HYVÄÄ JUHANNUSTA! - Rakkaudella, Karita
23.6.2017 by karitatykka |
Haluan toivottaa sinulle hyvää juhannusta! Juhlan kunniaksi haluan myös arpoa teille jotakin kivaa… Toivon juhannusuhlasi olevan täynnä iloa, valoa, hyvää fiilistä, rakkaita ihmisiä, naurua, ruokaa, juomaa ja kaikkea ihanaa. Aurinkokaan ei olisi yhtään hassumpaa… : )
Olen kirjoittanut tähän mennessä neljä terveellisen (ja herkullisen) ruoan reseptikirjaa. Ensimmäinen teokseni oli Raakaa ja makeaa, sitten oli vuorossa brunssikirja Hyvää huomenta, kolmas ja yksi omista suosikeistani oli täydellinen kattaus alkuruoista jälkiruokiin ja kauneusvinkkeihini, Lautasellinen kauneutta ja viimeisin on herkkukirja ilman valkoista sokeria – Sokeriton. Juhannuksen kunniaksi päätin arpoa neljä kappaletta kirjojani. On aika juhlia keskikesää, nauttia, rentoutua ja viettää kiireetöntä aikaa. Nauttia, kokeilla uusia reseptejä, rentoutua ja selailla kirjoja. Mikäpä siis parempaa kuin uusi kirja, jota selailla ja josta inspiroitua?
Itse inspiroidun kesästä moni eri tavoin. Tuoksut, värit, raaka-aineet ja niin uudet kuin jo eletyt muistot siivittävät ihanaa rentoa kesäfiilistä. Aistikokemuksista jää myös jokin tunnemuisto, joka saattaa tulla esiin vaikkapa tietystä tuoksusta, mausta tai maisemasta. Lapsuuden kesiini liittyy paljon erilaisia maku- ja muita aistimuistoja. Ensimmäisissä makumuistoissani suunnataan maalle, Tammelaan. Siellä tarkemmin Sisko-mamman mansikkamaalle, jossa kypsyivät maailman parhaat ja maukkaimmat mansikat. Lapsuuden kesän makumuistoni on siis ihana mansikka, joita napsin suoraan mansikkavarvuista. Tuntui, että maalla paistoi aina aurinko, kenelläkään ei ollut kiirettä tai huolta huomisesta – aika taitaa kuultaa muistot ja hyvä niin. Pikku-Karitan kesät olivat täynnä vapautta, riemua, uimista, viljapeltoja, mökkeilyä ja lehmien paijaamista. Muutama hyvipuistokokemuskin kesään aina mahtui, mutta pääosin lapsuudenkesäni vietin Tammelassa, mamman ja papan hoivissa. Tammelaan palaan tänäkin kesänä. : )
Kirjojen arvontaan osallistut jakamalla postauksen somessa ja kertomalla kommentteihin oman lapsuuden makumuisto. Kysymys siis kuuluu: Mikä on ensimmäinen makumuistosi lapsuudenkesistä? Voit kirjoittaa lyhyesti tai pidemmälti makumuiston taustasta – choice is yours.
Hyvää juhannusta! -arvonta tapahtuu kuun viimeisenä päivänä, eli viikon kuluttua perjantaina 30.6.2017.
Blogi jatkaa läpi kesän, joten täällä ollaan! Jos siis kaipaat reseptiikkaa, kauneutta tai mielen ja kehon hyvinvointia, toivotan sinut lämpimästi tervetulleeksi. : )
Toivon sinulle hyvää juhannusta! Iloa, valoa ja onnen hetkiä kesääsi.
