Download "LIIKENNEVIRASTON TILASTOJA. Liikenneonnettomuudet maanteillä vuonna 2010"
1 LIIKENNEVIRASTON TILASTOJA Liikenneonnettomuudet maanteillä vuonna 2010
3 Liikenneonnettomuudet maanteillä vuonna 2010 Liikenneviraston tilastoja 7/2011 Liikennevirasto Helsinki 2011
4 Kannen kuva: Tapio Syrjänen Verkkojulkaisu pdf ( ISSN-L X ISSN ISBN Liikennevirasto PL HELSINKI Puhelin
5 3 Liikenneonnettomuudet maanteillä vuonna Liikennevirasto, liikenne- ja väylätietoosasto. Helsinki Liikenneviraston tilastoja 7/ sivua. ISSN-L X, ISSN , ISBN Avainsanat: Liikenneonnettomuudet, maantiet, tilastot Tiivistelmä Maanteillä tapahtui vuonna 2010 kaikkiaan poliisin tietoon tullutta henkilövahinko-onnettomuutta. Onnettomuuksissa kuoli 204 ja loukkaantui henkilöä. Verrattaessa vuoden 2010 tilannetta vuosien keskiarvoon on henkilövahinkoihin johtaneiden onnettomuuksien lukumäärä vähentynyt 8 % ja liikenneonnettomuuksissa kuolleiden lukumäärä 13 %. Koko valtakunnan tieliikennekuolemista 75 % tapahtui maanteillä, henkilövahinko-onnettomuuksistakin hieman yli puolet. Henkilövahinko-onnettomuuksista tapahtui valtateillä 32 %, kantateillä 11 %, seututeillä 23 % ja yhdysteillä 34 %. Valtateillä kuolleiden osuus kaikista maanteillä kuolleista kasvoi hieman edelliseen vuoteen verrattuna ja oli 46 prosenttia maanteillä kuolleista. Pääteillä eli valta- ja kantateillä tapahtui yhteensä 111 liikennekuolemaa eli 54 % kaikista maanteiden liikennekuolemista. Pääteiden liikennekuolemien määrä väheni hieman vuodesta 2009, jolloin pääteillä kuoli 115 henkilöä. Moottoriteillä kuoli 4 henkilöä, moottoriliikenneteillä 5 ja muilla kaksiajorataisilla teillä 4. Taajamamerkein osoitetuilla alueilla tapahtui 13 % henkilövahinkoihin johtaneista onnettomuuksista. Liikenteessä kuoli näillä alueilla 6 henkilöä. Taajamamerkin ulkopuolella tilastollisen taajaman alueella tapahtui 21 % henkilövahinko-onnettomuuksista. Näissä onnettomuuksissa kuoli 45 henkilöä. Onnettomuusluokittain tarkasteltuna kohtaamisonnettomuuksissa kuoli eniten ihmisiä, 62 henkilöä, 30 % maanteillä kuolleista. Kohtaamisonnettomuuksissa kuolleiden määrä kasvoi kolmella verrattuna vuoteen Yksittäisonnettomuuksissa kuolleiden määrä sen sijaan väheni 19 henkilöllä vuoteen 2009 verrattuna ja on nyt 55 henkilöä. Määrä on 27 % kaikista maanteillä liikenteessä kuolleista. Henkilövahinkoihin johti 567 kevyen liikenteen onnettomuutta vuonna Näissä onnettomuuksissa kuoli 35 henkilöä, kahdeksan enemmän kuin vuonna Verrattaessa vuotta 2010 vuosien keskiarvoon kevyen liikenteen henkilövahinkoon johtaneita onnettomuuksia tapahtui viisi prosenttia enemmän, ja niissä kuolleiden määrä oli seitsemän prosenttia suurempi. Eläinonnettomuuksista yleisimpiä ovat hirvi- ja peuraonnettomuudet. Vuonna 2010 kuolemaan ei johtanut yksikään hirvi- eikä peuraonnettomuus, mitä ei ole tapahtunut kertaakaan aikaisemmin niiden 40 vuoden aikana, joina tienpitäjä on tilastoinut maanteiden hirvieläinonnettomuuksia. Vuonna 2009 kuolonuhreja oli viisi. Vuonna 2010 hirvionnettomuuksissa loukkaantui 98 ihmistä ja peuraonnettomuuksissa 24. Loukkaantuneiden määrä oli 19 % pienempi kuin vuonna Maanteiden henkilövahinkoon johtaneiden onnettomuuksien aiheuttamat kustannukset vuonna 2010 olivat arviolta 1,5 mrd., josta kuolemaan johtaneiden onnettomuuksien osuus oli 0,4 mrd..
6 4 Trafikolyckor på landsvägar Trafikverket, trafik- och trafikledsdata. Helsingfors Trafikverkets statistik 7/ sidor. ISSN-L X, ISSN-L X, ISSN , ISBN Nyckelord: trafikolyckor, landsvägar, statistik Sammanfattning På landsvägarna inträffade det år 2010 inalles polisrapporterade personskadeolyckor. I olyckorna omkom 204 personer och skadades En jämförelse av situationen år 2010 med medeltalet för åren visar att antalet personskadeolyckor har minskat med 8 procent och antalet omkomna 13 procent. Av dödsfallen i vägtrafiken i hela landet skedde 75 procent på landsvägar, av personskadeolyckorna cirka hälften. Av personskadeolyckorna inträffade 32 procent på riksvägar, 11 procent på stamvägar, 23 procent på regionvägar och 34 procent på förbindelsevägar. Andelen omkomna på riksvägarna ökade lite och utgör 46 procent av det totala antalet omkomna i trafiken på landsvägarna. På huvudvägarna, dvs. riks- och stamvägarna omkom sammanlagt 111 personer, vilket utgör 54 procent av alla omkomna på landsvägarna. Antalet omkomna i trafiken minskade från året innan då 115 personer omkom på huvudvägarna. På motorvägarna omkom 4 personer, på motortrafiklederna 5 och på övriga vägar med två körbanor 4. Av personskadeolyckorna inträffade 13 procent på områden som var angivna som tätort med vägmärken. I dessa olyckor omkom 6 personer. Av personskadeolyckorna inträffade 21 procent på områden som utgör s.k. statistiska tätorter och är utanför tätort-märken. I dessa olyckor omkom 45 personer. Av olycksklassen var antalet dödoffer störst i mötesolyckor, 62 personer, 30 procent av alla omkomna på landsvägarna. Antalet dödade i mötesolyckor ökade med 3 personer jämfört med år I singelolyckor minskade antalet dödoffer däremot med 19 personer. I dessa omkom 55 personer, dvs. 27 procent av alla dödoffer på landsvägarna. Antalet personskadeolyckor med fotgängare, cyklister eller mopedister inblandade var 567. I dessa olyckor omkom 35 personer, 8 mera än året innan. En jämförelse av år 2009 med medeltalet för åren visar att antalet personskadeolyckor med fotgängare, cyklister eller mopedister inblandade ökade med 5 procent och antalet omkomna i dessa olyckor ökade med 7 procent. År 2010 dog ingen människa i älg- eller hjortolyckor, vilket inte hänt under de 40 år, som statistik om älg- och hjortolyckor har publicerats. Under 2009 var antalet dödsoffer fem. År 2010 antalet skadade i älgolyckor var 98 och i hjortolyckor 24. Kostnaderna för personskadeolyckorna på landsvägarna år 2010 beräknades uppgå till 1,5 miljarder euro, varav dödsolyckornas andel var 0,4 miljarder euro.
