Kirjoittaja 0132 » 28.9.2019 11:19:44
Kirjoitit :
Paria paljon alkoholia käyttävää ystävääni yhdistää sama ajatus, että he haluavat elää elämänsä täysillä, eikä ainakaan katua sitä, mikä jäi elämöttä. Tunnistan tuon osittain itsessäni ja tuo elämysten hakuisuus on varmasti yksi alkoholin käytön syy.
Uskotko, jos kerron Sinulle, että paljon suurempia elämyksiä saa selvänä.
Ymmärrän kyllä tuon "kännikuplan". Sen ihanuuden ajoittain. Ja ne muut olotilat.
Selvänä elämistä olen minäkin joutunut rakentamaan. Ei se ole ihan helpolla tullut. Paljon olen varautunut tuleviin. Rakentanut raittiuteni rehellisyydellä ja suunnitelmallisuudella.
Päämäärä ilman suunnitelmaa on vain unelma.
Kirjoittaja lomapuisto » 28.9.2019 11:37:11
29. päivä ja päällimmäisenä mielessä on kiitollisuus. Kiitollisuus raittiudesta ja siitä, että se on asia, mitä kukaan ei voi viedä minulta pois. Aloittaessani raittiuden vasta 29. päivä ja harjoitellessani sitä sitä ennen noin kuukauden olin vihainen siitä, mitä minulle oli tapahtunut ja niin masentunut ja ahdistunut siitä, että koin, etten enää selviä tästä. Se oli tosiaan syynä lopettaa juominen ja polttaminen. Ajattelin, että raitustuminen on yksi asia, minkä voin itse tehdä.
Huomenna ensimmäinen kuukausi!
Kiitollisena raittiista päivästä minäkin olen jo pitkään herännyt ja asettunut levolle. Ja niin kuin kirjoitat, juova ihminen voi raitistua vain itse.
Kuitenkin, jos ei siihen omin voimin kykene, on viisasta myöntää se ja lähteä rohkeasti hakemaan apua. Tukea on saatvana. Ongelmansa kanssa ei tarvitse jäädä yksin.
Kirjoittaja viimeinenpisara » 28.9.2019 12:49:33
Lomapuisto kirjoitti: 'Kuitenkin, jos ei siihen omin voimin kykene, on viisasta myöntää se ja lähteä rohkeasti hakemaan apua. Tukea on saatvana. Ongelmansa kanssa ei tarvitse jäädä yksin.´
Kiitos Lomapuisto, mutta jos luit kirjoitukseni ja olet yhtään kirjoituksiani lukenut, saan ammattiapua mm. psykiatrilta sekä psykoterapiasta. Lisäksi vertaistukea täältä.
Jos tarkoitat taas tuota paljon mainostamaasi AA:ta, olen jo useampaan otteeseen kertonut, että en ole siitä kiinnostunut. Välillä tuo jatkuva AA:n tuputtamisesi alkaa tuntua jo spämmäykseltä ja pelkään pahoin, että se kääntyy sitä vastaan. Huomaan, että teet sitä kaikissa ketjuissa. Pahimmassa tapauksessa osa ihmisistä kyllästyy tai ei tule koko Plinkkiin, jos AA:ta tai mitään muuta aatetta tuputetaan täällä liikaa. Kaikki suomalaiset varmasti jo tietävät AA:n ja kaikki kiinnostuneet varmasti löytävät siitä halutessaan lisätietoja. Se on varmasti auttanut monia ja sopii monelle, mutta ei kaikille ja muitakin keinoja raitistua sekä saada myös vertaistukea on.
En haluasi enää palata tähän AA-asiaan tässä ketjussa, kiitos
Kirjoittaja lomapuisto » 28.9.2019 17:50:02
Lomapuisto kirjoitti: 'Kuitenkin, jos ei siihen omin voimin kykene, on viisasta myöntää se ja lähteä rohkeasti hakemaan apua. Tukea on saatvana. Ongelmansa kanssa ei tarvitse jäädä yksin.
viimeinenpisara, hyvä kohtalotoveri!
