Autolla Jäämerelle – 1. päivä – MAISEMAONNELLINEN
Autolla Jäämerelle – 1. päivä
Maisemaonnellinen Johanna	18.7.2017 19 Comments
Jäämerelle ja takaisin neljässä päivässä? Pähkähullu päähänpisto, autossa istumista takalisto puutuneena? Sen tehneiden mukaan retki jota ei voisi suositella kenellekään. Ehkä juuri siksi se piti tehdä.
Sveitsissä asuva veljeni oli tulossa lomalle Suomeen, ja piti keksiä jotain mielenkiintoista tekemistä ja nähtävää. Aina Sveitsissä vieraillessamme teemme päiväretkiä upeissa maisemissa, on käyty Pilatukset, Rigit, Titlikset ja valloitettu täysin lihasvoimin pienempiäkin nyppylöitä. Viime vuonna Suomen päiväretkeksemme valikoitui Bengtskärin majakka ja Rosalan viikinkikeskus, joissa kukaan seurueestamme ei ollut aiemmin käynyt.
Kesäretken ideointia
Veljen tulon lähestyessä lähetän ehdotuksia mielestäni hyvistä ja harkitsemisen arvoisista vaihtoehdoista:
Jahti Eugenialla Örön linnakesaarelle
Retki Suomen komeimmaksi kartanoksi tituleerattuun Louhisaareen
Visiitti Söderskärin majakalle Porvoon edustalle
Saariston rengastie -tournee
Joku puolikreisi road trip Jäämerelle tai Oulangan kansallispuistoon. Voisi ajaa vuoronperään ja käydä heittämässä Pienen karhunkierroksen. Se on ehkä Suomen hienoin kansallispuistoreitti. Ajomatka on taukojen kanssa noin 10 tuntia, mutta pimeähän siellä ei tule lainkaan vielä, joten vaeltaa vois halutessaan vaikka yöllä!
Ja mitä saankaan Sveitsistä paluupostissa:
”Mua kyllä eniten nappais toi Helsinki-Jäämeri all night long road-trip Pienen Karhunkierroksen kera!!! Siitä on niin pitkä aika kun olen viimeksi ollut Lapissa kesäaikaan. Tietty siellon hyttysiä, mutta varustautuu sen mukaan.”
Ou nou. Houston, meillä on ongelma.
Puolikreisi retki Jäämerelle jalostuu siis hybridiksi, jossa sekä istutaan takka puuduksissa pitkiä päivämatkoja, että kierretään Suomen kauneimman kansallispuiston kaunein reitti, Pieni karhunkierros.
Ja kun kerran mennään Jäämerelle, niin mennään sitten niin pitkälle kuin pääsee. Mennään Nordkappiin asti. Ajomatkaa 1600 kilometriä yhteen suuntaan, ajantarve pysähtymättä 20 tuntia.
Helsinki-Jäämeri -roadtripistä olinkin lukenut Scenic Road Huntersien blogista, ja mieleeni oli jäänyt jutut kirjoittaneen Miikan loppukaneetti: ”Tämä road trip oli aika tarkkaan 4000 kilometriä pitkä ja kulutimme siihen neljä vuorokautta. En suosittele tällaista yhtään kenellekään, vaan varatkaa ainakin tupla määrä aikaa ja enemmän, jos on mahdollisuus jäädä viettämään jonnekin useampi päivä. Tuolla olisi kauniita luonnon- ja kansallispuistoja, joissa voisi patikoida tai sitten vaan viettää majapaikassa parikin yötä lähiympäristöön tutustuen.”
Lähtö aamulla kello 04.00
Retken luonteesta johtuen osallistujamäärä supistuu kahteen. Erinäisistä syistä yöuneni typistyy tuntiin. Onneksi saan kahvista hyvän piristysvasteen. Iso Taikakupillinen kahvia toimii aina, kun olen kantanut tavarat autoon, olen valmis lähtöön.
