VIHREÄT AJATUKSET: elokuuta 2013
Saunatuvan edustalla
Tuoksuhulluruoho.
Karhunvattu.
Gerberan vierailija
Olikohan viimeinen lämmin kesäpäivä? Ihanat 20 astetta; syyskesäiseen tapaan pilveili välillä ja jossain varmaan ukkosta kun alkuillasta tuli rankka sade joka teki hyvää koska alkoi olla jo melko kuivaa. Ilmassa omenien tuoksua ja syksyn...illat jo hämärähköjä ja yöt synkän pimeitä kevääseen asti. Tomaatteja tulee vielä, kurkut eivät jaksa tuottaa enää tulosta joten ne meni kompostoriin.Aroniat kypsiä ja ensimmäisen kerran tulee isoja ja hyvänmakuisia karhunvattuja. Ihan vielä ei tee mieli alkaa valmistella pihaa syksyä ja talvea varten, ei edes ostella syyskukkia. Joku ennusteli lumentuloa jo syyskuuksi..hmm..mihinkähän maailmankolkkaan? Ei kiitos tänne!
Pensastomaatit kypsyy
Unelias pörriäinen
24 karaatin kultaa..
Lähettänyt Iiris Koivuluoma klo 21:15 2 kommenttia:
Ilopillereitä...
Limenvihreä gladiolus.
Ujo hämähäkki
Kultapiiskuja.
Sininen verenpisara.
Lähettänyt Iiris Koivuluoma klo 21:42 Ei kommentteja:
Nimettömän puun marjoja
Vielä pasuunakukkia
Onpas lillukallekin suotu nimiä: hillukka, lillikka, lintikka, lintukka, linnukka, liisanlillukka, ämmänhillikka, ämmänlillakka, ämmänlillikka ja hilla! Valitkaa siitä! Koristeellinen on kuin mikä.
Heleää...
Aaprottimarunalla on hauskoja lempinimiä eri maissa. Ranskankielinen garde-robe ( vaatevahti ), viittaa sen käyttöön koiden karkotteena. Englanninkielinen " old man ", vanha ukko, tulee sen rähjäisestä ulkomuodosta talvisin. Omani on hieman vaivainen nyt, kesästä huolimatta, ehkä ensi keväänä on lisättävä sitä, tai siirrettävä sen paikkaa. Onkohan se sitten vanha akka?
Hieman oudon näköisiä ovat punahatut..
Oletan että tämä sievä pieni pörriäinen on ampiaiskärpänen; kaunis on kuin pieni koru ja yrtti-iiso maistuu sen mielestä hyvältä.
Daalian ihailija
Näkymä satumetsästä
Taikinanmarjakin on tavattoman koristeellinen. Silläkin on hauskoja lisänimiä: taikinapuu, taikinapensas, pajakka, koiranhöystöpuu ja vasikanmarja. Alkuperäinen, luonnonvarainen lehtokasvi; kertoo aina niin kätevä Kotimaan luonnonkasvit.
Ihastuttavia kultapalloja
Kaikkien omenapuitten oksat roikkuvat hedelmiensä painosta. Koskaan ei ole ollut näin paljon omenia, uskomatonta. Kukas syö nämä kaikki? Olisipa maakellari johon säilöä...eihän näitä voi urakallakaan alkaa nakertamaan, hilloa ei mene ja mehustakaan en ole varma. Ehkä hommaan kuivurin.
Lähettänyt Iiris Koivuluoma klo 21:29 1 kommentti:
Omppuja..
Lähettänyt Iiris Koivuluoma klo 21:23 2 kommenttia:
Paljon omppuja
Ukonhattuja
Syreenileimu.
Koppis edestä..
Koppis takaa..
Härkäpapusaalis
Härkäpavut kypsiä
Härkäpapu on vanhimpia viljelykasveja ja ehkä vanhin viljelty palkokasvi. Sitä ei tunneta luonnonvaraisena, vaan se kuuluu ikivanhoihin Lähi-Idän kulttuurien käyttöön ottamiin viljelykasveihin. Havainnot härkäpapujen käytöstä ovat jo 4 500 vuoden takaa, sillä Thebassa, Ylä-Egyptissä on 12. hallituskaudelta peräisin muumiohauta, jossa löydettäessä oli kaksi härkäpapua ja muutamia viinirypäleitä. Suomeen härkäpapu tuli jo 1200-luvulla luultavasti kiertävien munkkien tuomana. ( Vihreä keittiö; L. Johansson )
Mikä onni ja autuus kun pihamaalla ja aivan lähettyvillä kasvaa kantarelleja, NAM! Noin kerran viikossa saa kerätä paistinpannullisen verran herkkuja.
Lähettänyt Iiris Koivuluoma klo 21:25 2 kommenttia:
" Grafiikkaa "
Lähettänyt Iiris Koivuluoma klo 20:53 2 kommenttia:
Jättikurpitsan kypsyttelyä