Sinisen linnan kirjasto: Blogien lastenkirjaviikko: Meidän perheen lukuhetki
Jonna / Kirjakaapin kummitus 25. maaliskuuta 2014 klo 8.31
Voi kuinka mukavalta iltasatuhetkenne kuulostaa. Kirjavalikoimanne on monipuolinen ja kiinnostava!
On ihanaa, jos lapsetkin kiinnostuvat lukemisesta. Meillä esikoiseni ei valitettavasti enää nykyään välitä lukemisesta, mutta keskimmäinen lukee mielellään ja paljon. Viiden kuukauden ikäinen vauva pitää kovasti kirjojen katselemisesta. :)
Maria/Sinisen linnan kirjasto 25. maaliskuuta 2014 klo 9.10
Jonna, ehkä esikoisesikin löytää kirjat vielä; olen varma, että kodin "perintö" ja vanhempien esimerkki vaikuttaa vaikka sitten pinnan alla myös vähemmän lukuintoisissa ikä- ja elämänvaiheissa. Kirjoja innoissaan selailevat vauvat ja taaperot ovat hellyyttäviä <3
Mai Laakso 25. maaliskuuta 2014 klo 12.00
Iltasadut ovat parhaita hetkiä lukemiseen, sillä lapset saavat olla vanhempien lähellä ja turvassa. Siihen on mukava uinahtaa. Muistan kun 3v. tyttöni aikoinaan halusi aina vain uuden kirjan luettavaksi kun minä luin, mutta isän lukiessa monotonisella äänellä nukahti heti. Eipä silti, rakastan lukemista myös ääneen :)
Maria/Sinisen linnan kirjasto 25. maaliskuuta 2014 klo 21.18
Mai, ihania iltasatumuistoja – te vanhemmat pystyitte siis valitsemaan kulloisenkin iltasadunlukijan sen mukaan, paljonko kello oli, eli halusitteko lapsen nukahtavan heti vai vasta myöhemmin ;). Minustakin on mukava lukea ääneen!
Elina / Luettua elämää 25. maaliskuuta 2014 klo 13.44
Ihanaa Maria! Tätä oli niin kiva lukea! Meillä on hyvin samantapaista kirjallisuutta juuri iltasatukirjoina (lapset 2 x 8-v. ja 6-v. sekä vauva 1-v.) . HP on meinanut jyrätä kaiken alleen, mutta olen sinnikkäästi taistellut muidenkin kirjojen puolesta. Narnian ykkösosan saimme eilen päätökseen, ja on jännä nähdä, miten käy siinä kolmosessa, jota nyt moitit vähän pitkästyttäväksi alultaan.
Luulen, että kirjoitan jonkin vastaavan kuvauksen meidän lukuhetkistämme - jääpähän itsellekin muisto näistä ajoista. Tänään bloggasin vauvan lukuhetkistä, joita riittää pitkin päivää.
Maria/Sinisen linnan kirjasto 25. maaliskuuta 2014 klo 21.28
Elina, hauska kuulla, että teillä luetaan paljon samoja kirjoja – ihmekös tuo, kun on niin samanikäisiä lapsiakin! Hih, "äidit monipuolisemman lukemisen puolesta"! Ei niissä Pottereissa muuta, mutta kun se sarja on niin laaja... (ja toki aika jännäkin ilmeisesti loppua kohden) Nyt alkoi minuakin uteloittamaan, että mitä tykkäätte Narnia-sarjasta pidemmän päälle. Paitsi että kolmas osa alkoi pitkäpiimäisesti ja vähän sekavasti, minua häiritsi kirjojen asenteellisuus ja moralistisuus, mutta se olisi jo ihan oman postauksensa aihe.