Lisälukemista kesään voit kurkata vaikka näistä postauksista:
Avainsanat: arvonta, gluteeniton, hyvää huomenta, Karita Tykkä, lautasellinen kauneutta, Raakaa ja makeaa, sokeriton
Marjaana Fält sanoo
23.6.2017 at 09:45
Paras lapsuuden makumuistoni on äidin itsetekemä mansikkakakku. Lähestyn jo 40 vuotta enkä ole vieläkään saanut parempaa mansikkakakkua missään! Rakastin lapsena myös käydä ratsastamassa ja hoin usein, että parasta maailmassa olisi syödä äidin tekemää mansikkakakkua hevosen selässä kesällä! Tuplaonni 🙂 Vieläkin odotan kesän ensimmäistä kakkua, kunhan kotimaiset mansikat tulevat myyntiin…
23.6.2017 at 16:26
Mansikkakakku…Oman mamman perinteinen mansikkakakku oli oma ehtoton suosikkini pikkutyttönä. : ) Nyt kakku on muuttanut hiukan muotoaan, mutta on edellaan niin ihana!
23.6.2017 at 10:56
Hyvvää juhannusta 🙂
23.6.2017 at 10:58
Mustikkamaito 😛
23.6.2017 at 11:12
Lähimetsikön ketunleivät <3!
Oih! Olin jo unohtanut… YUMMY!
23.6.2017 at 11:20
Ihana muistella vanhoja. Ehdottomasti parhain muistoni on mökiltä , suoraan omalta pellolta itse viljeltyjen porkkanoiden maku. Haettiin maasta ja huuhdeltiin sadevedellä ja niitä sitten rouskuteltiin.
Eikö? Voin samaistua tarinaasi, oma isoisäni viljeli porkkanoita, nauriita ja lanttuja ja vasta nostetut makeat porkkanat olivat parasta! Ja tietty vain järvessä huuhtaistuina. Nam.
Riitta Hintsala sanoo
23.6.2017 at 11:24
Lapsuuden kesömakumuisto. Voi siitä on niin kauan. Viiskytluvunalussa ei ollut vielä kaikkea hyvää kuten nykyään. Kyllä varmaan eka ihana makumuisto on kun vapouna sai eka vaniljapallon tötteröön jäätelökioskilta. Tietenkin metsämansijat mummolassa Hämeessä.
23.6.2017 at 16:30
Ihanaa. Eikö oleki kiva palata ajatuksissa muistoihin?
Kesä, jäätelö ja mansikat… nam. Aiemmin kaikki myös maistui aidommalta…
HannaN sanoo
23.6.2017 at 11:33
Rakkain makumuisto lapsuuden kesistä liittyy heinäkuiseen Hannan-päivään, sillä silloin tehtiin aina kesän ensimmäinen mansikkakakku.
23.6.2017 at 16:31
Mansikkakakku – parasta. Ihana perinne teillä!!
23.6.2017 at 11:56
Kesästä tuli heti mieleen se, miten raikkaalta ja kirpeältä tuore raparperitanko maistui, varsinkin se naapurien puolelta napattu! Myös ihana metsätähti-jogurtti oli kesän herkku lapsena.
Uuh, aika raikasta on kyllä. Muistan itsekin metsätähti-jogurtin… oli niin hyvää. : )
23.6.2017 at 12:10
Juhannuksena limpparipullo ja pieni R-kioskin karkkipussi
23.6.2017 at 16:32
: ) liikkistä. Tunnistan nuo myös omasta lapsuudesta.
Hillamaaria sanoo
23.6.2017 at 14:12
No nyt on oikea paikka. Mansikat on aina kuuluneet kesään. Ja tietenkin myös muut marjat! Kaks sinun kirjaa lainasin kirjastosta. Vielä en ole reseptejä kokeillut.
Mansikat ja muut ihanuudet ovat pian taas täällä. : )
23.6.2017 at 16:04
Ensimmäinen makumuistoni kesästä on varmasti mansikat ja herneet! Niitä kasvatettiin mummulan pellolla ja niistä riitti niin myyntiin kuin omaankin käyttöön 🙂
23.6.2017 at 16:34
Oi kuinka ihanaa – monen unelma! (ainakin omani) Mummulan pelloilta sai ja saa aina ne parhaimmat… : )
23.6.2017 at 16:12
ensimmäinen muisto on kyllä räiskäleet maalla mansikoilla ja vaniljajäätelöllä
23.6.2017 at 16:35
Räiskäleet kuuluivat meidänkin kesämökin herkkuihin. Mansikoi muussattiin niiden päälle ja kermavaahtoa ja jäätelöä tuli vielä kaveriksi.
