Kuka minä olen? | Zeniäinen
← Onko elämä kärsimystä? Kuinka tuli ymmärsi oman sielunsa →
5 ajatusta artikkelista “Kuka minä olen?”
Jani 01.11.2014 13:11
Hei Aatu,
Zen eroaa theravada buddhlaisuudesta siten, että Zenissä pyritään irrottautumaan käsitejärjestelmästä. Tällä tarkoitetaan kaikkia mielen rakentamia käsitteitä kuten kokemukset, odotukset, tunteet, ennakkoluulot ja jopa kieli. Zazen-harjoitus eroaa meditaatiosta siten, että meditaatiossa pyritään usein keskittämään mieli myötätuntoon tai ”rakkaudellisiin ajatuksiin.”
Zenin tai zazenin näkökulmasta käsite- tai luokittelujärjestelmät, ja tunteet kuten viha ja rakkaus, ovat tarpeettomia. Ei ole syytä luokitella luontoa, koska jokainen makro- ja mikrokosmoksen objekti ja hetki ajassa on yksilöllinen. Ilman vihaa ei ole rakkautta eikä ole absoluuttista vihaa eikä absoluuttista rakkautta, joten ei ole olemassa oikeaa rakkauden astetta. Ei ole mitta-asteikkoa eikä ole tarpeenkaan.
Toisaalta, mitä kirjoitin juuri, se on tarpeetonta, koska se on mielen tulos ja käytin kirjaimia, sanoja, jotka kuuluvat samaan käsitejärjestelmään.
Ari Tikka Kirjoittaja 18.11.2009 20:32
iloisuus helpottaa harjoittamista aikalailla Tunteet kuitenkin tulevat ja menevät. En haluaisi luoda mielikuvaa, että pitää olla iloinen voidakseen valaistua. Kuten edellä sanoin, zen-harjoituksen ohessa voi tehdä mitä hyväksi katsoo.
Yleistyksenä voisi sanoa, että japanilaiseen kulttuuriin kuuluu kova tunteiden kontrolli, joka on periytynyt myös länsimaiseen zen-kulttuuriin. Ei kuitenkaan ole olemassa yhtä zeniä. Opettajat, harjoittajat ja paikalliset ryhmien kulttuurit ovat erilaisia. Opettaja-oppilassuhteet ovat erilaisia. Surullista, että Mitsunen löysi apua noin myöhään.
Monilla on mielikuva ankarasta samurai-zenistä, joka näkyy ankaruutena itseä kohtaan ja ulkomuodossakin. Minullakin valitettavasti on siilitukka, mutta vain koska kyllästyin poninhännän hoitamiseen enkä jaksa käydä parturissa.
Minun kokemukseni mukaan zen paljastaa millainen todella olen. Sieltä voi paljastua masennustaipumus, vanhoja traumoja, aggressiivisuutta tai myötätuntoa. Kun haluan mennä harjoituksessa syvemmälle, en halua takertua pieniin vaikeuksiin. Suuret on pakko selvittää ennenkuin on mahdollista päästä harjoituksessa eteenpäpäin. Siksi ymmärrän sekä tuota opettajaa, että oppilasta.
En suosittele tekemään päätöksiä tai johtopäätöksiä yleistysten perustella. Paitsi, että kannattaa olla vuorovaikutuksessa ja välttää jäykistymistä; keskustella opettajan ja muiden harjoittajien kanssa, käydä dokusanissa tai daisanissa, hankkia tietoa, keskustella ammattiauttajien kanssa, mennä terapiaan, hankkia elämä. Zen ei ole elämän tarkoitus, zenin tarkoitus on auttaa elämään.
PS. Kiitos linkistä hienoon artikkeliin
aatu 18.11.2009 19:05
Hmm, Buddha kuitenkin sanoi ilon olevan yksi valaistumiseen johtavista asioista ja siksi luulisin sen olevan todella tärkeä asia harjoituksessa. Mietin tätä koska luin artikkelin eräästä zen mestarista joka oli sairastunut masennukseen ja haki apua psykoterapiasta.
Hänellä on dharman siirto soto ja rinzai koulukunnista ja hän sanoi:
”There’s a suppression of anger in Zen, which is another kind of alienation.” Ja ”The advice he’d gotten in 1987 from a Zen teacher who said, “What you need to do, Lou, is put aside all human feelings.”
Ja ajattelin että voiko zen tavallaan johtaa siihen että menneisyyden traumat voivat jäädä käsittelemättä (kuten haastatelulla tyypillä), koska zenissä painotetaan niin paljon nykyhetkeen keskittymistä. Tuon artikellissa olevan miehen ”zen-nimi” muuten on Mitsunen – Now-Mind.
Harjoitan kyllä itsekin zazenia ja koen sen olevan oikein hyödyllinen harjoitus 🙂
Ari Tikka Kirjoittaja 13.11.2009 17:51
zen ei anna ihannetta, jollaiseksi tulemista ihmisen sitten pitäisi harjoitella. Esimerkiksi metta bhavana (rakastavan myötätunnon harjoittelu) tai autuuteen pyrkiminen ovat tällaista. Zenin näkökulmasta mielentilat ovat sivuvaikutuksia. Harjoitukseen keskittyminen tuottaa joskus autuuden tunnetta tai positiivisuutta, joskus saattaa käydä päinvastoin. Mielentilat tulevat ja menevät.
Toisaalta zen ei kiellä tekemästä minkä näkee oikeaksi. Jos minä huomaan olevani ärtynyt tai muuten paha ihminen, saan tietenkin harjoitella olemaan toisella tavalla. Samoin kuin nälkäinen syö, tai hento ryhtyy harrastamaan voimailua.
Zen kannustaa tutkimaan kuinka asiat ovat. Vielä syvemmin. Zen luottaa siihen, että kyllin syvällinen oivallus aikanaan tuottaat hyviä mielentiloja ja tekoja, niitä ei erikseen harjoitella. Oivallus tai valaistuminen on jotain syvempää, se liittyy enemmän syihin kuin seurauksiin.
aatu 12.11.2009 00:13
Zenissä tunnutaan painottavan paljon todellisuutta ja tietoisuutta koskevia kysymyksiä, kun taas theravada buddhalaisuudessa käsitellään enemmän tunteita. Mikä rooli esimerkiksi autuuden (bliss) kehittämisellä ja positiivisella mielellä on zenissä?