Kodin Kuvalehti – Blogit | Sulassa sovussa – Tämän kampanjan ansiosta olen säästänyt satasia vaateostoksissa
klo 18:30 | 5.5.2017
Viime aikoina olen käyttänyt paljon punaista vaatteissani ja myös ehostuksessa. Tajusin, että se vaatii hieman rohkeutta.
Rohkeaksi ja voimakkaaksi olenkin tuntenut itseni. Olen kokenut pieniä pettymyksiä, mutta päässyt niistä pian yli entistä vahvempana.
Punaisen ansiota? En tiedä mutta kun on tuntunut, että elämä potkii päähän, olen kaivanut kaapista punaisen paidan tai maalannut huulet kirkkaan punaisiksi.
Aikaisemmin olen käyttänyt punaista vain satunnaisesti. Tajusin myös, että en oikein uskaltanut leikitellä punaisen eri sävyillä nuorempana.
Aloin hieman googlailla värien merkityksestä ja vaikutuksesta, ja punaisesta löytyi paljon mielenkiintoista.
Punainen liitetään Aasiassa iloon ja Euroopassa taas voimaan, rakkauteen jopa intohimoon ja aggressiivisuuteenkin. Punaista käytetään yleensä yhteyksissä, joissa halutaan herättää huomiota.
Turhaan ei punaista sanota aikuisen naisen väriksi. Ja syynsä on myös sillä, että hennon vaaleanpunainen, pinkki, on pikkutyttöjen väri.
Joidenkin ajatussuuntien mukaan dynaaminen punainen on täynnä alkukantaisia vaistoja, elämänhalua ja varmuutta. Sen sanotaan olevan hyvä väri elämään väsyneille, aneemisille ja harhaileville ihmisille. Punaisen jopa väitetään lämmittävän palelevan, laittavan veren kiertämään nopeammin ja nostavan verenpainetta.
Joissain tutkimuksissa kävi ilmi, että koehenkilöt jaksoivat juosta nopeimmin punaisissa verkkareissa. On tullut myös esille, että työntekijöiden työvauhti kohoaa punaisessa ympäristössä mutta toisaalta myös virheiden määrä lisääntyy.
Punaisen sanotaan olevan viisasten väri, joka ei sovi äkkipikaiselle tai kovin dominoivalle, hallitsevalle henkilölle. Myöskään stressi ja punainen eivät sovi yhteen.
Vallitseva, kaikista väreistä dynaamisin ja hallitsevin punainen voi iyrätä kaiken alleen. Pukeutumisessa punainen kertookin vahvasta persoonasta, joka viestii vaatteillaan ympäristölleen: katso vain minua, se ei se häiritse. Sanotaan, että ulospäin suuntautuneiden ihmisten lempiväri on useimmiten punainen, kun taas sisäänpäin kääntyneet pitävät sinisestä.
Eri punaisen sävyjen sanotaan viestittävän erilaisia asioita. Tiilenpunainen kertoo realistisesta, sitkeästä ja vanhoillisesta luonteesta. Sinooperinpunainen taas on kiihottava, eloisa, kiihkeä, tulta, melua, läheisyyttä ja vaaraa viestittävä. Karmiininpunainen taas antaa voimaa ja symboloi vahvuutta, mahtia ja rakkautta.
Innostuin leikittelemään pukeutumisessa punaisen eri sävyillä, kun sain blogini kautta testattavaksi ensimmäisen oikeasti kirkkaanpunaisen huulipunan pitkästä aikaa: Jane Iredalen PlayOn-huulipunakynän sävyssä Hot*.
Ensin ajattelin, että sävy on minulle väärä. Nyt ajattelen, että sen käyttäminen vaatii vain rohkeutta.
Mitä mieltä sinä olet punaisesta?
*Tuote saatu PR-näytteenä blogin kautta.
