Why Do I Dance?: Viikon flunssa
No huh mikä kevätflunssa! En mene yksityiskohtiin, sillä kukaan ei niitä varmastikaan halua kuulla. Sen uskallan kertoa, että takana on viisi kuumeista päivää ja erittäin flunssaisia oloja. Vieläkään en ole ihan entiselläni, vaan kaupungista kotiin tänään kolmisen kilometriä kävellessäni tunsin että sydän hakkasi ihan liian lujaa ja jalat olivat hyytelöä. Olisin ottanut bussin matkan varrelta mutta eipä yhtään sattunut ajamaan ohi silloin. Pääsin kotiin ja tulin huilaamaan. Sillä tiellä ollaan muuten vieläkin. Kai kuumetauti kuormitti kroppaa niin paljon, että kroppa vaatii itselleen lepoa ja erityiskohtelua vielä useamman päivän ajan.
Meillä on keikka tulossa ensi keskiviikkona ja esitysbiisi rakennettiin loppuun tällä viikolla. Pahus vieköön, että minä olin juuri silloin sairaana. Mun onneksi tytöillä oli maanantaina koko päivän afroa, joten silloin ei esitysjutuissa menty eteenpäin. Tiistaina he olivat tehneet hiphop-biisin tietysti loppuun. Menin puolikuolleena keskiviikkona koululle seuraamaan ohjelmistotuntia ja pari tanssiaskeltakin tuli typeränä otettua. Siis onneksi ihan vain pari hassua askelta villasukissa. Lähinnä kävelin paikkoja läpi ja sen semmoista seliseli. Mutta sekin oli jo liikaa! Ruokailun jälkeen tytöt lähtivät akrobatiatunnille ja minä lähdin kotiin. Ajattelin ottaa pikku nokoset ja heräsin neljän tunnin unien jälkeen taas kuumehuuruissa. Sairaana ei kannattaisi hörhöillä koulussa. Tiedetään!
Mutta torstaina oli taas sama homma ja esitysbiisin vikat treenit! Mä en ole kertaakaan vetänyt esitystä läpi alusta loppuun. Menin välillä mukaan tanssimaan vaikeimpia kohtia. Myönnän, että se oli täysin älyvapaata toimintaa niin flunssaisena, mutta alkoi pienehkö paniikki nousemaan siitä, että en osaa esitystä. Miksi mulle käy aina näin, että joudun mennä lavalle vähän sinne päin treenanneena? Nyt pitää vain luottaa siihen, että sivussa merkkailu riittää ja osaan tanssia esitystanssin tosipaikassa. Yksi hiphop kohta on vielä ainakin kokonaan opettelematta, mutta se on onneksi videolla. Tekemistä riittää koko viikonlopuksi siis. Pitää tehdä paljon mielikuvaharjoittelua ja ajattelin kirjoittaa koreografian ihan paperillekin. Mun mielestä siitä on aina tosi paljon hyötyä. Ainiin ja meillä onkin maanantai vapaana, sillä tytöt lähtevät koko päivän keikkareissulle perjantaina. He esittävät syksyn ohjelmistoa. Mä olen taas mallinhommissa eräässä muotinäytöksessä! Siitä varmasti kerron lisää myöhemmin.
Nyt olo alkaa olla jo vähän sellainen, että elämä voittaa vaikkakin elo neljän seinän sisällä tulee kohta korvistakin ulos. Mä olen vetänyt vaikka minkälaisia rohtoja parantuakseni. Ainakin auringonhattua on kulunut mukavasti. Lisäksi olen syönyt C- ja D-vitamiinien yliannostuksia, inkivääriä ja hunajaa. On se vaan kumma juttu, että ihmisellä ei ole aikaa sairastaa, mutta sitten kun se tauti iskee, niin ihmeesti sitä aikaa vaan löytyy. Tai on löydettävä... Mun mielestä sitä ei voi painottaa liikaa, että kipeenä ei treenata! Eli kaikki tehkää niinkuin minä sanon, ei niinkuin minä teen. Enkä mäkään oikeasti kipeänä tosissani treenaa. Siinä kun ei ole järjen häivää.
Oletteko te joutuneet treenaamaan flunssaisena? Ovatko "hätätapaukset" oikeutuksia treenata kipeänä?
Lähettänyt Maria klo 21.38
Tunnisteet: esiintyminen, hip hop, kansantanssi, mallintyö, ohjelmisto, poissa tunneilta, sairastelu
Siiri 9. huhtikuuta 2016 klo 11.10
Voi sinua, koeta parantua! Ja hätätapaukset eivät ehkä oikeuta varsinaiseen treenaamiseen, mutta pienesti tekemiseen esityksen oppimiseksi kylläkin. Esitykset ovatko sitten ihan toinen juttu, terveisin se, joka tanssi gaalassa 39,5 asteen kuumeessa. Ei muuten ollut erityisen hauskaa. :)
Maria 10. huhtikuuta 2016 klo 17.13
Voi kiitti Siiri :) <3
Apua oikeasti 39,5 !! Uskon, että ei ollut ihan kaikista kivointa.. Kun tuon verran on kuumetta, niin hyvä kun pääsee ylös sängystä. Saatika sitten vielä tanssisi näytöksessä. Huih :D
A-M Rakk 12. huhtikuuta 2016 klo 15.11
Itse jätin menemättä viime kesänä pariin WG-näytökseen, koska tulin tapahtumaviikolla kipeäksi. En olisi jaksanut tanssia millään. Onneksi se ei tuohon tanssiin vaikuttanut. Hyvin pystyivät esiintymään ilman minuakin. Toista olisi ollut Valkeasta linnusta pois jääminen. Kuviot olisivat muuttuneet kokonaan. Sen näytöksiin minä meninkin, vaikka olinkin vähän kipeänä. Onneksi en pahasti.
A-M Rakk 12. huhtikuuta 2016 klo 15.14
Maria 29. huhtikuuta 2016 klo 15.39
Varmasti ihan viisas valinta, että jättäytyi pois esityksestä silloin kun sairastaa. Varsinkin, jos kroppa selkeästi ilmoittaa että ei jaksa liikkua. Tuo on kyllä hyvä pointti, että joskus taas on melkoinen paine mennä mukaan esitykseen ihan solidaarisuudesta muita kohtaan. Mutta omaa kroppaa pitää silti jaksaa kuunnella!
Meillä oli viime viikolla just sellainen tilanne esityksessä, että yksi oli pois kovan kuumeen takia. Sitten piti vain olla joustava, pystyä soveltamaan ja etsiä uudet paikat... Ja ihan hyvin se sitten lopulta sujuikin! Siinäkin oppii paljon, että asiat eivät mene aina ihan niinkuin pitäisi...