Jo kolme vuotta äärimmäisen luotettavasti palvellut autokin, nelossarjan Audi, on juuri edellisenä päivänä määräaikaishuollettu. Masiina alkoi puoliyllättäen vaatia huoltoa, ja Espoon Audilta ajan olisi saanut vasta heinäkuun loppupuolelle, reissun jälkeen. Onneksi Herttoniemen huollossa oli tilaa. Huolletulla autolla on mukavampi lähteä ajamaan pitkiä legejä ja pitkää päivää.
Starttaamme pihastamme muutamaa minuuttia yli neljän. Suuntaamme Kehä Kolmoselle, ja sieltä Lahden moottoritielle. Liikennettä on, mutta ovat Helsinkiin menijöitä, vastaantulijoita. Villieläimiä ei valoisana kesäaamuna onneksemme näy, ainoa havainto on Lahdentien varressa myyräjahdissa väijyvä kettu. Sekin onneksi hirviaidan toisella puolella.
Taukoja pidetään parin tunnin välein, mutta ne ovat lyhyitä. Tankkauksia, kahvia, toiletteja. Tänään on hyvä syy olla perillä ajoissa, muutakin ohjelmaa on tiedossa kuin pyrstönpuudutus auton penkissä.
Suomussalmen Hiljainen kansa
Ensimmäinen pidempi virkistystauko pidetään reilun kahdeksan tunnin matkanteon jälkeen Suomussalmella. Reijo Kelan vuodesta 1994 hiljaa ohikulkijoita tuijottavaa Hiljaista kansaa ei vaan voi pysähtymättä ohittaa.
Ostan Niittykahvilasta kannatuksen vuoksi paikallisen Kiantaman Suklaamustikoita ja -karpaloita. Niistä saa nopeasti energiaa – ja armeliaan sokerihumalan jos on tarvis päästä uneen kartturin paikalla.
Toistaiseksi on kuitenkin pitänyt pysytellä hereillä. Onneksi väliaikaetappi häämöttää. Pysähdymme Kuusamossa, ostamme iltapalatarvikkeita ja piristäviä juomia.
Ohitamme viime vuonna tutuksi tulleen Rukan, ja suuntaamme vieläkin tutummaksi ja rakkaammaksi tulleeseen Oulangan kansallispuistoon.
Ensimmäisen yön majapaikka, Basecamp Oulanka
Vähän ennen kello kolmea olemme perillä erämaahotellissa, Basecamp Oulangassa. Koska tarkoituksenamme on patikoida läpi Pieni karhunkierros, tämä on meille paras mahdollinen majapaikka.
Basecamp Oulangan sisäänkäynti
Päärakennus, jonka edustalla vuokrattavia fillareita, taustalla kiipeilytorni
Majoitusrakennus, huoneita kahdessa kerroksessa
Tänne tullaan rauhoittumaan arjen kiireistä ja nauttimaan luonnonrauhasta. Digitaaliset häiriöt minimoidaan. Täällä ei huoneissa ole televisiota eikä w-lania, eikä minibaaria tai kirkkaita valoja. Siirrämme iltapalatarpeenne luontoäidin ”jääkaappiin”, huoneemme parvekkeelle. Tänään olisi täällä illallistakin ollut tarjolla, mutta kun eväät on kerran hankittu, pysymme alkuperäisessä suunnitelmassamme.
Kuusamoon on annettu tälle päivälle sadevaroitus, eli vettä on luvassa taivaalta anteliaalla kädellä. Sadevaroitus annetaan kun sadeveden määrä voi ylittää jopa yli 50 mm vuorokaudessa.
Siispä laitan päähäni vedenpitävän lierihatun. Se toimii tuplasuojauksena – sekä sadetta, että hyönteismaailman ilmavoimia vastaan. Hatun päälle on helppo kiskaista tarvittaessa hyönteisverkko. Toleranssini korviin ja silmiin pyrkiviä itikoita kohtaan on olematon. Mietin hetken retkikengitystäni, päädyn jättämään vettä pitämättömät Salomonin polkujuoksukengät huoneeseen. Tänään keli vaatii nyörittämään jalkaan vantterat Meindlin maastokengät.
