Valtuustoaloite terveydenhuollon järjestämisestä paperittomille henkilöille | Inka Hopsu
mennessä Inka Hopsu | marras 9, 2015 | Kirjoituksia, Valtuustoaloitteet
Paperittomat ihmiset ovat Suomessa oikeutettuja vain kiireelliseen hoitoon[1]. Hoito tapahtuu omalla kustannuksella todellisten kustannusten mukaan ja esimerkiksi päivystyskäynnistä tai synnytyksestä voi seurata tuhansien eurojen lasku, tällöin ihmiset saattavat jäädä ilman oikea-aikaista hoitoa.
Oikeus terveyteen on tunnustettu useissa YK:ssa laadituissa ihmisoikeussopimuksissa, joihin Suomi on liittynyt. Keskeisimmät näistä ovat taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia koskeva yleissopimus (SopS 6/1976, TSS-sopimus), lapsen oikeuksien yleissopimus (SopS 60/1991) ja kaikkinaisen naisten syrjinnän kieltävä yleissopimus (SopS 68/1986). Kyseiset sopimukset sitovat Suomea ja perustuslain 22 pykälässä on asetettu julkiselle vallalle velvollisuus turvata perusoikeuksien ja ihmisoikeuksien toteutuminen. Paperittomien henkilöiden terveydenhoidon järjestämisen olisi oltava linjassa näiden velvoitteiden sekä terveydenhuollon henkilöstön ammattietiikan kanssa. Nyt näin ei ole.
Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen vuonna 2014 julkaiseman selvityksen[2] mukaan paperittomien henkilöiden oikeudet terveyspalveluihin tulisi turvata nykyistä laajempina. Selvityksessä esitetään kolme vaihtoehtoa terveyspalvelujen järjestämisestä paperittomille: hoito saman laajuisena kuin niille, joilla on kotikunta Suomessa, hoito saman laajuisena kuin turvapaikanhakijoille tai vain kiireellinen hoito kaikille ja alaikäisten lasten, raskaana olevien ja synnyttäneiden äitien hoito kuten kotikuntalaisille. Suomessa oleskelevien paperittomien tai paperittomien kaltaisessa asemassa olevien henkilöiden kokonaismäärän arvioidaan olevan noin 2000-3000.
Syyskuussa 2015 FRA (European Union Agency for Fundamental Rights) julkaisi tutkimuksen[3], jonka mukaan oikea-aikaisen hoidon järjestäminen paperittomille henkilöille säästää selvästi näiden henkilöiden terveydenhoitoon käytettäviä varoja. Kiireellinen terveydenhoito, johon Suomi nytkin sitoutuu, on kallista. Paperittomien kunnollinen terveydenhoito ehkäisee ongelmia ja sairauksien pahenemista ja vähentää terveydenhuollon tarvetta ja kuluja.
Me allekirjoittaneet valtuutetut esitämme, että Espoo järjestää:
-paperittomien henkilöiden kiireellisen hoidon kuten espoolaisille, samoin asiakasmaksuin kuin kunnan asukkaat.
-alle 18-vuotiaille lapsille ja nuorille kaikki terveydenhuollon palvelut mukaan lukien erikoissairaanhoidon, sekä
-raskaana oleville hoidon kuten espoolaisille.
Lisäksi esitämme, että ennaltaehkäiseviä palveluita suunniteltaessa ja järjestettäessä suunnitellaan myös paperittomien henkilöiden tarvitsemia ennaltaehkäiseviä palveluita ja taataan, että yllä esitettyihin palveluihin on helppo löytää ja päästä.
Paperittomalla henkilöllä tarkoitetaan:
– maassa ilman oleskelulupaa oleskelevaa, muualta kuin EU- tai Eta-valtiosta tai Sveitsistä kotoisin olevaa henkilöä, jolla ei ole vakuutusturvaa sairauden tai sairaanhoidon varalle
– EU-kansalaista, jolla ei ole vakuutusturvaa sairauden tai sairaanhoidon varalle (esim. tietyt Itä-Euroopan väestöryhmät, joilla ei ole vakuutusturvaa kotimaassaan).
Espoo 9.11.2015
[1] Terveydenhuoltolaki 1326/2010 50 § 1 mom. ja Erikoissairaanhoitolaki 1062/1989 3 § 2 mom.
[2] http://www.julkari.fi/handle/10024/114941
[3] http://fra.europa.eu/en/publication/2015/cost-exclusion-healthcare-case-migrants-irregular-situation