Peda.net > Jämsä > Lukiokoulutus > Oppiaineet > Terveystieto
TE3-esimerkki kyselylomakkeesta
https://goo.gl/forms/BX6ZlUxwNuMnjXsz2
Tuoreimmat hyvinvointiuutiset
Lue lisää: THL-blogi: Luonnon monimuotoisuus ja ihmisen terveys kulkevat käsi kädessä
Luontoaskel hyvinvointiin -hanketta ovat rahoittaneet Sitra sekä maa-ja metsätalousministeriö. Luontoaskel hyvinvointiin -toimintamallista voit lukea lisää tästä.
( 5. joulukuuta 2019 klo 7.00 Yle Uutiset | Tuoreimmat uutiset)
Kun tavallinen työikäinen ihminen murtaa kätensä tai joutuu kiireettömään leikkaukseen, hän osaa valita hoitopaikkansa. Hänellä on yleensä kaikki tarvittavat keinot ja taidot ottaa selvää, vertailla – ja valita.
– Entä sitten, kun muistisairaan vanhuksen ja mielenterveys- tai päihdeongelmaisen pitäisi osata tehdä näitä valintoja? Tai kenen tahansa ihmisen, jolla on haasteita, vaikeuksia ja avuntarpeita jo ihan tavallisessakin elämässä?
Näin kysyy tamperelainen sosiaalipolitiikan tutkija Olli Karsio, joka on käynyt läpi valinnanvapauden kansainvälistä tutkimusta.
Omin avuin pärjääminen voi olla voimaannuttava kokemus.Andrey Popov
Karsion mukaan omasta valinnanmahdollisuudesta eli 'minä itse valitsen' -kokemuksesta voi olla jopa hyötyä.
Hyötyjiä voivat olla vaikkapa ne, joille tiedon hankinta ja vertailu on kovin työlästä esimerkiksi pahan puhe- tai lukihäiriön tai vaikean vamman vuoksi. Muun muassa heille 'minä itse' voi olla voimaannuttava kokemus.
Karsion tutkimustuloksissa painottuvat Englanti ja USA, mutta mukana on arvioita myös Hollannista, Saksasta, Tanskasta, Ruotsista ja Suomesta. Valinnanvapautta on selvitetty monin tavoin, mutta Karsio huomasi, että vaikutuksia erityisesti julkiseen talouteen ei juurikaan ole tutkittu.
Vapaus valita on länsimainen trendi
Olli Karsio sanoo, että sosiaali- ja terveyspalvelujen valinnanvapaudesta on kasvanut kansainvälinen trendi 1990-luvulta alkaen.
On poliittinen kysymys päättää, millaisena ja kuinka laajana valinnanvapaus yhteiskunnassa toteutetaan. Olli Karsio
– Ihmisen valinnanvapauden laajeneminen on ollut vahva kehityssuunta. Nykyään elämme muutenkin entistä yksilökeskeisemmin. Siksi olisi aika vaikea nähdä, että länsimaisessa hyvinvointivaltiossa trendi jotenkin kääntyisi, Olli Karsio sanoo.
– Se taas on poliittinen kysymys päättää, millaisena ja kuinka laajana valinnanvapaus kussakin yhteiskunnassa toteutetaan.
Pirkanmaan sote-muutosjohtaja Jaakko Herrala sanoo, että juuri EU-trendi toi ajatuksen valinnanvapaudesta myös Suomeen.
Herrala kannattaa vapautta valita, mutta pitää kuitenkin tarpeellisena rajata tai ohjata sitä joissakin asioissa. Esimerkiksi lasten etua ei missään tilanteessa saa vaarantaa aikuisten valinnoilla.
Monimutkaisuudesta eriarvoisuutta?
Sosiaalipolitiikan tutkija näkee valinnanvapaudessa ainakin kaksi kohtaa, joissa tasa-arvo helposti vaarantuu. Yksi syy on raha, jos sillä pääsee etuilemaan jonossa. Näin on todettu käyneen esimerkiksi Haminassa.
Pohjoismainen hyvinvointivalto on aina perustunut siihen, että kaikki käyttävät samaa julkista palvelua ja se on kaikille yhtä laadukasta. Olli Karsio
Toinen syy on monimutkainen järjestelmä; voi käydä niin, että ympäri käydään ja yhteen tullaan.