Ei ole olemassa huonoa säätä, vain riittämättömiä varusteita.
Maisema erämaahotelli Basecamp Oulangan parvekkeelta
Vesisateinen Pieni karhunkierros
Lähdemme reitille vähän ennen neljää. Lähdemme kiertämään pikkukarhua myötäpäivään. Tänään, tunnin yöunien ja yli 800 kilmetrin automatkan päälle, ajatus Kallioportin sykettä nostavista rappusnousuista ei liiemmin houkuta. Viime vuoden kesäkuussa kiersin pikkukarhun sekä myötä- että vastapäivään, joten sekin on koettu.
Pian alkaa kuulua kosken pauhua. Myllykoski pauhaa sateesta entisestäänkin lisää voimaa saaneena.
Myllykosken riippusillan ylitys
Myllykosken riippusillalta on aina otettava kuva, satoi tai paistoi.
Tänään tekee mieli etsiä uusiakin kuvakulmia
Puutaansaaren sillankin alla kuohuu.
Kallioportin kallioita
Näkymä Kallioportilta erämaahan on huikea
Harrisuvannon riippusilta harmaana sadepäivänä
Onkohan tämä liukas?
Reitin varren pikkupurot virtaavat vuolaina
Kalliosaari uhmaa aikaa – siellä jossain koivunlatvuksen takana
Sateen syömä polku
Vettä Siilastuvalla
Siilastuvalla Jyrävän jylinässä pidämme tauon. Sveitsiläiselle evääksi harvinaista herkkua – suomalaista lenkkimakkaraa. Minulle vettä ja maailman parasta suklaata, Fazerin vadelma-karpaloa.
Utelias västäräkki mennä tiksuttaa ympärillämme, ihan kuin se kerjäisi murusia. Se pyrähtelee nuotiopaikan ympärillä, tulee tosi lähelle.
Puoliyllättäen päivärepustani löytyy myös pikkupullo samppanjaa ja aina mukana kulkevat Wirkkalan lasit. Toteamme että pullo on mukavampi kuljettaa loppumatka tyhjänä, ja poksautan korkin auki. Juhlahetki on asennekysymys. Vesisade yltyy. Pisarat putoilevat laseihin, ranskalainen maataloustuote blandaantuu pohjois-pohjanmaalaisella sadevedellä. Lopputulemana kuitenkin energiataso nousee, ja taas jaksamme eteenpäin.
Hyttysiä ei ole montaa, mutta ne harvat sinnikot iskevät sumeilematta kiinni. Hyttyshuppu jää asentamatta, etelän maastokenkänainen huitoo tänään.
Jyrävän yhdeksänmetrinen putous turvallisen matkan päästä
900 metriä pitkän Aallokkokosken kuohutkin jäävät lehvästön taakse
Pian olemme taas Myllykoskella. Ympyrä on sulkeutunut. Täyttä reittiä emme kuitenkaan ole vielä kävelleet – käynti Juumassa lähtökyltin alla puuttuu. Ellemme kipaise vielä edestakaisin sinne, jää näkemättä myös reitin kolmas riippusilta Niskakosken päällä. Jatkamme matkaa kohti Juumaa, pistämme vähän lisää vauhtia.
Pitkospuut ja portaat ovat sateesta iljanteisia. Koko ajan pitää miettiä miten askeltaa, ja katsoa mihin jalkansa laskee. Portaissa reiteeni iskee hirmuinen kramppi, en pysty ottamaan askeltakaan. Pitkään aikaan ainoat reitillä nähdyt ihmiset, hissukseen kaiteista kiinni pitäen etenevät eläkeläiset, porhaltavat ohitseni. Vedän jalkaterän kiinni pakaraan, venytän huolella – ja kramppi helpottaa. Puolijuoksua seuraan Jannea lähtökyltille, käyn sen alla – ja lähdemme loppusuoralle kohti Basecampia.