7 5 Traffic accidents on highways in Finnish Transport Agency, Transport and Infrastructure Data. Helsinki Statistics of the Finnish Transport Agency 7/ pages. ISSN-L X, ISSN , ISBN Keywords: Traffic accidents, highways, statistics Summary During 2010, a total of 3,180 personal injury accidents on highways were reported by the police. The accidents resulted in 204 fatalities and 4,269 non-fatal injuries. As compared with the average figures for the number of personal injury accidents decreased by 8% and the number of fatalities decreased by 13%. Of all traffic fatalities in Finland, 75% occurred on highways, as did approximately half of all personal injury accidents. The shares of different road types of personal injury accidents were 32% for main roads, class I; 11% for main roads, class II; 23% for regional roads and 34% for connecting roads. The share of class-i main roads of all fatalities on highways increased slightly compared to the level of the previous year, and was 43% of the total number of fatalities for all highways. The total number of fatalities on main roads was 111, i.e. 54% of all fatalities on highways. The amount of fatalities decreased from last year when there were 115 deaths on main roads. There were 4 deaths on motorways, 5 on semi-motorways and 4 on other two-carriageway roads. 13% of personal injury accidents took place in areas marked with built-up area signs. These accidents resulted in 6 fatalities. 21% of personal injury accidents occurred within statistically defined built-up areas outside built-up area sign, and they resulted in 45 fatalities. The number of fatalities was the highest in head-on collisions: 62 persons died in them, which makes up 30% of all fatalities on public roads. The number of fatalities in head-on collisions increased by 3 persons from the last year. Of all fatalities 27% were single-vehicle accidents: 55 persons died in them, which was 19 persons less than previous year. The number of personal injury accidents to pedestrians, cyclists and mopeds was 567. These accidents resulted in 35 fatalities, 8 more than in the year As compared with the averages for the number of personal injury accidents increased by 5% and the corresponding number of fatalities increased by 7%. Collisions with animals typically involved elk and deer. In 2010 there were no fatalities in elk and deer accidents, which is unique in the 40-year history of elk accident statistics. 98 persons were injured in elk accidents. Deer accidents resulted in 24 injuries. The estimated costs of personal injury accidents on highways in 2010 amounted to 1.5 bn of which fatal accidents accounted for 0.4 bn.
8 6 Esipuhe Tilasto Liikenneonnettomuudet maanteillä 2010 perustuu Liikenneviraston liikenneonnettomuustietojärjestelmään, josta on liittymä tierekisteriin. Poliisilta saatujen liikenneonnettomuustietojen korjaaminen ja täydentäminen on ostettu vuodesta 2009 lähtien Tilastokeskukselta, tätä ennen Destialta. Liikennekuolemat tarkistettiin Tilastokeskuksen virallisen tilaston suhteen. Lisäksi Liikennevakuutuskeskukselta saatiin tutkijalautakunta-aineistoa kuolemaan johtaneista onnettomuuksista, joiden perusteella onnettomuustietoja täydennettiin. Järjestelmän toiminnasta vastaa Liikenneviraston liikenne- ja väylätieto-osasto. Julkaisu käsittelee maanteiden vuoden 2010 liikenneonnettomuuksia seurauksineen ja vertailutietona vuoden 2009 onnettomuuksia. Joissakin kuvissa ja taulukoissa on seurattu kehitystä pidemmältäkin ajanjaksolta. Julkaisussa on tilastoitu pääasiassa henkilövahinkoihin johtaneita onnettomuuksia. Omaisuusvahinkoihin johtaneita onnettomuuksia on tarkasteltu onnettomuusluokkina sekä tarkemmin hirvieläinonnettomuuksien osalta. Julkaisun alussa esitellään liikenneonnettomuuksiin liittyviä peruskäsitteitä. Liikenneturvallisuutta tarkastellaan onnettomuuksien vakavuuden ja seurausten osalta erilaisten tiestöä kuvaavien muuttujien avulla, osallislajeittain ja onnettomuusluokittain. Tässä tilastossa esitetään kuitenkin vain osa onnettomuustietojen hyväksikäyttömahdollisuuksista. Erilaisia taulukoita ja tiedostoja sekä kuvia ja karttoja on mahdollista tilata Liikenneviraston tieosastolta ja ELY-keskuksista. Julkaisun toimittamisesta on vastannut Riikka Rajamäki VTT:ltä ja julkaisun kokoamiseen osallistui Arja Wuolijoki VTT:ltä. Liikennevirastossa työstä ovat vastanneet Raija Huhtala ja Seppo Sarjamo. Helsingissä elokuussa 2011 Liikennevirasto Liikenne- ja väylätieto-osasto
9 7 Sisällysluettelo KUVALUETTELO... 8 TAULUKKOLUETTELO KÄSITTEIDEN MÄÄRITTELY TAUSTATIETOJA Liikenneonnettomuuksien tilastointi Maanteiden liikenneonnettomuuksien tilastointi Turvallisuustavoitteet LIIKENNETURVALLISUUS VUONNA Onnettomuusmäärä ja vakavuus Onnettomuuksien tapahtumapaikat Henkilövahinko-onnettomuusaste ja -tiheys Liikenneonnettomuudet pääteillä Liikenneonnettomuudet taajamateillä Onnettomuusluokat Henkilövahinko-onnettomuusluokat Omaisuusvahinko-onnettomuuksien onnettomuusluokat Onnettomuuksiin osalliset Liikenneonnettomuustietoja ELY-keskusten alueilla Onnettomuuskustannukset KUVAT TAULUKOT KARTAT LIIKENNEONNETTOMUUSTYYPPIKUVASTO... 68
10 8 Kuvaluettelo Kuva 1. Kuva 2. Kuva 3. Kuva 4. Kuva 5. Kuva 6. Kuva 7. Kuva 8. Kuva 9. Kuva 10. Kuva 11. Kuva 12. Kuva 13. Kuva 14. Kuva 15. Suomessa tapahtuneiden tieliikenneonnettomuuksien lukumäärä eri tilastojen mukaan vuosina Väkilukuun suhteutettu tieliikenneonnettomuuksissa kuolleiden määrä Pohjoismaissa vuosina Liikenneonnettomuuksissa kuolleet vuosina sekä tavoite. Moottoriajoneuvo- ja kevyen liikenteen onnettomuuksissa kuolleet maanteillä vuosina Maanteillä tapahtuneet henkilövahinko-onnettomuudet vuosina Henkilövahinko-onnettomuuksien onnettomuusaste (onnettomuuksia/100 milj. autokm) maanteillä vuosina Liikennesuorite-, henkilövahinko-onnettomuus- ja seurausindeksit maanteillä vuosina Henkilövahinkoon johtaneiden onnettomuuksien lukumäärä nopeusrajoituksittain (km/h) maanteillä vuosina 2009 ja Henkilövahinkoon yksittäis-, kääntymis-, ohitus-, risteämis-, kohtaamis- ja peräänajo-onnettomuudet maanteillä vuosina Henkilövahinkoon mopedi-, polkupyörä-, jalankulkija- ja eläinonnettomuudet maanteillä vuosina Kuolleiden määrä yksittäis-, kääntymis-, ohitus-, risteämis-, kohtaamis- ja peräänajo-onnettomuuksissa maanteillä vuosina Kuolleiden määrä mopedi-, polkupyörä-, jalankulkija- ja eläinonnettomuuksissa maanteillä vuosina Liikenteessä kuolleet erilaisilla maanteillä vuonna 2010 sekä keskiarvo vuosilta Tieluokat ovat mukaisia. Henkilövahinko-onnettomuuksiin osallisten jalankulkijoiden ja ajoneuvon kuljettajien jakautuminen ikäryhmiin vuonna Liikenteessä kuolleiden jalankulkijoiden ja ajoneuvon kuljettajien jakautuminen ikäryhmiin vuonna Kuva 16. Liikenteessä kuolleet ELY-keskusten alueilla vuosina Alueet ovat tilanteen mukaiset. Kuva 17. Kuva 18. Kuva 19. Henkilövahinkoon onnettomuudet ELY-keskusten alueilla vuosina Alueet ovat tilanteen mukaiset. Henkilövahinko-onnettomuuksien tiheys ja aste ELY-keskusten alueilla vuonna Henkilö- sekä omaisuusvahinkoon hirvi- ja peuraonnettomuudet maanteillä vuosina
