METSÄTARINOITA: Pirunkirkko
LEIVONMÄEN PIRUNKIRKKO
Leivonmäen Savenahossa on Pirunkirkko-niminen siirtokivilohkareitten valtava röykkiö. Se sijaitsee rinneniemessä tiheän nuoren kuusikon kätkössä notkon takana. Ilman paholaisen kätyreitä sitä ei löydä.
Laajat kallioimarrelaikut koristavat kirkkoa ulkoa. Salissa on nuotion jätteitä, ulkopuolelta löytyy karhun pökäleitä. Metsopesueet asustavat lähistöllä.
Metsämiehet ovat pitäneet sadetta ja evästulia kiviheulan alla.
Pohjoistuuli soittaa louhikkourkuja syksyöinä. Paikan jylhyys tunkee luihin ja ytimiin syysöinä. Paikan jylhyys tunkee luihin ja ytimiin syysillan hämärässä. Tunnelmaa ei voi kertoa, se on kunkin koettava oman tajuntansa kautta.
Niilo Kukkanen
Nyt kuulet, millainen on pirunkirkko. Se muuttaa muotoaan lähestyjän uskomusten mukaan.
Usein pirunkirkon muotona on suuri kivilohkareiden keko synkeässä metsässä ja ympärillä suo. Aavelinnan huippuna on kivitorni.
Piilo-ovea eivät kaikki löydä. Portaat johtavat holvitunneleitten kautta monihaaraiseen luolaan. Luola on synkkä ja kalsea. Seinien kivi on tummaa tai syvän mustaa. Kivialttarilla lainehtii sinivihreä tuli. Sameina pulppuavissa lähteissä kurnuttavat inhottavat sammakot, holvistossa pelottelevat huuhkaja ja lepakot. Yksi päivänsäde osuu erääseen nurkkaan, mutta yksikään paha ei astu sinne. Noidat, aaveet, kummitukset, ihmissudet, syöjättäret ja paholaiset eivät kestä päivänvaloa. Pikkupirut ja itse sarvipää loikkivat ja tanssivat ihmisten luurankojen joukossa.
Jos pirunkirkkoon menee keskellä yötä, sieltä ei koskaan palaa. Niitäkin on…
Havumäen 3.-6. luokka 9.5.1991
Prosessikirjoitus ryhmätyönä