Arki lapsiperheessä - Hämeenlinna
Miten saan perheeseen säännöllisen päivärytmin?
Säännöllinen päivärytmi sekä arjen rutiinit kuuluvat lapsiperheeseen. Säännöllisyys luo lapselle turvallisuudentunteen ja helpottaa arjen sujumista, vaikka se ajoittain tuntuu vanhemmasta raskaalta. Toisinaan arjen hallinnassa tuki ja keskustelu ulkopuolisen kanssa saattavat olla tarpeen.
Suunnittele ja toteuta perheellesi sopiva päivärytmi (aamutoimet, ruokailut, ulkoilut, kotiintuloajat jne.). Pidä kiinni sovituista säännöistä ja aikatauluista.
Muista perheen roolit: viimekädessä vanhemmat päättävät perheen asioista.
Yhdessä tekeminen tuo hyvää oloa koko perheelle.
Ota huoli puheeksi päivähoidossa tai neuvolassa.
Mitä teen, kun lapseni ei syö?
Aikuiset huolehtivat siitä, että lapselle on tarjolla terveellistä, monipuolista ja maukasta ruokaa. Lapsi itse päättää kuinka paljon hän syö, lasta ei kannata pakottaa syömään. Ruokailutilanteen ilmapiiri vaikuttaa siihen, miten lapsi syö ja mistä ruoista hän oppii pitämään. Yhdessä tehty ja nautittu ruoka on mukavaa yhdessä oloa niin oman perheen, kuin ystävien ja sukulaisten kanssa.
Leikki-ikäinen tarvitsee selvät ohjeet ruokailussa toivotusta ja sopimattomasta käyttäytymisestä. Aikuisten johdonmukaisuus ja esimerkki tekevät ruokailutilanteesta lapselle turvallisen. Vahingoista ei ole syytä hermostua, levottomaksi käynyttä lasta on turha istuttaa väkisin pöydässä. Ruokarajat auttavat tasapainottamaan lapsen valintoja. Jos välipalanapostelu tai –juominen täyttävät suuren osan lapsen energiantarpeesta, ei tarjottu ruoka maistu.
Neuvolassa ja kouluterveyshuollossa huomataan nopeasti, jos syömispulmat vaikuttavat pituuden ja painon kehitykseen. Sieltä saa myös ohjausta, ja tarvittaessa lähetteen joko lastenlääkärille tai –psykiatrialle. Jos perheen aterioiden ilmapiiriä hallitsevat lapsen syömispulmat, voidaan perhetyön avulla tai perheneuvolassa miettiä asiaan ratkaisuja.
Miten selviän uhmaikäisen lapsen kanssa?
Uhmaikä on haastava vaihe aikuisille, jaksaminen ja kärsivällisyys ovat monta kertaa koetuksella. neuvolasta, varhaisen tuen perhetyöstä tai perheneuvolasta saat apua pohdintaan, mitä tehdä.
Osaako lapseni leikkiä?
Lapsen leikkitaidot alkavat kehittyä jo alle puolen vuoden iässä, kun lapsi alkaa tutkia ympäristöään käsin koskettelemalla ja suulla maistelemalla. Lapsen kasvaessa leikkitaidot kehittyvät ja sosiaaliset taidot karttuvat. Leikkiminen on tärkeää, sillä leikin avulla lapsi jäsentää maailmaa ja harjoittelee monipuolisesti tulevassa elämässä tarvittavia taitoja.
Lapsen kehityksessä voi olla viiveitä tai asioita, jotka estävät lasta leikkimästä. Silloin hän tarvitsee ympäristönsä, mm. vanhempien tukea leikin onnistumiseksi.
Lapsi saattaa tarvita tukea leikkiinsä, mikäli hän ei kiinnostu ympäristöstään, ei tutki tavaroita ja leluja, ei osaa asettua rooliin tai noudata sovittuja sääntöjä, ei hakeudu ikätoverien seuraan tai kykene leikkimään pitkäkestoisesti.
Mikäli lapsellasi on hankaluuksia yllä olevissa asioissa, tuo huolesi esille neuvolassa ja pyydä lähete toimintaterapeutille.
Milloin pitää huolestua lapsen levottomuudesta ja ylivilkkaudesta?
Perheiden elämä on usein kiireistä ja lapsi altistuu jatkuvasti erilaisille ärsykkeille. Aikuisten kiire ja stressi tarttuvat helposti myös lapsiin. Nämä saattavat aiheuttaa lapsessa levottomuutta.
Levottomuuden syynä voi olla myös lapsen haastava temperamentti tai levottomuus voi olla stressiperäistä. Kyse voi olla myös esim. tarkkaavuuden ja yli-vilkkauden häiriöstä.