11 9 Kuva 20. Kuva 21. Kuva 22. Kuva 23. Kuva 24. Kuva 25. Kuva 26. Pääteillä ja muilla maanteillä tapahtuneiden henkilövahinkoonnettomuuksien ja onnettomuuksissa kuolleiden jakautuminen onnettomuusluokkiin vuosina Henkilövahinko-onnettomuudet maanteillä vuonna 2010 tunneittain sekä rattijuopumustapausten määrät. Nuorille kuljettajille tapahtuneet henkilövahinko-onnettomuudet maanteillä vuonna 2010 tunneittain sekä rattijuopumustapausten määrät. Henkilövahinkoihin yksittäis-, kääntymis-, ohitus-, risteämis-, kohtaamis- ja peräänajo-onnettomuudet taajamateillä, keskiarvo vuosilta Henkilövahinkoihin mopedi-, polkupyörä-, jalankulkija- ja eläinonnettomuudet taajamateillä, keskiarvo vuosilta Omaisuusvahinkoihin yksittäis-, kääntymis-, ohitus-, risteämis-, kohtaamis-, peräänajo- ja eläinonnettomuudet vuosina Omaisuusvahinkoihin mopedi-, polkupyörä- ja jalankulkijaonnettomuudet vuosina
12 10 Taulukkoluettelo Taulukko 1. Taulukko 2. Taulukko 3. Taulukko 4. Taulukko 5. Taulukko 6. Taulukko 7. Taulukko 8. Tieliikenneonnettomuudet ja niissä kuolleet ja loukkaantuneet vuosina Liikennevakuutuskeskuksen (LVK) ja Tilastokeskuksen (TK) tilastojen mukaan koko maassa. Maanteiden liikenneonnettomuudet ja niissä kuolleet ja loukkaantuneet vuosina Liikennevakuutuskeskuksen (LVK) ja Liikenneviraston tieosaston (TIEH) tilastojen mukaan. Onnettomuudet ja niiden seuraukset maanteillä vuosina 2009 ja 2010 sekä keskiarvo vuosilta toiminnallisen tieluokan mukaan. Henkilövahinko-onnettomuuksien onnettomuustiheys ja -aste maanteillä vuosina 2009 ja 2010 toiminnallisen tieluokan mukaan. Moottori- ja moottoriliikenneteiden ja muiden 2-ajorataisten teiden onnettomuudet ja niiden seuraukset vuosina 2009 ja Moottori- ja moottoriliikenneteiden ja muiden 2-ajorataisten teiden onnettomuustiheys ja -aste vuosina 2009 ja Henkilövahinko-onnettomuudet ja niiden seuraukset maanteillä ELY-keskusten alueilla vuosina 2009 ja Henkilövahinko-onnettomuudet ja niiden seuraukset maanteillä maakunnittain vuosina 2009 ja Taulukko 9. Henkilövahinko-onnettomuuksien tiheys (onnettomuutta 100 tiekilometriä kohti) pääteillä ja muilla teillä maakunnittain vuonna Taulukko 10. Henkilövahinko-onnettomuudet ja niiden seuraukset maanteillä vuonna 2010 nopeusrajoituksittain toiminnallisen tieluokan mukaan. Taulukko 11. Henkilövahinko-onnettomuudet ja niiden seuraukset kuukausittain maanteillä vuosina 2009 ja 2010 sekä keskiarvo vuosilta Taulukko 12. Henkilövahinko-onnettomuudet ja niiden seuraukset viikonpäivittäin maanteillä vuosina 2009 ja 2010 sekä keskiarvo vuosilta Taulukko 13. Henkilövahinko-onnettomuudet ja niiden seuraukset onnettomuusluokittain maanteillä vuosina 2009 ja 2010 sekä keskiarvo vuosilta Taulukko 14. Henkilövahinko-onnettomuudet ja niiden seuraukset maanteillä vuosina 2009 ja 2010 sekä keskiarvo vuosilta eri valoisuusolosuhteissa. Taulukko 15. Henkilövahinko-onnettomuudet ja niiden seuraukset maanteillä vuosina 2009 ja 2010 sekä keskiarvo vuosilta eri keliolosuhteissa. Taulukko 16. Osalliset maanteiden onnettomuuksissa vuosina 2009 ja 2010.
13 11 Taulukko 17. Kuolleet ja loukkaantuneet osallislajeittain maanteiden onnettomuuksissa vuonna 2010 ja keskiarvo vuosilta Taulukko 18. Henkilövahinko-onnettomuuksiin osallisten jalankulkijoiden ja ajoneuvon kuljettajien jakautuminen ikäryhmiin vuonna Taulukko 19. Liikenteessä kuolleiden jalankulkijoiden ja ajoneuvon kuljettajien jakautuminen ikäryhmiin vuonna Taulukko 20. Henkilövahinkoon päihdeonnettomuudet ELY-keskusten alueilla vuosina 2009 ja Taulukko 21. Henkilövahinkoon onnettomuudet, niissä kuolleet ja rattijuopumustapausten osuus vuosina 2009 ja 2010 maanteillä tunneittain. Taulukko 22. Nuorille kuljettajille (18 25-vuotiaat moottoriajoneuvon kuljettajat) tapahtuneet henkilövahinkoon onnettomuudet, niissä kuolleet ja rattijuopumustapausten osuus vuosina 2009 ja 2010 maanteillä tunneittain. Taulukko 23. Taajamatieonnettomuudet vuosina 2009 ja 2010 ELY-keskusten alueilla. Taulukko 24. Taajamatieonnettomuudet vuosina 2009 ja 2010 onnettomuusluokittain. Taulukko 25. Henkilövahinkoon onnettomuudet valta- ja kantateillä vuosina 2009 ja 2010 onnettomuusluokittain sekä rattijuopumustapausten osuus. Taulukko 26. Henkilövahinkoon onnettomuudet seutu- ja yhdysteillä vuosina 2009 ja 2010 onnettomuusluokittain sekä rattijuopumustapausten osuus. Taulukko 27. Henkilövahinkoon onnettomuudet moottoriteillä, yksiajorataisilla moottoriliikenneteillä ja muilla kaksiajorataisilla teillä vuosina 2009 ja 2010 onnettomuusluokittain sekä rattijuopumustapausten osuus. Taulukko 28. Henkilövahinko-onnettomuudet maanteillä vuonna 2010 ELYkeskusten alueilla toiminnallisen luokan mukaan Taulukko 29. Henkilövahinko-onnettomuuksien onnettomuustiheys maanteillä vuonna 2010 ELY-keskusten alueilla toiminnallisen tieluokan mukaan. Taulukko 30. Henkilövahinko-onnettomuuksien onnettomuusaste maanteillä vuonna 2010 ELY-keskusten alueilla toiminnallisen tieluokan mukaan. Taulukko 31. Kevyen liikenteen onnettomuudet ja niiden seuraukset maanteillä vuosina 2009 ja 2010 ELY-keskusten alueilla. Taulukko 32. Hirvi- ja peuraonnettomuudet mukaan lukien omaisuusvahinkoonnettomuudet seurauksineen maanteillä vuosina 2009 ja 2010 ELY-keskusten alueilla. Taulukko 33. Neljä maantietä, joilla oli suurin henkilövahinko-onnettomuuksien tiheys vuosina 2009 ja 2010 kultakin ELY-keskuksen alueelta.
