RASKAANA OLEVIEN JA KUMPPANEIDEN ODOTUKSET JA KOKEMUKSET VARHAISRASKAUDEN ULTRAÄÄNITUTKIMUKSESTA - PDF Ilmainen lataus
Download "RASKAANA OLEVIEN JA KUMPPANEIDEN ODOTUKSET JA KOKEMUKSET VARHAISRASKAUDEN ULTRAÄÄNITUTKIMUKSESTA"
1 RASKAANA OLEVIEN JA KUMPPANEIDEN ODOTUKSET JA KOKEMUKSET VARHAISRASKAUDEN ULTRAÄÄNITUTKIMUKSESTA Maarit Nykänen Pro gradu -tutkielma Hoitotiede Hoitotyön johtaminen Itä-Suomen yliopisto Terveystieteiden tiedekunta Hoitotieteen laitos Elokuu 2015
2 SISÄLTÖ TIIVISTELMÄ ABSTRACT Käytetyt lyhenteet ja käsitteet 1 JOHDANTO SIKIÖSEULONNAT Sikiöseulontojen tavoite Kromosomipoikkeavuuksien esiintyvyys Suomessa Varhaisraskauden yleinen ultraäänitutkimus ja kromosomipoikkeavuuden seulonta Varhaisraskauden ultraäänitutkimusten käytännön järjestelyt Keskiraskauden seerumiseulonta Rakenneseulonta KIRJALLISUUSKATSAUS Tiedonhaku Sikiöseulontaan liittyvä neuvonta ja tietämys seulonnasta Sikiöseulontaan osallistumisen syyt ja odotukset ennen ultraäänitutkimusta Perustelut seulonnasta kieltäytymiseen Sikiöseulontaan liittyvä huoli ja ahdistus Kokemukset ultraäänitutkimuksesta Kirjallisuuskatsauksen yhteenveto TUTKIMUKSEN TARKOITUS JA TUTKIMUSKYSYMYKSET AINEISTO JA MENETELMÄT Tutkimuksen kohderyhmä ja aineiston keräys Kyselylomake Aineiston analysointi TULOKSET Tutkimukseen vastanneiden taustatiedot Odotukset Kokemukset Ultraäänitutkimuksen käytännön järjestelyt Tutkimustulosten yhteenveto POHDINTA Tulosten pohdinta Tutkimuksen luotettavuus Tutkimuksen eettisyys Jatkotutkimushaasteet Johtopäätökset ja suositukset LÄHTEET LIITTEET LIITE 1. Tiedonhaku tietokannoista. LIITE 2. Tutkimuksia, jotka käsittelevät raskaana olevien ja kumppanien varhaisraskauden tai keskiraskauden ultraäänitutkimukseen liittyviä odotuksia ja kokemuksia. LIITE 3. Tiedote tutkittavalle ja suostumus osallistua tutkimukseen. LIITE 4. Sähköpostisaate raskaana olevalle.
3 LIITE 5. Sähköpostisaate kumppanille. LIITE 6. Tutkimuskysymykset raskaana olevalle. LIITE 7. Tutkimuskysymykset kumppanille. LIITE 8. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen tutkimuseettisen toimikunnan lausunto. LIITE 9. Tutkimuslupa Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiristä. LIITE 10. Tutkimuslupa Kuopion kaupungin Terveydenhoidon palvelusta.
4 ITÄ-SUOMEN YLIOPISTO Terveystieteiden tiedekunta Hoitotieteen laitos Hoitotiede Hoitotyön johtaminen TIIVISTELMÄ Nykänen Maarit Tutkielman ohjaajat: Elokuu 2015 Raskaana olevien ja kumppaneiden odotukset ja kokemukset varhaisraskauden ultraäänitutkimuksesta Pro gradu-tutkielma, 69 sivua, 10 liitettä (28 sivua) Professori, THT Katri Vehviläinen-Julkunen Dosentti, erikoistutkija, FT Reija Klemetti, Terveyden ja hyvinvoinnin laitos Sikiöseulontoihin osallistutaan Suomessa runsaasti. Kansainvälisissä tutkimuksissa raskaana olevien tietämys seulonnoista on todettu olevan heikkoa ja osa raskaana olevista haluaisi enemmän neuvontaa sikiöseulonnoista. Sikiöseulonnan ultraäänitutkimus saattaa aiheuttaa huolta raskaana olevalle ja kumppanille ennen tutkimusta. Yleisin syy osallistua seulontaan on lapsen hyvinvoinnin varmistaminen. Tutkimuksen tarkoituksena oli kuvata raskaana olevien ja heidän kumppaniensa odotuksia ja kokemuksia raskausviikoilla tehtävästä varhaisraskauden ultraäänitutkimuksesta. Tarkoituksena oli myös verrata, eroavatko raskaana olevan ja kumppanin, ensi- ja uudelleensynnyttäjien sekä keskenmenon kokeneiden ja kokemattomien raskaana olevien odotukset ja kokemukset varhaisraskauden ultraäänitutkimuksesta. Tutkimuksen tavoitteena oli tuottaa tietoa hyödynnettäväksi sikiöseulontaan liittyvän toiminnan kehittämisessä. Aineisto kerättiin sähköisenä kyselynä HUS:n ja KYS:n alueilta kuuden kaupungin varhaisraskauden ultraäänitutkimuksia tekevistä yksiköistä peräkkäisellä otantamenetelmällä keväällä Kysymyslomake oli rakennettu pääosin valmiista mittareista. Aineiston analyysissä ryhmien välistä riippuvuutta tarkasteltiin ristiintaulukoimalla. Tutkimukseen osallistui 1037 henkilöä, joista oli 654 raskaana olevia ja 346 kumppaneita. Tutkimus osoitti, että raskaana olevien ja kumppaneiden odotukset sikiöseulonnoista ovat realistiset. Raskaana olevien ja kumppaneiden kokemukset varhaisraskauden ultraäänitutkimuksesta ovat positiivisia, joskin osa kumppaneista kokee, ettei heitä kohdella henkilökohtaisesti. Varhaisraskauden ultraäänitutkimus tekee vanhemmaksi tulon todellisemmaksi. Tutkimuksen johtopäätöksinä voidaan todeta, ettei äitiysneuvolatoiminnan suositusten mukainen ennen seulontaa annettava suullinen ja kirjallinen neuvonta sikiöseulonnoista toteudu kaikille raskaana oleville. Ultraäänitutkimuksen aikana raskaana olevat ja kumppanit saavat hyvin tietoa tutkimuksesta. Varhaisraskauden ultraäänitutkimukset toteutuvat pääosin oikea-aikaisesti. Tutkimuksen aineisto oli painottunut Uudellemaalle, joten tutkimuksen laajentaminen valtakunnalliseksi on tarpeen. Olisi myös tärkeää tutkia, miten seulonta-asetuksen mukainen seulonnan laadunseuranta on toteutettu varhaisraskauden ultraäänitutkimuksia ja rakenneseulontatutkimuksia suorittavissa yksiköissä. Asiasanat: odotukset, kokemukset, vanhemmat, ultraäänitutkimus, sikiödiagnostiikka
5 UNIVERSTITY OF EASTERN FINLAND Faculty on Health Sciences Department of Nursing Science Nursing Science Nursing Leadership and Management ABSTRACT Nykänen Maarit Supervisors: August 2015 The expectations and experiences of pregnant women and their partners concerning the early pregnancy ultrasound examination Master s thesis, 69 pages, 10 appendices (28 pages) Professor, PhD Katri Vehviläinen-Julkunen Docent, senior researcher, PhD Reija Klemetti, National Institute for Health and Welfare In Finland many families participate in prenatal screening. In the international researches it has noticed that women s knowledge of the screening is poor, and some of the families would like more counseling concerning the screening. The early pregnancy ultrasound examination may cause anxiety for the pregnant women and their partners prior to the actual examination. The most common reason for participation in the screening is to reassure the child s wellbeing. The aim of this study was to describe the expectations and experiences of pregnant women and their partners concerning the early pregnancy ultrasound examination done on weeks of pregnancy. The aim was also to compare whether the expectations and experiences of the pregnant women and their partners, primiparous or multiparous women, those who have miscarried and those who have not miscarried, differ from each other. The material for the study was collected in electronic questionnaire in the districts of HUS and KYS, in six different municipal units that conduct early pregnancy ultrasound examinations during spring A consecutive sampling method was used. The questionnaire was compiled of existing scales. The statistical analyses were performed using cross tables. There were 1037 persons participated in the study, of which 654 were pregnant women and 346 their partners. The study showed that the expectations of the prenatal screening of the pregnant women and their partners are realistic. The experiences of the pregnant women and their partners concerning the early pregnancy ultrasound examinations are positive, though some of the partners feel they are not treated in a personal manner. The ultrasound examination reinforces the sensation of becoming a parent. The conclusions are that all pregnant women do not receive information about prenatal screening verbally and in writing as the guidelines for action of maternal clinics are recommending. Parents are well informed during the scan. Early pregnancy ultrasound examinations are mostly performed on appropriate pregnancy weeks. The material of this study was mostly collected in the greater Helsinki area, so a larger nationwide study should be conducted. It would also be important to study how the quality control of the ultrasound examination, as dictated by the statutes concerning prenatal screening, early pregnancy ultrasound examinations and structural ultrasound examinations, is implemented in the clinics supplying these examinations. Keywords: expectations, experiences, parents, ultrasound, prenatal screening.