Kun lapsen ylivilkkaus ja levottomuus haittaavat arkea, oppimista tai ryhmässä toimimista ja levottomuutta on jatkunut jo pidempään, on hyvä hakea apua tilanteen selvittämiseksi.
Alle kouluikäisen lapsen levottomuuden voi ottaa puheeksi päivähoidossa tai kysyä apua neuvolasta. Kouluikäisen lapsen levottomuudesta voi puhua opettajalle tai kouluterveydenhoitajalle, myös oppilashuollon psykologilta voi kysyä neuvoja. Perheneuvolassa voidaan kartoittaa perheen ja lapsen tilannetta tarkemmin.
Miten autan pelkäävää lastani?
Pelko on elämää suojaava, välttämätön tunne, se auttaa selviytymään vaaroista. Lapsia pelottavat erilaiset asiat kuin aikuisia. Pelottavaan asiaan tai tilanteeseen voidaan yhdessä tutustua lapsen omassa tahdissa.
Monet pelot ovat tavallisia, liittyvät lapsen kehitysvaiheisiin ja menevät ohi.
Mikäli pelko häiritsee lapsen tai perheen päivittäistä elämää kohtuuttomasti, kaverisuhteet kärsivät tai lapsi ei pysty olemaan pientäkään aikaa yksin, ota yhteyttä neuvolaan, kouluterveyshuoltoon tai perheneuvolaan.
Miten toimin, kun lapseni kiukkuaa ja lyö?
Lapsen elämässä voi olla paljon asioita, jotka askarruttavat mieltä. Paha olo saattaa purkautua kiukkuamisena tai lyömisenä, yllättävissäkin tilanteissa.
Aggressio on tarpeellinen, elämää eteenpäin vievä voima. Puolensa pitäminen on tärkeä taito, jota ilman ei elämässä selviä. Joskus aggressiivinen käytös alkaa kuitenkin haitata lapsen arkea ja ihmissuhteita.
Lapsi tarvitsee aikuisen tuekseen estämään raivon purkautumista väkivaltana. Lasta voidaan varoittaa, jos tilanne on ryöstäytymässä käsistä. Jos varoitus ei tehoa, tilanne pysäytetään vaikkapa asettamalla lapsi hetkeksi istumaan tarkoitukseen varattuun paikkaan. Tarvittaessa häntä autetaan rauhoittumaan pitämällä kiinni.
Lapsen kanssa on hyvä keskustella siitä, mitä tapahtui. Erityisesti on hyvä keksiä yhdessä, millä muilla keinoilla kiukkua voi purkaa kuin lyömällä. Näin lapsi oppii tunnistamaan ja nimeämään tunteita, käyttäytymismalleja, syitä ja seurauksia. On hyvä kiinnittää huomiota siihen, kun lapsi toimii oikein, ja tällöin kiittää ja kannustaa häntä. Tärkeää on, ettei aikuinen itse menettäisi tilanteissa malttiaan.
Lapsi jota on lyöty, tai joka on nähnyt lyömistä, oppii lyömään.
Jos aikuisen ja lapsen vuorovaikutus tuntuu olevan pelkkiä kieltoja ja moitteita, vanhemmat uupuvat ja suhteet samanikäisiin tai aikuisiin kärsivät tulistumisista, ota asia puheeksi päiväkodissa, neuvolassa, kouluterveydenhuollossa tai ota yhteyttä perheneuvolaan.
Voiko lapseni olla masentunut?
Lapsen masennuksen tunnistaminen voi olla vaikeaa.
Lapsi voi tuntua ”helpolta”, jos hän ei vaadi huomiota, on hiljainen ja viihtyy itsekseen. Lapsi ei kiinnostu mistään, mieliala on alakuloinen ja iloisia asioita on vaikea löytää. Toisaalta toimelias lapsi voi olla levoton ja kiukutteleva, aikuisen mielestä ”tuhma”. Jos lapsi ajattelee olevansa paha, hän saattaa olla uhkarohkea, onnettomuusaltis ja käyttää sitä keinona saada hoivaa tai hän saattaa kieltäytyä lohdutuksesta. Oppiminen voi kärsiä ja koulumenestys voi heiketä, myös unihäiriöt ovat tavallisia.
Mikäli huomaat lapsen mielialassa selvän muutoksen, lapsen alavireisyys haittaa arkea, oppimista tai kaverisuhteita ja on jatkunut jo pidempään, hae apua tilanteen selvittämiseksi. Puhu asiasta neuvolassa tai kouluterveydenhoitajalle tai ota yhteydessä perheneuvolaan.
Itseään vahingoittava tai sellaisesta puhuva lapsi tarvitsee apua välittömästi.