Pähkinälehto: toukokuuta 2012
Arvatkaa onko mukava käydä kylässä ystävän luona missä voi ihailla hänen taidetta kahvia juodessa ja rupatellessa niitä näitä. Silmät siirtyvät tuon tuostakin katsomaan tauluja jotka taiteilija vasta äskettäin on kädestään päästänyt. Taulut ovat täynnä värien loistoa ja tasapainoisuutta ja upeita hevosia. On vaan niin mieletöntä kun joku osaa.
Täytyy tunnustaa, että aina joskus olen ihan vähän kateellinen ihmisten kyvyistä ja lahjoista kuten piirtämisestä, maalaamisesta ja liitän mukaan vielä soittamisen ja laulamisen. MUTTA silti, olen aivan aidosti iloinen ja onnellinen heidän puolestaan kenellä näitä lahjoja on ja ketkä niitä käyttävät niin, että me muutkin saamme niistä nauttia. Onneksi maailmassa on lahjakkaita ihmisiä, koska kauneutta ei ole liikaa tässä maailmassa. Nämä upeat hevostaulut on pastilliliiduilla tehty ja maalattu sormin. Kaikki taulut on myytävänä, jos alkaa kiinostamaan saat taiteilijan yhteystiedot kun laitat sähköpostia minulle.
Pastilliiitutyöt,
TULEEKO OMENOITA
Kukkivat puut puutarhoissa ja puistoissa on yksi kevään juttu. Meillä on aika paljon puita jotka kukkivat loistavasti ja yksi ehdoton kukkiva puu on tietysti omenapuu. Isot vanhat omenapuut ovat mielettömiä kukkiessaan. Omenapuun kukinta sattuu yleensä tähän viikkoon kun on nuorten valmistujaisjuhlia ja luo osaltaan juhlan tuntua. Nyt on luvattu vähän viileimpiä ilmoja joka hidastaa kukintaan jolloin saamme nauttia niistä pidempää. Myös sateita on luvattu ja sitä voi toivoa, ettei tule kovia sateita mitkä hakkaisivat kukat puista alas. Mutta nautitaan ainakin tänään!
Nämä keltaiset tulppaanit ovat nousseet maan alta jo ainakin 17 vuotta. Tuossa pähkinäpensaan alla ne ovat olleet rauhassa. Määrällisesti ne ovat vähentyneet, mutta yllättävän isoksi nuo muutamatkin ovat kasvaneet.
Näistä keltaisista tulppaaneista tulee mieleeni myös äitini, hän kysyi minulta joka kevät ovatko ne keltaiset tulppaanit vielä nousseet. Kun kävin Keukenhofissa viime vuoden keväänä sain ihmetellä sitä sipulikukkien määrää ja loistoa. Täällä kotona laitoin vain muutaman sipulin maahan ja ne muutamatkin kukat antavat sitä samaa iloa kuin Keukenhofin runsaus.
PITKÄ TOUKOKUUN VIIKONLOPPU
Huvimaja siivottiin viikonloppuna, huvimajasta laitan myöhemmin kuvia. Orvokit vanhassa ämpärissä kurkistelevat huvimajan ikkunoista. Ikkunat ovat nyt puhtaat ja siitä iso kiitos hyvälle ystävilleni joka kävi ne pesemässä.
Vaaleanpunaista herkyyttä rosan värisen talon pihassa.
Metsän reunaan sijoittuneessa varjopenkissä on jo ensimmäiset kukat avautuneet, narsissit, palloesikot, skillat ja metsästä tulleet valkovuokot.
Nämä kotkansiipisaniaiset ilahduttavat joka vuosi noustessaan maasta. Saniaisen kiehkurat ovat vain niin kauniita.
Sipulikukkia ei ole koskaan liikaa.
Ompelijoiden keiju suojelee vanhaa ompelukonetta - vielä on koneella elämää jäljellä.
Herkääkin herkempi.
Hyvää toukokuista viikonalkua kaikille.
Kävin eilen illalla vierailulla melkein naapurissa. Täällä maalla voi naapuriksi kutsua taloa johon voi olla matkaa useampi kilomeri.
Talon asukkaat ovat innokkaita puutarhureita ja ovat istuttaneet satoja sipulikukkia pelloille joita eläimet ei enää laidunna. Pihapiiri oli täynnä kukkivia narsisseja ja vähän oli mukana tulppaaneja. Tulppaanin sipulit olivat talven aikana menneet vesimyyrän suuhun. Puutarhassa oli useampi lampi joiden reunalla kukki rentukat.
Mukava iltavierailu - kiitos siitä!
Rakensin ötököille hotellin. En ole aivan varma mitä materiaaleja tällaisessa hotellissa tulisi käyttää. Tässä versiossa on männyn käpyjä, japanintatarin kuivuneita versoja, olkia, tuohta ja kuivia kukkien versoja. Saa nähdä tuleeko asukkaita. Tämän tapaisia hotelleja on myynnissä puutarhamyymälöissä ja on kuulema eko teko jos kaupunkilainen laittaa pihalleen ötököille hotellin.
Jos ei asukkeja ilmaannu ei se haittaa, hotelli on ihan kivan näköinen tuossa varaston seinässä.
Huomenna on perjantai – viikonloppu.