Ihanaa juhannusta Ihana postaus!
Lapsuuteni makumuistoihin liittyy rakkaan edesmenneen Aini-mummuni raparperi-riisi-luumupuuro ✨aivan uskomattoman maukas puuro, joka tehdään veteen. Tätä on tehnyt myös äitini ja minä tyttärilleni. Nyt raparperiaikaan toivotan kaikille uusia makuelämyksiä kyseisen puuron äärellä
23.6.2017 at 16:43
Tuollaisesta kombosta en ole koskaan kuullutkaan! Varmasti ihanaa. : ) Laita ohjetta tulemaan (ellei ole perhesalaisuus!), niin pääsen kokeilemaan!
Perinteet ovat ihania ja se, että ne jatkuvat sukupolvelta toiselle…parasta!
Raili Ritvosr sanoo
Minun ensimmäinen makumuistoni liittyy aikaan, jolloin asuimme vielä mummilassa. Kesäisin lampaat vietiin saareen, koska siellä kasvoi hyvää ravintoa nille. Veimme usein karkeaa merisuolaa niille, ja mummi selitti minulle silloin nelivuotiaalle, miten elintärkeä on myös lampaiden saada suolaa, vettä ne saivat janoonsa matalasta rannasta. Muistan miten ihanan suuria ahomansikat olivat saaressa ja niiden tuoksu jo ohjasi minut löytämään niitä ja pujottamaan timotein korteen. Yhä vielä kun löydän vaikka vaan muutaman ahomansikan pujotan ne heinän korteen ja kiittelen ajatuksissani mummia, miten kasvattavia ne matkat olivatkaan ja täynnä informatiota luontoidin tervehdyttävistä herkuista.
23.6.2017 at 16:39
<3 kyllä, samaa yritän itsekin jakaa pojalleni, jonka kanssa keräämme ahomansikoita heinään täällä saariston kesässämme. Me nimittäin asumme saaristossa, joten voin hyvin samaistua kesämuistoihisi. Meilläki lampaat tuleavt iloksemme aina kesäisin… : )
Mummit ovat parhaita ja myös itse kiitän omaani ihanista muistoista, joita lapsuudessani sain. Niitä ei korvaa mikään, eivätkä ne unohdu koskaan.
Minna Neitola sanoo
Minäkin vietin lapsuudessani kesiä molemmissa mummuloissa. Toisesta muistan lakritsikulhon. Kulho oli piilossa kaapin päällä ja josta mummu sitten jakeli herkkuja meille lapsille. Toisesta jäi mieleen viili, jota söimme aina iltapalaksi. Sitä ei kotona useinkaan ollut joten se oli harvinaista herkkua. Päälle laitettiin usein mummun itse tekemää mansikkahilloa. Maalla kävimme tietysti myymäläautosta ostamassa jäätelöt ihania muistoja ❤
24.6.2017 at 14:37
Ihania muistoja, joihin on kiva palata… <3
23.6.2017 at 17:53
Metsämansikat ja mustikat heinään kerättynä. Niitä keräsimme, kun veimme lehmiä laitumelle iltaisin mummon luona maalla.
24.6.2017 at 14:38
Kuulostaa ihanalta ja herkulliselta. Luonnossa kaikka maistuu aina paremmalle!
23.6.2017 at 18:16
Ihania makeita muistoja:)
Oma maku-muistoni on isän savustama savu-siika. Sitä syötiin uusien perunoiden ja voin sekä isoäidin salaatin ( lehtisalaattia, tomaattia, kurkkua, kananmunaa ja etikkainen kermaviilikastike) kanssa. Tämä ruoka syötiin ulkona ja aurinko tuntui paistavan aina. Edelleen paras kesäherkkuni!
Kuulostaa IHANALTA! Täytyy kokeilla itsekin tänä kesänä…
23.6.2017 at 19:19
Juhannusyönä mökillä tietysti, saimme valvoa ja saunomisen ja grillaamisen jälkeen menimme rantakiville onkimaan mato-ongella.
