jolloin en juurikaan tarvitse unta vaan paahdan eteenpäin pää kolmantena jalkana. What's wrong with me again? Ehkä olen tullut vain vanhaksi..
Kesälomaa odottelen kuin kuuta nousevaa. Rakastan työtäni, mutta olen loman tarpeessa. Puolet lomasta aion kyllä vain nukkua - nukkua, nukkua ja nukkua! Toki siinä loman aikana pitäs päräyttää vihille ja muuta mukavaa, mutta ne on pieniä seikkoja ;) Josko tuo ystäväiseni veisi minut vähän mökkeilemään ja nauttimaan luonnosta, vink vink! Plus jos sitä vaikka nauttisi rakkaiden seurasta sen toisen puoliskon lomasta kun he vielä ovat lomalla.. Mutta se on sitten heinäkuun lopussa se - hoh hoijaa! Kunnialla paahdetaan työt pakettiin sinne asti..
Vaa'an tuijottelu seis!
Tein päätöksen Miinus Kolkyt -bloggaajan innoittamana: Kesän aikana en astu vaa'alle kuin "harvoin".. Tämä tulee olemaan varmasti tuskaista ja ahdistavaa, koska olen tottunut käymään vaa'alla nyt aamuin illoin, mutta nyt pitää hetken relata. En tule pystymään samaan kuin hän, eli kokonaan vaa'attomuuteen, koska tämäkin on haaste. Painonpudotus on osaltani kuitenkin loppunut, joten se on oikeasti opeteltava olemaan orjallisesti vaa'an armoilla. Tällä hetkellä paino on sen 67kg ja se saa siinä pysyäkin. Vaa'alla käyn kerran kahteen viikkoon ja kalorien laskentaa en kuitenkaan lopeta. Mittoja saatan seurata kerran kuussa, mutta niistä en ole tähänkään asti ottanut suurta stressiä.
Stressittömämpi kesä - here I come!
Konna 9. kesäkuuta 2015 klo 8.30