Ostoksilla Pekingissä – Matkapatonki – Reissublogi
On vihdoin tullut aika laittaa viimeisin reissumme nippuun, joten päätetään Pekingin kertomuksemme vinkeillä shoppailuun! Me emme normaalisti kuluta reissuilla aikaa kuin lähinnä ruokakauppojen hyllyjen välissä ja täydentämässä vaatekaappiamme Primarkin kohtuuhintaisella valikoimalla, mutta Pekingissä kiersimme paikallisia toreja normaalia enemmän. Isot kansainvälisillä liikkeillä pakatut kauppakeskukset skippasimme suosiolla, mutta paikallisia tuotteita ja merkkejä tarjoavia liikkeitä kolusimme läpi useaankin otteeseen.
Wangfujingin ostoskadulta löytyi liikkeitä joka lähtöön, myös länsimaalaisia ketjuja.
Vasta kotiin palattuamme ja kuvia selailtuamme huomasimme, että kaupoista tuli kuitenkin otettua aivan liian vähän kuvia! Ilmeisesti keskityimme enemmänkin tavaroiden hypistelyyn kuin niiden kuvaamiseen. Siksi tässä postauksessa ei kannata odottaa kuvakavalkaadia erinäisistä kiinalaisista tuotteista.
Pekingin kauppatorit
Pekingin kaksi suosituinta torialuetta ovat Silkkitori (Silk Street) ja Helmitori (Pearl Market). Kummatkin ovat monikerroksisia ostoskeskuksia ja kummassakin myydään aikalailla samaa tavaraa; silkkiä, helmiä, elektroniikkaa, laukkuja, aurinkolaseja ja kenkiä. Ennenkaikkea feikkiä tavaraa. Vaikka luksusmerkit saattavat olla Kiinassa halvempia, ei niitä silti polkuhinnoilla myydä toreilla. Tämä ei päde pelkästään vaatemerkkeihin, vaan myös elektroniikkaan. Väärennös saattaa vaikuttaa laadukkaalta, mutta kiinalaiset ovat hyviä kopioimaan. Väärennettyjen tuotteiden maahantuonti on myös laitonta, mutta kukapa ei joskus olisi ostanut merkkituotetta torilta, halvalla kun sai.
Silk Streetin ostostori.
Toreilla tärkein asia on kuitenkin tinkaus. Lähtöhinnoista on monenlaista ohjeistusta, mutta edes puolta pyyntihinnasta ei kannata maksaa. Etelä-Euroopan turistikohteissa tinkiminen ei suju niin helposti kuin Kiinassa, joten pää kannattaa pitää kylmänä hinnan suhteen. Suomalaiselle tinkaaminen voi tuntua ahdistavalta ja nololtakin, mutta Kiinassa se on täysin normaalia. Ja lopputulos on aina säästöä!
Paras esimerkkimme meidän tinkaamisestamme oli Silk Streetillä matkalaukun ostamisen kanssa. Susannan lähestulkoon tyhjä laukku hajosi matkalla Pekingiin, joten lähdimmekin metsästämään uutta tilalle. Alkuperäinen pyyntihinta oli 3000 juania (n. 400e), jossa ilmaa oli ainakin puolet. Mikko oli luovuttamassa jo puolivälissä, mutta Susanna jatkoi tinkimistä siihen asti, kunnes laukun hinta oli enää 400 juania (n. 60e). Myyjä ei ollut tyytyväinen lopputulokseen, mutta me sen sijaan teimme hyvät kaupat!
Tuliaisten ostamiseen nämä kauppatorit ovat helppoja vaihtoehtoja, sillä saman katon alta löytyy kaikille jotain. Testasimme myös venäläisten suosiman Alien Streetin, jossa tinkaaminen olisi sujunut sujuvasti venäjäksikin (me sen sijaan jatkoimme elekielellä ja parilla englannin fraasilla). Alien Streetin tuotevalikoima oli kuitenkin ehkä enemmän itänaapureillemme sopivaa ja tori oli muutenkin jo parhaat päivänsä nähnyt.
