Lukuisa: Gaute Heivoll: Etten palaisi tuhkaksi
Useassa kirjablogissa on luettu kevään ja kesän mittaan Gaute Heivollin Etten palaisi tuhkaksi, hyvin kehuvin arvioin. En siis voinut vastustaa kiusausta, kun kirja osui silmiini viimeksi kirjastossa käydessäni. Halusin tietää, että mikä kirjassa oikein on niin hienoa, mikä saa kirjabloggaajan toisensa jälkeen rakastumaan siihen ja kehumaan sitä jo tässä vaiheessa yhdeksi vuoden parhaimmista kirjoista. Ilman kehuvia arvioita en luultavasti olisi kirjasta ollut kovinkaan kiinnostunut, sillä sen takakannen teksti ei kuulosta mitenkään erityisen järisyttävältä. Etukannessakin oleva lapsi on kammottavan näköinen ja hänen päänsä ylle ripotellut tulitikut näyttävät aika hölmöiltä.
Etten palaisi tuhkaksi on autofiktiivinen tarina kahdesta miehestä ja siitä miten toisesta kasvoi kirjailija, toisesta tuhopolttaja. Kyseinen kirjailija on Heivoll itse. Vuoden 1978 kesällä, hieman sen jälkeen kun Heivoll oli syntynyt, eräässä norjalaisessa kylässä liikkui tuhopolttaja, joka lyhyen ajan sisään poltti maan tasalle kahdeksan eri asuin- ja ulkorakennusta. Koko kylä nousi varpailleen. Pyromaanin täytyi olla joku heistä. Samalla seurataan täysin toisen miehen, Heivollin, elämää lapsena, nuorena ja nykyhetkessä.
Jo hyvin aikaisessa vaiheessa Heivoll paljastaa tuhopolttajan henkilöllisyyden. Kirja ei siis keskity syyllisen löytämiseen liittyvään jännitykseen, vaan se on ennen kaikkea kuvaus sekä tuhopolttajan että kirjailijan itsensä kasvamisesta lapsesta aikuiseksi ja syistä, jotka johdattivat molemmat miehet omille poluilleen. Se on myös kertomus menetyksistä, raskaistakin asioista. Myös rakkauden monet kasvot näyttävät kirjassa puolensa.
Etten palaisi tuhkaksi eteni alkuun hieman hitaasti, mutta jo ennen puolta väliä huomasin tulleeni täysin imaistuksi sen mukaan. Luin yli puolet kirjasta yhden päivän aikana, joka on minulle, melko keskittymiskyvyttömälle lukijalle, hyvä suoritus. Tosin miltään suorittamiselta kirjan lukeminen ei tuntunut, kirja vain vei mukanaan. Silloin aloin ymmärtää muita kirjan lukeneita kirjabloggaajia.
Ymmärsin myös, että kirjan viehätys ei tosiaan ole jännityksessä saada selville tuhopolttajan henkilöllisyys, vaan yrittämällä ymmärtää hänen motiivinsa, miksi hän teki mitä teki. Tuhopolttajan elämässä on havaittavissa selkeä käänne huonompaan ja se jäi kirjan luettuani askarruttamaan minua. Mitä silloin oikein tapahtui? Viehättäviä ovat myös kirjan useat, erilaiset henkilöt ja miten he yhdistyvät tuhopolttajaan sekä kirjailijaan.
Heivoll kirjoittaa kauniisti kuvaillen, mutta ei rönsyillen. Aika yksinkertaisesti ja toteavasti, mutta samalla ympäristöä ja eleitä tarkkaavaisesti kuvaillen. Kaunista kieltä. Kaunis on myös kirjan loppu. Usein kirjojen loput, niiden sanavalinnat, eivät jää mieleeni, mutta tämän kirjan kohdalla sen viimeiset lauseet jäävät varmasti pitkäksi aikaa mieleeni pyörimään. Etten palaisi tuhkaksi on täydellinen kesäkirja ja nousee takuulla minunkin tämän vuoden parhaimpien lukemieni kirjojen listalle.
Gaute Heivoll: Etten palaisi tuhkaksi (Før jeg brenner ned, 2010)
WSOY 2012, 306 s.
Lähettänyt Laura / Lukuisa klo 14.00
Tunnisteet: aikuistuminen , autofiktio , Gaute Heivoll , kasvutarina , kehitysromaanit , kirjallisuus , kirjastosta , perhe , psykologiset romaanit
Unni 24.6.2012 14.07
Tervetuloa joukkoon. Tästä kirjasta oli mahdotonta olla vaikuttumatta :)
Laura / Lukuisa 24.6.2012 14.53
Mukavaa olla joukossa mukana, hih :) Tämä oli kyllä positiivinen yllättäjä! Vaikka tiesinkin, että tyyliin kaikki ovat tästä pitäneet, niin silti vähän epäilin, että pidänkö itse.
