Reader, why did I marry him?: Katarina Wennstam: Alfauros
Alfauros tuijottaa tiukasti silmiin, kun laitan LP:n rahisemaan levylautaselle. Ola vetää.
Kun lempes annoit ja kestävän sen vannoit.
Ja niinhän se menee, että:
Mut kesti se vain hetkisen, murheeksi vaihtuen.
Eikö Emma kuitenkin halunnutkin juuri sitä?
Eikö raiskatuksi tuleminen ole naisen salattu toive?
Emma meni Jackin kotiin ja sai miesparan kiihkon partaalle.
Emman omaa syytä kaikki tyynni.
Wennstam ei ole yhtä ilkeä ja ironisen brutaali kuin toinen ruotsalainen naiskirjailija Unni Drougge, joka erityisesti teoksessaan Penetraatio (2007, Penetrering 2006) potkii suoraan nivuksiin. Alfauroksessa näkyy Wennstamin perehtyneisyys seksuaaliväkivaltaan. Ruotsissa hän onkin tunnettu paitsi kirjailijana, myös toimittajana ja kantaa ottavana mediakeskustelijana. Teoksen henkilökuvaus on tarkkaa ja huolellista. Emman masokistinen rakkaushuuruilu kohtaa Jackin arrogantin välinpitämättömyyden ja vallanhalun. Lukija saatetaan tilanteeseen, jossa ei voi vaan lukea, vaan on otettava myös kantaa. Alfauros vie oikeussaliin, jossa lukija voi vaihdella paikkoja. Olla tuomari, puolustusasianajaja, toimittaja, syytetty, uhri ja tekijä.
Teoksen lopussa tehdään niin hienoa hiljaista kapinaa, että en ole vastaavaan törmännyt pitkään aikaan. Sen lukeminen laittoi kananlihat tanssimaan. Alfauroksen ehdottomia vahvuuksia on, että Wennstam polemisoi raiskausten ympärillä käytävää keskustelua tavalla, josta ei löydy minkäänlaisia ylilyöntejä. Lisäksi teoksen loppuratkaisu on ihan hemmetin uskottava, realistinen ja loistava.
Katarina Wennstam: Alfauros (2013)
Tämän bloggauksen lopuksi olin ajatellut kirjoittaa käsityksiäni siitä, miten kirjailijan sukupuoli vaikuttaa lukemiseen. Tämä aihe lähti kuitenkin rönsyilemään siinä määrin, että teen siitä mahdollisesti ihan oman postauksensa myöhemmin. Tekisi mieli lukea vähän teoriaakin omien ajatusten tueksi, mutta jos vanhat merkit paikkansa pitävät, niin siitä retkestä saattaa tulla kiemurainen ja pitkä ja kenties eksyn kokonaan.
Jatkoa seuraa. Jos seuraa.
Lähettänyt Omppu Martin/ Reader, why did I marry him? klo 19.09
Tunnisteet: feminismi. ihmissuhteet, Kirjallinen retki Pohjoismaissa, mediakritiikki, oikeudenkäynnit, raiskaus, rakkaus, seksuaalinen väkivalta, valtasuhteet, Wennstam Katarina
Leena/Donna mobile 23. tammikuuta 2015 klo 19.57
Tästä kaikesta minulle tuli heti mieleen Lena Andersson ja Omavaltaista menettelyä. Just sitä samaa toispuoleista rakkautta ja enemmän rakastavan loputonta itsepetosta ja masokismia.
Omppu / Reader why did I marry him? 23. tammikuuta 2015 klo 20.08
Tosiaan tässä on tematiikan puolelta jotain yhteistä Anderssonin kirjan kanssa, mutta tämän toteutustapa on täysin toisenlainen. Erityisesti teoksen kolmas osa on huikea ja kaukana Omavaltaisesta menettelystä kaikin tavoin.
Katja / Kirjojen kamari 23. tammikuuta 2015 klo 20.28
Kas, siellä se, erään herran eräs Äkäpussi... (Seköhän sittenkin pitäisi lukea häneltä seuraavaksi, silti tai juuri siksi?)
