AnniTannin elämää: Kuvatuksia.
En ole ehtinyt kirjoittaa... aika on mennyt facebookissa -tympeää.
Se on minun ainoa linkki ulkomaailmaan ja korostuu nyt, kun ei ole autoakaan...
Kuvia olen kuitenkin jaksanut käydä välillä ottamassa.
Tänä aamuna, oli ensimmäinen pakkas aamu.
Rakastan talven tuloa!
Sunnuntaina oli todella mahtava taivaanrannan leiskunta.
Nämä kuvat meidän rannasta ja täysin muokkaamattomia.
Uskomattomia värejä, mutta kestävät vain hetken.
Ajoitus siis todella tärkeää.
Olen vain niin yksin...
Tunnisteet: Linssin takaa tajuttua, Mun on paha olla..., Surun kyyneleet
16. lokakuuta 2013 klo 3.05
Täällä on toinenkin yksinäinen, et ole ainoa päällä maan. Tuliko joulukalenteri kirjekuori?
Kauniita kuvia olet ottanut! Kunpa voisin sua jotenkin piristää! Koitahan jaksella siellä :)
16. lokakuuta 2013 klo 4.52
ihania kuvia oot ottanu <3 oot mielessäni joka päivä,pidä se facebook..
16. lokakuuta 2013 klo 7.05
Kauniita valokuvia. Tuosta yhdestä tulee Vallillan verhot jotenkin mieleen :D
16. lokakuuta 2013 klo 7.23
Hienoja kuvia. Ja sitten kun tietää että se näkymä, se on varmasti vieläkin kauniimpi. Kun siellä on hajut, äänet ja tunnelma. Alin kuva on minun suosikkini noista tunnelmakuvista, vaikka kaikki ovat kauniita.
Yritä jaksaa, vaikka ei se aina ole niin helppoa. Halauksia!
16. lokakuuta 2013 klo 10.39
marduska kirjoitti...
Syksyn raikas sää ja värit ovat huippua! Asutte upean maiseman äärellä.Ikävä lukea, että tunnet itsesi yksinäiseksi, toivottavasti nämä kommentit piristäisivät mieltäsi. On ihmisiä, jotka toivovat sinulle hyvää, minä yksi heistä.
16. lokakuuta 2013 klo 11.33
Ihania kuvia olet ottanut ja musikki
oli hieman surullinen mutta hyvä
Toivon sinulle kaikkea hyvää :)
16. lokakuuta 2013 klo 12.03
Todella kauniita kuvia ja siellä paikan päällä tunnelma on varmasti ollut taianomainen. Voi voi kun me asuttaisiin vähän lähempänä toisiamme, kahvittelisin sun kanssa niin mielelläni :)
19. lokakuuta 2013 klo 6.38
Sattuman kautta törmäsin aivan ihanaan blogiin.
...menee tovi että luenläpi.
Sen verran lukasin,siitä käsityö-kerho asioista.
Niin eikö olekkin kumma ,kun menet johonkin jossa ns. olevinaan silmää tekeviä,olet ilmaa ,kukaan ei vaivaudu kuuntelemaan saati sittten kysymään kuulumisia.
Pitää nousta pöydälle ja huutaa ja huitoa!!!HEI MINÄKIN OLEN TÄÄLLÄ!!!
NOIN SE PITÄIS TEHDÄ,VAAN KUKA VIITTII;))...ja jaksaa,hoh´´hoijaa´´
Saat minusta vakkari lukian TAATTU!!!
Oikein ihanaa alkavaa kirpakkaa lokakuun loppupuolta...
20. lokakuuta 2013 klo 11.19
Hienoja kuvia! Voi kun asuttais lähempänä, et taatusti olis yksinäinen, kun minä olisin teillä jatkuvasti! :) <3
22. lokakuuta 2013 klo 10.15