Eniten minua kiinnostaa tie: Äidin tyttö
Keskiviikon tapahtumia ei ole halua juurikaan kommentoida, sillä se on tehty jo riittävän monella foorumilla. Ei minulla ole siihen mitään sanottavaa. Olen surullinen. Eniten suretti äidin puolesta, hän on myös opettaja (vaikkei kylläkään Jokelassa) ja ymmärrettävästi keskiviikkona (ja yhä edelleen) todella järkyttynyt. En osannut sanoa hänelle juuri mitään. Miten voisin?
Yleensä en ota mitään traagisiakaan uutisia mitenkään rankasti, vaikka tietenkin kuolemantapaukset, katastrofit, vääryydet ja viattomat uhrit tuntuvat pahalta, mutta en silti koe fyysisesti huonoa oloa niistä lukiessani. Toisin on nyt. Tämä tuli jotenkin iholle asti. Se olisi voinut tapahtua missä vain. En ole välttämättä yllättynyt, sillä ei Suomi ole vaikutteista vapaa maailman syrjäkylä, vaan täällä on meneillään ihan samanlaiset ilmiöt kuin muuallakin länsimaissa. Mitä seuraavaksi?
Kammottavaa on ollut lukea muutamia satunnaisia blogeja, joissa tekoa on ihannoitu ja tekijää kiitetty. "Teit sen, mitä me muut emme ole uskaltaneet. Kiitos!". Olenkin pohtinut jälleen kerran sitä, että ihminen taitaa olla tämän planeetan todellinen loinen, jonka syvin luonto on vasta pulpahtamassa esiin. Itsekkyys, tunteettomuus, viha ja väkivaltaisuus saattavat olla ihmisen todellisia piirteitä, jotka tähän saakka ovat olleet poikkeuksia, mutta joista on kasvamassa hallitsevia. Ihminen ei välitä toisesta, ellei siitä ole itselle hyötyä. Kaikesta on oltava itselle hyötyä. Muulla ei ole väliä. Luin ampujan manifestin, jossa ei mielestäni ollut mitään logiikkaa. Sanovat häntä älykkääksi, minusta se oli pelkkiä muualta otettuja vaikutteita ilman mitään omaa, uniikkia tai vallankumouksellista ajattelua. Onhan noita kuultu. Typerä uhoava kakara!
(sanoinko, etten aio kommentoida... en nyt ota kantaa hänen mielenterveyteensä, enkä janoa kostoa, mutta näemmä aiheesta aloittaminen sai jatkamaan...)
Tarkoitukseni oli lukea tenttiin koko viikonloppu. Olen nyt ensimmäisessä kirjassa (kolmesta) sivulla 42. Lisäksi pöydällä odottaa tänään ostettu Desperate Housewivesin 3. tuotantokausi. Olen heikko.
Numero sata (100)