6 Käytetyt lyhenteet ja käsitteet: HUS Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiiri KYS Kuopion yliopistollinen sairaala ns non-significant eli ei tilastollisesti merkitsevä NT niskaturvotusmittaus yleisen ultraäänitutkimuksen yhteydessä raskausviikolla kromosomipoikkeavuuden selvittämiseksi. p merkitsevyystaso S-AFP seerumin alfa-1-fetoproteiini S-hCG seerumin koriongonadotropiini S-hCG-β-V koriongonadotropiini-b-alayksikkö S-PAPP-A raskauteen liittyvä plasmaproteiini A THL Terveyden ja hyvinvoinnin laitos WHO Maailman terveysjärjestö Kumppanilla tarkoitetaan tässä tutkimuksessa henkilöä, jonka raskaana oleva itse määritteli kumppanikseen ja antoi hänen sähköpostiosoitteensa tutkijalle. Kumppani voi olla avio- tai avopuoliso, puoliso rekisteröidyssä parisuhteessa tai henkilö, jonka kanssa on parisuhteessa asumatta yhdessä. Tutkijan ajatus on, että kumppani on henkilö, jonka kanssa raskaana oleva odottaa lasta. Parisuhteiden monimuotoisuutta kunnioittaen tässä tutkimuksessa puhutaan kumppaneista tekemättä eroa kumppanin sukupuolen mukaan. Poikkeuksena tästä ovat tekstit, joissa käsitellään aiempia tutkimuksia, joissa miehet ovat olleet tutkimuksen kohteena. Vastaajalla tarkoitetaan tässä tutkimuksessa kaikkia tutkimukseen osallistuneita henkilöitä. Ensisynnyttäjä ja uudelleensynnyttäjä tarkoittavat ensimmäistä tai vähintään toista lastaan odottavaa raskaana olevaa. Ensimmäistä lastaan odottavalla ja vähintään toista lastaan odottavalla tarkoitetaan sekä raskaana olevaa että kumppania, mikäli tekstissä ei erikseen rajata sitä koskemaan ainoastaan kumppaneita.
7 1 JOHDANTO Terveydenhuollon tehtävä on terveyden edistäminen, sairauksien ehkäisy ja hoito sekä kärsimyksen lievittäminen. Äitiyshuollon ydintehtävä on turvata raskaana olevan, sikiön, vastasyntyneen ja perheen paras mahdollinen terveys (Klemetti & Hakulinen Viitanen 2013). Seulonta on ehkäisevää terveydenhuoltoa. Seulonnalla väestöä tutkitaan tietyn taudin tai sen esiasteen toteamiseksi (STM 2014). Suomessa toteutettavat seulonnat perustuvat Maailman terveysjärjestön (WHO) määrittelemiin seulonnan yleisiin periaatteisiin, joita sosiaali- ja terveysministeriön asettama seulontatyöryhmän on täydentänyt Tanskan eettisen neuvoston laatimilla seulontakriteereillä. Seulonnan yleisten periaatteiden mukaan seulottava tauti tulee olla merkittävä sekä yksilölle että yhteiskunnalle ja seulottavaan tautiin on vaikuttava, hyväksytty hoito. Suomessa sikiöseulonta alkoi 1970-luvulla lapsivedestä tehtävällä kromosomitutkimuksella ja sitä tarjottiin iäkkäimmille raskaana oleville. Ikäraja vaihteli kuntakohtaisesti 35 vuodesta 40 vuoteen. Ultraäänitutkimuksen kehittymisen myötä luvulla raskauden keston määritys tarkentui ja rakennepoikkeavuuksia alettiin tunnistamaan. (Autti-Rämö ym ) Raskaana olevat osallistuvat Suomessa sikiöseulontoihin runsaasti; esimerkiksi varhaisraskauden yleiseen ultraäänitutkimukseen osallistuu syntymärekisterin (THL 2014c) mukaan noin 70 % raskaana olevista. Erot eri sairaanhoitopiirien välillä osallistumisessa ovat suuret vaihdellen 97 %:n ja 15 %:n välillä (THL 2014c), mitä saattaa selittää kirjaamistapojen erilaisuus tai kirjaamisen puutteellisuus. Pohjoismaista tai Euroopasta ei saa vertailulukuja, sillä tietoja ei ole (Gissler 2014). Raskaana olevan kumppani on usein mukana ultraäänitutkimuksessa, mutta kumppanien osallistumisesta ei ole kirjattu tilastoja. Suomessa on tutkittu hyvin vähän raskaana olevien ja kumppaneiden odotuksia ja kokemuksia varhaisraskauden ultraäänitutkimuksesta. Seulontamenetelmät kehittyvät ja seulonnasta annettavaa neuvontaa on ohjeistettu (Klemetti & Hakulinen-Viitanen 2013, Klemetti & Raussi-Lehto 2014), terveydenhoitajille on julkaistu oppaita sikiöseulonnan neuvonnasta (THL 2015c) ja tuleville vanhemmille oppaita sikiöseulonnasta (THL 2015b), jotta tulevat vanhemmat saisivat omiin tarpeisiinsa nähden oikeaa ja tarkoituksenmukaista tietoa tueksi päättäessään osallistumisesta seulontoihin. Raskaana olevan ja hänen kumppaninsa odotukset kertovat osaltaan annetun neuvonnan laadusta. Jos odotukset ovat
8 2 epärealistisia, neuvontaa on syytä tarkastella kriittisesti. Heidän kokemuksensa ovat puolestaan palautetta ultraäänitutkimuksia suorittaville yksiköille ja ultraäänitutkimuksen tehneelle terveydenhuollon ammattilaiselle. Kokemukset kuvaavat, miten tutkimustilanne on onnistunut raskaana olevan ja hänen kumppaninsa näkökulmasta. Ultraäänitutkimuksia tekevät terveydenhuollon ammattilaiset sekä tutkimuksia järjestävät yksiköt tarvitsevat palautetta työstään kehittääkseen toimintaansa asiakkaiden näkökulman huomioiden. Tässä tutkimuksessa tarkastellaan raskaana olevien ja heidän kumppaniensa odotuksia ja kokemuksia, jotka liittyvät raskausviikkojen aikana tehtävään varhaisraskauden ultraäänitutkimukseen. Tutkimuksessa tuotettua tietoa voidaan käyttää kehitettäessä raskaana oleville annettavaa neuvontaa sikiöseulonnasta sekä kehitettäessä toimintaa varhaisraskauden ultraäänitutkimuksia suorittavissa yksiköissä. Tämä tutkimus on osa Terveyden ja hyvinvoinninlaitoksella käynnissä olevaa hanketta, joka arvioi nykyisen sikiöseulontaohjelman toteutumista valtakunnallisella tasolla. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos seuraa ja arvioi seulontaohjelmia ja sosiaali- ja terveysministeriön asettama seulontatyöryhmä seuraa seulontojen ja seulontamenetelmien tarkoituksenmukaisuutta (STM 2009). Kuvaamalla raskaana olevien ja heidän kumppaniensa odotuksia ja kokemuksia varhaisraskauden ultraäänitutkimuksissa tämä tutkimus nivoutuu myös Seksuaali- ja lisääntymisterveyden toimintaohjelmaan , jonka yhtenä tavoitteena on seurata sikiöseulontojen laatua ja vaikuttavuutta alueellisesti sekä valtakunnallisesti (Klemetti & Raussi-Lehto 2014).