Lopulta päivän patikkaosuus on taputeltu. Sports Trackerin mukaan 12.1 kilometriä. Liikkeelläoloaikaa kului kaksi tuntia ja 34 minuuttia.
Menemme märkinä ja rättiväsyneinä huoneeseemme. Huoneessa on kaksi erillistä sänkyä, ylhäällä parvella vielä kolme patjaa. Janne majoittuu parvelle, saamme siis molemmat omat kerrokset.
Syömme iltapalamme ja käymme suihkussa. Läpimärät vaatteet ripustetaan sisään kuivumaan.
Naapurihuoneen kaverit seinän takana juhlinevat oluen voimalla joko hyvin mennyttä koskenlaskuaan – tai onnistunutta patikkapäiväänsä. Onneksi mukanani on pieni uskollinen ystäväni, ”ghettoblaster” eli minikokoinen patteriradio. Ruuvaan radion auki pienikuvioiseksi äänitapetiksi, se tasoittaa pahimmat äänihuiput.
On aika nukkua, Nordkapp odottaa maisemaonnellista.
Road trip -terveisin Johanna ❤
Tämä on autoretkemme ensimmäinen osa suunnatessamme kohti Norjan Nordkappia. Jatkoa seuraa pian.
Riippusiltakuvan kuvasi © Janne Aaltonen
AvainsanatAutolla Jäämerelle, Basecamp Oulanka, Hiljainen kansa, Pieni Karhunkierros
Autolla Jäämerelle – 2. päivä
Matkoja, retkiä, hetkiä	 18.7.2017 17:56
Uuh, olette te ehtiväisiä ja tehokkaita! Hyvää matkaa Nordkappiin, perässä tullaan pian. Säästämme kyllä takalistojamme ja lennämme Ivaloon sunnuntaina, sieltä Nordkappiin vuokra-autolla maanantaiksi. On tuo Oulanka kyllä ihana, sateellakin!
Johanna @ Out of Office	 18.7.2017 18:00
No mutta tuossahan on jo ihan järkeä ❤ Kuulostaa ihanalta!
Toivottavasti saatte paremmat säät keskiyön auringon katseluun kuin meillä oli, mutta siitä lisää sitten seuraavassa jaksossa 😀
Matkoja, retkiä, hetkiä	 18.7.2017 18:42
Vai ei säänjumalat suosineet teitä. Onpa harmi. Odotan jo seuraavaa osaa täällä innokkaasti😊 Lapin-kuume nousussa…
Johanna @ Out of Office	 18.7.2017 19:09
Joo oli kyllä aika surkuhupaisa kliimaksi meidän retkellä, mutta kokonaisuutena hyvä reissu.
Ryhdyin haaveilemaan jo uudesta retkestä, jos vaikka lentäisi Ivaloon 😀
Heidi / Seikkailujen helmiä	 18.7.2017 20:57
Aikasmoinen reissu teillä! Mielenkiinnolla jään ootteleen jatkoa. 😀
Kauniilta vaikuttaa Pienen Karhunkierroksen maisemat sateellakin! 🙂
Johanna @ Out of Office	 18.7.2017 22:33
Ja kiva että kommentoit, niin pääsin teidän Norjan seikkailun jäljille! 🙂
Heidi / Seikkailujen helmiä	 18.7.2017 22:56
Ai niin totta. 🙂 Tervetuloa seuraamaan! Norja on ihana maa! Heti kun saan ne miljoona kuvaa käsiteltyä niin blogiki päivittyy.. 😀
Paula (Muistoja matkoilta)	 18.7.2017 23:23
Vau, onpa siistiä ja samalla ihan sekopäistä! 😀 Melkein tekee itsekin mieli vetäistä joku yhtä hullu reissu kesälomalla, mutta ei taitaisi musta kyllä olla ihan tuohon suoritukseen. En ole ikinä ollut Lapissa kesällä, joten se houkuttelisi kyllä. Odotan mielenkiinnolla teidän reissutarinan jatkoa!
