Musteella ja Hopealla: i can see clearly when you´re beside me
I can still feel the ocean
smiling, I hear you´re laughing
doing your silly things
just calms down
like those waves hit the rocks
and slowly retreated back to the ocean
that was the rhythm of my heartbeat
and seagulls screamed
Kesä oli hetken aikaa täällä - yhtä aikaa ulkona ja täällä minun sisälläni jossain sydämen tienoilla. Se oli onnellinen päivä: paras ystävä, meri, tuulta hiuksissa, tämän vuoden ensimmäinen kioskijäätelö, joka oli minttusuklaan makuinen. Näin viime maanantaina maailman ihaninta ihmistä, viime kerta taisi olla tammikuussa.
Nyt siitä kaikesta tuntuu olevan jo ikuisuus. Omistaisinpa aikakoneen, jolla voisin matkustaa takaisin siihen auringonpaisteeseen ja muurin reunalla hyppimiseen.
Vappuaattohan siinä kului, että matkusti lautalla Suomenlinnaan ja kiipeili silokallioilla. Nauroi niin ettei kyennyt lopettamaan hymyilemistä ja kävi syömässä nepalilaisessa ravintolassa. Olin onnellisempi kuin pitkään, pitkään aikaan, vaikka mitään sen erikoisempaa ei tapahtunut. Käveltiin vain ja oltiin. Taisin se kuitenkin minä olla, joka enemmän näytti maalaiselta kuin hän tai ainakin itseni sellaiseksi tunsin, kun kaikista mahdollisista paikoista halusin luonnon pariin - pois sieltä ihmisten ilmoilta, joita vappuaattona liikkui kaupungilla niin paljon.
Meri kimmalsi, jokunen niistä ihmisistä kummasteli, kuinka toinen käveli paljoin jaloin, mutta minkäs teet, kun korkoa oli kengässä kahdeksan senttiä ja jalkojen alla mukulakivikatu. Täytyy muistaa useammin tämän ihanan paikan olemassa olo ja tulla kesällä uudestaan pikniktarpeiden ja järjestelmäkameran kanssa. Harmitti, kun olin vielä aamulla miettinyt kameran mukaan ottamista.
En muistanut, että silmäsi näyttivät niin kauniilta.
Tai että saat minut niin onnelliseksi.
Kuinka olinkaan saattanut unohtaa, miltä minusta pitäisi tuntua, kun on hyvä olo.
Lähettänyt Mustesiipinen tyttö klo 20.09
Celestine 6. toukokuuta 2018 klo 10.50
Suomenlinna on yksi syy, minkä takia haluaisin asua Helsingissä. Vaikka olenkin käynyt siellä vain kerran (tai ainakin muistan vain sen kerran), se teki vaikutuksen. Hienoja kuvia jälleen!
Mustesiipinen tyttö 6. toukokuuta 2018 klo 20.21
Oi se on kyllä ihana paikka, pääsisipä sitä joskus meren rannalle tai edes järven rannan läheisyyteen asumaan.
Kiitoksia! 💗
Anneli A 6. toukokuuta 2018 klo 10.53
Niin upeat kuvat, kiitos näiden jakamisesta. Olimme viime kesänä Suomenlinnassa kuvaamassa, se on niin hieno paikka.
Mustesiipinen tyttö 6. toukokuuta 2018 klo 20.32
Kiitoksia paljon ❤ Se todellakin on aivan mahtava paikka kuvaamiselle.