Kirjoitin, koska uskon, että otsikkosi houkuttelemana selviytymiskeinoja etsii joku sellainenkin, joka ei vielä ole tehnyt sitä ratkaisua niin kuin sinä ja minä: olemme hakeneet apua henkilökohtaiseen alkoholiongelmaamme.
Harmittelen, että osasin kirjoittaa niin epäselvästi, että koit sen sinulle tarkoittamakseni tekstiksi.
Jatketaanpa tästä raittiina päivä kerrallaan!
Kirjoittaja viimeinenpisara » 29.9.2019 11:38:23
30. päivä, mikä piti ihan tarkistaa, koska enää se ole niin päivän päälle. Nyt alkaa olla jo sellainen olo, että pieni toivon kipinä on herännyt siitä, että elämässä on tulossa vielä jotain hyvää. En olisi voinut edes haaveilla siitä 30. päivää sitten. Näin viime yönä unta, että päätin, että olen nyt toipunut tarpeeksi ja palasin kentälle' (en siis juomaan vaan töihin) Luulen, että alitajunta yritti varoitella, että en nyt innostuisi liikaa tästä 'nopeasta toipumisesta' vaan hoitaisin tämän prosessin nyt asianmukaisesti loppuun enkä jättäisi sitä kesken, vaikka kuinka mieli tekisi.
Mukavaa syyskuun viimeistä sunnuntaita kaikille!
Ps. Oivalsin juuri äsken sellaisen asian, että tarkoitukseni (purpose) raittiudelle oli toipua masennuksesta. Nyt kun masennus alkaa olla poissa, minun pitää löytää uusi tarkoitus. Tietysti se, että masennus ei uusiudu on tärkeä ja ilman sitä en pysty mihinkään muuhunkaan, mutta luulen, että tärkein tarkoitus raittiuteen nyt on saada elämä rakennettua uudelleen ja se alkaa vasta tästä, eikä onnistu ilman raittiutta.
Kirjoittaja viimeinenpisara » 30.9.2019 10:31:35
Syyskuun viimeinen päivä ja takana 31 päivää eli kuukausi raittiutta. Vielä aikaa saada kolme kuukautta lisää raittiutta tälle vuodelle ja seuraava vuosi ja sitä seuraavat toivottavasti raittiita.
Ihmisten välttely jatkuu, olen nyt hyvin tyytyväinen omissa oloissani, enkä kaipaa sen enempää seuraa tai sosiaalista elämää kuin mitä tällä hetkellä on, eli muutama ihminen.
Yö tuli nukuttua hyvin, aamulla hiukan hermostutti se, että tänään pitää käydä eräs vaikea asia läpi yhden ihmisen kanssa. Mutta hermostus oli pientä eikä isompaa ahdistusta, lamaantumista tai paniikkihäiriötä tullut. Nyt asian valmistelua ja työ näyttää etenevän ihan mukavasti.
Niinhän se on, että perunasaavillinen kuoritaan yksi peruna kerrallaan. Siihen olen nyt pyrkinyt elämän umpisolmuja selvitellessä. Ensimmäinen askel oli raittius, jota ilman näitä solmuja ei saisi selvitettyä, nyt seuraava asia ja sen jälkeen taas yksi kerrallaan eteenpäin.
Ja sama raittiuden kanssa. Päivä kerrallaan. Tänään olen raitis.
Mukavaa syysviikon alkua!
Kirjoittaja rairai » 2.10.2019 12:27:27
Eksyin tovin tauon jälkeen tänne ja lueskelin ketjusi. Mulle tuli tosi kiva tunnelma lukemastani:)
Hienoa, että sulla on masennus helpottanut ja olet lukemani perusteella saanut kyllä hyvin elämän kuosiin.
Mulla on raittiutta takana 1.5 vuotta (kyllä aika rientää..) ja savutomuutta nyt 4 kuukautta. Nyt olen päässyt siihen vaiheeseen, että
vähentelen herkutteluja. Liikunta on jo aiemmin tullut isommin arjen kuvioihin mukaan. Kannattaa muistaa olla armolinen itselleen!
