Pieniä timantteja: Pää ja muutakin
Lämmöllä, Virpi klo 22.54 Aiheena: Lomalla, Oulu, Syksy
lepis 21.10.2010 23.18
No nyt selvisi! Huh, olin jo aivan ihmeissäni.
Autokaupoilla, se voi olla hauskaa.
Iinuska 22.10.2010 12.33
Mieheni on jahtireissulla ja saa toivottavasti monta teertä ammutuksi, mutta sittenkin on sanottava, että tuo pää on kamala. Ugh! Katselen mieluummin autoja... laitas suosikista kuvia, kun kerkeät! Kyvää viikonloppua!
arleena 22.10.2010 16.37
Voi teeri rassukka mikä kohtalo.
Muistoksi jäi kuvana.
Anonyymi 22.10.2010 18.34
Vaikka inhon väreitä tunnenkin, värit on muuten hienot!
Vai autokaupoilla. Kauniit linjat ja värihän OVAT ne tärkeimmät ominaisuudet autossa =D
Kati 23.10.2010 11.31
Huh..Hetken aikaa ajattelin tuijottavani vaikkapa jotakin Dalin teosta :)
Rita 23.10.2010 18.57
Minullekin tuli teeren päästä Kahlon maalaukset mieleen. Upeat värit ja tuo kuolleen katse.
Aikoinaan, kun isäni toi lintusaaliita kotiin, niin meidän lasten työ oli ne sitten perkata ja nylkeä. Opimme tekemään sen hyvin. Höyhenet pantiin talteen ja niistä saatiinkin hyviä tyynyjä. Eipä taitais enää nykyään homma minulta luonnistua. ;)
Iinuska 24.10.2010 18.18
Ei olisi pitänyt moittia tuota teerenpäätä kamalaksi, sillä mies ei saanut ainuttakaan teertä. Onneksi kaksi sorsaa sentään saatiin... Ja tuo toivotukseni edellisessä viestissä oli tietysti HYVÄÄ eikä KYLMÄÄ viikonloppua. :)
Kirjailijatar 24.10.2010 21.28
Oho! Olen sanaton, tosiaankin kaunis mutta karmiva. Kuin jostain kauhuleffasta tai biologisesta museosta, en osaa päättää.
Autoista en ymmärrä yhtään mitään. Tykkään vanhoista romuista, kunhan mun ei tarvitse tehdä niille mitään.
maaretta 24.10.2010 21.44
Kamalan kaunis on tuo pää. Värit ovat upeat mutta kuolleen linnun tyhjä silmä ja avonainen nokka ovat jotenkin surullisen karmivat. Rohkea kuva! Herättää vahvoja tunnelatauksia! Itselläni olisi kyllä jäänyt kuvaamatta....
Katriina, 24.10.2010 22.01
Lepis, sisko halusi keittää päästä kallon esiin ja valkaista sen:) Huvinsa kullakin.
Iinuska, vietimme toisenkin päivän autokaupoilla koeajoilla ja tilasimme yllättäen uuden auton jo samantien. Muuta en sano kuin että se on valkoinen ja turbodiesel!
Arleena, riista on meillä harvinaista herkkua. Teereen en päässyt käsiksi, mutta sorsaa aion vielä mennä syömään ravintolaan tänä syksynä. Kokeilen, maistuuko se yhtä hyvältä kuin lapsena.
Eikka, sain miehenkin innostumaan/suostumaan tällä kertaa valkoiseen autoon. Edellinen valkoinenhan oli Astra 90-luvulla.
Kati, Dali olisikin saanut tuosta päästä aikaiseksi jotakin hauskaa!
Rita, meilläkin isä toi joka syksy Hailuodon reissultaan repullisen sorsia. Herkullinen tuoksu täytti koko talon, kun äiti teki niistä kastiketta. Vaikka äiti kyllä muisteli juuri, ettei se niin kummoisen makuista ollut, toisin kuin minä muistan.
Iinuska, Akulla on miehekkäitä harrastuksia;) Meidän miehestä ei leivottaisi suurta metsästäjää millään.
Kirjailijatar, en minäkään mitään autoista ymmärrä, suhtaudun niihin kuin arkkitehtuuriin. Ihailen ulkonäköä, sulavia linjoja, virtaviivaisuutta.
Katriina, 24.10.2010 22.04
Maaretta, lintuna tuo ei kauhistuttanut minua ollenkaan, mutta jos se olisi ollut minkään isomman eläimen pää, olisin ollut kauhuissani nylkemisestä. Nyt ihastelin vaan värejä.