Riihivilla, Dyeing with natural dyes: April 2009
Seedlings for blue Taimia siniseen väriin
Yläkuvassa vasemmalla kiinalaisen morsingon (Isatis indigotica), keskellä tavallisen morsingon (Isatis tinctoria),Britanniasta saatua kantaa ja oikealla väritattaren (Persicaria tinctoria) eli japanilaisen indigon siemeniä. Suomalaiset morsingon siemenet olin ehtinyt kylvää ennen kuvan ottoa, mutta ne olivat muodoltaan kuten keskimmäiset. Kiinalaisen morsingon siemenet ovat taas hiukan eri muotoisia. Olin yllättynyt lukiessani Cardonin kirjasta, että Isatis suvussa on paljon eri lajeja ja alalajeja, kymmeniä. Näiden taksonomia on vielä epäselvää ja joskus mm kiinalainen morsinko luetaan tavallisen morsingon alalajiksi, toiset asiantuntijat taas pitävät sitä ehdottomasti omana lajinaan. Kiinalaisesta morsingosta pitäisi kuitenkin saada enemmän sinistä väriä kuin tavallisesta, tosin olen kuullut myös, että eroa ei olisi paljoa. Mielenkiintoista nyt sitten itsekin kokeilla. Cardonin mukaan kiinalaisessa morsingossa on suurempi isatan A-pitoisuus ja pienempi indican-pitoisuus, kuin morsingossa.
Here is a picture of seeds of Chinese woad (Isatis indigotica), on the left, then in the middle woad (Isatis tinctoria), and on the right seeds of japanese indigo (Persicaria tinctoria). Woad seeds are from the UK, I had already sown woad bought from Finland, but the seeds looked like the the ones in the middle. I think they are different shape than the chinese woad seeds.
I was surprised to read in Cardon's book that there are many species and groups of species that belong to genus Isatis. The taxonomy of woads is still unclear, for example some consider Chinese woad a subspecies of Isatis tinctoria and others regard them two distinctly different species. Cardon says that Chinese woad has higher isatan A-content and lower indican content than I.tinctoria. It is interesting to try to dye with them both:)
Kylvin väritattaren siemenet 11.4 kasvuturpeeseen ja peitin siemenet vermikuliitilla, joka päästää hiukan valoa läpi. Siemenet itivät 19.4 sisällä lämpimässä, eroa eri paikoista hankkimieni siementen itämisessä ei ollut. Viime vuonna saamani siemenet itivät pari päivää nopeammin. Kuva on otettu 24.4 eli taimet olivat viiden päivän ikäisiä. Tänään niissä näkyy jo ensimmäistä lehteä.
I had sown the japanese indigo seeds April 11th and covered them with vermiculite which lets some light through. The seeds germinated in warm in April 19th, there was no difference in the germination of the seeds purchased in different places. Interestingly the seeds I got last year from Helen germinated two days faster than these seeds. The picture above is from the seedlings when they were five days old (April 24th) and now today the first true leaf is showing.
Morsingot kylvin myös 11.4 sisälle lämpimään ja kiinalainen morsinko oikealla iti 17.4, tavallinen morsinko astian vasemmassa reunassa kaksi päivää myöhemmin 19.4. Kiinalaisen morsingon siemeniä oli vähemmän, joten taimet ovat hiukan harvemmassa ja ehkä siksi hiukan isompia tänään otetussa kuvassa. Kohta on aika koulia taimet erikseen. Morsingoa ei tarvitse välttämättä esikasvattaa vaan sen voi kylvää suoraan maahan. Minulle on kuitenkin helpompaa kasvattaa taimet, istuttaa ne maahan ja kattaa maa ruohosilpulla isojen taimien ympärillä, ei tarvitse taistella rikkaruohojen ja kirppojen kanssa. Jos taimikasvatustiloja ei ole, silloin suorakylvö on helpompaa.
I had sown the woad seeds April 11th inside. The chinese woad on the right germinated April 17th and woad (Isatis tinctoria) on the left two days later April 19th. There were less seeds of chinese woad packet, so the seedlings have more room and that is propably why they are a little bigger now, the picture was taken today. Soon I have to prick them to separate pots.
