Huolimattomasti tehty kuntokartoitus vie harhaan sekä ostajaa että myyjää - Keskisuomalainen
Suur-Jyväskylän Lehti 07.03.2020 08:00
Huolimattomasti tehty kuntokartoitus vie harhaan sekä ostajaa että myyjää
Korjausrakentamisen asiantuntija Ville Heino luennoi Jyväskylän Rakennusmessuilla rakennusprojektien suunnittelusta, toteuttamisesta ja kustannuksista lauantaina 7.3. sekä sunnuntaina 8.3. Kuva: Pyry Antero Photography
Asuntokauppojen yhteydessä teetetty kuntokartoitus antaa parhaimmillaan puolueetonta tietoa kiinteistön kunnosta ja korjaustarpeista. Näin ei kuitenkaan aina ole.
Muun muassa Kotoisa-ohjelmasta tuttu rakennusalan yrittäjä Ville Heino kertoo törmänneensä työssään lukuisiin harhaanjohtaviin kuntokartoituksiin.
– Ehkä räikein tapaus oli kohteessa, jossa kylpyhuoneesta puuttui kokonaan vesieristys ja suihkutilaan oli asennettu jalkalistat. Jokainen ymmärtää, ettei sellainen ole hyvä ratkaisu. Asunnosta oli tehty kuntokartoitus, jonka mukaan kylpyhuoneessa ei ollut mitään huomautettavaa, Heino kertoo.
Toisena esimerkkinä Heino mainitsee kuntokartoituksen, jossa alapohjan selkeästi puutteellinen tuuletus oli jätetty kokonaan mainitsematta. Samassa raportissa kuntokartoittaja suositteli rasvaamaan ulko-oven lukon.
– Näitä on tullut jonkin verran vastaan. Periaatteessa kuka tahansa voi kutsua itseään kuntokartoittajaksi, joten kiinteistön omistajan kannattaa harkita tarkasti, keneltä raportin tilaa.
Kuntotarkastajien pätevyyttä ei tällä hetkellä säädetä laissa tai asetuksissa. Hallitusohjelmaan on kuitenkin kirjattu, että kuntotarkastustoimintaa ollaan tuomassa lainsäädännön piiriin.
Ville Heino suosittelee ottamaan selvää ainakin kuntotarkastajan koulutuksesta sekä mahdollisesta sertifioinnista. Henkilöpätevyyspalvelu FISE myöntää asuntokaupan kuntotarkastajalle AKK-pätevyyden, johon vaaditaan myös koulutus. Tämä pätevyys on kuitenkin edelleen vapaaehtoinen.
– Ehdottoman suositeltavaa on palkata kartoittajaksi henkilö, jolla on siihen pätevyys. Kannattaa joka tapauksessa kysyä useita tarjouksia, mahdollisia suosituksia ja keskustella kuntokartoittajien kanssa. Tämän jälkeen valinta on valitettavasti varminta tehdä fiilispohjalta, Heino toteaa.
Kun kartoitus on tehty, kuluttajan on vaikea arvioida jälkikäteen, onko lopputulos tarpeeksi kattava ja luotettava.
– Minullakin on ollut näissä vaikeuksia, vaikka olen jokseenkin perillä rakenteiden toiminnasta ja rakennusfysiikasta. Tuntuu vaikealta uskoa, että kartoitus onkin aivan surkea. Luottamus kartoittajan asiantuntemukseen on niin korkea.
Asiantuntijan tekemästä kuntokartoituksesta voi olla hyötyä, jos ostaja ja myyjä joutuvat asuntokauppojen jälkeen riitatilanteeseen.
– Mutta ei siitä kaikissa tapauksissa ole apua. Jos oikeuteen asti mennään, tuomioistuimen päätökset ovat aikamoista lottoa, eikä kuntokartoituksella ole siinä välttämättä painoarvoa.
Heino muistuttaa, että paraskaan kuntokartoittaja ei voi löytää kaikkia piileviä virheitä. Hyvästä kuntokartoituksesta pitäisi kuitenkin selvitä, millaisia puutteita tarkastettavassa kiinteistössä voi esimerkiksi sen iän tai ajalle tyypillisen rakennustavan takia olla.
– Vaikka ei kaikkien mahdollisten virheiden listaaminen ole mielekästä tai edes mahdollista. Ostajan olisi silti tärkeä tiedostaa, mitä hän on ostamassa, Heino sanoo.
Heino perääkin kaupantekotilanteissa sekä kuntokartoituksen tulkinnassa niin sanottua maalaisjärkeä.
– On ostajia, jotka ostavat talon, aloittavat remontin ja kaivamalla kaivavat virheen, jolla he pystyvät jälkikäteen hilaamaan hintaa alaspäin. Välillä tuntuu, että puututaan joka ikiseen asiaan, vaikka ne olisivat tyypillisiä tietyn aikakauden talolle. Sitten riidellään, kuka remontin maksaa. Myyjän vastuu on nykyään kohtuuttoman suuri.