// Postauksen kuvissa minulla on Anne Linnomaa -neuletakki, ikivanha oranssinpunainen paita Ellokselta, kälyni askartelemat puuhelmet, Tauko-merkkinen housuhame Nudgesta sekä käytettyinä ostetut Dr. Martens -bootsit. Asu on lähes sama kuin tässä postauksessa - eikös väri muutakin asua hurjan paljon? //
klo 20:59 | 5.5.2017
Todella hyvä tyyli - rohkea, kuten kantajansakin!
Ja mielenkiintoista tietoa punaisesta. Hienoa, että on löytynyt väri joka on oikea tiettyyn mielitilaan. Itsekin huomaan aina keväisin kaipuun kirkkaisiin, syksyllä taas mennään tummalla ja mattapintaisemmalla.
http://www.sukhimatot.com
klo 22:30 | 5.5.2017
Nuorena pukeuduin usein punaiseen, mutta sitten meni monta vuotta, etten oikein välittänyt koko väristä. Nyt taas olen alkanut lisätä punaista, erityisesti kirkkaanpunaista huulipunaa tulee käytettyä lähes päivittäin. Täytyisi varmaan hankkia punaiset verkkarit ja katsoa, sujuisiko juokseminen sitten kepeämmin! :)
http://getthetoolboxblog.com
MINI-blogi
klo 23:05 | 5.5.2017
Punaisia vaatteita ei taida löytyä omasta kaapistani kuin yhden paidan verran eli ei ole mun juttu (omaan ihonväriin punainen ei vaan yksinkertaisesti sovi).
klo 9:09 | 6.5.2017
Upea tyyli! :) Punainen on klassikko, se on jotenkin todella voimaannuttava väri, joka antaa aina hirmuisesti itsevarmuutta ainakin minulle. Etenkin punaiset huulipunat ovat sellaisia itsevarmuuden kohottajia :)
klo 10:39 | 6.5.2017
En jotenkin tuntenut punaista koskaan omaksi väriksi, ennenkö rupesin hiusten väriä viemään punaisempaan. Nyt mulla onkin ollut viinipunaista, josta mentiin kirkkaan punaiseen ja nyt ollaan neutraalimmassa oranssi-/kuparihässäkässä pyöritty jo hetki. Punaisesta huulipunasta olen tosin tykännyt aina, siitä kaikkein klassisimmasta.
Kiitos artikkelista! Minulle punainen on ollut aina voimaannuttava väri sekä nykyisin ollessani naisena johtajana, haluan myös viestittää värillä "minulle ei ryttyillä"-asenteesta. On kiva nähdä miesten kulmien nostoa saapuessani punaisessa asusteenani kokoukseen. Joskus riittää vain punainen huulipunakin ilmeen piristämiseen. Punaisesta on tullut jo minun tavaramerkki!
klo 17:31 | 3.5.2017
Kokkailin pitkästä aikaa meidän perheen rakastamaa hapanimelää makaronilaatikkoa, joka on ihan älyttömän helppo mutta myös kevyt ja maistuva "pikaruoka".
Tämä makaronilaatikko ei ole tavallinen, tylsä, munamaitoon tehty, jauhelihaa sisältävä laatikkoruoka, vaan siihen tuo kivan säväyksen hapanimelä ateriakastike. Parasta reseptissä on se, että makaroneja ei tarvitse keittää!
Laatikko syntyy vain muutamasta aineksesta: makaroneista, kanasta tai kasvispohjaisesta proteiinista, pastasta sekä ateriakastikkeesta. Tässä raaka-aineet:
300g hunajamarinoituja broilerisuikaleita / tofua / härkistä / nyhtökauraa
Vajaa puolen kilon pussi kaura- tai ruispastaa
Purkki Uncle Ben's Sweet and Sour -kastiketta
Purkki vettä
Voitele uunivuoka. Kaada sinne puolet pastapussin sisällöstä kypsentämättä pastaa.
Paista broilerisuikaleet ja kaada kypsennetty liha makaronien päälle. Jos käytät tofua tai esim. härkistä, voit lisätä ne suoraan pakkauksesta makaronien päälle.