0123 kirjoitteli tällaisen lauseen sulle: Uskotko, jos kerron Sinulle, että paljon suurempia elämyksiä saa selvänä.
Allekirjoitan tuon. Jostain luin tai kuulin raittiuteni alkutaipaleella sen, että raitistuneelle asiat näyttää ihan erilaiselle. Kävellessäni tuolloin keväällä mäkkitietä pitkin, näin luonnon ympärillä todellakin eri tavalla ja kauniina. Ei sitä juomisaikoina katsonut siten, oli varmaan aina kiire sinne pullon ääreen.
Kirjoittaja viimeinenpisara » 2.10.2019 16:24:04
Kiitos kannustuksesta Rairai! Tähän selvään elämään jää kyllä koukkuun... Kiva kuulla, että sinulla mennyt noin hienosti, että tupakointi myös jäänyt. Juuri noin askel kerrallaan ne muutokset varmasti parhaiten syntyvät. Itsellä nyt tosi hyvä fiilis, seuraava merkkipaalu 5 vk parin päivän päästä, vaikka jo nyt tuntuu, ettei jää kyllä mistään paitsi eikä yhtään ikävä masennusta, pahaa oloa ja krapuloita.
Kirjoittaja viimeinenpisara » 4.10.2019 09:50:35
5 viikkoa takana. Nyt vähän flunssainen olo, mutta muuten kaikki paremmin kuin 5 vk sitten.
Kirjoittaja viimeinenpisara » 5.10.2019 12:53:03
Tuntuu siltä, että juomattomuus menee jo omalla painollaan. Päivien laskeminen ei enää tunnu niin tärkeältä, jotenkin alkaa luottamaan siihen, että ne päivät kyllä menevät laskemattakin eteenpäin. Onneksi ei ole myöskään mitään halua laskea päiviä siihen, milloin juomattomuus loppuu ja saa juoda jälleen (mikä voisi olla, jos olisi siis esim. tipattomalla kuukaudella, 100 pv tai vuoden). Juominen ei yksinkertaisesti kiinnosta yhtään eikä tunnu yhtään vaikealta olla juomatta. Muita asioita en vielä saa ihan niin paljon aikaiseksi kuin toivoisin, mutta olen hiukan kahden vaiheilla sen suhteen paljonko vielä pitäisikään saada aikaan. Odotan kovasti ensi viikon psykiatrin tapaamista, haluan puhua juuri tästä toipumisprosessista. Kun takana kuitenkin on paha onnettomuus ja sen jälkeinen stressireaktio, liian nopea eteneminen ei välttämättä ole hyvä idea. Varsinkin koska minulla on tapana hypätä ikävien asioiden yli ja jättää ne käsittelemättä. Tämä on liian iso trauma, enkä halua sen kummittelevan minulle loppuelämääni.
Näin viime viikolla onnettomuudesta unta. Yritin päästä pakoon niin kovasti, että heräsin siihen kun tipahdin sängystä lattialle. En tiedä pelastuinko, mutta ainakin pääsin liikkeelle enkä lamaantunut. Tämä ajatus hiukan naurattikin siitä lattialta noustessa. Nukun edelleen todella paljon, helposti jopa 10-12 tuntia yössä ja joskus myös päiväunet. Sängystä nouseminen on vieläkin välillä vaikeaa. Eteenkin jos ei mitään mukavaa tai mielekästä tekemistä. Tekemistähän aina riittäisi, mutta se motivaatio tekemiseen pitää löytää. Vielä ei tahdo oikein löytyä voimia kuin jokaipäiväisten asioiden tekemiseen. Viime viikolla tein vähän vaativampaa projektia, minkä jälkeen tarvitsi monta päivää lepoa.