Elma Ilona 24.6.2012 14.52
Kiva kuulla ettet sinäkään pettynyt! Harvoin saa luettavakseen tällaista kirjaa. Ja ne viimeiset lauseet sitovat hienosti kirjan yhteen.
Laura / Lukuisa 24.6.2012 14.56
Tämä oli todella kaukana pettymyksestä, hieno kirja! :)
Katja / Lumiomena 24.6.2012 14.56
Totta, Heivollin romaanin jännitteet syntyvät nimenomaan motiiveista ja yrityksestä ymmärtää sekä rakkaudesta. Hieno ja vaikuttava kirja, ehdottomasti yksi vuoden hienoimmista.
Laura / Lukuisa 25.6.2012 22.36
Minä kuvittelin aluksi, että kirja olisi sellainen melko puhdas dekkari, mutta onneksi ei ollut. Tämä oli paljon mielenkiintoisempi näin :)
Leena Lumi 24.6.2012 15.59
Laura, täydellisesti pisteytetty täydellinen kirja. Piti kiinni kuin laatutrilleri, mutta upposi syvemmälle, sinne sielun herkimpiin kohtiin saakka. Tosiaankin: Mikä oli syy, joka aiheutti käänteen?
Laura / Lukuisa 25.6.2012 22.38
Totta, tämä piti otteessaan kuin laatutrilleri, mutta oli kuitenkin paljon muuta ja hyvä niin!
Jenni / Kirjakirppu 24.6.2012 16.53
Pidin tästä kyllä todella paljon, eikä tätä suotta ole blogeissa kehuttu. Ainoa miinus tulee kirjan kannesta, se olisi kyllä voinut olla parempikin :)
Laura / Lukuisa 25.6.2012 22.39
Kansi olisi paljon parempi, jos siinä olisi pelkkä lapsi, vaikka sekin on kammottava :D Pelkän kannen perusteella en olisi tarttunut tähän kovinkaan suurella todennäköisyydellä.
Liisa 24.6.2012 17.21
Minullakin meni aivan kylmät väreet viimeisiä lauseita lukiessa. Koko kirja on tosiaan loistava, eikä ihme että se on noussut näin suureksi blogisuosikiksi.
Laura / Lukuisa 25.6.2012 22.40
Kirjan alussa ehdin jo ihmetellä, että miksi tämä on ollut niin suosittu, mutta pitemmälle päästyäni oivalsin minäkin kirjan hienouden :)
Katri 24.6.2012 18.51
Minulla on tämä vielä lukulistalla, mutta tulipa juuri nyt aika suuri halu päästä lukemaan tämä pian :)
Laura / Lukuisa 25.6.2012 22.41
Toivottavasti saat pian käsiisi, tämä oli hieno ja sopii kesään todella hyvin!
Mari A. 24.6.2012 20.15
Kivaa, ettei jättänyt sinuakaan kylmäksi tämä kirja!
Kannesta olen kovasti samaa mieltä. En olisi uskonut, että tämä kirja on niin viehättävä kuin se on!
Totta, mitä kirjoitat noista motiiveista. Niihin vihjataan, mutta mielestäni oli tosi hyvä, että vastausta tekoihin ei anneta. Koska sitä syytä ei oikeastaan varmaan voikaan osoittaa.
Laura / Lukuisa 25.6.2012 22.44
Minä vähän odotin, että vastaus olisi annettu lopussa tai edes jotain pientä vinkkiä, mutta tosiaan sitä ei varmaan ole mahdollista tietääkään. Lopulta kuitenkin pidin siitä, että motiivit jäivät leijumaan ilmaan.
Anki 25.6.2012 20.29
Jaa, taidankin olla ainoa vastarannankiiski.Minusta tämä oli varsin tylsä ja pitkäveteinen - ja kansi on kyllä järkyttävä.:D
Laura / Lukuisa 25.6.2012 22.50
Kävin lukemassa arviosi, kun en ollut tainnut sitä aiemmin lukea! Minustakin tuntuu, että taidat olla niitä harvoja, jotka eivät tästä kirjasta pitäneet, hih :D Mutta kaikki kirjat eivät uppoa kaikkiin lukijoihin ja hyvä niin. Tunnistin kyllä asiat, joista et kirjassa niinkään pitänyt. Esimerkiksi pidin itsekin enemmän luvuista, joissa käsiteltiin tuhopolttajaa kuin kirjailijaa. Kirjailijan kasvu ja kohtalo eivät niinkään minua kiinnostaneet, mutta tuhopolttajan tarina taas vei suorastaan mukanaan, sillä halusin niin kovasti tietää, että miksi. Tosin siihen en saanut kunnon vastausta, mutta jäin miettimään kaikenlaisia vaihtoehtoja.