14 12 Taulukko 34. Henkilövahinkoon onnettomuudet, niissä kuolleet ja päihdetapausten osuus vuosina 2009 ja 2010 maanteillä poliisilaitoksittain. Taulukko 35. Muilla pääteillä kuin moottori-, moottoriliikenne- tai muilla kaksiajorataisilla teillä tapahtuneet henkilövahinko-onnettomuudet vuosina 2009 ja 2010.
15 13 Käsitteiden määrittely Yleiset käsitteet Liikenneonnettomuus Käytetään myös nimitystä "onnettomuus" Kuolemaan johtanut onnettomuus Loukkaantumiseen johtanut onnettomuus Henkilövahinkoihin johtanut onnettomuus eli henkilövahinko-onnettomuus Loukkaantunut henkilö Omaisuusvahinkoihin johtanut onnettomuus Kevyen liikenteen onnettomuus Moottoriajoneuvoonnettomuus Maantiet Onnettomuustiheys (onn./100 km) Omaisuusvahinkoihin ja/tai henkilövahinkoihin johtanut kulkuneuvon liikkumisesta johtunut liikennetapaturma, jossa on ollut osallisena ainakin yksi liikkuva kulkuneuvo. Tässä tilastojulkaisussa on käsitelty pääsääntöisesti henkilövahinkoihin johtaneita tieliikenteessä tapahtuneita liikenneonnettomuuksia. Onnettomuus, jonka seurauksena vähintään yksi henkilö on kuollut 30 vrk:n kuluessa onnettomuuden tapahtumisesta. Onnettomuus, jonka seurauksena kukaan ei ole kuollut, mutta vähintään yksi henkilö on loukkaantunut Kuolemaan ja loukkaantumiseen onnettomuudet yhteensä. Henkilö, joka ei ole kuollut, mutta on saanut onnettomuudessa vammoja, jotka vaativat hoitoa tai tarkkailua sairaalassa, hoitoa kotona (sairausloma) tai operatiivista hoitoa, esimerkiksi tikkejä. Jos henkilö on saanut mustelmia, naarmuja tai muuta sellaista, joista ei aiheudu edellä mainittua hoitoa, häntä ei katsota loukkaantuneeksi. Onnettomuus, jonka seurauksena kukaan ei ole kuollut tai loukkaantunut. Onnettomuus, jossa on ainakin yhtenä osallisena jalankulkija, polkupyöräilijä tai mopoilija. Onnettomuus, jossa on osallisena ainakin yksi moottoriajoneuvo. Ei sisällä kevyen liikenteen onnettomuuksia. Tiet, joilla Liikennevirasto toimii tienpitäjänä. Maantiet luokitellaan toiminnallisesti seuraavasti: Valtatiet Kantatiet (Valta- ja kantatiet muodostavat päätiet) Seututiet Yhdystiet Moottori- ja moottoriliikennetiet sisältyvät em. luokkiin, ellei toisin ole ilmoitettu. Onnettomuuksien määrä vuodessa laskettuna sataa tiekilometriä kohti.
16 14 Onnettomuusastee (onn./100 milj. autokm) Onnettomuusluokan määrittely Yksittäisonnettomuus Osallisena yksi moottoriajoneuvo Ohitusonnettomuus Osallisena kaksi tai useampia moottoriajoneuvoja. Joku osallinen oli ohittamassa. Onnettomuuksien määrä vuodessa jaettuna vuosittaisellaa lii- kennesuoritteella Yleisimmätt onnettomuus- tilanteet Kääntymisonnettomuus Osallisena kaksi tai useampia moottoriajoneuvoja, joista ainakin yksi oli kääntymässä. Ei sisällä ohitus- eikä risteämisonnettomuuk- sia. Risteämisonnettomuus Osallisena kaksi tai useampia moottoriajoneuvoja. Joku osallisista oli tulossa risteävältä tieltä. Ei sisällää kääntymis- eikä ohitusonnet- tomuuksia. Kohtaamisonnettomuus Osallisena kaksi tai useampia moottoriajoneuvoja. Osalliset tulossa t vastakkaisista suunnista. Ei sisällä kääntymis-, ohitus- eikä ris- teämisonnettomuuksia. Peräänajo-onnettomuus Osallisena kaksi tai useampia moottoriajoneuvoja. Ei sisällä ohitus- o eikä kääntymisonnettomuuksia. Jalankulkijaonnettomuus Osallisena kulkuneuvon lisäksi jalankulkija. Polkupyöräonnettomuus Osallisena polkupyörä. Ei sisällä jalankulkijaonnettomuuksia. Mopedionnettomuus Osallisena mopedi. Ei sisällä jalankulkija- eikä polkupyöräonnettomuuksia. Eläinonnettomuus Moottoriajoneuvon ja eläimen välinen onnettomuus. Hirvieläinonnettomuus Moottoriajoneuvon ja hirven tai peuran välinen onnettomuus Muu onnettomuus Sisältää onnettomuudet joissa on osallisena harvinaisempia moottoriajoneuvoja, kuten juna, maatalouskone tai moottorikelkka, sekä edellisiin ryhmiin kuulumattomat onnetto- muudet.
17 15 1 Taustatietoja 1.1 Liikenneonnettomuuksien tilastointi Tietoja liikenneonnettomuuksista kerätään Suomessa kolmella taholla: 1. poliisin tietojärjestelmään (PATJA), joka on myös Tilastokeskuksen ylläpitämän virallisen tilaston perusta 2. vakuutusyhtiöitten liikennevahinkorekisteriin (LVK) 3. sairaaloiden hoitoilmoitusrekisteriin (HILMO). Liikennevirasto saa liikenneonnettomuustiedot Tilastokeskukselta. Vakuutusyhtiöiden liikennevahinkotilastossa on onnettomuustietoja liikennevakuutuksesta korvatuista vahingoista. Liikennevakuutusyhtiöt saavat vakuutuksenottajien vahinkoilmoituksilla tietoja useammasta tapahtuneesta liikennevahingosta kuin muut viranomaiset. Hoitoilmoituksista kootaan valtakunnalliset hoitoilmoitusrekisterit. Tiedot kerätään asiakas-/potilaskohtaisesti hoitojakson päättyessä sekä vuoden lopussa laitoksissa sisällä olevista potilaista. Tiedot ilmoittaa palvelun tuottaja Stakes. 1.2 Maanteiden liikenneonnettomuuksien tilastointi Liikennevirasto (aiemmin Tiehallinto / Tielaitos / TVH) on vuodesta 1967 lähtien tilastoinut poliisin ilmoittamat liikenneonnettomuudet, jotka ovat tapahtuneet Liikenneviraston hoitamilla maanteillä. Vuoden 1995 alusta poliisi on toimittanut liikenneonnettomuustiedot sähköisesti kaikista kihlakunnista. Vuosina Tiehallinto teetti poliisin ilmoittamien onnettomuustietojen korjaamisen ja täydentämisen Destialla (entinen Tieliikelaitos). Tätä ennen korjaukset tehtiin tiepiireissä. Vuoden 2009 alussa Liikenneviraston oma onnettomuusrekisteri lopetettiin ja Tilastokeskus ylläpitää Liikenneviraston tieliikenneonnettomuusrekisteriä. Tästä rekisteristä Liikennevirasto saa tarvitsemansa onnettomuustiedot. Liikenneviraston onnettomuustietojen ylläpitotyö muuttui eräiltä periaatteiltaan, kun se siirtyi Tilastokeskuksen tehtäväksi vuoden 2009 alusta. Aiemmin poliisilta saatujen onnettomuustietojen tarkistus ja korjaus perustui sanallisiin tapahtumakuvauksiin; vuoden 2009 alusta pääpaino on ollut koodimuotoisten tietojen loogisuustarkastuksissa ja koordinaattitietojen sekä Tilastokeskuksen käytössä olevien rekisterien hyödyntämisessä. Tämän julkaisun liikenneonnettomuustietojen raportoinneissa on käytetty aineistoa, joka on valmistunut mennessä. Onnettomuustietojen mukana poliisi raportoi myös joitakin onnettomuuspaikalla tapahtumahetkellä vallinneita tiestöä koskevia tietoja, kuten nopeusrajoitus ja tien päällyste. Vastaavat tiedot voidaan liittää onnettomuustietoihin myös Liikenneviraston tierekisteristä. Koska näissä tiedoissa on toisinaan eroja, on tämän julkaisun taulukoissa ja kuvissa pyritty kertomaan, perustuuko tieto poliisin ilmoitukseen vai tierekisteriin.