Woad could be sown directly outside, but for me it is easier to grow them first in the greenhouse and plant them outside when they are bigger. I then cover the bed around plants with grass clippings, that way I don't have to worry about weeds. Of course I am lucky to have the space to grow seedlings in my greenhouse.
Posted by Leena at 9:03 PM 1 comment: Links to this post
Labels: Growing dyeplants Värikasvien viljely, Japanese indigo Väritatar, Woad Morsinko
Mieheni on Kauppatorilla huomenna lauantaina 18.4 ja seuraavan kerran vasta kuukauden päästä lauantaina 16.5 ja siitä lähtien sitten useammin kesän ajan.
Laitan tänne blogiin kesällä aina edellisellä viikolla seuraavan viikon toripäivät.
My husband will be at the market Kauppatori in Helsinki tomorrow April 18th and then next time Saturday May 16th. After that I'll post here on Saturdays the market days of the following week.
Posted by Leena at 10:45 AM No comments: Links to this post
Nyt on paras lumikelloaika, alla kuva lumikelloista jotka pari viikkoa sitten nousivat jään läpi.
Here are some flowers in my garden today. Now is the best time for snowdrops here, above double flowered snowdrop and below the same snowdrops which I had photographed couple weeks earlier coming through ice.
Lumikellot ovat levinneet pikkuhiljaa moneen paikkaa, mutta metsän reunaan istutin niitä itse.
I have snowdrops in many places, because I like them so much, the ones below are in the egde of woods near our house.
Kevätkellot ovat myös suosikkeja, ne eivät leviä ollenkaan niin nopeasti kuin lumikellot, mutta ovat ihania:)
I love spring snowflakes (Leucojum vernum), but they are much slower to spread here than snowdrops. Aren't they lovely:)
Metsänreunassa kukkii myös jo punakukkasellinen sinivuokko.
In the woods also red flowered Hepatica nobilis is flowereing, it is a native flower here.
Myös näsiä kukkii jo.
Another native, although this one I have grown from seed and planted, Daphne mezereum, is already flowering.
Vihreää ei paljoa ole vielä muuta kuin kukkapenkissä. Lumikellojen lisäksi kukkivat kasvitieteelliset krookukset (Crocus chrysanthus) ja persiansinililjat (Scilla mitschenkoana), jotka ovat aikaisimpia sinililjoista. Niiden kukinta-aika on pitkä ja ne ovat suosikkeja:)
Nothing much is yet green except in the flowerbeds, below snowdrops, Crocus chrysanthus and milk squill, Scilla mischtchenkoana, which is the earliest Scilla and flowers very long. They are one of my favourites:)
Alla yksi siemenestä kasvattamistani jouluruusuista, nyt kolme-vuotias vaaleajouluruusu (Helleborus niger), joka kukkii ensimmäistä kertaa tänä keväänä.
Below is one of the Hellebores I have grown from seed. This is Helleborus niger, it is three years old and has now it's first flower coming.
Myös pionin piippoja alkaa näkyä.
Peonies are coming up.
Ja viimeiseksi talvehtinutta morsinkoa. Joku, rusakko tai luultavammin myyrä, on järsinyt alimpia lehtiä.
And finally woad. Hares, or more propably moles, have eaten leaves during the winter.
Posted by Leena at 8:24 PM 1 comment: Links to this post
Labels: My garden Puutarhani
New books Uusia kirjoja
Viime viikolla tuli taas mukavaa postia, siemeniä Bettinalta ja pari täältä tilaamaani värjäyskirjaa. Tammikuussa Gail suositteli tuota Dorothy Millerin japanilaisesta indigosta kertovaa kirjasta, Indigo, from Seed to Dye, ja ei suotta, se tuntuu oikein mielenkiintoiselta, vaikka ei olekaan kovin paksu. Rita Buchanania taas ovat monetkin suositelleet ja tämäkin kirja, A Dyer's Garden, on vain reilut 100 sivua, mutta sen verran olen sitä ehtinyt lukea, että huomaa selvästi tekijällä olleen paljon omaa kokemusta värikasvien viljelystä ja värjäämisestä.
