OLUTKELLARI: helmikuuta 2018
Vakka-Suomen Panimo tumma Schwarzbock vierailu syyskaudella pariinkin otteeseen lasissani. Ensimmäinen kierros sai aikaan myös ylöskirjaillun arvion, koska en muistanut oluen olevan ”tuttu” jo muutaman vuoden takaa. Sehän käväisi Alkon valikoimissa jo talvella 2013, jolloin se oli osa silloista pienpanimokattausta. Olikin hauska huomata, kuinka mielipide tuotteesta on kaikkien näiden vuosien jälkeen pysynyt samana, vaikka arvioissa käytetyt termit näkyvät matkalla hieman muuttuneen.
Tummanpuhuva, syvänruskea olut kauniilla, vaaleahkolla vaahdolla kruunattuna. Tumma, maltainen tuoksu on hyvin mallasleipäinen, kuivahedelmäinen ja paahtuneen suklainen. Makeahkona alkavan limppuisuuden alta paljastuu keskirunsasta kuivuutta ja tunnelma on rustiikkisen maanläheinen.
Maussa mennään tuoksua syvemmälle, joskin pääteemat samoina pysyvätkin. Mallasleipäinen, limppuinen maltaisuus on syvää ja sen paahtuneen sävyinen olemus henkii niin suklaata kuin kahviakin. Lopusta löytyy keskirunsasta katkeroa sekä mukavaa mausteisuutta. Jälkimaussa esiin nousee siirappikuorinen limppu, paahtunut mallas sekä vieno kahvisuus. Tuo kolmikko ilmentää hyvin myös lämmön myötä aukenevan kokonaisuuden päämakuja. Lämmin, tasapainoinen ja syvä talviolut.
Tuomio: Hienoa lagerosaamista VASPilta, tällä kertaa Schwarbockin voimin.
Lähettänyt Bier Baron klo 21.11 Ei kommentteja:
Tunnisteet: Alko, Arvio, Dunkler Bock, Pienpanimo, Prykmestar, Suomi, Uusikaupunki, Vakka-Suomen Panimo
Olutkauppa Pien aloitti rehdimmän maahantuontimarkkinoiden valloituksen ja blogistitkin huomioitiin Brew by Numbers –siksarin muodossa. Juon työtä käskettyä ja arvioita tipahtelee eetteriin epämääräiseen tahtiin. Aloitin tutustumismatkan kuusikon vahvemmasta päästä, syynä tähän tupla IPAn muita hieman kypsempi ikä. Ja Galaxy-Mosaic –tykitetty, samea DIPA sattui vain tuntumaan sopivalta aloitukselta.
Brew by Numbers nimeää oluensa numerokoodein, joissa toistuu selkeä logiikka. Asiaa on hieman avattu ao. kuvan muodossa. Sen perusteella meille selviää, että nyt maistelussa oleva olut on (55/06) Double IPA, joka on valmistettu järjestyksessään kuudennen Brew by Numbers DIPAn reseptin mukaan.
Numerokoodin salaisuus...
Panimon kotisivuilta löytyy paljon lisätietoa niin oluista kuin niiden jaottelustakin, mutta myös itse etiketit ovat mukavan informatiiviset. Niihin on painettu mm. tuotteen pullotuspäivä, mikä tämän DIPAn kohdalla on 20/11/2017. Muutaman kuukauden iästä huolimatta tuote on vielä varsin kovassa iskussa. BBE näkyy päivätyn neljän kuunkierron päähän pullotuksesta ja myös teksti Please drink fresh kertoo oluen tuoreleimasta.
Nopealla vilkaisulla muut humalapommit olivat tämän vuoden puolella pulloon sullottuja. Ainakin tämä jyhkeämpi pommi näkyy kestäneen pienen seisottamisen vallan mainiosti, eikä Pienen suunnitelma viileästä välivarastosta (saati seisotusajan minimoinnista) varmastikaan huono idea ole.
Informatiivinen takakansi.
Haaleaa ananasmehua hedelmälihoineen päivineen. Sameaa siis on. Tuoksu tursuaa vaaleita hedelmiä. Ananasta, mangoa ja samansuuntaista mehumaisuutta muutoinkin. Hieman sitrusta, kiiviäkin.
Maku jatkuu mehumaisena, hieman sitruksisen kirpakkana. Lopussa on myös kevyttä mausteen potkua, jälkimaun ollessa selvemmän greippinen. Muutoin yleistunnelma soljuu muussatun mangon ja ananaksen merkeissä. Hyvin hedelmäinen, hyvin aromaattinen, hyvin runsas.
Tuomio: Hyvin hedelmäinen ja mehumainen (NE)DIPA.
Lähettänyt Bier Baron klo 20.13 Ei kommentteja:
Tunnisteet: Arvio, Brew by Numbers, Double IPA, Englanti, Imperial/Double IPA, New England DIPA, Pien