18 16 Liikenneonnettomuusrekistereiden edustavuustutkimuksen (Tielaitoksen selvityksiä 38/2000) mukaan poliisin tietoon tulee vain 18 % henkilövahinkoon johtaneista onnettomuuksista. Erityisesti kevyen liikenteen onnettomuudet jäävät usein tilastojen ulkopuolelle. Samansuuntaisia tuloksia saatiin LINTU-tutkimusohjelman tutkimuksessa (2007), joka tarkasteli pyöräilijöiden, mopoilijoiden ja moottoripyöräilijöiden liikennetapaturmia Pohjois-Kymenlaaksossa. Siellä alle 10 % erikoissairaanhoitoa vaatineista polkupyöräturmista tuli poliisin tietoon. 1.3 Turvallisuustavoitteet Valtioneuvosto on tehnyt vuosina 1997 ja 2006 periaatepäätökset tieliikenteen turvallisuuden parantamisesta. Vuoden 1997 periaatepäätöksessä asetettiin tavoitteeksi liikenneturvallisuuden jatkuva parantaminen vuoteen 2005 mennessä siten, että vakavimmat henkilövahingot vähenevät yhtä nopeasti kuin 1990-luvulla ja että Suomessa lähennytään Ruotsin ja Norjan turvallisuustasoa. Periaatepäätöksen mukainen liikennekuolemien vuotuinen määrä olisi vuonna 2005 alle 250. Vuonna 2001 valtioneuvosto tarkisti vuoden 1997 turvallisuustavoitetta siten, että liikennekuolemien määrän on oltava alle 250 vuonna Vuoden 2006 periaatepäätös vahvisti tämän tavoitteen. Liikenneturvallisuustilanne Suomessa parantui 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä melko tasaisesti, mutta hieman tavoitetta hitaammin. Alle 400 kuolleen päästiin ensimmäisen kerran vuonna 2000, jolloin liikenteessä kuolleita oli 396. Vuosina kuolleiden määrä vaihteli 433:n ja 375:n välillä, ja vuosina kuolleita oli Vuonna 2009 kuoli liikenteessä 279 ihmistä ja vuonna 2010 kuolleita oli 272. Vuodelle 2010 asetettua tavoitetta ei siis aivan saavutettu. 500 Liikennekuolemat ja tavoite vuoteen Tavoite Tieliikenne Maantiet Päätiet Kansainvälisissä vertailuissa Pohjoismaat ovat korkean turvallisuustason maita. Niiden keskinäisessä vertailussa Suomi ja Tanska jäävät jälkeen Ruotsista ja Norjasta. Ruotsissa väkilukuun suhteutettu tieliikenneonnettomuuksissa kuolleiden määrä sataa tuhatta asukasta kohden oli vuonna 2010 noin 2,8 ja Norjassa 4,3. Suomessa vastaava luku oli noin 5,1 ja Tanskassa noin 4,8 kuollutta / asukasta. Vertailua kuitenkin vaikeuttaa Ruotsin tuore päätös jättää liikenteessä tehdyt itsemurhat pois liikennekuolemien kokonaismäärästä.
19 17 2 Liikenneturvallisuus vuonna Onnettomuusmäärä ja vakavuus Maanteillä tapahtui vuonna 2010 kaikkiaan poliisin tietoon tullutta henkilövahinko-onnettomuutta. Henkilövahinkoihin johtaneista onnettomuuksista 175 johti ainakin yhden ihmisen kuolemaan ja onnettomuudessa tapahtui ainakin yhden ihmisen loukkaantuminen; näissä onnettomuuksissa kuoli 204 ja loukkaantui henkilöä. Yhteensä maanteillä, yksityisteillä ja kaduilla kuoli 272 ja loukkaantui henkilöä. Alla olevissa kuvissa näkyy kuolleiden ja loukkaantuneiden jakaantuminen erilaisille teille. 100 % Kuolleet 80 % 60 % 40 % kadut ja yksityistiet muut maantiet päätiet 20 % 0 % Loukkaantuneet 100 % 80 % 60 % 40 % kadut ja yksityistiet muut maantiet päätiet 20 % 0 % Vuonna 2010 tapahtui maanteillä henkilövahinkoihin johtaneita onnettomuuksia 9 % vähemmän ja niissä kuoli 26 % vähemmän ihmisiä kuin sitä edeltäneenä kymmenenä vuonna keskimäärin. Verrattaessa vuoden 2010 tilannetta vuosien keskiarvoon on henkilövahinkoihin johtaneiden onnettomuuksien lukumäärä vähentynyt 9 % ja liikenneonnettomuuksissa kuolleiden lukumäärä 15 %.
