Elämää ja matkailua - Elämää ja matkailua
Tapahtuipa jo kolmannen kerran että lentokentällä ollessani saapuivat poliisit paikalle ja tyhjensivät lentokentän tuloaulan kokonaan. Kaikki ajettiin pihalle koska paikalta oli löytynyt naisten käsilaukku jolle ei ollut omistajaa lähettyvillä.
Hetken käsilaukkua tutkailtuaan poliisit päättivät eristää alueen ja paikalle tuotiin isot muoviset suojat jotka aseteltiin käsilaukun eteen. Tässä vaiheessa kaikkia pyydettiin poistumaan rakennuksesta pihalle. Pihalla jonkin aikaa seisottuamme tuli pillit vinkuen poliisien pommiryhmä paikalle. He kipittivät sisälle pommikoiran kera. Komeat oli varusteet pommiryhmällä. Sisällä olivat sitten haistattaneet laukkua koiralla, mutta koira ei mitään kiksejä laukusta saanut. Näin ollen poliisit päättivät sörkkiä laukkua ja avasivat sen. Sisältä paljastui perus käsilaukku sisältö. Huulipunaa, kalenteri, kännykkä ja epämääräinen läjä kaiken laisia purnukoita ja paperia.
Vaara kun oli ohi päästettiin kaikki taas sisälle ja minäkin palasin odottelemaan asiakkaita. Oli muuten toiseksi viimeinen kerta kun odottelen kentällä asiakkaita. Jee jee.
Kaikessa hiljaisuudessa vietti matkalla.eu kaksi-vuotis syntymäpäiviä noin kuukausi sitten. Matkalla.eu on kovasti kasvanut kahden vuoden aikana ja kaikenkaikkiaan artikkeleita on sivuillamme tällä hetkellä 387. Paljon on kahdessa vuodessa tapahtunut ja monia mielenkiintoisia tarinoita on sivuiltamme luettavissa. Blogeissa liikutaan moneen suuntaan taatusti pääsemme lukemaan monia mielenkiintoisia tarinoita jatkossakin.
Impivaara Joneshan lähtee tänään uudelle seikkailulle kohti Ameerikaan ihmemaata, mielenkiintoista nähdä millaisiin seikkailuihin Jones päätyy ja minne elämä häntä johdattaa. Elisa on muuttanut hiljattain Lanzarotelle ja raportoi sieltä kuulumisiian ja tekemisiään. Anni ja Jyrki ovat ihan kohta lähdössä elämänsä seikkailulle maailman ympäri, taatusti kiehtovaa tarinaa on luvassa heiltäkin. Minä puolestaan olen palaamassa matkoilta takaisin Suomeen. Siitä en tiedä kuinka kiehtovaa kirjoitettavaa Suomen arjesta on, mutta se on varmaa että tämäkään blogi ei tule mitään hiljaiseloa viettämään.
Koska viralliset synttäri meni jo kuukausi sitten niin vietetään sen korvikkeena nyt sitten 2-v ja 1-kk synttäreitä. Kaikki olette sydämellisesti tervetulleita mukaan juhliin. Matkalla.eu tarjoaa kaikille kupposet virtuaalikahvia ja -kakkua.
Olisi varmaan ajankohtaista perustaa matkalla.eu:n oma dating- ja parituspalvelu. Sillä voisi varmasti tehdä rahaa. Sivuille tulee kuukausittain ihmisiä hakusanoilla jotka liittyvät deittailuun, varsin yleinen hakusana on esimerkiksi seuralaispalvelu. Jos joku on siis etsimässä itselleen elämänsä miestä tai naista niin ei muuta kuin viestiä tänne suuntaan niin laitetaan ilmoitus esille =) Pitäähän ajanhengessä mukana olevan sivuston vastata kävijöiden tarpeisiin ja toiveisiin.
Dating Suomi on ollut tämän kuun ehdoton suosikkihakulauseke. Paritus tosin taitaa olla suomessa laitonta joten siihen matkalla.eu ei halua syyllistyä, mutta voimme toimia tuleva-elämänkumppani-välitystoimistona, pientä korvausta vastaan tietysti. Olemme jopa avanneet sähköpostiosoitteet mullekaunisjafiksuvaimo@matkalla.eu ja mullekomeajaviisasmies@matkalla.eu joihin voi tiedusteluja lähettää.
Hakusanojen perusteella on etsitty erityisesti Vietnamilaisia kumppaneita, mutta ihan tässä vaiheessa emme välitä kumppaneita ulkomailta. Kannattaa kaikkien aloittaa se vaimon tai miehen haku vähän lähempää eli Suomesta ja sitten vasta siirtyä sinne ulkomaille.
Mitä mieltä olette kaipaako matkalla.eu seuralaispalveluita?
Joku blogiin eksynyt on kaipaillut hierojaa porin hotelliin. Vaikka mä Poriin olenkin muuttamassa niin siinä ei kuitenkaan ole todellinen syy. Hierontapalveluita emme ala tarjoamaan. Se on jämpti.