24.6.2017 at 14:39
Voin vain kuvitella – mikä rauha ja tunnelma
23.6.2017 at 21:28
Mummun raparperipiirakka <3
23.6.2017 at 22:27
Maalla kesällä heräsin lettujen tuoksuun. Meidän mamma oli herännyt paistamaan anivarhain ihanan makuisia, pitsireunaisia lettujaan. Aamupalaksi siis lettuja, tuoreita mansikoita ja kermavaahtoa. Vain mamman lettuja sai vielä pyöritellä sokerissa.
24.6.2017 at 14:41
Mikä mamma! Lattuja perinteiseen tyyliin. Ennen ei sokeria ollutkaan niin paljon kaikkialla kuin nykyään. Olikin erityiset jetket niitä varten…
23.6.2017 at 23:56
Ensimmäisenä mieleen tulee mansikkamaito. Niin yksinkertaista ja raikasta.
Itse tehty sima oli myös kova juttu, paras janojuoma kun oltiin huhkittu heinätöissä aikuisten apuna. 🙂
Hyvää juhannusta Karita ja kiitos ihanasta blogista!
24.6.2017 at 14:42
Täytyy kokeilla tänä kesänä. Mantelimaitoon voisi toimia myös ihanasti.
Simaa meilläkin tehtiin äidin toimesta. : )
KaisuA sanoo
24.6.2017 at 10:26
Metsämansikat heinään pujotettuna, mustikkamaito ja ketunleivät. Mummulassa oli myös semmoista sihijuomaa, joku dryck tms jauhe jota veteen sekoitettiin. Punaista ja keltaista jauhetta oli ja kauppa-autolta ostettiin , 70-luvun lopussa, 80-luvun alussa…
24.6.2017 at 14:43
Ihania muistoja, joihin on kiva palata… Muistan jauheet! Meidän papalla oli kyläkappa, jota löytyi aina kaikkea uutta ja ihmeellistä pienelle ihmiselle.
24.6.2017 at 11:21
Uudet perunat voilla, silli ja vihersalaatti – tätä settiä syötiin usein, mutta koskaan ei kyllästyttänyt. Marjasadon kypsyessä etenkin mustaherukat olivat oma lemppari – omasta pihasta tietenkin! Tämä siis lapsuudesta eikä kieltämättä makumieltymykset ole tässä kohtaa muuttuneet.. Edelleen rakastan uusia perunoita, kalaa ja raikkaita salaatteja. Musta – ja viherherukka ovat niin ikään marjojen kestosuosikkeja 🙂
Ihania muistoja, joihin on kiva palata… Noiden muistojen mukana tulee aina myös fiilis. Tänä päivänäkin usein haluamme noita tunteita, jonka lapsena olemme kokeneet. Maut voivat myös viedä makumatkalle… : )
Kati / MäSäMutsi sanoo
25.6.2017 at 06:58
Jaa-a, oiskohan mummin tekemä raparperikiisseli ja mannapuuro. Aivan täydellisiä. Nyt olen muutamasti tehnyt omille lapsille, mutta en ole saanut niin hyvää kuin mummo muinoin.
25.6.2017 at 10:30
Sika kuultaa muistot, varmasti sinunkin tekemäsi on oikein hyvää. : )
Pääasia, että rakkaudella valmistaa.
25.6.2017 at 08:30
Mummon leivinuunissa tekemä rieska. Päällä voita, joka valui sulana pitkin suupieliä. Nam!
25.6.2017 at 10:31
Tämä oli uniikki makumuisto – kiitos tästä ihanasta!
Miia Lasksonen sanoo
25.6.2017 at 09:00
Kesänmuisto mansikat ja kaikki marjat ja uinti sekä muurinpohjaletut. Kesän tuoksu vihreätuoho ja hevoset
Oih! Ihanaa…
Itse tein juuri eilen kettuja perheen miehille. Raparperi-omenasoseella kyyditettynä : )
25.6.2017 at 10:47
Uudet perunat, sipuli-voikastike ja keitetyt kananmunat, nakit…hyvin tavallista ja silti niin hyvää! 🙂 Ja vohvelit pihalla paistettuna, kerman ja hillon kanssa.
25.6.2017 at 12:48
Yksinkertainen on useinmiten parasta!
