MIMON JA MYYN MENOSSA: Tantrum
Raivari,kilarit,itkupotkukiukku,känkkis,mäyry...
Meille on ilmeisimmin kotiutuneet juuri sellaiset ihanat raivarit joita aina näkee kakkosen lastenkasvatusohjelmissa.
Eilen kiinalaisen ruuan kanssa nautittiin ravintolassa yksi reipas 45 min mäyry jossa neiti huusi ensin kärryä,sieltä sitten äitiä ja joka väliin ja lopuksi muuten vaan.
Haluatko syödä? Ei?
Juoda? Ei?
Kärryyn? Ei?
Syliin? Ei?
Haarukan?
Haluatko huutaa? RAAAAAAAAAAAH!
Suunnilleen tälläistä seuraa olimme Telmalle ja Roosalle eilen.
Kiinalaiset tarjoilijatkin kävivät useaan otteeseen koittamassa onneaan ja mulkoilemassa.
Jo se on kumma kun tuo yksi ei tajua lähteä huutavan lapsen kanssa pois...
Viereisessä pöydässä istunut pariskunta onneksi tokaisi panostukseeni: hyvä äiti!. Jatka vaan,ei meitä haittaa. :D
Kotona onkin helppoa päästää lapsi raivoamaan jonnekkin rauhassa mutta irti laskeminen ei ole vaihtoehto ravintolassa.
Myöskään en (vielä) ole se jonka lapsonen saa huutamalla lähtemään ruokapöydästä.
Suunnilleen samanlaisia raivareita tuli illemmalla vielä kaksi.
Mennään pesulle. EI!
Palaa! Eikun ensin pesulle!
PALAAAA! No tässä iltapalaa.
Nukkumaan! Ei kun nyt syödään nämä murot mitkä halusit.
Nukkumaan! Ei kun nyt syödään.
AARGHH! no fine! nukkumaan sitten.
MUWOJAAAA!!!!!!!!!!!! ei kun nyt nukutaan.
MUWOJAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAAA!! Ei tipu! Hyvää yötä.
Tämähän se mahtava "vaihe" on.
Marika* 16. heinäkuuta 2009 klo 15.18
xD kuulostaa "mahtavalle"ja tutulle;)! Hyvin kuvailtu tilanne...
Pieni Lintu 16. heinäkuuta 2009 klo 15.24
Meillä raivoaa myös tuo 1v7kk ikänen joka päivä ja monta kertaa!!! :( ..vielä tuo isompikin saa kiukkukohtauskia joskus.
Hansu 16. heinäkuuta 2009 klo 15.43
Heh =) Eemeli kaksvee on kanssa saavuttanut kiukun maailman. "Äiti älä kato!" on nykyisin varsin suosiossa. Jos siis vilkasen herraa sopimattomassa kohdassa, saa siitäkin kilarit. On se hankalaa olla vain hyvin pieni ihminen.
Tiirikka 16. heinäkuuta 2009 klo 17.09
Eikä. :D Voih, no, kai se on kaikkien vaan läpi käytävä. Täytyy aina nostaa hattua uhmaisten muksujen vanhemmille.
Anrinko 16. heinäkuuta 2009 klo 18.15
Tuota ei meillä ole vielä ollut...tosin isoveikalla ei ollut koskaan.
Mutta muistan tuon neidin kanssa...=)
Voimia! Kyllä se menee ohi...joskus.
Neiti kohta meinaan 7v ja saa kaamean raivokohtauksen n. kerran kuussa. ONNEKSI niin harvoin. Ei olisi voimia hänen raivoonsa useammin...takki meillä tyhjenee molemmilla noiden kohtausten aikana. Ja sit nukutaan päälle pitkät unet.
Mutta kyllä se siitä...toiset meistä vaan päästelee höyryjä vähän rankemmin ulos. =)
Helmi 16. heinäkuuta 2009 klo 21.56
Voi ei! Kuulostaa niin tutulta...
Katja 16. heinäkuuta 2009 klo 22.34
Voih ja ei, meillä tämä 3-vuotias kuopus harrastaa nykyään juurikin samaa, joka päivä. Tosi kivaa.
Roosa 16. heinäkuuta 2009 klo 23.23
Mimo on viisas tenava ja lopettaa varmasti mäyryämisen jossain vaiheessa kun huomaa ettei siitä ole sanottavaa hyötyä ; )
Anonyymi 16. heinäkuuta 2009 klo 23.24
Vaikka kuinka tilanteen tukaluuden ymmärtäisi kyllä täällä erinomaisen huvitettuja ollaan. XD On tuo tapasi kirjoittaa vaan niin mahtava. :D
Niin ja rispektiä uhmalapsen äiteelle.
Mia 16. heinäkuuta 2009 klo 23.34
Tahtoneiti. :) Ehkä pojat antaa helpommin periksi tai ainaskin meillä. Vaikka kyllä meilläkin tahtoa löytyy, mutta ei niin lujaa että 10min. enempää jaksais riidellä. ;)
Rimpsukaisa 17. heinäkuuta 2009 klo 20.34
Kyl on tutun kuulosta.Unto 1v8kk vetää ripuliraivarit päivittäin ja koettelee äitiä ja rajojaan noin niin ku muutenkin.Kiipeää pöydälle,kiskoo tauluja seinältä,hyppää pää edellä sohvalta..Eikä tee sitä isälleen.Herääminen on yhtä huutoa,ei saa koskea mut sylissä pitäis kuitenki olla.On se vaan vaikeaa,pienelle joka vaihetta läpikäy ja tälle isolle joka koettaa pitää hermonriekaleet kasassa..
jarna 17. heinäkuuta 2009 klo 21.24
Antaako pojat helpommin periksi? En minä vaan ole huomannut;) =D
T: Mäyry-Apinan äitee