Sosiaaliset suhteet tällä hetkellä melko vähissä, pitkälti omasta valinnastani. En jaksa nyt yhtään puolituttuja ja tekemistä, joka ei kovin kiinnosta. Parin läheisen ystävän kanssa tämä juomattomuus selvästi etäännyttänyt. Lueskelin jotakin artikkelia, jossa oli melko samoja piirteitä kuin yhden ystäväni kanssa. Hän on jatkuvasti tarjoamassa palveluksiaan, mutta siten, että haluaa minun pyytävän niitä: 'Haluaisitko minun tekevän sinulle omenamehua?' sen sijaan että tuo tekemäänsä omenamehua. Nykyisin usein kieletäydyn milloin milläkin tekosyyllä, koska minusta tuntuu, että hän tekee sen, jotta jäisin hänelle palveluksen velkaa. Hänellä on tapana loukkaantua milloin mistäkin. Nyt hän tietysti saa syyn loukkaantua siitä, että en ota hänen ystävällisiä eleitänsä vastaan. Hän on myös ehdotellut yhteisiä pikku matkoja, kyläilyjä ja illallisia, mistä olen myös nyt kieltäytynyt, koska niihin liittyy aina se alkoholi, enkä halua vielä joutua siihen tilanteeseen. Nyt arki rullaa hyvin näin, enkä ole vielä valmis rikkomaan rutiineja. Kävimme kahvilla, mutta tuntui, että kaikki mitä sanoin oli väärin ja mistään ei voinut keskustella. Samanlaisia tilanteita on ollut ennenkin, enkä ole niistä pahammin välittänyt. Nyt kuitenkin päätin, että minuun hän ei pahaa oloaan nyt pura. Hän tietää kyllä mitä minulle on tapahtunut ja onkin tukenut paljon. Valitettavasti vaan tästä toipuminen kestää nyt pidempään kuin mitä hän on valmis tukemaan ja sen hyväksyn täysin. Mutta siihen en lähde, että hän nyt kiukuttelisi minulle.
Tyräkki taisi jossain alkuaikojen kirjoituksissaan mainita siitä, miten juomisen lopettamisen jälkeen tuntui, että tietyille ihmisille ja tietyissä tilanteissa ei ihmisille selvänä ollut oikein mitään sanottavaa selvinpäin ja silloin tuntui, että turha tavata näitä ihmisiä tai mennä sellaisiin tilaisuuksiin. Luulenpa, että minulle käy myös näin. Mutta sitten taas aikaa vapautuu johonkin järkevämpään. Vaikka vielä ei hirveätä energiaa tekemiseen ole, olen melko varma siitä, että kyllä se sisäinen moottori tästä vielä käynnistyy. Enhä se oli tottunut käymään alkoholilla ja kestää hetki, että se tottuu toimimaan muilla energialähteillä.
Kirjoittaja viimeinenpisara » 5.10.2019 16:28:24
Jatkan vielä hiukan tätä yksinpuheluani eli kirjoittamista. Halusin nimittäin kirjoittaa ylös, ennen kuin taas unohdan, että kirjoittamisella on kyllä jännä voima. Tuossa edellä kun kirjoittelin tuosta unen- ja levontarpeestani, sen jälkeen lueskelin taas traumasta ja sieltähän se taas tuli, minkä tietysti tiesinkin, mutta olin unohtanut, että tuo valtava unen tarve ja väsymys kuuluu siihen kun elimistö ja psyyke toipuu traumasta. Eli jotenkin nämä asiat selkeytyvät kirjoittamalla.
Luin myös (nyt uutta tietoa minulle), että joku traumaterapian muoto on kirjoittaa neljän päivän ajan 20 min omasta traumastaan. Eli istahtaa alas ja laittaa hälytys 20 min päähän ja kirjoittaa mitä mieleen tulee siitä omasta 'ongelmasta' (tämä siis toimii muuhunkin kuin traumaan) kaikki mahdollinen. Ja jatkaa 4 päivää sitä.
