- Tässä ei sanota. Mutta outo viesti liittyy takuulla luihin. Hyppäsin mukaan lukemaan Tiina Hautalan ja Suvi Karin tekemää lastenkirjasarjaa Seikkailu saaristossa suoraan kolmannesta osasta. Luin eilen illalla myöhään kirjan Leikkisä luuranko. En nähnyt painajaisia ja se oli hyvä. Minun piti aamulla nousta aikaisin katselemaan verikuuta, joka olikin Savossa ainakin meidän pihan kohdalla pilvien takana piilossa.
Leikkisä luuranko kertoo kahdesta lapsesta ja heidän seikkailustaan Majakkasaaressa. Veikko ja Saaga pääsevät ratkomaan arvoituksia saarella kilpaa muiden vikkeläjalkaisten lapsosten kanssa. Voittajaparille on tiedossa palkinto. Merirosvokilpailu saaressa kuljettaa tarinaa vauhdilla tehtäväpisteeltä toiselle. Pidin Leikkisän luurangon aikuisten suhtautumisesta lapsiin. Tarinassa aikuinen turvasi lapsiin ja päästi lapset auttamaan itseään pulmassa, jota ei ollut saanut itse ratkaistua. Olen tuntenut lapsia, jotka ovat kaivanneet luettavaksi todella jännittäviä tarinoita. Muutama sellainen on tullut meillä kotona kasvatetuksi isoksi ja edelleen jänniin tarinoihin kallellaan olevaksi. Toisaalta tiedän, että osa lapsista haluaa kuulla ja lukea vähän vähemmän jänniä tarinoita, vaikka sopivasta jännityksestä nauttiikin. Mielestäni Leikkisä luuranko käy hyvin ainakin jälkimmäiselle joukolle.
Kiitos kustantajalle arvostelukappaleesta! Teos: Leikkisä luuranko - seikkailu saaristossa
aavetarina,
Hautala Tiina,
Kari Suvi,
Leikkisä luuranko - seikkailu saaristossa,
kaikenikäisten kirjallisuus,
Laulavat lenkkitossut,
urheilullisia liikuntarunoja,
Surunhauras, lasinterävä -romaanin toinen pääpaikka on Sidrineian niemimaa ja siellä Sarastuksen palatsi. Nuori ja röyhkeä itsevaltias, prinsessa Sadeia, on kerännyt ympärilleen itselleen uskollisia naisia, jotka ovat miehiin verrattuna luotettavia ja vakaita.
Naisten lähin piiri Sadeian ympärillä muodostuu lasittarista, jotka tekevät hienoja lasikoruja ja -veistoksia prinsessalle. Ote kirjasta:
"Mereia
pyöritti sulaa lasimassaa rautatangon päässä, sai sen tanssimaan niin kuin itse mieli, niin kuin luuseppä kotona Surukauriin saarella komensi luuta ja savenvalajat savea, paitsi että aine, joka Mereiaa totteli, oli
poltavan kuumaa ja vaarallista. Ja Mereia oli niin nuori ja niin hento!"
#lahjoitalukutaito,
Kristiina Bruunin esikoisteos Kaikki mikä on sinun päätyi luettavakseni omasta toiveestani. Halusin lukea jotain erilaista ja kirjan esittelytekstin perusteella Bruunin esikoinen vaikutti kevyehköltä tarinalta vieraista kulttuureista. Toinen syy lukuvalintaani on kirjan kannen huikaiseva kauneus. Kansi on Satu Kontisen käsialaa. Pidän paljon kannen väreistä ja kultainen häkki, jonka katolla lintu istuu, sopii teoksen tarinaan oikein hyvin. (Eksyin Satu Kontisen / Satukalan sivuille ihastelemaan muitakin hänen töitään.) Kuva kustantajan sivuilta
"Todella harmillista." Kaikki mikä on sinun sisältää paljon bangladeshilaisen elämäntavan kuvausta. Tämä osa teoksesta kiinnosti minua eniten. Värit, tuoksut ja maut välittivät kokemusta omasta tavasta olla, kotoisuudesta ja tuttuudesta juuri Tasliman kertomina. Anna jäi minulle hyvin etäiseksi ja vieraaksi. Mietin jopa, oliko se tarinassa tarkoituskin. Oliko etäisyys ja tietynlainen koskemattomuus ja koskettamattomuus osa Annan persoonaa? Kirjan loppupuolella innostuin oikein odottamaan loppuratkaisua. Se, että se päättyi toisin kuin olisin itse valinnut, ei loppua huononna. Aion antaa kirjan luettavaksi ystävälleni ja näin varmistaa, että pääsen itse puhumaan kirjasta toiselle sen lukeneelle. "Oli kolme asiaa, jotka merkitsivät: se mitä hyvää teit elämäsi aikana ja mitä hyviä asioita opetit toisille sekä puolestasi lausutut rukoukset."
Kaikki mikä on sinun,