25.6.2017 at 12:46
Hmm, ensimmäisenä tulee mieleen torilta ostetut herneet. Ne on suurta herkkua vieläkin! Ja tietysti jäätelö ulkona auringonpaisteessa. Vesimeloonia on myös tullut syötyä lapsena paljon ja sitä löytyy nytkin jääkaapista 🙂
Kaksi keskimmäistä kirjaa minulta jo löytyykin, joten olisi mukava saada ensimmäinen tai viimeinen kirjasi ^___^
25.6.2017 at 12:49
Ne ovat niin hyviä ja makeita! Odotan itsekin…
25.6.2017 at 14:57
Jätskikiskalta kuumana kesäpäivänä vanhempien ostama vanhanajan vaniljapuikko. Niiden lohkeileva koostumus oli aivan ihana ja maku kermainen. Nykyään en syö enää prosessoitua sokeria, joten tämä jätski jää ostamatta. Onneksi on paljon ihania sokerittomia herkkuja 🙂
26.6.2017 at 07:49
Ennen vaniljajäätelö oli toisen laista… : )
Raparperi- ja omenapiirakkaa vaniljajäätelön kera <3 Metsämansikoiden ja vadelmien kerääminen heinään ehkä kuitenkin noita piirakoitakin rakkaampi muisto <3
Ihania ja maukkaita muistoja <3
25.6.2017 at 22:14
Viisitoista vuotta joka kesä ulkosaaristossa ja mieleen tulee aina jokailtainen maidon haku. Peltikannulla paikalliselta maanviljelijältä aina kello 18 meidän lasten piti maito hakea. Kermaista se oli ja pannukakkua syötiin seuraavana päivänä 🙂
26.6.2017 at 07:52
Ihana muisto! Ja nam, tuore raakamaito. Se onkin ihanaa ja ravintorikastakin. Itse pääsin nauttimaan termaidosta tehtyä uunijuustoa kummitätini luona viime kesänä – tuhtia tavaraa… : )
26.6.2017 at 12:47
Kesäiset makumuistoni lapsuudessani sijoittuvat mummuloihin, joista toinen oli täällä Suomessa, Härmälän mummula ja toinen silloisessa kotimaassani Kanadassa, Marmorassa.
Härmälän puutarhan huumaava tuoksu, surisevat mehiläiset kukkameressä, tuoreet mansikat ja papan mehiläisten hunaja. Nam! Marmorassa laineiden liplatuksen, uimisen riemun keskelle kuuluva mummin ruokakellon kilinä. Vaniljajäätelö ja kesäinen raparperikeitto mummin valmistamana maistui niin ihanalta…❤
Lapsuutesi kuulostaa ihanalta (ja herkulliselta)!
Hieman pehmennyt vaniljajäätelö ja makeat, hieman kesäpäivän kuumuudessa lämmeneet mansikat suoraan mummolan mansikkamaalta <3
Mummolan mansikat maistuivat aina niiiiiin hyviltä! Parempia ei ollut. Luultavasti rakkaudella, kiireettömyydellä ja luonnonmukaisin keinoin kasvatetut ja hoidetut marjat saivat osansa positiivisesta enegiasta ja maistuvat niin hyviltä. : )
Paras lapsuuden kesien makumuisto taitaa olla itse poimitut mustikat maidolla. Ja ne kannettiin t-paidan tai hameenhelmassa sisälle. Päälle sokeria. 🙂 Toinen on isoäitini tekemä pannukakku, se ainut ja oikea…
27.6.2017 at 10:30
Isoäidit tekevät ne parhaat pannarit… : )
Heidi Jämsén sanoo
26.6.2017 at 23:42
Kesän ehdoton makumuisto on metsämansikka! Niitä poimittiin lapsena heinänvarteen. ❤
27.6.2017 at 10:29
27.6.2017 at 00:12
Isän ja ukin kasvattamat uudet perunat,voisipulikastike ja raikas salaatti itse kasvatetuista salaatinlehdistä ja tomaateista.Salaattikastike oli valkoista,se oli herkkua.Ihanassa arvonnassa mukana.Jaan huomenna tämän blogissa.