Paikallisen ostoskeskuksen kalliimpaa ruokatarjontaa: pääskysenpesiä ja kuivattuja toukkia. Toukkien hinnat huitelivat sadoissa euroissa.
Ruokakaupat ja -hallit
Meille tärkeintä oli kiinalaiseen ruokakulttuuriin tutustuminen ja paikallisen ruoan kotiin hamstraaminen, joten kävimmekin päivittäin ruokakaupassa. Onneksi hotellimme lähellä sijaitsi Wumart-supermarket, josta saimme niin eväät kuin tuliaisetkin ostettua.
Lähikauppamme Wu-Mart.
Kiinalainen ruoka on toki halvempaa, mutta Pekingin kaupoissa hintaero Suomeen ei ollut ihan niin suuri, mitä odotimme. Ehkä jossain syrjemmässä ruoan hinta on vieläkin matalampi…
Erona länsimaalaisiin kauppoihin oli tietenkin eksoottisen ruoan valikoima. Kaikkea löytyi kuivattuna ja fermentoituna, mutta myös elävän ruoan tarjonta poikkesi totutusta. Harvemmin sitä nimittäin tulee kilpikonnia paikallisessa supermarketissa valittua iltapalaksi. Muutoinkin Kiinassa käytetään eläimen jokainen osa hyödyksi ja valinnanvaraa riitti aina porsaankorvista kananjalkoihin.
Soijakastikehylly muistutti laajuudeltaan ranskalaista viinihyllyä.
Rauskut ja kilpikonnat tyrkyllä.
Pekingistä löytyy myös useita kansainvälisiä hypermarketteja, kuten Carrefour ja Wal-Mart. Mikko ei ollut vielä jälkimmäisessä käynyt, joten suuntasimme eräänä iltana metrolla lähimpään Wal-Martiin ruokaostoksille. Odotimme sen olevan täynnä jenkkituotteita, mutta tuotetarjonta oli hyvinkin kiinalainen. Järisyttävän halpa kauppa ei kuitenkaan maineestaan huolimatta täällä ollut, mutta silti saimme kerättyä kärryllisen erikoisia ostoksia mukaamme. Wal-Martista löytyi myös kattavasti käyttötavaraa ja hygieniatuotteita.
Panjiayuanin antiikkitori ja Wangfujingin katutori:
Wangfujingilla poikkesimme ruokakadulta poikkikaduille, joissa löytyi kaikenlaista rihkamaa niin kynistä tassuaan heilutteleviin onnenkissoihin. Mitään löytöjä emme kuitenkaan tehneet ja kyseinen poikkikatu onkin varmaan enemmän lasten mieleen, sillä edes laadukasta krääsää ei ollut tarjolla. Matkamme aikana yksi poikkikaduista joutuikin remontin alle, joten oletettavasti nämä katumyyjät ovat jo heikoilla sisätiloissa toimivia torimyyjiä vastaan.
Ulkotorien rihkama oli erittäin heikkolaatuista ja toistaalta taas myös hyvin edullista.
Yksi ulkona toimivista toreista oli kuitenkin Panjiyuanin antiikkitori, joka sijaitsi samannimisen metroaseman kupeessa. Kyseessä oli valtava alue, josta sai kiinalaista antiikkia ja “antiikkia”. Täältä kannattaa hankkia kalligrafia-tauluja, Mao-kokardeja sekä kiinalaisia kippoja ja kuppeja tai matkamuistoja. Toki jos kuljetus ei ole ongelma, Panjiyuanista saat myös huonekalut, matot ja puutarhaan sopivat terrakotta-patsaat.
Panjiyuanilla oli myös kirpparialue, jossa myytiin kuluneempia tuotteita.