Last week I got very nice mail again, more dyeplant seeds from Bettina (thank you again!), and couple of books I had orderd from here. In January Gail recommended Dorothy Millers book: Indigo, from Seed to Dye, and so now I had to buy it:) It is all about japanese indigo and seems very good even though it is not very thick.
I have read many people recommending Rita Buchanans books and this one: A Dyer's Garden seemed like a good choice as I am now growing some dye plants:) It is about 100 pages but you can really feel that the author has long experience with growing dye plants and dyeing with them.
Posted by Leena at 10:02 PM 6 comments: Links to this post
Spring and dye plants Kevättä ja värikasveja
Kevät tulee viimeinkin, parin viime päivän aikana lumi on sulanut ihan silmissä ja lumikellot kukkivat ensimmäisinä, pari viikkoa viime vuotta jäljessä. Uskomatonta, miten ne kasvavat jääksi muodostuneen sulaneen lumenkin läpi.
Olen ajatellut ensi kesänä kasvattaa itse enemmän värikasveja. Oikeastaan melkein mistä tahansa luonnonvaraisestakin kasvista saa jotain väriä: useimmista vihreistä kasveista saa erisävyisiä keltaisia. Keltainen on kuitenkin se väri, jonka valonkesto voi olla huono, riippuen erityisesti siitä, mikä ko kasvin sisältämä väriaine on, ja myös värjäystavalla ja puretuksella on vaikutusta. Joillakin keltaisilla valonkestoa voi parantaa pienellä kupari- tai rautalisäyksellä puretusvaiheessa.
Kirjallisuuden, ja myös omien kokemusteni mukaan tanniineja tai luteoliinia sisältävät kasvit ovat parhaita kestoiltaan keltaista väriä värjätessä. Puiden lehtiä saakin helposti luonnosta ja mm piiskuja ja pietaryrttiä minulla kasvaa puutarhassa. Itse asiassa keltaisia ja kellanvihreitä värejä varten ei tarvitsisi välttämättä kasvattaa mitään, mutta joitakin siemeniä minulla kuitenkin on valmiina värikasvimaalle:
-Väriresedaa (Reseda luteola), joka on ehkä historiallisesti tärkein keltaista antava värikasvi ja se sisältää luteoliinia, kylvän suoraan maahan toukokuussa.
-Värihernepensaan (Genista tinctoria), myös mm luteoliinia sisältävä monivuotinen kasvin, siemenet kylvin jo tammikuussa. En ollut ihan varma tarvitsevatko ne kylmäkäsittelyä itääkseen, mutta taimipurkki oli kellarissa kylmässä pari kuukautta, ja kun otin purkin pari viikkoa sitten lämpimään, siemenet itivät välittömästi. Voi olla, että ne olisivat itäneet lämpimässä muutenkin, en tiedä.
-Tiikerikaunosilmän (Coreopsis tinctoria) kukat eivät sisällä luteoliinia vaan chalcone ja aurone-ryhmän flavonoideja, jotka ovat myös melko kestäviä. Tiikerikaunosilmät kylvän varmaan tulevalla viikolla sisälle, niin saan kukkia aikaisemmin kuin suorakylvöllä maahan.
Samoja aineita on muuten myös Cardonin mukaan luonnonvaraisessa tummarusokissa (Bidens tripartita), jonka pitäisi olla ihan yleinen kasvi makeiden vesien rannoilla ja rantaniityillä. Tätä täytyy yritää katsoa, jos löytyisi omasta rannasta. Harvasta luonnonkasvista saisi kestävää oranssinkeltaista ja tässä voisi olla yksi ehdokas.