Kaada vuokaan loput kypsentämättömät makaronit ja kokonainen purkki Uncle Ben's Sweet and Sour -kastiketta. Täytä sitten ateriakastikepurkki vedellä ja kaada vesi makaronien päälle.
Ripottele lopuksi kuorrutteeksi juustoraastetta ja paista 200 asteessa noin tunti.
En ole ihan varma, miksi tästä laatikosta tulee niin hyvää ja minkä vuoksi makaronit kypsyvät ihan pehmeiksi, mutta niin vain on joka kerta käynyt. On yllättävää, miten hyvin hapanimelä kastike sopii suolaiseen ruokaan - kokeile itse!
Millaisia versioita makaronilaatikosta sinä olet kokeillut?
Miia_L
klo 18:35 | 3.5.2017
Olisin tarkistanut, onko pasta kaurapastaa sittenkin, kun näyttää ihan samalta?
klo 21:18 | 3.5.2017
Kaura- tai ruispasta käy molemmat, korjaan sen tekstiin. Kannattaa valita pastan laatu sen mukaan kumman maku miellyttää enemmän sillä täysin hapanimeläkastike ei pastan ominaismakua peitä ?
klo 20:55 | 4.5.2017
Minkä kokoinen purkki tuota kastiketta tähän menee kun niitäkin löytyy kolmea koko kaupan hyllyltä?
klo 19:03 | 5.5.2017
Kääk - onko niitä kolmea kokoa? En ole koskaan huomannutkaan, kun olen aina napannut nopeasti sen samankokoisen kaupan hyllyltä...
Keskikokoinen varmaan?
klo 20:05 | 10.5.2017
Hei, tein tuota just ohjeen mukaan, paitsi laitoin jauhelihan ja maustoin sen pippurilla, suolalla ja paprikalla. Tykkään tosi paljon hapanimelä-kastikkeista, mutta tämä jäi ehkä turhan makeaksi. Olisi kaivannut lisää suolaa :)
Tekö ette sitä laita omaanne?
klo 14:44 | 11.5.2017
Moikka! Meillä on yleensä tapana laittaa suola pöytämausteeksi. Yritämme lasten takia välttää suolan lisäämistä ruokiin valmistusvaiheessa ja me aikuiset sitten laitamme sitä oman maun mukaan valmiiseen ruokaan.
klo 1:13 | 30.4.2017
Meillä on tänään 20-vuotiskihlapäivä. Vaihdoimme sormuksia vapunaattona 1997 parikymppisinä, köyhinä opiskelijoina, kun olimme seurustelleet puolitoista vuotta.
Meiltä kysytään joskus, mikä on pitkän parisuhteemme salaisuus. Ja onko suhteessa vielä hohtoa, kun on ollut yli puolet elämästään saman ihmisen kanssa?
Kihlapäivän aattona aloin oikein pohtia asiaa monelta kantilta. Tulin siihen johtopäätökseen, että yhteisten vuosiemme taustalla on esimerkiksi kemiaa, laiskuutta ja paljon tahtomista.
1. Olemme perusluonteiltamme erilaisia
Tämä on aina ollut yhteiselomme rikkaus. Minä olen nopea ja kärsimätön, mies taas hitaampi ja harkitseva. Itse sytyn helposti uusista asioista, siippa sen sijaan sanoo lähtökohtaisesti kaikkeen ensin ei. Minulla on jatkuvasti vähintään kymmenen rautaa tulessa, mies taas osaa pysähtyä ja elää hetkessä. Näin yhdessä oleminen ei koskaan ole tylsää.
2. Meillä on samanlainen arvomaailma
Arvostamme samansuuntaisia asioita: asetamme perheen ykköseksi monissa isoissa ja pienissä arkipäivän asioissa. Pidämme esimerkiksi terveyttä, suvaitsevaisuutta ja tasa-arvoa, oikeudenmukaisuutta ja sivistystä tärkeämpinä asioina kuin vaikkapa rahaa ja yritämme kannustaa lapsiakin toimimaan samoin.
