Tillukkaita ja vanttuita: Naistenpäivänä
Nesrin Can-Kurtakko on kirjoittanut hyvän kolumnin tämän päivän UP-Demariin feminismistä. Erityisesti mieltäni lämmitti kolumnin kolmannen jakson alku: "Naisen euro on yhä 80 senttiä. Kyllä me nuoretkin naiset haluamme hilata sen täyteen euroon! Mutta me haluamme tehdä sen yhdessä miesten kanssa. Haluamme tehdä asiat sekaporukalla, emme erillisissä nais- tai mieslinnakkeissa. Noiden vanhojen raja-aitojen purkamisessa haluamme olla aloitteellisia." Juuri näin. Can-Kurtakko on ymmärtääkseni mukana myös naisliiton toiminnassa, johon minä en ole suostunut koskemaan pitkällä tikullakaan juuri tämän sukupuolijaottelun vuoksi. Minä en halua tulla luokitelluksi tietyllä tavalla ajattelevaksi ja tietyllä tapaa toimivaksi jonkin minun itseni valitsemattoman ominaisuuden vuoksi. Samasta syystä en kuulu Demarinuoriin.
Siinä vaiheessa, kun miehetkin ovat aidosti tervetulleita ajamaan sukupuolten välistä tasa-arvoa, voin harkita naisliittoon liittymistä. Tosin siinä vaiheessa Demarinaiset-nimitys on jo harhaanjohtava. Tai jos avarakatseiset naiset joukolla rynnivät Demarinaisiin tavoitteenaan raju asennemuutos, mieluusti olen siinä mukana. Sillä minä uskon, että miehissäkin on monen monituista feministiä, sana vain on Suomessa tulkittu vauhkoksi ikäneidoksi, joka on sitä mieltä, että kaikki maailman miehet ovat pelkkä riesa (kuka sitten pelastaa hämpeiltä, jos ei mies?) (vrt. Hanna Isbom 28.11.2005). Ilman miehiä ei olisi naisia. Ilman miehiä ei olisi mahdollista saavuttaa koskaan tasa-arvoa. Mies voi olla feministi siinä missä nainenkin ja ajaa sukupuolten välille yhdenvertaista kohtelua: tasapuolinen palkkaus, tasapuolisuus työsuhteissa (nuorten naisten pätkätyöt), tasapuolisuus vanhemmuuden kustannuksien jakamisessa, tasapuolisuus vanhempainvapaissa molempien vanhempien välille...
Miksi edelleen johtavaan asemaan nousevan naisen ääni mataloituu? Miksi edelleen johtavassa asemassa oleva nainen pukeutuu maskuliinisesti? En siis tarkoita kravattia ja pukua, vaan niukan asiallista vaatetusta, yleensä melko hillityin värein ja vähin koruin. Miksi naisministeri ei saisi pukeutua röyhelöihin ja kukkamekkoon, jos niissä parhaiten viihtyy? Miksi naisen on miehistyttävä pärjätäkseen? Miksi itkemistä pidetään heikkoutena ja vain naisille sallittuna? (vrt. Arto J. Virtanen 7.3.2006)
Kyllä, minäkin odotan, että Suomen (mies-)pääministerillä on feministi-merkki rintapielessään.
Alkuperäinen kuva: http://yliopistolainen.helsinki.fi/yol97_11/kuvat/tasaarvo.gif
Lähettänyt Kati klo 8.3.06
Höh...on sitten kommentti poistettu. Meinasin just peesata sitä. No mut pitää sitten urheana miehenä seisoa 'tällä puolen aitaa' ja todeta seuraavaa: olen sitä mieltä, että kaikki pitää ottaa huomioon yksilönä silloin kun se on mahdollista. Jos kuitenkin pitää yleistää niin kaikkia pitää kohdella tasavertaisina ihmisinä ilman ennakkoluuloja. Tähän liittyy se, että Suomessahan rasismi on yleisesti ottaen tuomittu asia ja näen epätasa-arvon olevan rasismia, joka kohdistuu sukupuoleen!
Olen samaa mieltä Katin kanssa siitä, että nuo tietyt sanat ja tahot on leimautuneet ääriarvojen kannattajiksi (eikö tässä voisi nähdä vastakkaista rasismia?). Sen tähden kerronkin, että kannatan tasa-arvoa ja tällä katetaan (ainakin) seuraavat: sukupuoli, ihon väri, ikä sekä sukupuolinen suuntautuminen
15 maaliskuuta, 2006 19:59
Hassua, miksihän tuo on poistettu? Minä en meinaan ole sitä tehnyt.