Musiikintutkija jäljittää kulttuurista mo - Tietysti.fi
Musiikintutkija jäljittää kulttuurista moninaisuutta
Akatemiatutkija Antti-Ville Kärjää kiinnostaa se, miten maahanmuuttajien musiikilliset käytännöt haastavat suomalaista musiikkia koskevia vakiintuneita käsityksiä. Hänen "Musiikki, monikulttuurisuus ja Suomi" - tutkimushankkeensa tarkastelee Suomeen tulleita maahanmuuttajia ja Suomesta muualle muuttaneita.
"Monikulttuurisuudella viittaan pikemminkin kulttuuriseen moninaisuuteen kuin poliittisiin linjauksiin."
Kärjä yhdistelee niin etnomusikologiaa, populaarimusiikin tutkimusta, kulttuurintutkimusta kuin uskontotiedettäkin. Hänen tutkimuksensa rakentuu kolmesta osa-alueesta, joista ensimmäinen keskittyy musiikin historiankirjoitukseen. Keskeisenä kysymyksenä on se, miten Suomen musiikillisesta menneisyydestä tuotetaan tietoa: miten historiankirjoituksessa on luotu käsityksiä siitä, mitä suomalainen musiikki on?
"Tutkimukseni kaksi muuta osa-aluetta taas haastavat näitä käsityksiä. Selvitän, miten Suomessa olevien maahanmuuttajataustaisten tai muiden vähemmistökulttuuristen ryhmien musiikilliset käytännöt suhteutuvat historiankirjoituksessa ylläpidettyihin ajatuksiin suomalaisesta musiikista. Tuotan tietoa myös ulkosuomalaisten yhteisöjen musiikillisista käytännöistä, painopisteinä Uuden-Seelannin ja Australian suomalaisyhteisöt."
Kärjä on tehnyt yhteistyötä etenkin afrikkalaisten muusikoiden kanssa Suomessa sekä Auckland Finnish Societyn jäsenten kanssa Uudessa-Seelannissa, Aotearoalla. Ensi vuonna hän jatkaa työtään Aotearoalla ja vuoden 2017 alkupuolella Australiassa.
"Sikäläisten suomalaisyhteisöjen toimintaa on tutkittu huomattavasti vähemmän kuin esimerkiksi pohjoisamerikkalaisten. Haluan tuottaa uutta ja täydentävää tietoa suomalaissiirtolaisuudesta. Huomasin myös jo opiskeluaikoinani, että Australian ja Uuden-Seelannin musiikkia käsittelevissä tutkimuksissa oli selkeitä yhtymäkohtia Suomeen. Täällä ollaan yhtälailla länsimaisen maailmanjärjestyksen reuna-alueilla, ja molemmissa maailmankolkissa ovat läsnä kysymykset alkuperäisväestöjen asemasta."
Tutkimus on kyseenalaistamista
Kärjän mukaan on tärkeää huomioida, miten musiikillisissa yhteyksissä luodaan, haastetaan ja ylläpidetään kulttuurisia, etnisiä, kansallisia, rodullistettuja sekä uskonnollisia eroja.
"Hankkeeni on julkilausutusti poliittinen korostaessaan erityisesti kulttuuristen ja kansallisten erojen mielivaltaisuutta. Tutkimukseni on myös avoimesti rasisminvastainen."
Koska tutkimuksen keskiössä ovat erilaiset vahvat ajatukset kansallisuuksista ja uskomusjärjestelmistä sekä niiden välisistä eroista, ei yhteisymmärryksestä ole Kärjän mukaan aina takeita.
"Tutkijana tapaan ihmisiä heidän omassa toimintaympäristössään, mikä tekee jokaisesta kohtaamisesta jännittävän. Tutkimus on kyseenalaistamista ja siksi se yllättää jatkuvasti."
Kerrankin Kärjä käveli vapaa-ajallaan Aucklandin edustalla olevalla Waiheke-saarella, kun puhelin soi: "Vastattuani puheluun englanniksi kuulin peräpohjalaisella murteella esitetyn kutsun tulla seuraavana viikonloppuna Kaweraun pikkupaikkakunnalle juttelemaan ja saunomaan. Se oli odottamaton, mutta hauska yllätys."
Ebola-aiheisen varainkeruukonsertin suunnittelutilaisuudessa taas eräs sierraleonelainen henkilö tivasi toiselta afrikkalaistaustaiselta osallistujalta, mistä tämä oli oikeasti kotoisin. "I'm Finnish", jälkimmäinen vastasi.
Suomea leimaa kansallismielisyys
Kärjä ei allekirjoita sen kaltaisia hokemia kuin "musiikki ylittää rajat" ja "musiikki on symbolista viestintää ilman viittauskohteita". Musiikki on symbolista viestintää, joka ylittää kielelliset rajat. Kielten lailla tietyt musiikilliset keinovarat on kuitenkin helppo yhdistää ihmisryhmiin ja saada ne vaikuttamaan itsestään selvästi vain tietyn ryhmän ominaisuuksilta, joilla on ainoastaan yksi merkitys.
Kärjästä esimerkiksi ajatus tangosta jotenkin peruuttamattomasti suomalaisena ilmaisuna on oiva osoitus tästä. Sibeliuksesta puhumattakaan. Miksi hänen ja monen muunkin suomalaisen taidemusiikin säveltäjän itämaisiin tuotoksiin suhtaudutaan historiankirjoituksessa etupäässä tyylikeinoina eikä länsimaisena ylemmyydentuntona?