9 3 2 SIKIÖSEULONNAT Tässä luvussa kuvataan sikiöseulontojen tavoitteet ja menetelmät, käsitellään kromosomipoikkeavuuksien esiintyvyyttä Suomessa ja sikiöseulontojen järjestämistä Suomessa ja muualla Euroopassa. Seuraavassa luvussa käsitellään tiedonhaun tuottamaa tutkimustietoa raskaana olevien ja heidän kumppaniensa tietämyksestä sikiöseulonnoista sekä heidän seulontaultraäänitutkimuksiin liittyvistä odotuksista ja kokemuksista. 2.1 Sikiöseulontojen tavoite Sikiöseulontojen ensisijainen tavoite on raskauden ja synnytyksen hyvä hoito. Seulontojen tavoitteena on myös parantaa lisääntymisautonomiaa ja vähentää syntyvien lasten sairastuvuutta ja imeväiskuolleisuutta parantamalla sikiön tai vastasyntyneen hoitomahdollisuuksia. (STM 2009.) Koko maan kattava ja yhdenmukainen sikiöseulontojen menetelmä on Suomessa melko uusi, sillä yhtenäinen seulonta alkoi vuonna Seulontaasetuksen 339/ :n 3. kohdan mukaisen seulonnan järjestäminen raskaana oleville on kuntien vastuulla (Valtioneuvoston asetus seulonnoista 339/2011). Seulonta-asetuksen mukainen sikiöseulonta käsittää kolme osaa: varhaisraskauden yleinen ultraäänitutkimus, keskiraskauden seerumiseulonta ja rakennepoikkeavuuksien seulonta. Kukin osa esitellään tarkemmin omissa kappaleissaan. Suomessa sikiöaikana seulottavat taudit ovat 21-, 18- ja 13-trisomiat sekä vaikeat rakennepoikkeavuudet. Näistä 13- ja 18-trisomiat ovat vaikeita ja usein lapsi menehtyy vastasyntyneenä. 21-trisomiaan eli Downin oireyhtymään liittyy merkittävä kuolleisuus sikiöaikana ja imeväisiässä, mutta sitä ei mielletä vaikeaksi epämuodostumaksi. (Autti-Rämö ym ) Downin oireyhtymään liittyvä kehitysvammaisuus on yleensä keskivaikeaa. Downin oireyhtymässä esiintyy muutamia harvinaisempia kromosomipoikkeavuuksien muotoja, jolloin lapsen kehitystä on vaikeampi ennustaa. (Rinnekotisäätiö 2014.) Downin oireyhtymän vaikutuksesta ja merkityksestä yksilölle ja hänen perheelleen on huomattavan erilaisia kuvauksia riippuen siitä, onko tietolähde lääketieteellinen vai painottaako kuvaus inhimillisyyttä ja yksilön taitoja sosiaalisesta näkökulmasta. Aldersonin (2001) tekemän kirjallisuuskatsauksen mukaan lääketieteen julkaisut kuvaavat Downin oireyhtymän vaikeana kehitysvammaisuutena, aikakausilehdet yleisesti kirjoittavat Downin oireyhtymästä perhetragediana ja vain muutama poikkeuksellinen kirjoitus saattaa olla perheistä, jotka
10 4 arvostavat Down-lastaan. Seulontaohjeistukset olettavat, että henkilö, jolla on Downin oireyhtymä, ei voi osallistua yhteiskuntaan, tarvitsee koko elämänsä ajan yhteiskunnalta tukea ja henkilö itse ja/tai hänen vanhempansa kärsivät tilanteesta. Sosiaalinen malli näkee Downin oireyhtymää sairastavan oireet sekä sosiaalisten että biologisten syiden aiheuttamina. Sosiaalisessa mallissa pohditaan, mikä Downin oireyhtymän oire johtuu itse kromosomipoikkeavuudesta ja mikä oireen hoitamattomuudesta kuten esimerkiksi millainen yhteys kuulovauriolla ja kommunikointiongelmilla saattaa olla. (Alderson 2001.) Rakennepoikkeavuuksien tulkinta vaikeaksi on myös ongelmallista eikä rajaa vaikean ja lievän poikkeavuuden välille ole määritelty. Rakennepoikkeavuuden ennustetta ei aina voida arvioida yksiselitteisesti raskauden aikana ja osaan ei ole hoitoa vaan poikkeavuus aiheuttaa vastasyntyneen kuoleman kuten esimerkiksi anenkefalia eli aivottomuus. (Autti-Rämö ym ) Sikiöseulonnat ovat vapaaehtoisia ja osallistumisen voi keskeyttää missä vaiheessa tahansa. Positiivisen seulontatuloksen jälkeen tarjotut jatkotutkimukset ovat myös vapaaehtoisia. Vapaaehtoisuus tarkoittaa myös sitä, että raskaana oleva voi osallistua vain osaan seulonnoista tai muuttaa mielensä osallistumisestaan. (STM 2009.) Pohjoismaissa ja Euroopassa sikiöseulonnan menetelmät ja kohderyhmät vaihtelevat. Ruotsissa kaikille raskaana oleville tarjotaan keskiraskauden rakenneseulontaa. Vuonna 2011 Ruotsin 21 läänistä 16 tarjosi varhaisraskauden yhdistelmäseulontaa raskaana oleville (Socialstyrelsen 2013). Norjassa tarjotaan alkuraskauden yhdistelmäseulontaa vain riskiryhmässä oleville (Aune & Möller 2012). Islannissa (Gottfredsdóttir ym. 2009) ja Tanskassa (Holland ym. 2006) Downin oireyhtymän seulontaa tarjotaan jokaiselle raskaana olevalle. Hollannissa, Latviassa, Liettuassa ja Unkarissa Downin oireyhtymän seulontaa tarjotaan yli 34-vuotiaille tai naisille, joilla on kohonnut riski poikkeavan lapsen saamiseen. Isossa-Britanniassa Downin oireyhtymän seulontaa tarjotaan kaikille raskaana oleville keskiraskauden aikana. Italiassa ohjeistukset vaihtelevat alueittain, mutta Downin oireyhtymän seulonnan tarjoamista suositellaan riskiryhmään kuuluville sekä yli 35-vuotiaille raskaana oleville. Kreikassa tarjotaan yli 34-vuotiaille lapsivesitutkimusta. Espanjassa Downin oireyhtymän seulonta kuuluu normaaliraskauteen ja yli 35-vuotiaille suositellaan lapsivesitutkimusta. (Holland ym )
11 5 2.2 Kromosomipoikkeavuuksien esiintyvyys Suomessa Kromosomipoikkeavuuksien 21-, 13- ja 18-trisomioiden vuosittainen kokonaisesiintyvyys (syntyneet ja keskeytykset) vuosina oli 35 poikkeavuutta vastasyntynyttä kohti eli 0,3 % vastasyntyneistä. Trisomia 21 eli Downin oireyhtymän kokonaisesiintyvyys vuonna 2011 oli 28,1/ vastasyntynyttä, ja se on kasvanut hieman vuosien aikana. Määrän kasvu selittynee raskaana olevien keski-iän nousulla ja sikiöseulontamenetelmien muutoksella. Vuosina lähes 45 % Downin oireyhtymää sairastavista lapsista syntyi 35 vuotta täyttäneille ja sitä vanhemmille äideille. Syntyneiden lasten rekisterin mukaan hieman alle 18 % kaikista lapsista syntyi 35 vuotta täyttäneille ja sitä vanhemmille synnyttäjille. Vuosina kaikista todetuista Down-raskauksista (syntyneet ja sikiöperustekeskeytykset) keskeytettiin hieman yli puolet. Vuosina raskaudenkeskeytyksistä, joissa sikiöllä oli Downin oireyhtymä, lähes 80 % tehtiin ennen raskausviikkoa 18. (THL 2014a). 