20 Onnettomuuksien tapahtumapaikat Vuonna 2010 maanteiden henkilövahinko-onnettomuuksista tapahtui valtateillä 32 %, kantateillä 11 %, seututeillä 23 % ja yhdysteillä 34 %. Valtateillä kuolleiden osuus kaikista maanteillä kuolleista kasvoi hieman edelliseen vuoteen verrattuna ja oli 46 prosenttia maanteillä kuolleista. Koko valtakunnan tieliikennekuolemista 75 % tapahtui maanteillä, henkilövahinko-onnettomuuksistakin hieman yli puolet. Henkilövahinko-onnettomuuksista 14 % tapahtui teillä, joilla oli onnettomuuden tapahtuessa nopeusrajoitus 100 tai 120 km/h. Talvirajoitusten takia nämä onnettomuudet tapahtuivat pääasiassa kesäaikana. Liikennekuolemista näiden nopeusrajoitusten alueella tapahtui 21 %. Alueilla, joilla oli rajoitusarvo 60 km/h tai sitä pienempi, tapahtui 40 % henkilövahinko-onnettomuuksista. Näiden teiden osuus liikennekuolemista oli 27 %. Kuolleiden ja loukkaantuneiden ihmisten määrä suhteessa henkilövahinko-onnettomuuksien lukumäärään oli korkeilla nopeusrajoituksilla 1,55 ja matalilla 1,34 kun se koko tieverkolla oli keskimäärin 1, Henkilövahinko-onnettomuusaste ja -tiheys Tieluokittain tarkasteltuna henkilövahinko-onnettomuusaste oli alhaisin moottoriteillä, 3,1 onn./100 milj. autokm. Moottoriliikenneteiden henkilövahinko-onnettomuusaste oli 3,6 ja muiden kaksiajorataisten teiden 7,7 onn./100 milj. autokm. Korkein henkilövahinko-onnettomuusaste oli yhdysteillä, 17,2 onn./100 milj. autokm. Henkilövahinkoihin johtaneiden onnettomuuksien onnettomuusaste oli kaikilla maanteillä koko maassa 8,8 onn. / 100 milj. autokm. Vuonna 2009 kaikkien maanteiden onnettomuusaste oli hieman suurempi, 9,2 onn./100 milj. autokm. Henkilövahinko-onnettomuuksien tiheys oli suurin muilla kaksiajorataisilla teillä, 55 onn. / 100 tiekm. Moottoriteiden henkilövahinko-onnettomuustiheys oli 26 ja moottoriliikenneteiden 13 onn. / 100 tiekm. Kaikkien maanteiden henkilövahinko-onnettomuustiheys oli 4,1 onn. / 100 tiekm, mikä oli jotakuinkin sama kuin vuoden 2009 onnettomuustiheys 4,2 onn. / 100 tiekm Liikenneonnettomuudet pääteillä Pääteillä (valta- ja kantatiet) tapahtui yhteensä 111 liikennekuolemaa eli 54 % kaikista maanteiden liikennekuolemista. Moottoriteillä kuoli vain neljä henkilöä, kun edellisenä vuonna kuolleita oli kaksitoista. Moottoriliikenneteillä kuolleiden määrä oli 5. Muilla 2-ajorataisilla teillä kuoli 4 henkilöä. Pääteillä tapahtui yhteensä henkilövahinko-onnettomuutta, mikä oli 43 % kaikista maanteiden henkilövahinko-onnettomuuksista. Henkilövahinkoihin johtaneita onnettomuuksia tapahtui moottoriteillä 203 (221 v. 2009), moottoriliikenneteillä 15 (16) ja muilla 2-ajorataisilla teillä 223 (187). Moottoriteillä 45 % henkilövahinkoonnettomuuksista oli yksittäisonnettomuuksia ja 21 % peräänajoja. Moottoriliikenneteillä yleisimpiä olivat kohtaamisonnettomuudet ja yksittäisonnettomuudet, 42 % ja 25 % onnettomuuksista. Muilla 2-ajorataisilla teillä eniten henkilövahinkoihin johtaneita onnettomuuksia tapahtui peräänajojen luokassa. Muilla pääteillä kuin moottori-, moottoriliikenne- tai 2-ajorataisilla teillä tapahtuneissa onnettomuuksissa kuoli 96 henkilöä. Vuonna 2009 kuolleita oli 90. Henkilövahin-
21 19 koon johtaneita onnettomuuksia muilla pääteillä tapahtui 919 (967 v. 2009). Näiden teiden kuolemaan johtaneista onnettomuuksista 49 % oli kohtaamisonnettomuuksia. Liikennekuolemat muut tiet päätiet Henkilövahinkoon onnettomuudet muut tiet päätiet Liikenneonnettomuudet taajamateillä Taajamamerkein osoitetuilla alueilla tapahtui 13 % henkilövahinkoihin johtaneista onnettomuuksista, mikä on yhden prosenttiyksikön vähemmän kuin vuonna Liikenteessä kuoli edellä mainituilla alueilla 6 henkilöä, 12 vähemmän kuin vuonna Tavallisilla yksiajorataisilla teillä Tilastollisen taajaman alueella taajamamerkin ulkopuolella tapahtui 21 % henkilövahinko-onnettomuuksista ja näissä onnettomuuksissa kuoli 45 henkilöä. Taajamamerkein osoitetuilla alueilla onnettomuusluokka, jossa tapahtui eniten henkilövahinko-onnettomuuksia, oli mopo-onnettomuudet (88 onnettomuutta). Niiden määrä väheni 28 % edellisvuoteen verrattuna. Seuraavaksi eniten tapahtui risteämis-, yksittäis- ja polkupyöräonnettomuuksia.
22 20 Tilastollisen taajaman alueella eniten henkilövahinkoon johtaneita onnettomuuksia tapahtui yksittäis- ja risteämisonnettomuuksien luokissa. 2.3 Onnettomuusluokat Henkilövahinko-onnettomuusluokat Määrällisesti eniten henkilövahinkoon johtaneita onnettomuuksia tapahtui yksittäisonnettomuuksien luokassa. Kaikista henkilövahinkoon johtaneista onnettomuuksista 36 % oli yksittäisonnettomuuksia (vuonna %). Kohtaamisonnettomuuksissa kuoli eniten ihmisiä, 62 henkilöä eli 30 % kaikista maanteillä liikenteessä kuolleista. Yksittäisonnettomuuksissa kuoli 55 henkilöä. Vuoteen 2009 verrattuna yksittäisonnettomuuksissa kuoli 19 henkilöä vähemmän ja kohtaamisonnettomuuksissa yksi henkilö enemmän. Henkilövahinkoihin johti 567 kevyen liikenteen onnettomuutta. Näissä onnettomuuksissa kuoli 35 henkilöä, 8 enemmän kuin vuonna Kevyen liikenteen osuus maanteiden kuolemista oli 17 %. Verrattaessa vuotta 2010 vuosien keskiarvoon kevyen liikenteen henkilövahinkoon johtaneita onnettomuuksia tapahtui viisi prosenttia enemmän ja niissä kuolleiden määrä oli 7 % suurempi. Henkilövahinkoja onnettomuuksissa aiheutui yleensä suojattomalle osapuolelle, jolla tarkoitetaan jalankulkijoita, pyöräilijöitä sekä mopoilijoita. Eläinonnettomuuksista yleisimpiä ovat hirvi- ja peuraonnettomuudet. Vuonna 2010 kuolemaan ei johtanut yksikään hirvi- eikä peuraonnettomuus, mitä ei ole tapahtunut kertaakaan aikaisemmin niiden 40 vuoden aikana, joina tienpitäjä on tilastoinut maan-teiden hirvieläinonnettomuuksia. Vuonna 2009 kuolonuhreja oli viisi. Vuonna 2010 hirvionnettomuuksissa loukkaantui 98 ihmistä ja peuraonnettomuuksissa 24. Loukkaantuneiden määrä oli 19 % pienempi kuin vuonna Omaisuusvahinko-onnettomuuksien onnettomuusluokat Vuosina tapahtuneista poliisin raportoimista omaisuusvahinko-onnettomuuksista 36 % kuului eläinonnettomuuksien luokkaan. Seuraavaksi suurin onnettomuusluokka olivat yksittäisonnettomuudet, joiden osuus kaikista onnettomuuksista oli 28 %. Selvästi pienimmät omaisuusvahinko-onnettomuuksien määrät olivat kevyen liikenteen onnettomuusluokissa. Omaisuusvahinkoon johtaneita kevyen liikenteen onnettomuuksia ei tavallisesti ilmoiteta poliisille. 2.4 Onnettomuuksiin osalliset Henkilövahinko-onnettomuuksiin osallisista liikenneyksiköistä hieman vajaa kaksi kolmasosaa oli henkilöautoja. Yli 65-vuotiaiden kuljettajien osuudet olivat suuria kevyen liikenteen onnettomuuksissa, alle 18-vuotiaiden osuudet sekä kevyen liikenteen että moottoripyörien onnettomuuksissa. Henkilövahinko-onnettomuuksiin joutuneista mopoilijoista lähes 90 % oli alle 18-vuotiaita. Polkupyöräilijöistä 28 % ja jalankulkijoista 24 % oli alle 18-vuotiaita. Kuolemaan johtaneista onnettomuuksista 29 %:ssa ja henkilövahinko-onnettomuuksista 14 %:ssa jonkin moottoriajoneuvon kuljettaja oli alkoholin, huumeiden tai lääkkeiden vaikutuksen alainen. Pääteillä tapahtuneista onnettomuuksista 10 %:ssa jon-