Vähiin käy päivät täällä Unkarinmaalla. Lennän täältä pois siis 29.10 eli kahdeksan päivän kuluttua. Nyt alkaa jo pikkuhiljaa olemaan sellainen olo, että tämä vaihe elämässä on päättymässä ja on aika tarttua uusiin haasteisiin. Samalla olen huomannut että työmotivaatio on aika vähäinen, ei juurikaan huvittaisi töitä tehdä, mutta jos muutaman päivän vielä sinnittelisi. Tavaroita en ole vielä alkanut pakkamaan, paitsi työvaatteita. Noita firman vaatteita on aika reilusti, täyttyi yksi urheilukassi noista kuteista ja vielä on äidin luona muutama vaatekappale lisää. No eipä enää tarvitse enää oransseja vaatteita päälle kiskoa. Tosin en mä ihan kirjaimellisesti ole täällä pukeutumissääntöjä noudattanutkaan, ei oikein sovi noi meidän firman vaatteet jokapäiväiseen käyttöön kaupunkikohteessa.
Sain hankittua itselleni asunnon Porista. Kiitos vaan kovasti Annelle, Minnalle ja Teemulle kaikesta. Vähän tosin jännittää millainen tuo asunto sitten todellisuudessa on. Olen nähnyt sen pelkästään kuvien perusteella. En missään nimessä halunnut muuttaa kerrostaloluukkuun, vaan toivoin kämpältäni vähän enemmän persoonaa ja luonnetta. Hakusessa oi puutalokämpät tai vastaavat sekä pienet rivitalot. Jälkimmäiset osoittautui liian kalliiksi heti kättelyssä. Yllättävän paljon oli asuntoja tarjolla ja netin kautta niihin oli suhteellisen helppo tutustua, mutta ongelmaksi muodostui kiinteistövälittäjien huono palvelu. Laitoin useammalle välittäjälle viestiä että mikä on tilanteeni ja mistä asunnoista olen kiinnostunut. Vastausprosentti ei ollut kovinkaan suuri ja vastausta sai odotella varsin pitkään. Se siis siitä palvelusta.
Sain sitten vinkkiä tulevalta esimieheltäni että hänen tutullaan olisi asunto vapautumassa. Niinpä laitoin tarkkailuryhmän asialle, tarkistamaan millainen tuo asunto sitten todellisuudessa on. Puhelimissa kun asunnon omistajan kanssa juttelin niin kämppä kuulosti mitä mainioimmalta. Edullinen (320€ + vesi), kaakeliuuni huoneessa, remontoitu keittiö, pihasauna yms. Erityisen ilahtunut olin tuosta pihasaunasta.
Ei mikään erikoisen suuri tai hienoa sauna, mutta sauna kuitenkin. Ihan itsekseni en pääse saunasta nauttimaan ja sitä pelkästään omaan käyttööni omimaan. Se on nimittäin yhteisessä käytössä naapureiden kanssa. Kerrostaloista poiketen saunaa ei lämmitetä yhtenä tiettynä päivänä tilauksesta vaan sen voi käydä itse lämmittämässä koska huvittaa. Kyseessä on kunnon puusauna. Mitään suurempia ruuhkia en usko että saunassa on sillä naapureita ei kovinkaan montaa ole.
Pitää käydä vähän metsätöitä tosin tekemässä enne saunaan menoa, niin on sitten puita mitä polttaa. Marraskuun ensimmäisenä viikonloppuna olisi siis tarkoitus muuttaa ja saattaa olla että jo kyseisenä viikonloppuna lämpeää tuo sauna. Tosiaan aika vaatimaton sauna on kyseessä, edes suihkua ei siinä ole mutta onnistuuhan tuo peseytyminen ilman suihkuakin vallan mainiosti.
Kovin suuri ei siis ole tuo tuleva asuntosi ja voi olla vähän sopeutumista pieneen yksiöön tämän Budapestin asunnon jälkeen. Mutta mikä tärkeintä mä saan kämpän joka on mun (olkoonkin että se on vuokralla) mutta saan siis levittää kaikki tavarani sinne ja tehdä siitä kodin. Odotan kovasti sitä että pääsen purkamaan laatikoita ja näkemään mitä kaikkea omistankaan. Hyvin on unohtunut ja pyyhkiytynyt mielestä pois mielikuvat omistamistani tavaroista.
Tuohon asuntoon on siis tehty remontti ihan hiljattain ja keittiö näyttää oikein mallikkaalta. Hyvä seikka on se että keittiössä on mm. pesukone. Mun entinen pesukone kun on nyt äidillä käytössä, äidillä kun hajosi vanha kone. Ja muutenkin se mun entinen pesukone on sen verran iso että se ei oikein mahdu mihinkään pieneen vessaan. Yksi huoli siis vähemmän kun ei tarvitse miettiä missä pesisi pyykit tai että pitäisi heti mennä pyykinpesukone ostoksille.