2.3 Varhaisraskauden yleinen ultraäänitutkimus ja kromosomipoikkeavuuden seulonta Varhaisraskauden yleinen ultraäänitutkimus tehdään, kun kymmenen raskausviikkoa on täynnä (10 viikkoa + 0 päivää) ja ennen kuin neljätoista viikkoa täyttyy (13+6). Kromosomipoikkeavuuksien selvittämiseksi käytetään ensisijaisesti yhdistelmäseulontaa, jossa seulonta-asetuksen mukaan verinäyte otetaan raskausviikoilla ja niskaturvotus (NT) mitataan yleisen ultraäänitutkimuksen yhteydessä raskausviikoilla Nykyisillä menetelmillä verinäytteen voi ottaa raskausviikoille 12+6 asti (HUSLAB 2015). Verinäytteestä tutkitaan raskauteen liittyvän plasmaproteiini A:n (S-PAPP-A) ja koriongonadotropiini-b-alayksikön (S-hCG-β-V) pitoisuudet. Kromosomipoikkeavuuden riskiluku lasketaan merkkiaineiden, NT-mittauksen, ultraäänessä määritetyn raskauden keston sekä raskaana olevan iän ja painon mukaan. Varhaisraskauden yleisen ultraäänitutkimuksen tavoite on varmentaa sikiön elossaolo, sikiöiden lukumäärä ja kohdun sisäinen raskaus sekä määrittää raskauden kesto. Varhaisraskauden yhdistelmäseulonnan tarkoitus on tunnistaa suurentunut sikiön trisomiariski. (STM 2009.) Varhaisraskauden yleisessä ultraäänitutkimuksessa sikiön rakenteista tarkastellaan pään ääriviivat, keskiviiva ja aivokammiot ja katsotaan sydämen syke. Vatsanpeitteiden eheyttä ja napanuoran lähtökohtaa tarkastettaessa huomioidaan, että fysiologinen napatyrä on
12 6 mahdollinen raskausviikoille Lisäksi katsotaan molemmat kädet ja jalat ja tarkastetaan, että ne näkyvät kämmeniä ja jalkateriä myöten. Monisikiöisessä raskaudessa tarkastetaan, ovatko istukat ja sikiökalvot yhteiset vai erilliset. (STM 2009.) Varhaisraskaudessa tehty ultraäänitutkimus parantaa monisikiöisten raskauksien toteamista (Whitworth ym. 2010). Tässä tutkimuksessa voidaan havaita myös keskenmenoon päättynyt raskaus, kohdun ulkoinen raskaus tai joitakin vakavia rakennepoikkeavuuksia. Ultraäänitutkimuksen avulla voidaan löytää myös muita raskauden ja synnytyksen kannalta oleellisia riskitekijöitä kuten kohdun tai munasarjojen rakennepoikkeavuus tai eteisistukka. (STM 2009.) Koska varhaisraskaudessa tehty lasketun ajan määritys on luotettavin, varhaisraskauden ultraäänitutkimuksen on todettu vähentävän loppuraskaudessa synnytysten käynnistyksiä (Whitworth ym. 2010). Raskaana olevan osallistuessa kromosomipoikkeavuuksien yhdistelmäseulontaan mitataan niskaturvotus (NT) varhaisraskauden yleisen ultraäänitutkimuksen yhteydessä (STM 2009). Sikiön poikkeava, yli 3 mm:n NT-mittausarvo osoittaa suurentunutta riskiä keskenmenoon, kromosomipoikkeavuuteen tai rakennepoikkeavuuteen, joista sydämen rakennepoikkeavuudet ovat yleisimpiä. Mitä suurempi NT-mittausarvo on, sitä suurempi on riski poikkeavuuteen (Bilardo ym. 2007), joten suurentunut NT-arvo varhaisraskauden ultraäänitutkimuksessa voi auttaa rakennepoikkeavuuden havaitsemista keskiraskauden rakenneseulonnassa. Varhaisraskauden yleinen ultraäänitutkimus sekä niskaturvotuksen mittaaminen raskausviikoilla ilman verinäytettä ei ole virallinen seulontamenetelmä, mutta osa raskaana olevista valitsee tämän. Helsingin ja Uudenmaan sairaanhoitopiirissä vuonna 2012 hieman yli 12 % varhaisraskauden ultraäänitutkimukseen osallistuvista valitsi NT-mittauksen, mutta ei antanut yhdistelmäseulonnan verinäytettä (Ulander 2013). Seulontoihin liittyvät sensitiivisyyden ja spesifisyyden käsitteet. Yhdistelmäseulonnan herkkyys eli sensitiivisyys tarkoittaa sitä, kuinka hyvin testi tunnistaa sikiöt, joilla on Downin oireyhtymä. Tarkkuus eli spesifisyys tarkoittaa taas sitä, kuinka hyvin testi tunnistaa sikiöt, joilla ei ole Downin oireyhtymää. Marttalan (2011) tutkimuksessa yhdistelmäseulonnan herkkyys oli yksisikiöisissä raskauksissa suomalaisessa normaaliväestössä 81,9 % ja tarkkuus 95,7 %. Marttalan (2011) mukaan varhaisraskauden yhdistelmäseulonta toimii hyvin käytännössä ja parhaiten vanhempien raskaana olevien joukossa.
13 7 2.4 Varhaisraskauden ultraäänitutkimusten käytännön järjestelyt Seulonnat tehdään keskitetysti, jolloin pystytään varmistamaan yhdenmukaiset ja laadukkaat seulontamenetelmät (STM 2014). Tähän tutkimukseen osallistuvissa seulontayksiköissä varhaisraskauden yleinen ultraäänitutkimus tehdään erikoissairaanhoidon äitiyspoliklinikoilla ja yhdessä kaupungissa perusterveydenhuollon keskusneuvolassa. Ajanvarauskäytännöt vaihtelevat seulontayksiköittäin. Ultraäänitutkimusaika varataan esimerkiksi neuvolakäynnillä tai raskaana oleva soittaa seulontayksikköön ja varaa itse ajan. Aika voidaan myös varata seulontayksikössä neuvolan lähettämien tietojen perusteella, jolloin tutkimusaika ilmoitetaan raskaana olevalle kirjeellä. Ultraäänitutkimukseen voi tulla mukaan yksi tai useampi aikuinen henkilö riippuen ultraääniyksikön linjauksesta. Yleisenä käytäntönä on, ettei lasten läsnäoloa tutkimushuoneessa sallita tai toivota. Tämä perustellaan esimerkiksi potilasohjeessa (HUS 2013) sillä, että asianmukaisesti suoritettava tutkimus vaatii keskittymistä ja työrauhaa. Varhaisraskauden ultraäänitutkimukseen on varattu aikaa keskimäärin 30 minuuttia. Raskaana oleva saa mukaansa jonkin verran kuvia odottamastaan lapsesta/lapsista. Ultraäänitutkimukset tehdään pääsääntöisesti niin sanottuna virka-aikana, jolloin lääkärin konsultointi tutkimuksessa havaitun tai epäillyn poikkeavuuden takia onnistuu nopeammin kuin päivystysaikana. Joissakin seulontayksiköissä tehdään seulontaultraäänitutkimuksia jonkin verran myös virka-ajan jälkeen, mikä helpottaa työssä käyvien raskaana olevien ja kumppaneiden osallistumista ultraäänitutkimukseen. Suomessa seulontaultraäänitutkimuksen yleensä tekee koulutettu ultraäänihoitaja, joka on pohjakoulutukseltaan kätilö, terveydenhoitaja tai sairaanhoitaja. Joissakin seulontayksiköissä voi myös lääkäri tehdä seulontaultraäänitutkimuksia. (STM 2014.) Ultraäänihoitajaksi kouluttaudutaan toimipaikkakoulutuksella. Sen lisäksi ultraäänihoitaja on voinut suorittaa Helsingissä Metropolia ammattikorkeakoulussa kliinisen ultraäänihoitajan erikoistumisopinnot. Viime vuosina Metropolian ammattikorkeakoulussa on järjestetty hieman lyhyempää jatkokoulutusta sikiöseulontaan toimipaikkakoulutetuille ultraäänihoitajille (Metropolia 2012).