Johanna @ Out of Office	 18.7.2017 23:29
Kiitos Paula! 😀
Juuri siksi tämä jotenkin houkuttelikin. Kesäinen Lappi on kyllä aivan upea, jos itikat saa pidettyä loitolla, ja jos on paikassa jossa aurinko näyttäytyy kesäyönä ❤
Matkalla lähelle tai kauas	 19.7.2017 21:37
Kun pääsen ulkomaanreissuvimmasta lähden Karhunkierrokselle. Niin paljon olen nähnyt uskomattomia kuvia paikasta. Ja kävelen vielä nuo sillatkin vaikka pyörtyisin 🙂 Mielestäni juuri kreiseimmät matkapäähänpistot ovat parhaimpia ja kivoimpia odottaa! Itse varasin ekstempore kaksi huonetta Kylmäpihlajan majakalta. Tuskin maltan odottaa! Odotan jatkoa tälle!
Johanna @ Out of Office	 20.7.2017 10:59
Isosta Karhunkierroksesta – joka oikeastaan ei ole kierros vaan 80 kilometrin jana – minäkin vasta haaveilen. Mutta tuo Pienen karhunkierroksen 12 kilometriä on todella upea, mielettömän kauniita maisemia tarjoava päiväpatikka. Suosittelen! ❤
Ja yö Kylmäpihlajan majakalla kuulostaa juuri siltä mitä haluaisin tehdä. Aivan mahtava idea! 🙂
Miika / Scenic Road Hunters	 20.7.2017 18:42
No niin, te sitten oikeasti lähditte tekemään tuon…tai oikeastaan molemmat. Koi Karhunkierros oli varmasti ihan hyvä tuohon väliin. Me kun tosiaan ajettiin se 2000 km ennen ekaa yöpymistä 🙂
Johanna @ Out of Office	 28.7.2017 17:10
Joo lähdettiin. Mutta päivämatkat pysyivät noin 800 kilometrissä, joten fiilis oli kotiinpalatessakin sellainen että voisin hyvin lähteä uudelleenkin 🙂
Ja tuo luontokohteisiin jalkautuminen, ihan jo puolen tunnin mittaisena, pitää huolen siitä että mieli virkistyy ja jaksaa paremmin istua autossa.
Autolla Jäämerelle – 3. päivä – OUT OF OFFICE	 28.7.2017 19:15
[…] Autolla Jäämerelle – 1. päivä […]
Maailman äärellä / Heidi	 2.8.2017 14:32
Tykkään katsoa sarjoja Netflixistä, ettei tarvitse ootella seuraavan osan ilmestymistä vaan voi ahmia kaiken kerralla. Nyt on minulla vihdoin aikaa ahmia nämä sinun road trpipin jutut. Hieno aloitus retkelle sadesäästä huolimatta. Joskus minäkin vielä sinne Karhunkierrokselle. Se näyttää olevan upea säällä kuin säällä.
Johanna @ Out of Office	 2.8.2017 19:32
Se on hieno 24/7/365.
Ai niin, tästähän puuttuu vielä viimeisen päivän matkakertomus. Se pitää vielä rustata kasaan, että pääsen siirtymään muihin stooreihin 😀
Jäämereltä illaksi kotiin – OUT OF OFFICE	 12.8.2017 10:01
[…] hyväksi havaittu virkistäytymistapa on verytellä jalkoja oikein kunnolla. On kierretty sateessa Oulangan kansallispuiston Pieni karhunkierros, kiivetty pilvipoudassa Ivalon Karhunpesäkivelle ja Sodankylän Ilmakkiaavan lintutorniin, ja […]
l	 28.2.2018 09:28
Tärkeintä on osata nauttia LUONNOSTA koska se on ilmaista. Luonnon kauneuden ja sen mielihyvän antajana huomaa usein vasta sitten kun sinne ei oikein enää pääse kävelemään saatikka vaeltamaan. Omakohtainen kokemus, kiitos hyvästä kirjoituksesta ja erinomaisista kuvista.
Jäämereltä jääkarhun syliin – MAISEMAONNELLINEN	 30.7.2018 11:28