23 21 kin moottoriajoneuvon kuljettaja oli rattijuoppo. Muille maanteille vastaava luku oli 14 %. Onnettomuusluokittain tarkasteltuna yksittäisonnettomuudet olivat useimmin rattijuopumustapauksia, pääteiden yksittäisonnettomuuksista 24 % ja muiden maanteiden yksittäisonnettomuuksista 28 %. Osallislajeittain tarkasteltuna selvästi eniten kuolleita oli henkilöauton kuljettajien ja matkustajien joukossa. Onnettomuuksissa kuoli 102 henkilöauton kuljettajaa ja 40 matkustajaa, mikä on 70 % maantieonnettomuuksissa kuolleista. Moottoripyörällä tai kevytmoottoripyörällä onnettomuuksiin joutuneiden joukossa oli 9 kuollutta, mikä on 13 vähemmän kuin vuonna Jalankulkijoita kuoli 16 ja pyöräilijöitä 12. Kuolleiden pyöräilijöiden määrä on suurempi kuin viiden vuoden (vuodet ) keskiarvo 9 kuollutta. Jalankulkijoita kuoli saman verran kuin vuosina keskimäärin. Mopedisteja kuoli kuusi, mikä on kaksi enemmän kuin viimeisenä viitenä vuotena keskimäärin. 2.5 Liikenneonnettomuustietoja ELY-keskusten alueilla Lukumääräisesti eniten henkilövahinkoihin johtaneita liikenneonnettomuuksia tapahtui vilkkaasti liikennöidyillä Uudenmaan ja Varsinais-Suomen ELY-keskusten alueilla. Liikenneonnettomuuksissa kuolleiden määrä oli suurin Uudenmaan ELY-keskuksen alueella, 21 henkilöä. Henkilövahinkoihin johtaneiden onnettomuuksien onnettomuusaste oli koko maassa 8,8 onn./100 milj. autokm. ELY-keskuksittain tarkasteltuna onnettomuusaste oli suurin Varsinais-Suomessa (11,3) ja pienin Pirkanmaalla (7,5). Henkilövahinkoonnettomuuksien tiheys oli puolestaan suurin Uudenmaan (9,3 onn./100 km) ja pienin Lapin ELY-keskusten alueella (2,0 onn./100 km). Koko maan onnettomuustiheys oli 4,1 onn./100 km. Kevyen liikenteen henkilövahinkoihin johtaneita onnettomuuksia tapahtui eniten Uudenmaan ELY-keskusten alueella, 129 onnettomuutta, ja vähiten Lapin ELY-keskuksen alueella, 32 onnettomuutta. 2.6 Onnettomuuskustannukset Liikenneonnettomuuksista aiheutuu sekä reaalitaloudellisia että hyvinvoinnin menetyksiä. Onnettomuuskustannukset on laskettu menetelmällä, joka perustuu yhteiskunnalliseen maksuhalukkuuteen. Kuolemaan johtaneen onnettomuuden kustannuksen on arvioitu olevan , loukkaantumiseen johtaneen onnettomuuden keskimäärin ja omaisuusvahinkoon johtaneen onnettomuuden Näitä kustannuslukuja on korjattu ns. edustavuuskertoimilla, jolloin on otettu huomioon, että vain osa onnettomuuksista tulee tilastoihin. Henkilövahinkoon johtaneiden onnettomuuksien aiheuttamat kustannukset maanteillä vuonna 2010 olivat noin 1,5 miljardia, josta kuolemaan johtaneiden onnettomuuksien osuus oli 0,4 mrd..
24 22 3 Kuvat 500 Kuolemaan onnettomuudet 400 TK TIEH Koko maa Maantiet Henkilövahinkoihin onnettomuudet LVK TK TIEH Kuva 1. Suomessa tapahtuneiden tieliikenneonnettomuuksien lukumäärä eri tilastojen mukaan vuosina LVK= Liikennevakuutuksen perusteella korvatut liikenneonnettomuudet TK= Koko maassa tapahtuneet poliisin Tilastokeskukselle ilmoittamat liikenneonnettomuudet. TIEH= Maanteillä tapahtuneet poliisin ilmoittamat liikenneonnettomuudet 1 Liikennevakuutuskeskuksen tiedot puuttuvat vuodelta 2010
25 23 Suomi Ruotsi Norja Tanska 12 kuolleita / asukasta Kuva 2. Väkilukuun suhteutettu tieliikenneonnettomuuksissa kuolleiden määrä Pohjoismaissa vuosina Koko maa Maantiet Tavoite Kuva 3. Liikenneonnettomuuksissa kuolleet vuosina sekä tavoite. 3 2 Lähde: Nordisk Vägforum. Huomaa, että Ruotsissa liikennekuolemien tilastointi muuttui vuonna 2010, kun liikenteessä tehdyt itsemurhat jätettiin pois liikennekuolemien määrästä. 3 Koko maan lukujen lähteenä Tilastokeskus
26 Moottoriajoneuvoliikenne Kevyt liikenne Kuva 4. Moottoriajoneuvo- ja kevyen liikenteen onnettomuuksissa kuolleet maanteillä vuosina Kuolemaan johtanut Loukkaantumiseen johtanut Kuva 5. Maanteillä tapahtuneet henkilövahinko-onnettomuudet vuosina
27 25 Kuolemaan johtanut Loukkaantumiseen johtanut Kuva 6. Henkilövahinko-onnettomuuksien onnettomuusaste (onnettomuuksia/100 milj. autokm) maanteillä vuosina Liikennesuorite Kuollut Henkilövahinko-onnettomuus Kuva 7. Liikennesuorite-, henkilövahinko-onnettomuus- ja seurausindeksit maanteillä vuosina v = 100
28 26 Kuolemaan onnettomuudet Henkilövahinkoon onnettomuudet Kuva 8. Henkilövahinkoon johtaneiden onnettomuuksien lukumäärä nopeusrajoituksittain (km/h) maanteillä vuosina 2009 ja Nopeusrajoitustieto perustuu poliisin ilmoitukseen
29 yksittäis kääntymis ohitus risteämis kohtaamis peräänajo Kuva 9. Henkilövahinkoon yksittäis-, kääntymis-, ohitus-, risteämis-, kohtaamis- ja peräänajo-onnettomuudet maanteillä vuosina mopo polkupyörä jalankulkija eläin muu Kuva 10. Henkilövahinkoon mopedi-, polkupyörä-, jalankulkija- ja eläinonnettomuudet maanteillä vuosina
30 yksittäis kääntymis ohitus risteämis kohtaamis peräänajo Kuva 11. Kuolleiden määrä yksittäis-, kääntymis-, ohitus-, risteämis-, kohtaamis- ja peräänajo-onnettomuuksissa maanteillä vuosina mopo polkupyörä jalankulkija eläin muu Kuva 12. Kuolleiden määrä mopedi-, polkupyörä-, jalankulkija- ja eläinonnettomuuksissa maanteillä vuosina
31 29 Keskiarvo moottoritie 1-ajoratainen moottoriliikennetie muu 2-ajoratainen tie vilkas päätie, hajaasutus hiljainen päätie, haja-asutus vilkas muu tie, haja-asutus hiljainen muu tie, haja-asutus taajamamerkki päätie, muu tilastollinen taajama muu tie, muu tilastollinen taajama soratie Kuva 13. Liikenteessä kuolleet erilaisilla maanteillä vuonna 2010 sekä keskiarvo vuosilta Tieluokat ovat mukaisia ei tietoa 100 % 80 % 60 % 40 % 20 % 0 % Jalankulkija Polkupyörä Mopedi Moottoripyörä tai kevyt mp Henkilöauto Pakettiauto Kuorma-auto ilman perävaunua Kuorma-auto + perävaunu Linja-auto Muu Kuva 14. Henkilövahinko-onnettomuuksiin osallisten jalankulkijoiden ja ajoneuvon kuljettajien jakautuminen ikäryhmiin vuonna Ks. taulukko 18.