- Daaliat sisältävät myös samoja väriaineita kuin em, olen joskus kokeillut niillä värjäystä ja ollut oikein tyytyväinen väreihin ja niiden kestoon. Nyt ajattelinkin kokeilla niiden kasvatusta siemenestä, juurakot kun eivät ole ihan halpoja. Ostin siemeniä kahdesta erilaisesta kesädaalialajikkeesta: kerrottukukkasellisesta 'Figaro Orange Shades'- lajikkeesta ja yksinkertaisesta tummasta 'Black Beauty'-lajikkeesta. Ainakin ne ovat vamaan kauniita värimaan reunalla. Kylvin siemenet viime viikolla ja ne itivät kolmessa päivässä!
-Keltasauramon (Anthemis tinctoria) siemeniä on myös, tavallisesta ja lajikkeesta 'Kelwayi Yellow'. Keltasauramossa on enemmän apigeniinia kuin luteoliinia.
Muita kuin keltaisia värejä en kukista yritä saada, käsittääkseni suurin osa kukkien sinertäviä ja punaisia antavista väriaineista kuuluu antosyanideihin, jotka ovat hyvin pH-herkkiä. Itselläni ei ole niistä kokemusta, mutta kirjallisuus ei pidä niitä kovin kestävinä väreinä ainakaan tavallisilla värjäysmenetelmillä.
Kestävin ja tärkein kasveista saatava punainen on tietysti
-Krappi eli värimatara (Rubia tinctoria). En ajattelekaan kasvattavani itse kaikkea tarvitsemaani krappia, mutta sitä on silti kiva kokeilla. Viime vuonna kylvin jo hiukan krappia ja nyt siemeniä on enemmän. Krapista käytetään kolmannen vuoden juuri, joten kasvatus vaatii kärsivällisyyttä, toisaalta siinä ei ole paljoa hoitamista:)
Olen kylvänyt krapit viime viikolla, mutta niiden itäminen on hidasta, muistaakseni viime vuonna itämiseen meni kolmisen viikkoa. Olen myös kylvänyt
- Rubia peregrinaa (Wild madder, villi krappi) ja nekin pääsevät matarapenkkiini kasvamaan.
Eniten aion kasvattaa sinistä indigoa sisältäviä kasveja:
-Väritatarta eli japanilaista indigoa (Persicaria tinctoria), jonka kylvän ensi viikolla
-Morsinkoa (Isatis tinctoria) ja
-Kiinalaista morsinkoa (Isatis indigotica)
Muita erikoisempia värikasvien siemeniä olen jo kylvänyt kellarissa kylmäkäsittelyssä olevia:
-Happomarjapensasta (Berberis vulgaris)
-Peruukkipensasta (Cotinus coggyrgia)
-Jalopähkinä (Juglans mandshurica)
Sisälle on kylvettynä
-Eukalyptus gunnii, joka on jo itänyt viikon kuluttua kylvöstä
-Indigofera heterantha, himalajanindigo. Tästä en tiedä mitään, en edes antaako se sinistä väriä.
Viime vuonna onnistuin saamaan itämään yhden siemenen Indigofera tinctoriasta, se talvehti purkissa kellarissa, mutta luulen vähän, että se on kuollut:(
Nämä ovat lähinnä sellaisia jänniä kasvatettavia, saa nähdä tuleeko niistä koskaa niin isoja, että värjäystä pääsisi kokeilemaan, mutta kolme ensimmäistä kyllä kasvaa Suomessakin. Jalopähkinöiden siemenet sain Hämeenlinnasta kasvavasta puusta, joten sen kyllä pitäisi pärjätä meilläkin, ja pähkinöitä kerätessä kädet kuulemma tahriintuivat, eli väriainetta on:)
Kuvia taimista ja kasveista tulee sitten kevään ja kesän mittaan, kun ne kasvavat.
Spring is finally coming here, too. You could almost see the snow melting in the last couple of days, and now my snowdrops are growing, first through snow and ice and and then flowering. They are so tough, I have to admire them.
I have planned to grow more dyeplants myself this year and have now sown the first seeds inside.