"Orientalismissa yleinen ja erittelemätön itämaisuus esitetään länsimaisuuden ehdoin, tosiasioista piittaamatta tai miettimättä asiaa toisten kannalta. Ajatusta voi laajentaa pohjoisen suuntaan. Viime aikoina on ilmaantunut tulkintoja borealismista eli pohjoisten kulttuuristen käytäntöjen eksotisoinnista. Tätä saatetaan käyttää toki myös tietoisesti hyväksi. Etenkin metallimusiikin markkinoinnissa hyödynnetään ja vahvistetaan ajatuksia suomalaisuuden aitoudesta, tinkimättömyydestä ja äärimmäisyydestä."
Audiovisuaalisuus osana tutkimusta
"Teen humanistista tutkimusta ja tulokseni ovat hyödynnettävissä laajasti muun muassa opetuskäytössä. Ajattelu johtaa tekoihin. Mikään ei ole helpommin siirrettävissä ja hyödynnettävissä kuin kyky ajatella itsenäisesti."
Kärjä tekee tutkimustaan tunnetuksi julkaisemalla. Kirjoittamisen ja haastattelujen lisäksi olennainen osa nykyistä hanketta on audiovisuaalisuus.
"Heinäkuussa sain valmiiksi reilun puolen tunnin dokumenttielokuvan yhdestä sierraleonelaisesta muusikosta. Jatkossa aion toteuttaa lyhyempiä ja pidempiä esittelyfilmejä muistakin Suomessa toimivista maahanmuuttajataustaisista muusikoista. Myös Uuden-Seelannin (Aotearoan) ja Australian suomalaisyhteisöjen musiikilliset käytännöt ansaitsevat tulla taltioiduiksi."
Teekkarista humanistiksi
Kärjä aloitti yliopisto-opintonsa vuonna 1989 Oulun yliopistossa teknillisessä tiedekunnassa rakentamistekniikan osastolla. Teekkarielämä ei kuitenkaan viehättänyt tarpeeksi. Niinpä Kärjä hakeutui armeijan jälkeen Helsinkiin, ensisijaisena tavoitteenaan teatteri- tai elokuva-alan opinnot. Tällöin kohtalo puuttui peliin.
"Keväällä ´92 selasin Helsingin yliopiston humanistisen tiedekunnan opinto-opasta. Törmäsin musiikkitieteeseen, joka ei ollut minulle ennestään tuttu mutta herätti mielenkiintoni."
Kiintoisaa on se, ettei Kärjällä ollut aiempia musiikkiopintoja peruskoulun oppitunteja lukuun ottamatta. Kärjä on kuitenkin harrastanut musiikkia pienestä pitäen soittamalla kosketinsoittimia ja kitaraa. Musiikinteoria taas tuntui Kärjästä helpolta omaksua matemaattisuutensa takia.
Mieluisan pääaineen löydyttyä Kärjän opiskelumotivaatio oli korkealla ja hän suoritti maisterintutkintonsa viidessä vuodessa.
Väitöskirja veti pisimmän korren
Väitöskirjansa kirjoittamisen Kärjä pääsi aloittamaan heti maisteriksi valmistuttuaan.
"Olin onnekas, sillä hain Helsingin yliopiston 350-vuotissäätiön apurahaa jatko-opintoihin ja myös sain sen. Oli iso juttu saada vuoden rahoitus väitöskirjatyötä varten."
Tätä ennen Kärjän mielessä oli pyörinyt monenlaisia mahdollisuuksia, kuten musiikkitoimittajan ura. Hän oli tehnyt ystävänsä kanssa muutamia radio-ohjelmia sekä päätoimittanut ainejärjestönsä Synkooppi-lehteä.
Kärjän ystävä ryhtyi yrittäjäksi ja houkutteli myös häntä osakkaaksi varhaiseen Internet-toimintaan.
"Apurahan varmistuttua päätin kuitenkin ryhtyä työstämään väitöskirjaa. Halusin nähdä, mitä sillä saralla oli tarjottavanaan. Soitin samaan aikaan aktiivisesti yhtyeessä mutta jotenkin tiesin, etten ryhtyisi sitä tekemään työkseni. Muusikkona on hauskaa, mutta epävarmaa, etenkin taloudellisesti. Sama koskee tietysti yrittäjyyttä."
Väitöskirjaa tehdessä Kärjän uravalinta selkiytyi entisestään ja hän suoritti filosofian tohtorin tutkinnon vuonna 2005.
Haaveissa kulttimusikaalin luominen
Kuten moni muu tutkijakollegansa, myös Kärjä myöntää työn ja vapaa-ajan sekoittuvan usein iloisesti: "Tämä ei ole aina hyvä asia, koska välillä pitäisi muistaa levätä. Istumatyön tekijänä yritän pitää myös huolta kunnostani, tosin vaihtelevalla menestyksellä."
Pari vuotta sitten Kärjä ryhtyi kuuntelemaan vain vinyylilevyjä. Sen jälkeen hänen vinyylilevykokoelmansa on kaksinkertaistunut.
"Lisäksi nautin elokuvista ja laadukkaista tv-sarjoista. Soitan edelleen säännöllisen epäsäännöllisesti. Haaveissani on jonain päivänä kirjoittaa ja säveltää Rocky Horror Picture Show'ta vastaava kulttimusikaali!"
Kuvat: Antti-Ville Kärjä, Koos Zwaan ja Morasta Sesay
Kärjä yhdistelee niin etnomusikologiaa, populaarimusiikin tutkimusta, kulttuurintutkimusta kuin uskontotiedettäkin.