Uskonsisar käräjillä törkeästä kavalluksesta - vapautui koska "pirteä mummo" oli itse lahjoittanut rahojaan tarvitseville
20.06.2017 klo 21:24
Syyttäjä katsoi keski-ikäisen naisen kavaltaneen 26 466 euroa vanhalta naiselta.
Todistajat kuvailivat samassa seurakunnassa aktiivisten naisten suhdetta läheiseksi ystävyydeksi. Käräjäoikeus ei löytänyt riittävää näyttöä väitetystä törkeästä kavalluksesta.
Itäsuomalaisessa kaupungissa asuvat naiset olivat tutustuneet toisiinsa uskonnollisen yhteisön tilaisuuksissa jo 1980-luvulla.
Ystävyys syveni vuosien mittaan. Ystävyyttä syvensi kuuluminen samaan tiiviiseen uskonyhteisöön.
Viime vuosikymmenen vaihteessa vanhan naisen poika sairastui vakavasti, eikä hän jaksanut enää hoitaa poikansa asioita. Nuorempi nainen alkoi hoitaa ystävänsä että myös tämän pojan asioita.
Käräjäoikeudessa esitettiin todistelua, jonka mukaan sekä vanhus että hänen poikansa pyysivät naista avukseen. Ystävä sai vanhuksen tiliin käyttöoikeuden, myöhemmin hän sai myös pankkikortin.
Sitten vakavasti sairas poika kuoli. Ystävä auttoi vanhusta kuolinpesän asioissa samoin kuin pojan jäämistön raivauksessa.
Edunvalvoja teki ilmoituksen
Rahaa oli. Kuolleen pojan huonekalujen tilalle naiskaksikko osti uusia.
He hankkivat paljon muutakin esineistöä ja vaatteita. Tällöin elettiin vuotta 2010.
Nuorempi nainen hoiti vanhuksen asioita aina vuoden 2011 syksyyn, jolloin maistraatti määräsi haurastuvalle vanhukselle edunvalvojan.
Yleinen edunvalvoja kiinnitti huomiota siihen, että kahtena edeltävänä vuonna vanhuksen tililtä oli nostettu huomattavan paljon rahaa ilman, että nostoista olisi kuitteja tai että nostoille olisi esitetty järkeenkäypiä syitä.
Tammikuun 2010 ja syyskuun välisenä aikana vanhuksen tililtä olisi nostettu selittämättömiä käteisnostoja yhteensä 26 466 euron edestä.
Edunvalvoja teki rikosilmoituksen.
Syyttäjä päätti syyttää tekohetkellä 47-48-vuotias naista törkeästä kavalluksesta. Hän olisi kavaltanut edunvalvojan laskeman rahasumman.
"Kävi itse pankissa"
Syytetty kiisti rikoksen ja ylipäätänsä sen, että olisi tavoitellut ystävänsä rahoja.
Nainen myönsi sen, että hänellä oli ollut hallussaan 3 500 euroa asianomistajan (vanhuksen) rahoja. Nämä rahat olivat hänellä kuitenkin vanhuksen tieten. Ne oli tarkoitettu tämän joskus tulevia hautajaisia varten.
Syytetyn mukaan hän oli ollut asianomistajan tukena tämän pojan kuoleman jälkeen. Hänellä oli ollut asianomistajan pankkitilin käyttöoikeus ja sittemmin myös pankkikortti.
Syytetty kieltää, että olisi koskaan nostanut omin lupinsa vanhuksen tililtä rahaa. Asianomistaja oli itse halunnut käyttää rahojaan eläessään. Hän oli itse halunnut myös palkita ystäväänsä. Hän oli antelias muitakin lähimmäisiään kohtaan.
Väitettynä rikosaikana vanhus oli vielä pirteä ja seurasi esimerkiksi uutisia. Hän kävi pankissa itse - ystävänsä tukemana tosin.
Nostoja asumismenoihin
Syytetyn mukaan hän ei säilyttänyt kuitteja tai tehnyt kirjanpitoa, koska ei arvannut, että niitä tarvittaisiin vuosia myöhemmin. Syytetty huomautti, ettei hän ollut virallinen edunvalvoja; hänellä ei ollut kirjanpitovelvollisuutta.
Rahaa käytettiin syytetyn mukaan paitsi pieneen hemmotteluun myös uusiin huonekaluihin, parvekelasitukseen sekä sittemmin ilmenneen asunnon kosteusvaurion laskujen maksuun.
Syytetty arvioi, että hankinnoista ehkä noin kahdeksan prosenttia oli tullut hänelle, loput vanhukselle itselleen.
Ostokset vastasivat vanhuksen omaa makua. Syytetty esitti käräjäoikeudelle valokuvia, joissa on väriltään punaisia esineitä. Punainen on vanhuksen lempiväri.
Tuolloin vielä pirteä
Asianomistaja on elossa mutta häntä ei voitu kuulla oikeudessa lainkaan heikentyneen terveydentilan vuoksi. Käräjäoikeus piti tätä hyvin valitettavana.
Oikeudessa kuultiin todistajina vanhuksen aikuisia lapsia. Muut todistajat olivat uskonnollisen yhdyskunnan jäseniä.
Todistajien mukaan syytetty ja vanhus ovat pitkäaikaisia ystäviä. Toki heillä oli ajoittaiset riitansa.
Todistajien kuvailun mukaan vuosina 2010-2011 asianomistaja oli ollut pääosin "pirteä mummo" tai "virkeä ihminen".
Todistajien mukaan seurakunnan kokouksiin osallistuminen oli tärkeää vanhukselle. Tämän vuoksi hän muutti lähemmäksi kokoushuonetta.
Edelleen todistajien mukaan asianomistaja oli noina vuosina antelias ja hyväsydäminen. Hän auttoi mielellään muita ihmisiä myös rahallisesti, esimerkiksi naapuriaan mutta myös ystäväänsä.
Sittemmin vuoden 2012 lopulla vanhan rouvan terveydentila heikkeni. Häneltä diagnostisoitiin muistisairaus.
Käräjäoikeus katsoi, ettei asianomistaja ollut enää vuoden 2012 jälkeen kykenevä hoitamaan asioitaan.
Oleellista kuitenkin on, että syytteessä kuvattujen tekojen aikaan vanhus oli kuitenkin vielä voimissaan. Hänellä oli oikeus käyttää rahojaan, miten tahtoi.
Käräjäoikeus katsoo, että asiassa jää järkevä epäilys syytetyn syyttömyydestä. Syyttäjä ei ole osoittanut, että nainen olisi nostanut itselleen syytteessä kuvatut rahat tai hankkinut petoksella nostoihin luvan vanhukselta.