Alueelta löytyy valtavat valikoimat patsaita joka lähtöön.
Emme uskaltaneet ostaa yhtään vaasia tuliaisiksi, sillä laukkujemme kova kohtalo menomatkalla kaivoi vielä mieltä.
Panjiyuanin antiikkitorilla on päivittäin tuhansia myyjiä ja asiakkaita siihen päälle kymmenkertainen määrä. Samoja tavaroita toki on useilla myyjillä, mutta ilmeisesti kauppa käy kaikilla. Me satuimme paikalle todella tuulisena päivänä, jolloin turistejakaan ei meidän lisäksemme juuri ollut. Kauppiaat nukkuivat kiinalaiseen tapaan tiskien takana, joten saimme rauhassa tutkia tarjontaa. Jos et vielä ollut ehtinyt ostamaan helmiä Silkki- tai Helmitorilta, täältä niitä löytyy ainakin yhtä lajaa valikoima! Antiikkitorin kauppiaat poikkesivat aiempien torien kauppiaista myyntityylillään; kaupankäynti oli rauhallista ja esineitä pystyi jopa katsomaan ja koskemaan ilman että myyjä heti pakotti sen hinnalla millä hyvänsä ostamaan.
Tuliaiset Kiinasta:
Kiinassa kävijöille suositellaan usein silkin, helmien ja teen ostamista. Emme valitettavasti olleet perehtyneet silkin hintaan kotimaassa, joten sitä oli huono vertailla Kiinassakaan. Mittatilauspuku olisi kiinnostanut Mikkoa, mutta ostopäätös olisi pitänyt tehdä jo heti matkan alussa, että olisimme puvun ehtineet saamaan ennen lähtöä mukaamme. Mitä me siis ostimme kotiinviemisiksi (sen heiluttavan kissan lisäksi)?
Tietenkin ruokaa. Hamstrasimme ruokakaupoista erilaisia nuudeleita, mausteita ja pikkusyötävää mukaamme runsain määrin. Tietenkin vasta lähtöä edeltävänä päivänä tuli mieleen, että Suomen tulli ei ehkä katsoisi hyvällä kuivalihojamme ja kalatuotteitamme, joten niistä jouduimme suureksi pettymykseksi (osittain) luopumaan. Kuivalihat olivat nimittäin todella hyviä ja erittäin halpoja!
Katselimme paikallisten juovan pienen pullon kyseistä pontikkaa ruokailun yhteydessä. Ilmeisesti ainakin kiinalaisten makuun sopivaa?
Pysyttelemme kotonakin vielä tovin aasialaisissa tunnelmissa!
Ostimme tietenkin myös teetä ja paikallista pontikkaa, jota tuntui olevan jokaisessa elintarvikekaupassa myynnissä. Se on vielä korkkaamatta, mutta emme ole maun suhteen liian optimistisia… Loppujen lopuksi toimme hyvin vähän tuliaisia kotiin! Ranskasta saavumme aina täyden matkailuauton kanssa, nyt meille olisi riittänyt yksi yhteinen ruumalaukku takaisintullessa.
Näin on siis talviloma Pekingissä taputeltu ja on aika siirtyä kohti uusia seikkailuja! Peking kuitenkin sytytti meissä pienen liekin Kiinaan ja paluumatka menikin suunnitellen seuraavia kohteita maassa. Taidamme kuitenkin pitäytyä talvimatkailussa, sillä pieni turistikato sopi meille paremmin kuin hyvin!
Seuraavaksi kuitenkin laitamme matkailuautomme reissukuntoon ja lähdemme kohti Eurooppaa. Tarkka reitti on vasta hahmottumassa, mutta Välimeri kutsuu, niin kuin aina.
Kiina markkinat ostokset Panjiyuan Peking ruoka talviloma torit tuliaiset Wangfujing
Newer Post Automatkailun turvallisuuskysymykset	Older Post Liikkuminen Kiinassa