Metsätontun Ruusutarha: Valkoisen ruusun ikävää
Sanni 28. tammikuuta 2012 klo 18.45
Minä mietin samoja oman ruusutarhani kohdalla. Kun minä vähän roiskaisin sen sinne vaan hetken mielijohteesta .) Tuo huoneasia on tosi mielenkiintoinen. Itse tajusin sen liian myöhään eikä niin perustavan laatuisia muutoksia voi enää tehdä. Jonkinlaista aluejakoa toki...pikkuhiljaa rajoja selventää ja tunnelmia muokata. Tehdä erilaisia tiloja ainakin omassa mielessään.
Olisipa tasaista peltoa, mutta kun on vain pala rinnettä...
Metsätonttu 28. tammikuuta 2012 klo 20.52
Minulla taas puuttuu rinne, sekin on omalla tavallaan haastava ja kaunis!
♥Min Eden♥ 29. tammikuuta 2012 klo 9.11
Hei hei Metsätonttu!!
Kivaa jos pidit mun keramiikka veistoksestani :) Kysyit kuka sen oli tehnyt, ja vastus siihen on että, minä itse olen kyllä sen tehyt :D Keramiika on vähän kuin meditaatio, sen nollaa kaikki ajatukset ja rauhoittaa mieltä!
/rauhallista sunnuntaita!!! t. nina
Metsätonttu 29. tammikuuta 2012 klo 9.51
Siis täällä on niin mielenkiintoista seurata eri blogeissa luovan virran kykyä sekä puutarhoissa että muissa lajeissa! Mahtavaa!