Kävinkin kurkkimassa blogissasi teidän nuorimmaisen "lukuharrastusta" <3 Meilläkin melkein 2v. on tuntunut olevan välillä se innokkain lukija/kuuntelija. Kuulemma varhainen kiinnostus kirjoihin ennakoi hyviä luki-valmiuksia! :)
Leena Lumi 25. maaliskuuta 2014 klo 17.05
Kiva kuulla, että muillakin HP jyrää;) Meri jätti toviksi melkein kaiken muun, kun löysi Potterit. Nyt kummipoika, 9 vee, ei halua enää kuunnella muuta kuin Pottereita. Yllättävää kyllä, olen itsekin pitänyt sekä Pottet-kirjoista että -leffoista;)
Lukeminen illla koko perheen kesken on kuin turvallinen, lämmin syli tai iso mukillinen kaakaota, sellainen juttu, joka antaa hyvän mielen ja kauniita unia.
Maria/Sinisen linnan kirjasto 25. maaliskuuta 2014 klo 21.31
Leena, voin hyvin kuvitella, että lapset ja nuoret (ja sama monilla aikuisillakin, totta kai) eivät vaan voi jättää Potter-sarjaa kesken sen kerran aloitettuaan, on siinä vaan sen verran koukuttava rakenne ja mielikuvitusta kutjuttava maailma.
Ihanasti määrittelit iltasatuhetken tunnelman ja merkityksen <3
Kaisa Reetta 25. maaliskuuta 2014 klo 17.29
Satuhetkenne kuulostavat ihastuttavilta! <3 Ja ne ovat tärkeitä hetkiä, sellaiia jotka vaikuttavat elämään vielä aikuisiälläkin.
Maria/Sinisen linnan kirjasto 25. maaliskuuta 2014 klo 21.37
Kaisa Reetta, niin minäkin uskon! <3
bleue 25. maaliskuuta 2014 klo 18.36
Aivan ihana postaus elävästä lapsiarjesta ja huippu kun toit isit esille iltasadun lukijoina! Meilläkin isi lukee pääasiallisesti iltasadut ja se on kyllä minusta kunniatehtävä :).
Maria/Sinisen linnan kirjasto 25. maaliskuuta 2014 klo 21.42
Bleue, olethan lukenut Jäljen äänen postauksen "Kun isä lukee pojalle"? Aivan herkistävän ihana postaus tuosta kunniatehtävästä!
Omppu / Reader why did I marry him? 25. maaliskuuta 2014 klo 21.14
Samaa ajattelin kun edelliset kirjoittajat. Ihana postaus ja ihanat iltasatuhetket. Voi kun muistan vielä sen ajan, kun lapsi osasi tarinan ulkoa ja jos sanankin luki väärin, niin oikaisu tuli heti. :)
Maria/Sinisen linnan kirjasto 25. maaliskuuta 2014 klo 21.47
Kiitos Omppu! :) Meillä on muuten aika harva tuollainen pidempi lastenromaani tullut luettua kahteen (saati useampaan) kertaan, kun usein siirrytään kohti uusia seikkailuja. Yksi kahteen kertaan luettu lastenkirjasarja tulee mieleen, Uspenskin Fedja-sedät. Sen sijaan tässäkin postauksessa mainuttua kuvakirjaa Eetu ja ruma rusina olen saanut lukea ääneen tosi monta kertaa, ja nelivuotias korjaa lukemistani välillä sen perusteella, että muistaa jotkut kohdat eri tavalla! :D
veera 25. maaliskuuta 2014 klo 21.59
Meillä vetästiin tossa kaikki Pottrit putkeen. Joulukuussa aloitettiin ja jäätiin Eelin kanssa niin koukkuun, että välillä luettiin tunteja päivässä :D.
Maria/Sinisen linnan kirjasto 26. maaliskuuta 2014 klo 6.39
Veera, te olitte nopeita! :D Ilmeisesti loppupään kirjat eivät olleet liian jänniä Eelille ainakaa? Meillä kun ei kumpikaan vanhemmista ole lukenut Pottereita aiemmin, niin ei tiedetä mitä kaikkea garmiwaa niissä tapahtuu... Meilläkin on välillä luettu pidempää kirjaa (eli ns. iltasatukirjaa) päivälläkin, esim. "aamusatuna", se on aika ihanaa.