Almost any plant could be considered a dyeplant: most green plants give shades of yellow to wool. However, yellow is the color that many times has poor lightfastness, the fastness depends mostly on the dye composition in the plants in question, but also the dye method and mordants have impact on fastness. With some yellow-giving dyes even a small amount of copper or iron helps to improve the lightfastness.
According to dye litterature and also my own experience, the plants which contain tannins or luteolin are best when dyeing yellows. Tree leaves are easy to collect and I have goldenrods and tansy growing in my garden, so actually I wouldn't have to grow any more dyeplants for yellow, but I have some seeds also for yellows:
-Weld (Reseda luteola), this is historically the most important yellow giving plant and it contains luteolin. I am going to sow it's seeds directly to the ground in May.
-Dyer's Broom (Genista tinctoria) also contains luteolin. I have sown it already in January, and as I wasn't sure if it need cold stratification to germinate, I put the pot in cold cellar for two months, just in case. When I took it inside couple of weeks ago, the seeds germinated within a few days, and they are now ready to be pricked to individual pots. Perhaps they would have germinated in warm without the cold period, I don't know.
-Dyer's Coreopsis (Coreopsis tinctoria) doesn't contain luteolin but another flavonoids belonging to chalcone and aurone -groups and these are also quite colorfast flavonoids. I am going to sow Coreopsis in pots inside next week, I think, so that they will flower earlier than if sown directly to the ground in May.
I found in Cardon's book that a common plant growing in wild, Threelobe beggarticks (Bidens tripartita) contains the same dyestuffs as Coreopsis and could thus give fast orange-yellows. I will have to look if I find it near our lake.
-also Dahlias contain same dyestuffs as the above, and I have once dyed with dahlia flowers and gotten good oranges with good lightfastness, so now I decided to try growing them again. You can grow them from tubers but also from seeds, and I have sown seeds of two different dahlias: 'Figaro Orange Shades' which should have double flowers and 'Black Beauty' which has single very dark red flowers. I am sure these will at least look very nice bordering other dyeplants. I had sown the seeds a week ago and they germinated after three days!
-Dyer's Chamomile (Anthemis tinctoria) contains only a little luteolin, and more apigenin. I have seeds of Anthemis tinctoria 'Kelwayi Yellow' and also nameless Dyer's Chamomile.
I don't try to dye other than yellow colors from flowers, as I understand most of the blue and reddish colors from flowers belong to anthocyanins which are very pH- sensitive. I have no experience about them but in the dye litterature they are not considered very light-or washfast, not at least with the usual dye methods.
The most fast and important red from plants is of course from
-Madder (Rubia tinctoria). I don't think I could never grow so much madder that I need, but it is fun to grow a little of it. I already grew some madder last year, and now I have sown more seeds last week. They are slow to germinate, I think last year it took about three weeks.
The root is collected in the third year from sowing, so they require patience. On the other had, what would be easier, just let them grow:)
I have also sown
-Wild madder (Rubia peregrina)
Most of all, I am going to grow plants that give blue indigo:
-Japanese indigo (Persicaria tinctoria), this I am going to sow next week inside
-Woad (Isatis tinctoria)
-Chinese Woad (Isatis indigotica)
I have already sown other plants that could be dyeplants and these are in the cellar in cold stratification:
-Barberry (Berberis vulgaris)
-Young Fustic (or Venetian sumac or wig tree), Cotinus coggygria
-Walnut (Juglans mandshurica), these seeds are from a tree which grows in Hämeenlinna, norther from where I live, so they should be able to grow also here. The person from whom I got the seeds, said that the nuts stained his hands so ther is dye also in this walnut:)
I have sown inside
-Eucalyptus gunnii, it already germinated a week after sowing
-Indigofera heterantha, himalyan indigo. I don't know if this indigofera-species gives any dye. does anyone have experience of it?
I managed to get one seed of Indigofera tinctoria to germinate last year and the plant grew in pot in my greenhouse, I never tried to dye with it and then I put it in my cellar for the winter and now it looks dead:( I should have kept it indoors.
I am going to post pictures of the plants and my small dyegarden later in the spring and summer.
Posted by Leena at 9:40 AM 13 comments: Links to this post