Keittiön lisäksi asunnossa on kylpyhuone ja makuuhuone. Asunnossa majailee vielä tällä hetkellä opiskelijaneitokainen jonka sisustus siis näissä kuvissa näkyy. Katsotaan miltä asuntoa näyttää sitten kun mä pääsen siihen asettumaan kodiksi. Tuo neitokainen tosin poistuu ennen mun tuloa… Ei todellakaan ole siis iso asunto, mutta enköhän mä siellä viihdy. Tuossa ainoassa huoneessa on se kaakeliuuni, jolla voi kylminä ja pimeinä talvi-iltoina lämmittää asuntoa ja säästää sähkökuluissa. Azis kepap lupaili että heidän maalta voisi puita löytyä jos vaan puutalkoisiin ryhtyy. Pitääkin siis teroittaa kirves ja mennä nuijimaan puita pieniksi.
Asunnon pienuus tuottaa sikäli ongelmia, että mun 2 metriä leveä sänky tuskin mahtuu tuohon huoneeseen. Tai kait se mahtuu mutta sitten ei mahdu yhtään mitään muuta. Hätä ei onneksi ole tämän näköinen, nimitän Aziksen maalta saataisi löytyä vähän kapeampi sänky jonka voisin saada. Muuta kalusteet pitää miettiä sitten kun nään tuon asunnon ihan livenä. Tarkoituksena on että 30. tai 31.10 kävisin asuntoa kurkkaamassa ja sitten viikonloppuna Aziksen avustuksella toisin tavarat kämppään ja muuttaisin sinne asumaan.
Kiitoksen Porin miehelle ja naiselle kuvista.
Etsintäkuulutus: Käytöstavat
Usein kritisoidaan nuoria siitä, että he eivät osaa käyttäytyä. Toki näin varmasti osittain on, mutta enemmän mua ihmetyttää se että vanhemmat ihmiset ei todellakaan osaa aina käyttäytyä. Sellaiset perustavat kuin tervehtiminen tai toisen kuuntelu on joillekin täysin vieraita käsitteitä. Puhumattakaan etuilijamummoista joilla ei ole mitään kunnioitusta muita kohtaan.
Aloitetaan vaikka noista perustapojen puutteesta. Ei nimittäin ole ihan kerta tai kaksi kun lentokentällä kun on ihmisiä vastassa ja huomaan että nyt tulee asiakkaita ja tervehdin heitä, niin osa vain jatkaa kävelyä ja ohitettuaan huutavat että missä on bussi. No sitten menen niitten luo ja sanon uudestaan päivää tai vastaavaa, mutta vieläkään ei kuulu vastauksena muuta kuin että onko bussi ulkona. No sitten kyselen heidän nimeä, sen hyvin vastentahtoisesti sanovat. Tämän jälkeen kerron bussin ja yritän kertoa että sanokaa kuljettajalle myöskin mihin hotelliin olette menossa niin hän osaa pakata laukut oikeaan kohtaan bussissa. Tätä neuvoa ei useinkaan enää kuunnella vaan painellaan kovaa vauhtia kohti bussia. Hyvät ihmiset, ei se bussi minnekään siitä karkaa. Ja kun saavutaan hotellille ollaan vihaisia kun ei laukkuja heti löydy vaan niiden vuoksi pitää kääntää koko bussi ympäri. Tältäkin olisi vältytty jos olisi maltettu kuunnella edes hetki. Toinen samaan teemaan liittyvä seikka on se, että ainakin mun käsitykseen kuuluu se että jos esitellään itsemme vaikka kättä päivää sanoen, niin omaa nimeä sanoessa voisi puhua sen verran kovaa että toinen joka seisoo muutaman kymmenen sentin päässä kuulee sen.
Ja sitten ne etuilijamummot. Näihin törmää monessa paikassa, linja-auto pysäkeillä, kaupoissa, postissa ja monessakin muussa paikassa. Mummoilla on kauhea kiire etuilemaan ja sitten kun pääsevä kiilaamaan ohi siihen tiskille niin sitten alkavat kaivaa vasta niitä hiluja esille millä maksavat vaikka postituksensa. Siinähän sitten kaikki odottaa kun puolisokea mummo miettii onko nyt tää raha minkäkin arvoinen. Jos mummot meinaatte etuilla niin kaivakaa edes se raha etukäteen valmiiksi. Mutta onhan se ymmärrettävää että pitää etuilla, koska ei sitä tiedä onko tämä loppuelämän viimeinen päivä… No joo.
Nyt muuten tuli vasta mieleen että mahdoinkohan mä kirjoittaa tästä samasta aiheesta joskus aikaisemminkin. No eipä se haittaa.
työsingle unkari
Voita matka Unkariin!
Käy kurkkaamassa…