Ajattelin kokeilla tuota (en tänne vaan itselleni). Itse asiassa jo aloitinkin ja kirjoitin ensimmäisen 20 min. En tosin päässyt ihan traumaan asti. Olen yrittänyt kirjoittaa siitä, mutta huomaan, että kiertelen ja kaartelen sen ympärillä, mutta en ihan uskalla palata siihen tapahtumaan. Taidan nyt yrittää uudestaan.
Kirjoittaja viimeinenpisara » 7.10.2019 17:47:49
Tänään on taas joku merkkipäivä, kuukausi ja viikko tai jotain? Pitkästä aikaa tänään (maanantaina!) käväisi mielessä ajatus, kun köpöttelin kaupungilta kotiin, että jospa kävisi syömässä viereisessä ravintolassa annoksen pastaa ja ottaisi lasillisen punaviiniä sen kanssa. Sain kuitenkin torpattua ajatuksen alkuunsa ja vaihdettua sen muotoon: jospa en kävisikään. Siinä ravintolassa olisi kyllä voinut käydä ja pastankin syödä, olen siellä käynytkin raittiuteni aikana syömässä pastaa ja juomassa sen kanssa ihan vaan kivennäisvettä ilman mitään ongelmia. Tällä kertaa ajatus pastasta ei kuitenkaan ollut se mikä kiinnosti, vaan se pasta sillä punaviinillä... Aina ei voi saada mitä haluaa ja tuo mieliteko meni onneksi nopeasti ohi. Mutta jännä, miten salakavalasti ajatus, että voisi juoda lasillisen viiniä ruoan kanssa, kuitenkin hiipi nyt mieleen kun tätä selvää elämää on hetki takana. Päivä kerrallaan ja enpäs juonut!
Kirjoittaja grape2 » 8.10.2019 01:01:52
Hienoa, että selvisit koetuksesta! Hyvin tutun kuullosta. Tuonkaltaisia ratoja minullakin alkoholismiin sairastuneet aivoni tuottavat ärsykkeitä. Onneksi on olemassa apuvälineitä, joilla jallittaa nuo tilanteet:
- toiminnan muutos; suunnan muutos; ärsykkeen välttäminen
- nopeasti hieman makeaa
- kävely puoli tuntia (toiseen suuntaan, kuin missä ärsyke)
- jos kotona, ulos kävelemään, jos ulkona, takaisin kotiin ja mahdollisesti lepäämään
- HALT-periaatteen muistaminen (nälkäinen, vihainen, yksinäinen, väsynyt, ja noihin sopiva olotilan muutos omalla toiminnalla ja esimerkiksi syömällä hyvää ruokaa)
Kirjoittaja viimeinenpisara » 8.10.2019 10:28:06
Kiitos Grape2! Tuo HALT:n muistaminen on hyvä vinkki: useimmat huonot päätökset johtuvat jostain noista neljästä olotilasta ja kun ne . tunnistaa voi välttyä monelta virheeltä.
Kirjoittaja grape2 » 8.1.2020 08:37:50
1970 kirjoitti: Ensin tuntuu ihan paskalta, sitten vaan paskalta. Jonkin ajan kuluttua ihan hyvältä, todella hyvältä ja jopa autuaalta. Nämä tunnelmat sitten vuorottelevat vuosien mittaan.
Teknisesti ja lääketieteellisesti ottaen hermomyrkkyä juovan ihmispoloisen aivot on jatkuvasti kansankielellä sekaisin, sillä välittäjäainemäärät vaihtelevat suuresti. Toipuminen kestää kuukausia ja vuosia ja kärsivällisyyttä ja sitkeyttä tarvitaan kahmalokaupalla.
Mitäpä muuta solu/hermomyrkyltä voi odottaakaan, kun sitä kaatelee terveinä syntyneisiin sisäelimiinsä. Hyvin tehokas vessnpytyn puhdistaja, kylläkin.
Normaalielämän perusmääre on olla terve, iloinen ja jopa onnellinen.
Nostanpa tähän hyvin hienoa kuvausta siitä, mitä etanoli tekee ihmiselle, ja miten ne tunnetilat vaihtelevat, kun alkaa päästä myrkystä eroon.