Toinen mahdollisuus: 235. postaukseni
Se asia mikä tässä hetkessä on taas todistanut minun olevan tunne-elämältäni varsin keskeneräinen on tuo minun moottoripyörä unelmani. Ilmoittauduin autokouluun, kävin suorittamassa teoriat, odottelen ajokorttilupahakemuksen käsittelyä ja nyt sitten olen etsiskellyt sopivaa kulkupeliä. Itse asiassa miltein pakonomaisesti. Se tämä minun pää parkani kun tuppaa olemaan sitä sorttia, että saadessaan jonkin kiihokkeen, se ei edelleenkään anna periksi, ennen kuin asia on ratkaistu. No nyt asian on 95% ratkaistu. Vielä tarvitsee rakas vaimoni saada suostutelluksi asian taakse ja sen jälkeen voikin alkaa suunnitella vapun tienoille ajoittuvaa pyörän haku reissua. Voitte vain kuvitella miltä minusta tuntuu, kun olen tätä asiaa pitkään haaveillut ja välillä haudannut asian kokonaisuudessaan, kun se nyt alkaa vaikuttaa siltä että se toteutuu sittenkin. En voi muuta, kuin todeta tuhannennensadannenseitsemännenkymmennenkahdeksannen kerran, että raittius mahdollistaa mitä tahansa.
Kiitokset tuestanne arvon kanssamatkaajat. Jatketaan siis jakamista ja annetaan hyvän kiertää. Lähettänyt
▼ huhtikuuta 23