Olemme onnellisia tavallisesta perhearjesta. Rakastamme myös matkustelua ja hyvää ruokaa, kirjoja ja musiikkia.
3. Emme pidä toisiamme itsestäänselvyyksinä
Olen joka päivä kiitollinen miehelleni kaikista niistä pienistä ja suurista rakkaudenosoituksista, joita saan häneltä arjessa. Siitä, että hän korjaa ruokapöydän, sanoo minua kauniiksi, lukee kuopukselle iltasadun, hieroo kipeitä hartioitani tai leikkii koiran kanssa.
Yritän myös kertoa kiitollisuudestani usein tai osoitan sen kosketuksella. Meillä halataan paljon. Minulle rakastaminen merkitsee läheisyyttä.
4. Olemme vähän laiskoja, emmekä viitsisi erota
Olemme läpi koko yhteiselomme laskeneet leikkiä, että suurin syy miksi olemme vielä yhdessä on se, että kumpikaan ei ole vielä viitsinyt jättää toista. Ei niin pientä pilaa, ettei totta toinen puoli.
Kaikkien näiden vuosien jälkeen yhteiselo on helppoa ja mukavaa. Ei se tietenkään voi usein olla yllättävää ja jännittävää. Itse kuitenkin koen, että on ihanaa, kun elämässä on jotain näin tuttua ja turvallista maailmassa, jossa esimerkiksi työelämä tarjoaa ihan tarpeeksi muutoksia ja vauhtia.
Olemme joskus jutelleet, että onpas hyvä, kun ei tarvitse olla Tinderissä. Itselläni osa työtä on nykyään myyminen ja kun asiantuntijapalveluiden myymisestä on kyse, työtä tehdään koko persoonalla - asiantuntija "myy itseään". Voisi olla raskasta jatkaa oman persoonansa markkinoimista vielä työpäivän jälkeen yksityiselämän puolella: kun työpäivän jälkeen sulkee Linkedinin, avaisi seuraavaksi Tinderin...
5. Yritämme tehdä töitä suhteen eteen
Olemme olleet yhdessä pian 22 vuotta ja tänä aikana eroajatukset ovat pari kertaa käyneet mielessä. Erityisesti silloin olemme tehneet tietoisesti töitä saadaksemme suhteemme taas toimimaan: raivanneet kahdenkeskistä aikaa, käyneet parisuhdekurssilla, yrittäneet muuttaa asioita arjessa ja puhuneet, puhuneet ja puhuneet.
Vaikeina hetkinä on tullut selväksi, että rakastaminen on vielä enemmän tahtomista kuin tunteita. Se on tietoinen päätös sitoutua toiseen ja pysyä yhdessä. Tunteet tulevat ja menevät mutta siinä vaiheessa kun ne menevät, tietoinen päätös auttaa tahtomaan.
Meidät vihittiin heinäkuussa 2002, unikeonpäivänä, joen rannalla. Tässä olemme juuri ottaneet ensimmäiset yhteiset askeleemme avioparina.
Mitkä asiat sinun mielestäsi ovat tärkeitä parisuhteessa? Hauskaa vappua kaikille blogimme lukijiolle!
Taivaanrannankaahari
klo 12:23 | 30.4.2017
Kiitos kirjoituksesta. Arvelen että olette löytäneet jotain keskeistä ja hyvää. Kestävää perustaa, jolle rakentaa omaa ja lähipiirin onnea turvaavaa linnaketta.
klo 16:02 | 30.4.2017
Arvomaailma, huumori, kemia ja vetovoima ja vahva tahto. Ei turhaan alttarilla sanota "tahdon", tuon lupauksen olen muistanut silloin, kun asiat ovat olleet kaikkein kärjistetyimmillään. Oli niin kiva nähdä ja yhdyn miehesi sanoihin, olet todellinen klassinen kaunotar. <3