Pohjois-Savon asuttaminenalkoi jo 1400-luvulla - Savon Sanomat
Jari Sihvosen mainiosta jutusta (Lukijan Sanomat 15.8.) saa äkkinäinen huolimattomasti lukemalla vähän sen kuvan, että kuningas Kustaa Vaasa ja Olavinlinnan isäntä Kustaa Fincke olisivat Pohjois-Savon asuttamisenkin sankareita. Näinhän Sihvonen toki ei sano vaan aivan oikein kirjoittaa hallinnollisista ratkaisuista.
Kuten Arvo M. Soininen väitöskirjassaan vuonna 1961 osoitti, savolaiset olivat jo 1400-luvun lopussa alkaneet levittäytyä nykyiseen Pohjois-Savoon ihan omin päin. Syinä olivat Etelä-Savon voimakas väestönkasvu ja kruunun asettamat, muun muassa vuonna 1475 alkaneesta Olavinlinnan rakentamisesta aiheutuneet uudet rasitteet.
Korpien asuttamisen teki mahdolliseksi se, että savolaisten erityistaito, järeään kuusimetsään raadettu huuhtakaski, oli onnistuessaan erinomainen taloudellinen yritys.
Siinä vaiheessa kun kruununmiehet asiaan heräsivät, savolaiset olivat keneltäkään kehotteluja odottamatta jo asuttamassa Ylä-Savoa.
Kustaa Fincken edeltäjä (ja Mikael Agricolan lanko) Klemetti-kirjuri hoksasi 1540-luvulla ruveta panemaan uudisasukkaat verolle ja antamaan heille anekkeja, tilusten vahvistuskirjoja. Kuten Sihvonen sanoo, Kustaa Fincke sitten sai 15.8.1547 kuninkaalta luvan muodostaa Tavinsalmen hallintopitäjän, joka käsitti suunnilleen nykyisen Pohjois-Savon. Sen asuttamisen oikeat sankarit, savolaiset, saivat oman kruununhallinnon yksikkönsä.
Savolaisten ekspansio jatkui kruunun luvalla Hämeen ja Pohjanmaan erämaihin, Satakunnankin latvoille. Kolmasosa nykyistä Suomea onkin savolaismurteiden aluetta.
Ja edelleen ”kolomannen kotjmaeseh huastajat” levisivät 1580-luvulta alkaen noin 150:een Keski-Skandinavian pitäjään. Jonniillaene’ urotyö!