Kiitos Aikku – ihania muistoja!
Sari Halonen-Gunes sanoo
Paras lapsuuden makumuisto on mansikkamustikkamaito mummolassa. 🙂
27.6.2017 at 12:34
Monia ihania herkkuja tulee mieleen lapsuudesta, mutta ehkä parhaiten on jäänyt mieleen kanamunakastike uusien perunoiden kanssa kotona, ihanat metsämansikat mummilassa ja vaarin kanssa kerätyt mansikat, joita laitettiin hetken mikrossa olleen vaniljajätskin päälle..
27.6.2017 at 13:55
Nam, nam, nam! Eikö oloe ihanaa muistella ihania lapsuusmuistoja? : ) Voi melkein maistaa maut suussaan…
27.6.2017 at 12:47
Mummun nuotiolla paistamat muurinpohjaletut mansikkahillolla, ihania, ikinä en ole sen jälkeen saanut yhtä hyviä!
27.6.2017 at 13:57
Et tietenkään, mummun letut ovat aina parhaita! : )
Itse tein juuri sunnuntaina perheen miehille perinteiseen tyyliin lettuja ja ihania makumuistoja syntyi varmasti. : )
27.6.2017 at 20:08
Heinänkorteen pujoteut mustikat ja metsämansikat <3 sekä mustikka-ja mansikkamaito. Ne kuului lapsuuden kesiin 70-luvulla.
28.6.2017 at 09:38
Mansikkamaitoa en ole koskaan tehnytkään. Kokeiluun menee tänä kesänä. : )
28.6.2017 at 00:57
Raparperisoppa, jossa oli kokonaisia mansikoita. Vois joku päivä vaikka tehdä, eipä ole tullut tehtyä!
28.6.2017 at 09:37
Nam! Tuo makupari toimii aina. : )
28.6.2017 at 06:20
Elin lapsuuttani aikana jolloin satokaudet olivat vielä selkeitä ja asioiden kypsymistä piti vaan odottaa rauhassa. Uusia perunoita sai vasta kun niitä omalta perunamaalta kypsyi, ei puhettakaan malttamattomuudessa ostetuista ruotsalaisista uusista perunoista, jotka osoittautuvat pettymykseksi ja vesittävät koko odotuksen… Pitkään odotettuja oman maan uusia perunoita syötiin sitten viikkoja pelkästään sillin ja (ehkä) valkokastikkeen kanssa.
Alkukesän raparperisesonki näkyi ja tuntui; kiisseliä (ja piirakkaakin) syötiin joka päivä.
Yksi herkuttelu mikä on jäänyt lapsuuden kesien jälkeen hieman unholaan, on mustikka-metsämansikkamaito (rrrunsaalla sokerilla).
Lapsuuden kesiin kuului erottamattomasti myös kaikenlaiset salaherkuttelut; hernemaalla suoraan suuhun riivityt herneenpalot, mansikkamaalla napostelut ja syksymmällä vatsa kipeäksi syödyt omenat suoraan puusta (mistä niitä tietysti ei olisi saanut syödä, vaan lupa oli ainoastaan puusta pudonneiden omenien syömiseen).
Kiitos, ihana kirjoitus. Pääsin matkallesi mukaan mielikuvissa – kauniisssa sellaisissa.
28.6.2017 at 14:11
29.6.2017 at 13:14
NAM! Omasta maasta – lucky you!
Pistin silmät kiinni ja rupesin miettimään lapsuuden kesiä mummolassa ja ensimmäisenä tuli mieleen kun käytiin serkkujen kanssa porkkanapenkistä repimässä pieniä porkkanoita..olihan ne hyviä!
29.6.2017 at 13:13
Kyllä! Ne ovat niin hyviä suoraan maasta nostettuina ja kevyesti huuhdeltuina. : )
28.6.2017 at 22:32
Kaupasta ostetut irtojätskit ja mummulan pakasteesta löydetyt Ville Vallaton- jäätelöt. <3 Saanko osallistua arvontaan vaikka en tätä pysty somessa jakamaan? 🙂
29.6.2017 at 13:12
Toki : )
Kiitos muistoistasi.