32 % 80 % 60 % 40 % 20 % 0 % Jalankulkija Polkupyörä Mopedi Moottoripyörä tai kevyt mp Henkilöauto Pakettiauto Kuorma-auto ilman perävaunua Kuorma-auto + perävaunu Muu Kuva 15. Liikenteessä kuolleiden jalankulkijoiden ja ajoneuvon kuljettajien jakautuminen ikäryhmiin vuonna Ks. taulukko Uusimaa Varsinais- Suomi Kaakkois- Suomi Pirkanmaa Pohjois- Savo Keski-Suomi Etelä- Pohjanmaa Pohjois- Pohjanmaa ja Kainuu Lappi Kuva 16. Liikenteessä kuolleet ELY-keskusten alueilla vuosina Alueet ovat tilanteen mukaiset.
33 Uusimaa Varsinais- Suomi Kaakkois- Suomi Pirkanmaa Pohjois- Savo Keski-Suomi Etelä- Pohjanmaa Pohjois- Pohjanmaa ja Kainuu Lappi Kuva 17. Henkilövahinkoon onnettomuudet ELY-keskusten alueilla vuosina Alueet ovat tilanteen mukaiset. 12 onnettomuustiheys hvjonn / 100 tiekm onnettomuusaste hvjonn / 100 milj. autokm Uusimaa Varsinais- Suomi Kaakkois- Suomi Pirkanmaa Pohjois- Savo Keski- Suomi Etelä- Pohjois- Pohjanmaa Pohjanmaa ja Kainuu Lappi Kuva 18. Henkilövahinko-onnettomuuksien tiheys ja aste ELY-keskusten alueilla vuonna 2010.
34 32 Onnettomuuksia Hirvionnettomuus Peuraonnettomuus Henkilövahinkoonnettomuus Kuva 19. Henkilö- sekä omaisuusvahinkoon hirvi- ja peuraonnettomuudet maanteillä vuosina Henkilövahinko-onnettomuudet Liikennekuolemat 100 % 90 % 80 % 70 % 60 % 50 % 40 % 30 % 20 % 10 % 0 % päätiet muut tiet päätiet muut tiet muu eläin jalankulkija polkupyörä mopo peräänajo kohtaamis risteämis ohitus kääntymis yksittäis Kuva 20. Pääteillä ja muilla maanteillä tapahtuneiden henkilövahinkoonnettomuuksien ja onnettomuuksissa kuolleiden jakautuminen onnettomuusluokkiin vuosina
35 33 Rattijuopumustapaukset Henkilövahinko-onnettomuudet Kuva 21. Henkilövahinko-onnettomuudet maanteillä vuonna 2010 tunneittain sekä rattijuopumustapausten määrät. Rattijuopumustapaukset Henkilövahinko-onnettomuudet Kuva 22. Nuorille kuljettajille 6 tapahtuneet henkilövahinko-onnettomuudet maanteillä vuonna 2010 tunneittain sekä rattijuopumustapausten määrät. 6 (18 25-vuotiaat moottoriajoneuvon kuljettajat)
36 34 taajamamerkki tilastollinen taajama taajamamerkin ulkopuolella yksittäis kääntymis ohitus risteämis kohtaamis peräänajo Kuva 23. Henkilövahinkoihin yksittäis-, kääntymis-, ohitus-, risteämis-, kohtaamis- ja peräänajo-onnettomuudet taajamateillä, keskiarvo vuosilta Taajamatieto vastaa tilannetta. Moottoriteiden, moottoriliikenneteiden ja muiden kaksiajorataisten teiden onnettomuudet on jätetty pois tilastollisen taajaman onnettomuuksista. taajamamerkki tilastollinen taajama taajamamerkin ulkopuolella mopo polkupyörä jalankulkija eläin muu Kuva 24. Henkilövahinkoihin mopedi-, polkupyörä-, jalankulkija- ja eläinonnettomuudet taajamateillä, keskiarvo vuosilta Taajamatieto vastaa tilannetta. Moottoriteiden, moottoriliikenneteiden ja muiden kaksiajorataisten teiden onnettomuudet on jätetty pois tilastollisen taajaman onnettomuuksista.
37 yksittäis kääntymis ohitus risteämis kohtaamis peräänajo eläin Kuva 25. Omaisuusvahinkoihin yksittäis-, kääntymis-, ohitus-, risteämis-, kohtaamis-, peräänajo- ja eläinonnettomuudet vuosina mopo polkupyörä jalankulkija Kuva 26. Omaisuusvahinkoihin mopedi-, polkupyörä- ja jalankulkijaonnettomuudet vuosina
38 36 4 Taulukot Taulukko 1. Tieliikenneonnettomuudet ja niissä kuolleet ja loukkaantuneet vuosina Liikennevakuutuskeskuksen (LVK) ja Tilastokeskuksen (TK) tilastojen mukaan koko maassa. 7 * tilastointi muuttunut Taulukko 2. Maanteiden liikenneonnettomuudet ja niissä kuolleet ja loukkaantuneet vuosina Liikennevakuutuskeskuksen (LVK) ja Liikenneviraston tieosaston (TIEH) tilastojen mukaan. 8 Kuolemaan Henkilövahinkoonnettomuudet Onnettomuuksissa Vuosi onnettomuudet kuolleet loukkaantuneet TK TK LVK TK TK * * Kuolemaan Henkilövahinkoonnettomuudet Onnettomuuksissa Vuosi onnettomuudet kuolleet loukkaantuneet TIEH TIEH LVK TIEH TIEH * * tilastointi muuttunut 7 Liikennevakuutuskeskuksen tiedot puuttuvat vuodelta Liikennevakuutuskeskuksen tiedot puuttuvat vuodelta 2010
39 37 Taulukko 3. Onnettomuudet ja niiden seuraukset maanteillä vuosina 2009 ja 2010 sekä keskiarvo vuosilta toiminnallisen tieluokan mukaan. 9 Tieluokka Vuosi Kuolemaan Onnettomuudet Loukk. Henkilövahinkoon Kuolleet Seuraukset Loukkaantuneet Valtatiet ka Kantatiet ka Seututiet ka Yhdystiet ka Yhteensä ka Taulukko 4. Henkilövahinko-onnettomuuksien onnettomuustiheys (onn./100 km) ja -aste (onn./100 milj. autokm) maanteillä vuosina 2009 ja 2010 toiminnallisen tieluokan mukaan. Kuolemaan Henkilövah. Liikennesuorite Pituus onnettomuudet onnettomuudet Vuosi (milj. autokm) (km) tiheys aste tiheys aste Valtatiet ,9 0,4 12,1 5, ,9 0,4 11,9 5,6 Kantatiet ,5 0,6 8,3 8, ,8 0,4 7,2 7,2 Seututiet ,3 0,5 5,4 10, ,3 0,5 5,4 10,6 Yhdystiet ,1 0,7 2,2 17, ,1 0,7 2,1 17,2 Yhteensä ,2 0,5 4,2 9, ,2 0,5 4,1 8,8 9 Toiminnalliset tieluokat ovat onnettomuushetken mukaiset