14 8 2.5 Keskiraskauden seerumiseulonta Jos raskausviikot ovat pidemmällä kuin 12+6, jolloin varhaisraskauden yhdistelmäseulonta ei enää onnistu (HUSLAB 2015), voidaan tarjota keskiraskauden seerumiseulontaa, joka on toissijainen kromosomipoikkeavuuksien seulontamenetelmä. Tällöin verinäyte otetaan raskausviikoilla ja siitä tutkitaan seerumin alfa-1-fetoproteiini (S-AFP) ja seerumin koriongonadotropiini (S-hCG). (STM 2009.) Keskiraskauden seerumiseulonta ei ole yhtä herkkä ja tarkka kuin alkuraskauden yhdistelmäseulonta (STM 2014). 2.6 Rakenneseulonta Seulonnan kolmas osa on raskausviikoilla tehtävä ultraäänitutkimus vaikeiden rakennepoikkeavuuksien selvittämiseksi eli rakenneseulonta. Raskaana oleva voi vaihtoehtoisesti valita rakenneultraäänitutkimuksen, joka tehdään raskausviikon 24+0 jälkeen. Molempien rakenneseulontatutkimusten tavoitteena on tunnistaa sikiön vaikeat rakennepoikkeavuudet, jotta syntyvän lapsen ennustetta voidaan parantaa suunnittelemalla raskauden seuranta ja synnytys siten, että vastasyntyneen hoito voi tapahtua viiveettä. Kun rakenneseulonta tehdään ennen raskausviikkoa 22, ehditään saada mahdollisten jatkotutkimusten tulokset, jotka varmentavat tai kumoavat rakenneseulonnassa mahdollisesti löytyneen epäilyn poikkeavuudesta. Raskaana olevalle annetaan perinnöllisyysneuvontaa poikkeavuuden mahdollisesta vaikutuksesta lapsen elämään, ja hänelle jää hetken aikaa harkita ja päättää raskauden jatkamisesta tai keskeyttämisestä. (STM 2009.) Raskausviikon 24+0 jälkeen raskauden keskeyttäminen ei enää ole mahdollista (Laki raskauden keskeyttämisestä). Sukupuolen selvittäminen ei kuulu rakenneseulontaan. Seulontayksikön linjauksista riippuen yksiköissä saatetaan vanhempien pyynnöstä yrittää selvittää sikiön sukupuoli. Sukupuolen määritys ei ole kokeneellekaan ultraäänitutkijalle täysin varma (Teramo 2010).
15 9 3 KIRJALLISUUSKATSAUS 3.1 Tiedonhaku Kirjallisuuskatsaukseen, joka toteutettiin narratiivisena yleiskatsauksena (Salminen 2011), haettiin artikkelit Cinahl-, PubMed-, Cochrane- ja Medic -tietokannoista. Hakusanoina käytettiin ultrasound, ultrasonographia, scanning, screening, diagnosis, prenatal, antenatal, parent, mother, father, pregnant, women, experience, expectation ja perception erilaisina yhdistelminä ja lyhennyksinä. Tietokannoissa hakulausekkeet olivat keskenään jonkin verran erilaiset riittävän ja kattavan osumamäärän turvaamiseksi. Suomenkielisessä haussa käytettiin sanoja ultraäänitutkimus, kaikukuvaus ja raskaus. Lopullinen tiedonhaku tehtiin huhtikuussa Aikarajauksena käytettiin kaikissa tietokannoissa 10 vuotta. Muita rajauksia olivat vertaisarvioitu artikkeli sekä englannin kieli. Cinahl- ja PubMed-tietokannoista löytyi osittain samoja artikkeleita, mutta kukin artikkeli on laskettu vain kertaalleen mukaan otetuksi. Hakua täydennettiin vielä manuaalisesti. Kirjallisuuskatsauksen luotettavuuden lisäämiseksi yliopiston kirjaston informaatikko tarkisti hakukriteerit ja hakulausekkeet. Tähän kirjallisuuskatsaukseen on hyväksytty yhteensä 34 artikkelia. Hakuprosessi on kuvattu liitteessä 1. Aineistoa tarkasteltiin ensin otsikkotasolla. Artikkeleista, joissa otsikon mukaan käsitellään sikiöseulontoja tai sikiön ultraäänitutkimuksia, tutkija luki abstraktin. Näistä tutkija luki kokonaan artikkelit, jotka käsittelevät raskaana olevien tai heidän kumppaniensa odotuksia tai kokemuksia varhaisraskauden tai keskiraskauden ultraäänitutkimuksista, ja sen perusteella teki lopullisen valinnan. Keskiraskauden ultraäänitutkimuksia koskevat artikkelit otettiin mukaan, koska sikiöseulontakäytännöt vaihtelevat eri maissa. Keskiraskauden ultraäänitutkimukseen liittyvä tutkimus, joka on tehty maassa, jossa varhaisraskauden ultraäänitutkimusta ei tarjota lainkaan tai se tarjotaan ainoastaan riskiryhmille, voi antaa arvokasta tietoa raskaana olevien ja kumppanien odotuksista ja kokemuksista, mitä voidaan hyödyntää tässä tutkimuksessa. Artikkelit, jotka käsittelevät raskaana olevien ja kumppanien odotuksia ja kokemuksia ainoastaan poikkeavaan seulonta- tai ultraäänitutkimukseen liittyen, hylättiin. Mukaan hyväksyttiin kuitenkin kaksi artikkelia, joissa toisessa kuvataan ultraäänitutkimuksen tekevän ammattilaisen käyttäytymisen vaikutuksesta raskaana olevan kokemuksiin ja toisessa
16 10 kuvataan, mitkä tekijät vaikuttavat raskaana olevan ja hänen kumppaninsa valmiuteen saada ultraäänitutkimuksessa odottamatonta tietoa. Mukaan otettiin myös yksi artikkeli, jossa kuvataan vanhempien kokemuksia seulonnasta sen jälkeen, kun heille on syntynyt lapsi, jolla on Downin oireyhtymä. Manuaalisen haun tuloksena kirjallisuuskatsaukseen hyväksyttiin mukaan kolme artikkelia, jotka ovat yli 10 vuotta vanhoja. Näistä Garcían ym. (2002) kirjallisuuskatsauksessa käydään läpi 74 tutkimusta 18 eri maasta. Kirjallisuuskatsaus koostuu 98:sta vuosina julkaistusta artikkelista. Kirjallisuuskatsaus kuvaa naisten näkemyksiä ja kokemuksia raskauden aikana tehdyistä seulonta- ja diagnoosiultraäänitutkimuksista, ja siten se antaa arvokasta taustatietoa tähän tutkimukseen. Ekelinin ym. (2004) laadullinen tutkimus on ollut tässä tutkimuksessa käytetyn PEER-U-mittarin kehittämisen perustana, joten sen tulokset auttavat ymmärtämään käytettyä mittaria syvemmin. Kolmas mukaan hyväksytty vanhempi artikkeli (Santalahti 1998) on väitöskirja, jonka aineistona ovat suomalaiset sikiöseulontaan osallistuneet naiset. Väitöskirjassa kuvataan naisten päätöksentekoa ja kokemuksia sikiöseulonnoista. Suomalaisten raskaana olevien kokemuksia sikiöseulonnoista ei ole kuvattu yhtä laajasti Santalahden (1998) tutkimuksen jälkeen, joten on tärkeää hyödyntää sen antamaa tietoa. Raskaana olevan odotuksiin ja/tai kokemuksiin liittyviä artikkeleita on 23. Miehen odotuksiin ja/tai kokemuksiin liittyviä artikkeleita on kolme, joista yksi on kirjallisuuskatsaus. Lisäksi