Geneve | Ei kai taas | Sivu 2
Posted on maaliskuu 25, 2015 by Aino S.
Meillä on jo kavereita! Kyllä vain.
Sairaana heitä ei vain niin hirveästi kehtaa tavata. Esimerkiksi vastataudissa tai keuhkokuumeessa kylään olisi jotenkin noloa mennä, samoin korvatulehduspotilas on ikävän negatiivinen leikkikaveri. Yöyskijän vanhempi torkahtaa kahvikuppiin, eikä punasilmäisten kotitekoisia tuliaiskeksejä tee oikein kenenkään mieli syödä. Huomaavaisesti olemme siis pitäytyneet omassa seurassamme ja omissa kekseissämme jo jonkin aikaa. Noin jurakaudelta saakka!
Ei kun hei, kyllähän me päästiin yhdelle vierailulle viime viikolla! Kyllä, muistan sen elävästi! Siltä vierailulta kotiutuessamme emme riidelleet parkkipaikalla, tuulikaapissa, hississä emmekä käytävässä. Muutamaa raivokohtausta lukuunottamatta. Lapsilla oli kiire kotiin leikkimään 15 uudella Lentsikat-lelullaan, avaamaan uutuudenkiiltävä Lentsikat-ratapaketti, paketti vaippoja sekä puolivalmis suklaapiparitaikina (vai jäikö ne vaipat mulle?).
Me oltiin tulossa kylästä eteläeurooppalaisten tuttavien luota.
”Tehän ette halua näitä, eikö niin?” oli leikkikaverien äiti kysynyt hetkeä aiemmin lapsiltaan avaamatonta lelupakettia osoittaen. ”Ei”, vastasivat meitä isännöineet pojat yhdestä suusta. ”Annetaanko ne E:lle ja I:lle?” Mun lasteni silmiin syttyi syttyi sen asteinen metsäpalo, että kiirehdin sanomaan ei ei, kiitos paljon mutta ei me voida mitenkään. Kyllä on jämpti näin pojat, ei me voida toisten leluja ottaa.
Mä olin tietysti unohtanut että eteläeurooppalainen vieraanvaraisuus on kosmoksen vahvimpia voimia. Sitä ei pysäytä suomalaiset nolostelut eikä kauhistuneet vetoomukseni ”Mä en ees tuonut keksejä!”
Niin siinä kävi, että innosta hihkuvien lastemme kanssa värkkäsimme samana iltana lentsikoille todella hienon radan lastenhuoneeseen. Seuraavana aamuna suljin samaisen huoneen oven ja söin aamupalani kerrankin ihan rauhassa. Ajattelin lämmöllä eteläeurooppalaista vieraanvaraisuutta. Ja ihmisiä joiden kanssa oli mukava iltapäivä. Ajoin sitä kautta ja vein keksejä. Tai taisi olla suklaata. Ja kiitin vielä kerran kivasta seurasta ja synttärilahjasta. Ei tosiaan olisi tarvinnut kun ette synttäreille päässeet edes. Mut kiitos kovasti! Tulkaa pian meille!
Heti kun löydän kartalta lelukaupan…