Orfeuksen kääntöpiiri: Auringon asema - Ranya ElRamly (2002)
Sillä minun isäni oli niitä, jotka ovat tulesta. Kun he tulevat huoneeseen, kaikki muuttuu valoksi, kun he tulevat liian lähelle, kaikki muuttuu tuhkaksi, ja kun he lähtevät, ei ole enää mitään. Minun isäni oli tulesta ja minun äitini oli vedestä ja siksi kaikki oli alussa niin kaunista ja suurta, ja minä ymmärrän, että tuli ei kaipaa lisää kuumuutta rinnalleen, vaan jotakin vilvoittavaa, jotakin aivan muuta, mutta toisaalta on selvä, että tulessa vesi haihtuu ja vedessä tuli sammuu ja minä ja sisareni, me pysymme kuivalla maalla.
Egypti, Libya ja Suomi. Kertojan vanhemmat, egyptiläinen Ismael ja suomalainen Anu, rakastuvat ja myöhemmin perhe liikkuu kolmessa maassa tasapainotellen kahden erilaisen kulttuurin myllerryksessä. Pitkiä ja kylmiä talvia, kaupan muoviin pakattuja elintarvikkeita, puheenkin hiljentävä kuuma aurinko, katkeilevat sähköt. Hetket sekoittuvat toisiinsa, muistot kietoutuvat kehäksi, henkilöistä saadut vaikutelmat pyörivät ympyrää.
Joissain kirjoissa toisteisuus ärsyttää liian kikkailevana tyylikeinona, mutta tässä sitä on käytetty harkiten. Aina palataan sinne, mistä kaikki alkoi. Hämyiseen junavaunuun, jossa istuu enkeli, ja jossa tuli ja vesi ensimmäistä kertaa kohtaavat. ElRamlyn (nyk. Paasonen) proosa on täynnä hienoja kielikuvia, ja sanojen virta vie mukanaan jos vain malttaa keskittyä. Tunnelma on surumielinen ja viipyilevä, mutta joukkoon mahtuu myös hiukan iloa ja toiveikkuutta. Yksi niistä harvoista suomalaisista romaaneista, joista jaksan kiinnostua aihepiirin puolesta, ja jotka ovat vieläpä kaiken lisäksi todella hyviä ja taidokkaita.
kirjoittanut Suvi klo 20.21
Aiheet: 2000-luku, 4 pistettä, Afrikka, ElRamly Ranya, Pohjois-Eurooppa, romaanit
Elina 24. syyskuuta 2013 klo 4.29
Auringon asema teki aikanaan minuun lähtemättömän vaikutuksen. Toisto oli kuin laulua, hyminää ja ymmärrystä tässä kirjassa.
Suvi 24. syyskuuta 2013 klo 9.56
sannabanana 24. syyskuuta 2013 klo 11.00
RAKASTAN tata kirjaa - kulkee aina mukana!
Suvi 25. syyskuuta 2013 klo 18.22
sannabanana, sopivan kokoinenkin siihen tarkoitukseen ;D Mutta joo, hieno kirja tosiaan!
Mari a 24. syyskuuta 2013 klo 19.17
Samaa sanon kuin yllä: tämä kirja jaksaa aina viehättää ja jaksan sen lukea uudelleen ja uudelleen aina vaan.
Suvi 25. syyskuuta 2013 klo 18.24
Mari a, voisin itsekin kuvitella joskus palaavani tähän, vaikkei ihan lempikirjaksi yltänytkään :)
Katri 25. syyskuuta 2013 klo 18.18
Minä en normaalisti pidä kikkailevasta kielestä myöskään, mutta tässä kirjassa se toimi. Luin kirjan itse heinäkuussa ja pidin paljon!
Suvi 25. syyskuuta 2013 klo 18.26
Katri, niin toimi, ElRamly tosiaan tiesi mitä teki!