mukana on kahdeksan artikkelia, joissa käsitellään sekä raskaana olevan että kumppanin seulontaan liittyviä odotuksia ja/tai kokemuksia. Näistä yksi artikkeli kuvaa kyselylomakkeen eli mittarin kehittämistä ja testausta. Kyseisellä mittarilla tutkitaan vanhempien odotuksia, toiveita ja reaktioita, jotka liittyvät raskauden aikana tehtävään rutiiniultraäänitutkimukseen. Mukaan valitut artikkelit ovat alkuperäistutkimuksia, vertaisarvioituja ja julkaistuja. Artikkelit ovat laadukkaita, ja siten ne antavat luotettavaa tietoa aiheesta, joka liittyy tämän tutkimuksen tutkimuskysymyksiin. Vaikka haku rajattiin vain englanninkielisiin artikkeleihin, tuloksena saatiin artikkeleita kattavasti eri puolilta maailmaa, joten kieli- ja julkaisuharhan voi olettaa olevan pieni. Valituissa artikkeleissa on viisi kirjallisuuskatsausta, joista yksi on systemaattinen Cohcrane-katsaus. Kvalitatiivisia haastattelututkimuksia on 20, kvantitatiivisia tutkimuksia on kuusi ja tutkimuksista kolme on näiden yhdistelmiä. Kvalitatiivisten
17 11 tutkimusten runsaus selittyy hyvin tutkimuksen aihealueesta, odotuksista ja kokemuksista, ja kvalitatiivisen tutkimusmenetelmän lähtökohdista. Kirjallisuuskatsaukseen mukaan otetut artikkelit on kuvattu liitteessä 2. Valituista artikkeleista on merkitty taulukkoon tekijät, julkaisuvuosi, maa, tutkimuksen tarkoitus, aineisto, tutkimusmenetelmä sekä keskeiset tulokset. 3.2 Sikiöseulontaan liittyvä neuvonta ja tietämys seulonnasta Neuvonta sikiöseulonnoista annetaan ensimmäisellä, raskausviikoille 8 10 ajoittuvalla neuvolakäynnillä. Päätös osallistua tai olla osallistumatta sikiöseulontaan on tehtävä nopeasti alkuraskaudessa. Jos raskaana oleva osallistuu sikiöseulontaan, hänen on myös valittava ne seulontamenetelmät, joihin osallistuu. Ensimmäisen äitiysneuvolakäynnin ohjelma on tiivis. Käynnillä tehdään mm. raskaana olevan ja hänen puolisonsa terveydentilan selvitys, kirjataan aiemmat raskaudet ja synnytykset, huomioidaan työ ja riskitekijät, annetaan terveysneuvontaa ravitsemuksesta, liikunnasta ja suun terveydenhoidosta sekä keskustellaan alkoholin ja muiden päihteiden käytöstä. Tämän lisäksi keskustellaan ja annetaan neuvonta sikiöseulonnoista. Suullinen ja kirjallinen neuvonta kuuluu äitiysneuvolan kätilön tai terveydenhoitajan tehtäviin. (Klemetti & Hakulinen- Viitanen 2013.) Vaikka aikaa varataan 1,5 tuntia, mietittäväksi jää, kuinka hyvin raskaana oleva pystyy tiivissisältöisellä ensikäynnillä pohtimaan sikiöseulonnan merkitystä ja sen mahdollista vaikutusta itselle, odotettavalle lapselle ja perheelle. Annetusta neuvonnasta ja tiedoista muodostuvat raskaana olevan ja hänen kumppaninsa odotukset varhaisraskauden ultraäänitutkimukselle. Odotuksiin vaikuttavat myös omat aiemmat kokemukset, ystävien kokemukset (France ym. 2011) ja median välittämä tieto. Aikaisemmissa kansainvälisissä tutkimuksissa on todettu raskaana olevien tietämyksen sikiöseulonnoista olevan heikkoa (García ym. 2002, Green ym. 2004). Raskaana olevien naisten tieto seulontakäytännöstä ja tilastollisista näkökulmista on huono. Kirjallinen materiaali lisää tietoa, mutta silti tietoon jää aukkoja. (Green ym ) Saman suuntaisia tuloksia on nähtävissä myös myöhemmin. Lalorin ja Devanen (2007) tutkimuksessa raskaana olevilla naisilla oli ylimitoitettuja toiveita ultraäänitutkimuksen tarkoituksesta ja kyvystä. Tietämyksessä ei ollut merkittävää eroa, vaikka nainen sai informaation kirjallisesti,
18 12 suullisesti, molemmin tavoin tai ei lainkaan. Osa ultraäänitutkimukseen tulevista raskaana olevista on sitä mieltä, että he ovat saaneet puutteellista neuvontaa (Lalor & Begley 2006, Georgsson Öhman & Waldenström 2008, Gourounti ym. 2008) ja he olisivat halunneet enemmän neuvontaa (Georgsson Öhman & Waldenström 2008, Gourounti ym. 2008, Williams ym. 2011). Ruotsissa on tehty kokeilu, jossa vanhemmat kävivät erillisellä neuvontakäynnillä erityisesti sikiöseulontaneuvontaan koulutetun kätilön luona. Erillinen käynti auttoi vanhempia keskittymään seulontakysymyksiin. Käytäntö koettiin hyvänä, joskin osa oletti käynnin olevan ehto sikiöseulontaan osallistumiselle. (Watterbjork ym ) Osa naisista saattaa pitää kovin yksityiskohtaista kuvausta mahdollisista rakenneseulonnan löydöksistä huolestuttavana ja pelottavana (Lalor & Begley 2006). Vanhemmat, joille oli syntynyt lapsi, jolla on Downin oireyhtymä, kokivat, että he olisivat tarvinneet enemmän tukea seulontakeskusteluun ja lapsen odotukseen. Vanhempien mielestä raskauden aikaisilla käynneillä oli liian vähän aikaa ja kiireinen tunnelma. (Sooben 2010.) Koulutustasolla näyttää olevan jonkin verran merkitystä tietämykseen. Matalasti koulutetuilla on ollut huonompi tietämys kuin korkeasti koulutetuilla (Santalahti 1998). Maahanmuuttajataustaisilla naisilla tämä ero näkyy selkeämmin (De Vleminck ym. 2012). Tyytyväisyys tutkimukseen näyttää olevan yhteydessä asianmukaiseen tietämykseen ultraäänitutkimuksesta (García 2002) ja tyytymättömyys tutkimukseen yhteydessä tyytymättömyyteen saatua neuvontaa kohtaan (Gourounti ym. 2008). 3.3 Sikiöseulontaan osallistumisen syyt ja odotukset ennen ultraäänitutkimusta Lapsen hyvinvoinnin varmistaminen on suurimmalle osalle raskaana olevia tärkein syy osallistua sikiöseulontaan (Santalahti 1998, Ekelin ym. 2004, García ym. 2008, Georgsson Öhman & Waldenström 2008, Hawthorne & Ahern 2009, De Vleminck ym. 2011, Aune & Möller 2012, García ym. 2012, Murakami ym. 2012). Se on tärkeää myös kumppaneille (Ekelin ym. 2004). Alkuraskauden ultraäänitutkimuksen odotetaan todentavan raskauden (Ekelin ym. 2004, Georgsson Öhman & Waldenström 2008, Molander ym. 2010, Andersson ym. 2011) ja samalla halutaan varmistaa, onko raskaus normaali (Hawthorne & Ahern 2009, Murakami ym. 2012). Useat naiset saattavat salata raskauden NT-ultraäänitutkimukseen asti (Hawthorne & Ahern 2009).