Mutta eikö vain juuri retkien pituus ja kiemuraisuus ja kaikki se eksyily olekin kaikkein kiehtovinta... Aikanaan sieltä ehkä sittenkin löytää taas jollekin polulle, jota tekee mieli kulkea kunnes eksyy taas... Ja kyllä, todella mielenkiintoinen kysymys tuo, kuinka kirjailijan sukupuoli vaikuttaa lukemiseen ehkä hyvinkin merkillisillä tavoilla. Ajatukseni on heti karata kysymyksen perään, mutta pysäytän sen. Jään odottelemaan, mitä ehkä aikanaan aiheesta kirjoittelet... Mutta toki tuo karkailu on jälleen vain merkki siitä, että kirjoituksesi on – tapansa mukaan – hieno ja ajatuksia herättävä. Monipuolista pohdintaa aina vain! Niin kuin nyt vaikka nuo sipinät ja supinat. Tai tuo kysymys siitä, mikä onkaan näyteltyä ja mikä totta...
Omppu / Reader why did I marry him? 23. tammikuuta 2015 klo 21.54
Kyllä vaan tässäkin teoksessa Äkäpussilla on roolinsa. :)
Tämä postaus jäi aika tyngäksi, koska kaikki mielenkiintoisimmat jutut oli siinä osassa, jonka napsasin pois takaisin drafteihin. Julkaisin tämän nyt kumminkin, kun olin tämän jo kirjoittanut.
Asiahan tässä teoksessa on vakava ja se on käsitelty hienosti teoksen loppuosassa.
Kiitos ihana Katja, kun kommentoit kirjoituksiani.
Sara / p.s. rakastan kirjoja 24. tammikuuta 2015 klo 15.02
Tässä sen taas näkee: olen muka tuntevinani hyvinkin nykypäivän kirjallisuuskenttää, ja olen myös olevinani aika hyvin perillä siitä, mitä suurilta kustantamoilta ilmestyy. Ja sitten luen tällaisesta taitavasta Katarina Wennstamista, josta en ole ikinä kuullutkaan, ja trilogiasta (!), joka häneltä on lähivuosina julkaistu. :)
Tämä kuulostaa mielenkiintoiselta, painan nimen mieleeni, siispä kiitos!
Omppu / Reader why did I marry him? 24. tammikuuta 2015 klo 17.08
Kiitos kommentista. Muistelisin Wennstamista olleen jonkin verran ainakin puhetta silloin, kun tuo trilogian ensimmäinen osa ilmestyi. Minäkään en ollut tullut huomanneeksi kahden jälkimmäisen teoksen ilmestymistä.
Tämä kannattaisi tosiaan lukea järjestyksessä ja niin, että teosten lukemisen väliin ei jää hirveän pitkiä aikoja. Luettuani nyt ensimmäisen ja viimeisen osan vaikuttaa siltä, että nämä kolme kommunikoivat keskenään ja kokonaisuus on enemmän kuin kolme teosta erikseen. Alfauroksessakin osa jutusta ja aika huikeakin juttu tulee siitä, että Tahrassa tapahtui jotain, mutta en nyt lähtenyt siitä kirjoittamaan, kun olisin joutunut silloin paljastamaan juoniyksityiskohtia Tahrasta.
Annika K 24. tammikuuta 2015 klo 17.35
Olen lukenut kaikki Wennstamit niiden ilmestyttyä, lukenut ja pitänyt. Unnin Penetraation löysin kirjaston poistoista, pitäisi ehdottomasti sekin lukea. Hyviä, naisellisia aiheita näissä! Vähän harmitti kun kuulin, että kirjailijan uusin käsittelee urheilua...
Omppu / Reader why did I marry him? 25. tammikuuta 2015 klo 9.33
Kiva kuulla Annika, että olet lukenut nämä. Itse olen nyt hassussa tilanteessa, että olen lukenut trilogian ensimmäisen ja viimeisen. Jännä tilanne lähte lukemaan tässä joskus tuo keskimmäinen osa.
Minulle tulee tuosta urheilusta heti mieleen, että Wennstam kirjoittaa siitä feministisestä näkökulmasta, esim. naisurheilijoille asetetut ulkonäköpaineet, urheiluvaatetuksen jatkuvasti paljastavammaksi käyminen etc. Pidän tätä hyvinkin tärkeänä aiheena. Jos nyt siitä on kysymys.