19 13 Sikiön poikkeavuuksien selvittäminen (Santalahti 1998, Georgsson Öhman & Waldenström 2008, García ym. 2012, Murakami ym. 2012) sekä valmistutuminen mahdollisesti vammaisen lapsen syntymiseen (Santalahti 1998, Aune & Möller 2012, García ym. 2012, Murakami ym. 2012) on myös syynä osallistua seulontaultraäänitutkimukseen. Santalahden (1998) ja Garcían ym. (2008) tutkimuksissa kukaan ei maininnut mitään erityistä sairautta tai poikkeavuutta, mitä haluaisivat saada seulonnalla selville tai mikä olisi ollut syynä osallistua seulontaan. Osallistumisen syyksi on kuvattu myös mahdollisuutta tehdä raskauden keskeytys sikiöindikaatiolla (Santalahti 1998) ja siten välttää vammaisuuden aiheuttama taakka sekä lapselta että perheeltä (García ym. 2012). Naisilla voi olla ristiriitaisia tuntemuksia kromosomipoikkeavuuden riskiarviota kohtaan. Toisaalta halutaan tutkimus ja sen tulos, mutta samalla tunnetaan voimakasta ristiriitaa siitä, että sen perusteella pitää tehdä päätös jatkotoimista (Aune & Möller 2012). Toisaalta tutkimukseen osallistutaan, jotta saataisiin pohjatietoa jatkopäätöksille (García ym. 2008). Sikiöiden lukumäärän tarkistaminen ja lasketun ajan määritys ovat toissijaisia motiiveja osallistua uä-tutkimukseen (Ekelin ym. 2004, Georgsson Öhman & Waldenström 2008). Sikiön kuvien saaminen saattaa olla yhtenä syynä osallistua tutkimukseen (Murakami ym. 2012). García ym. (2008) ovat tutkineet, miten raskaana olevan eettinen vakaumus vaikuttaa päätöksentekoon. Tutkimuksen keskeinen tulos on, että päätös osallistumisesta sikiöseulontaan on kontekstisidonnaista, toisissa olosuhteissa päätös tehtäisiin ehkä toisin. Päätökseen vaikuttaa toisaalta seulonnan aiheuttama emotionaalinen ja psyykkinen stressi sekä toisaalta mahdollisesti vammaisen lapsen aiheuttaman oletetun taakan vaikutus perheelämään. Raskaana oleva etsii tasapainoa näiden kahden välillä ja valitsee sen, mikä sopii hänelle parhaiten. Seulontaan osallistujat ja seulonnasta kieltäytyvät perustelivat valintaansa yleisillä moraalikäsityksillä, jotka tukivat heidän päätöstään ja lisäsivät päätöksen oikeutusta. Molemmat ryhmät viittasivat samoihin moraalikäsityksiin. Tutkijat arvioivat, että päätös osallistua testiin perustui enemmän raskaana olevan henkilökohtaiseen arvioon siitä, miten vammainen lapsi vaikuttaa hänen ja läheisten elämään kuin moraalisesta velvollisuudesta suojella lasta kärsimykseltä. (García ym ) Seulontaan osallistumista ei kuitenkaan nähdä vanhemmuuden tuomana velvollisuutena. Garcían ym. (2012) mukaan osallistuminen koettiin pikemmin henkilökohtaisena mahdollisuutena. Raskaana olevat eivät ajatelleet, että tarjotessaan seulontaa yhteiskunta ei odota heidän varmistavan sikiön terveydentilan tai että
20 14 yhteiskunta haluaa välttää vammaisuutta. Vaikka vanhemmuuteen kuuluu huolehtia lapsen terveydestä, se ei kuitenkaan tutkimukseen osallistuneiden naisten mielestä tarkoittanut, että pitää osallistua seulontaan. (García ym ) Raskaana olevien päätökseen osallistua tai olla osallistumatta seulontaan tai diagnostisiin tutkimuksiin vaikuttavat mahdollisesti omat ja/tai muiden aiemmat kokemukset. Tällaisia kokemuksia olivat esimerkiksi sairaan henkilön tunteminen, kivulias kokemus lapsivesipunktion tekemisestä tai se, että lähisuvussa ei ilmene sairautta, vaikka esiintyy sairauden kantajuutta. (France ym ) Osallistumiselle ei aina ole selkeää syytä. Raskaana olevat ovat kertoneet osallistuvansa seulontaan, koska osallistuminen oli itsestään selvää tai ettei osallistumiselle ollut varsinaisesti mitään estettä (Santalahti 1998). Osa raskaana olevista saattaa päättää osallistumisesta jo ennen ensimmäistä raskaudenaikaista käyntiä julkisessa terveydenhuollossa. Päätökseen voi vaikuttaa esimerkiksi se, että raskaana oleva käy alkuraskaudessa yksityislääkärillä, joka suhtautuu seulontaan positiivisesti tai pitää osallistumista seulontaan itsestäänselvyytenä. (Gottfredsdóttir ym. 2009b.) Miehet ja heidän kumppaninsa toivovat, että ultraäänitutkimus ja sikiön näkeminen saisi miehelle aikaan samanlaisen emotionaalisen yhteenkuuluvuuden tunteen sikiöön kuin mitä raskaana olevalla on. Tällainen toive aiheuttaa toisille miehille stressiä heidän osallistuessaan ultraäänitutkimukseen. (Dheensa ym ) Tutkimusten mukaan miehet näkevät seulonnan teknisen puolen (Dheensa ym. 2012) ja siten seulonta tuo kontrollia ja vähentää epävarmuutta. Gottfredsdóttirin ym. (2009b) tutkimuksessa osa miehistä pohti vammaisen lapsen aiheuttamaa taloudellista rasitetta sekä yhteiskunnan osoittamaa negatiivista asennetta vammaisuuteen kun taas naiset odottivat seulonnan vahvistavan, että lapsi on terve (Gottfredsdóttir ym. 2009b). Williamsin ym. (2011) mukaan miehillä voi olla ambivalenttinen tunne seulontoihin. Miehet ymmärtävät sikiöseulonnan prosessit, joskaan eivät aina, mihin tietyt tutkimukset saattavat johtaa. Ottamalla selvää seulonnoista miehet kokivat oppivansa lisää myös raskaudesta, kumppanistaan ja kehittyvästä sikiöstä. Toisaalta he epäilevät seulontaa ja kromosomipoikkeavuuden riskilaskentaa. (Williams ym )
21 15 Ultraäänitutkimusta odotetaan myös ilolla. Joillekin raskaana oleville ultraäänitutkimus saattaa olla käännekohta tulevaan vanhemmuuteen. (Ekelin ym. 2004, Molander ym ) 3.4 Perustelut seulonnasta kieltäytymiseen Naiset, jotka eivät ole osallistuneet seulontaan, perustelevat valintaansa sillä, että he eivät halua tehdä keskeytystä (Santalahti 1998, García ym. 2012), vastustavat keskeytystä (De Vleminck ym. 2012) tai kertovat, että raskaudenkeskeytys ei ole heille vaihtoehto (Gitselsvan der Wal ym. 2014), vaikka sikiö olisi poikkeava. Sikiöseulontamenetelmiin ei välttämättä luoteta (Santalahti 1998, García ym. 2008, Gottfredsdóttir ym. 2009a). Seulonnasta kieltäytyneet ovat valmiita saamaan myös vammaisen lapsen (Santalahti 1998) tai ajattelevat, että synnynnäinen epämuodostuma sikiöllä ei olisi ongelma (Gitsels-van der Wal ym. 2014). Seulonnasta kieltäytyneet kokivat, ettei Downin oireyhtymä ole niin vakava poikkeavuus, että keskeytys olisi aiheellinen, vaikka he muuten kannattaisivatkin mahdollisuutta tehdä raskauden keskeytys (García ym. 2008, Gottfredsdóttir ym. 2009a). Useat seulonnasta kieltäytyneet olivat sitä mieltä, että lapsella, jolla on Downin oireyhtymä, on hyvä elämä (García ym. 2012). Osa naisista on perustellut kieltäytymistään seulonnasta sillä, ettei heillä ole henkilökohtaista riskiä (García ym. 2012), että he halusivat välttää huolestumista (Santalahti 1998) tai he että olivat saneet riittämättömästi neuvontaa (Gottfredsdóttir ym. 2009a). Garcían (2012) tutkimuksessa suurin osa naisista, jotka eivät osallistuneet seulontaan, olivat tyytyväisiä päätökseensä. Useat seulonnasta kieltäytyvät kokevat, että he joutuvat perustelemaan valintaansa läheisille, ystäville ja terveydenhuollossa. Vaikka nainen kieltäytyy NT-mittauksesta, hän voi kuitenkin käydä alkuraskauden yleisessä ultraäänitutkimuksessa (Gottfredsdóttir ym. 2009a). Raskaana olevien uskonnollisen vakaumuksen vaikutuksesta heidän suhtautumiseensa sikiöseulontoja kohtaan on tehty muutamia tutkimuksia (De Vleminck ym. 2012, Gitsels-van der Wal ym. 2014, Gitsels-van der Wal ym. 2015). Nämä kaikki tutkimukset liittyvät islamin uskontoon, eivätkä useimmat kyseisten tutkimusten naiset osallistuneet kromosomipoikkeavuuksien yhdistelmäseulontaan tai NT-ultraäänitutkimukseen. Naiset ymmärsivät, että yhdistelmäseulonnalla yritetään tunnistaa poikkeavat sikiöt, ja se voi johtaa siihen, että heille tarjotaan mahdollisuutta keskeyttää raskaus. Tämä sai heidät pohtimaan seulontaa (Gitsels-van der Wal ym. 2015). Naiset kertoivat, että heidän uskonnollinen
22 16 vakaumuksensa vaikuttaa päätöksentekoon sikiöseulonnoista, etenkin osallistumiseen yhdistelmäseulontaan (Gitsels-van der Wal ym. 2014), mutta se ei ollut ensisijainen vaikuttaja vaan vaikuttaa taustalla äitiyden kokemukseen. (Gitsels-van der Wal ym. 2015). Naiset kertoivat, että raskauden keskeytys sikiöindikaatiolla on islamin uskossa kielletty. Islamin uskon mukaan raskaus voidaan keskeyttää ainoastaan, jos äidin henki on raskauden jatkuessa uhattuna. Uudempien islamin uskonnon tulkitsijoiden mukaan raskaus voidaan keskeyttää ennen kuin 120 päivää hedelmöittymisestä on kulunut, jos sikiöllä on todettu vakava poikkeavuus. (Gitsels-van der Wal ym ) 3.5 Sikiöseulontaan liittyvä huoli ja ahdistus Seulontaultraäänitutkimus saattaa aiheuttaa huolta ja ahdistusta monelle raskaana olevalle ja hänen kumppanilleen sekä ennen ultraäänitutkimusta (Ekelin ym. 2009, Williams ym. 2011, Murakami ym. 2012) että myös sen jälkeen (García ym. 2002). Ennen ultraäänitutkimusta naiset ovat huolestuneempia kuin miehet (Ekelin ym. 2009). Muutamina päivinä ennen ultraäänitutkimusta jännitys saattaa aiheuttaa naiselle fyysisiä ja psyykkisiä oireita (Aune & Möller 2012). Ensisynnyttäjät ja heidän kumppaninsa saattavat olla huolestuneempia kuin uudelleensynnyttäjät. Naiset, jotka ovat kokeneet keskenmenon, ovat huolestuneempia ennen ultraäänitutkimusta kuin muut naiset. Miehillä tätä eroa ei ole tullut esiin. (Ekelin ym ) Sikiöseulonta saattaa aiheuttaa raskaana olevalle enemmän ahdistusta ja huolta kuin raskaana olevan oman terveydentilan seulonta (Harris ym. 2012). Huolestumista aiheuttaa esimerkiksi ajatus siitä, mitä ultraäänitutkimus saattaa tuoda esiin lapsesta. Vanhemmissa tutkimuksissa on tullut esille, että raskaana olevia pelotti se, että ultraäänitutkimus vahingoittaisi lasta. (García ym ) Rakenneseulontatutkimukseen naiset tulevat usein luottavaisella mielellä, jos omassa voinnissa tai raskauden kulussa ei ole ollut mitään hälyttävää (Lalor & Begley 2006). Riskiryhmään kuuluminen aiheuttaa ahdistusta ja huolta (Brisch ym. 2005, Api ym. 2009, Lampinen 2009). Korkean iän vuoksi riskiryhmään kuuluvilla naisilla on todettu vähemmän ahdistusta kuin muihin riskiryhmiin kuuluvilla (Brisch ym. 2005). Terveet ja hyvinvoivat yli 35-vuotiaat raskaana olevat eivät välttämättä miellä kuuluvansa riskiryhmään (Lampinen ym. 2009).
23 17 Jos ultraäänitutkimuksessa ei havaita poikkeavuutta, suurimmalla osalla jännitys lievittyy (Brisch ym. 2005, Api ym. 2009, Ekelin ym. 2009, Williams ym. 2011, Murakami ym. 2012). Jos nainen on kokenut aiemmin keskenmenon, ultraäänitutkimukset varhaisraskaudessa lievittävät pelkoa keskenmenon uusiutumisesta (Andersson ym. 2011). Joillekin naisille jää huoli lapsen hyvinvoinnista, vaikka ultraäänitutkimuksen tekijä kertoo, ettei mitään poikkeavaa löytynyt. Syynä voi olla jokin, mitä hän on kuullut tai nähnyt tutkimuksen aikana. (García ym ) Raskaana oleva saattaa yrittää lievittää ahdistusta ja huolta hankkimalla paljon tietoa tai menemällä lisätutkimuksiin (Lampinen ym. 2009, Burton-Jeangros ym. 2013), mutta samalla hän saattaa ottaa esimerkiksi lapsivesipunktioon liittyvän keskenmenon riskin. Yhdistelmäseulonnan tai edes lapsivesipunktion tulokset eivät välttämättä lievitä kokonaan raskaana olevan huolta sikiön terveydentilasta (Burton-Jeangros ym. 2013). Ahdistus ei näytä juurikaan lievittyvän ajan kuluessa, jos nainen on kokenut useita keskenmenoja tai kuolleen lapsen synnytyksiä (Brisch ym. 2005). Ekelinin ym. (2009) tutkimuksessa keskenmenon kokeneet raskaana olevat eivät olleet ultraäänitutkimuksen jälkeen enemmän huolissaan kuin raskaana olevat, joilla ei ollut ollut aiemmin keskenmenoa. Satunnaiskontrolloiduista tutkimuksista tehdyn Cochrane-katsauksen mukaan ei voi selvästi todeta, että ultraäänikuvan näkeminen ja saman aikainen selvitys tutkimuksesta vähentäisi raskaana olevan stressiä ja pelokkuutta (Nabhan & Faris 2010). Jos ultraäänitutkimuksessa on poikkeava löydös, raskaana olevien ahdistuksen määrä lisääntyy merkittävästi (Api ym. 2009). 3.6 Kokemukset ultraäänitutkimuksesta Ultraäänitutkimus saa raskauden tuntumaan todellisemmalta (García ym. 2002, Ekelin ym. 2004, Molander ym. 2010, Ranji ym. 2012) ja se myös rauhoittaa mieltä lapsen hyvinvoinnista (García ym. 2002, Ranji ym. 2012). Sikiön näkeminen vahvistaa raskaana olevan (García ym. 2002, Molander ym. 2010, Aune & Möller 2012) ja pääsääntöisesti myös miehen kiintymystä lapseen (García ym. 2002, Dheensa ym. 2013). Ultraäänitutkimuksen avulla tulevat vanhemmat saavat ensimmäisen kontaktin lapseensa (Ranji ym. 2012). Ultraäänitutkimuksen jälkeen tulevat vanhemmat alkavat mahdollisesti ajatella sikiötä heidän lapsenaan ja itseään äitinä ja isänä (Ekelin ym. 2004). Ultraäänitutkimukseen vanhemmat liittävät myös ilon ja helpotuksen tunteen (Ekelin ym. 2004). Sikiön ja sikiön liikkeiden näkeminen on kokemus, josta voi nauttia (García ym. 2002, Ekelin ym. 2004, Williams ym. 2011).