– Meillä on ensinnäkin julkisia kunnan palveluja. Toiseksi on ulkoistettuja palveluita, jotka kunta kuitenkin maksaa ja joihin se ohjaa asukkaat. Sitten on kolmantena palveluseteli, jolla asiakas voi itse valita. Lopputuloksena he kaikki voivat kuitenkin päätyä ihan samaan hoito- tai hoivapaikkaan, Olli Karsio kertoo esimerkin.
Sosiaalipolitiikan tutkija Olli Karsio sanoo, että Pohjoismainen hyvinvointiyhteiskunta on aina perustunut tasa-arvoon. Jonne Renvall / Tampereen yliopisto
Voiko julkista palvelua parantaa omalla rahalla: saat jotakin lisää, jos maksat lisää? Silloin varakkaat pystyvät valitsemaan laadukkaampaa, ja se luo epätasa-arvoa.
Olli Karsio huomauttaa, että Pohjoismainen hyvinvointivaltio on aina perustunut siihen, että kaikki käyttävät samaa julkista palvelua ja se on kaikille yhtä laadukasta.
– Mikään laki ei tosin kiellä maksamasta kaikkea kokonaan itse. Tätä yksityistä palvelua on Suomessa esimerkiksi vanhusten asumisessa ja hoivassa käyttänyt vain pieni joukko. Aika harvalla on siihen mahdollisuus.
Vapaus vai pakko valita itse?
Sosiaali- ja terveyspalvelujen uudistusta on yrittänyt jo useampi hallitus. Sanana valinnanvapaus on tullut tutuksi, mutta sen käytännön merkitys on jäänyt ihmisille aikalailla hämäräksi.
Esimerkiksi pääministeri Juha Sipilän hallituksen suunnitelmiin kuului, että sote-uudistuksessa paljon sosiaali- ja terveyspalveluja tarvitsevat ihmiset olisivat saaneet oman henkilökohtaisen budjetin.
Ehdotus hämmensi ainakin niitä, jotka tällä hetkellä tarvitsevat paljon terveys- tai sosiaalipalveluja. Miten omaa tarvetta osaa käytännössä laskea ja hallita?
Tulevan hallituksen sote-suunnitelmista ei tiedetä.
Myös henkilökohtaiset budjetit ovat osa kansainvälistä trendiä. Olli Karsio
Olli Karsion mukaan myös henkilökohtaiset budjetit ovat osa kansainvälistä trendiä. Hän uskoo, että ne lisääntyvät varsinkin nuorten palveluissa.
Tutkija uskoo, että henkilökohtaiset budjetit varsinkin nuorten sosiaali- ja terveyspalveluissa ovat lisääntymässä. Yle/Carolina Husu
Päädytäänkö lopulta siihen, että kaikkien on pakko valita? Tarvitaanko Suomeen silloin "valinnanvapausneuvojien" virkamieskunta niitä varten, jotka eivät halua valita tai eivät pysty sitä tekemään?
Olli Karsio ei pidä tätä todennäköisenä.
– Voidaan puhua vaikka 'puolesta valitsijasta', joka voi olla esimerkiksi joku läheinen, muu uskottu tai virkamies. Näinhän Suomessa on erityisesti sosiaalipalveluissa. Omaiset ja esimerkiksi sosiaali- tai asiakasohjaaja tai joku vastaava tekee päätökset siitä, mihin hoivapaikkaan vanhus sijoitetaan, sanoo Olli Karsio.
Sosiaali- ja terveysministeriön hankepäällikkö Vuokko Lehtimäki muistuttaa, että virkamiesten tulee jo nykyisen lain mukaan auttaa sosiaali- ja terveyspalvelujen asiakasta kaikin tavoin.
– Lopullista valintaa virkamies kuitenkaan ei voi tehdä, vaan asiakas itse tai hänen asioidensa hoitaja päättää. Esimerkiksi muistisairaalla vanhuksella tai kehitysvammaisella on yleensä joku rinnallakulkija olemassa, Lehtimäki sanoo.
Hammashoitokokeilun osallistujamäärä oli niin pieni, että käytännössä mukaan pääsivät ne, jotka ehtivät nopeasti ilmoittautua netissä. Vuokko Lehtimäki
Valinnanvapauden lisääminen oli osa Sipilän hallituksen soteuudistusta. Asiakkaan vapautta valita ehdittiin kokeilla palvelusetelillä eri puolilla maata muun muassa perusvastaanotoilla, suun terveydenhuollossa ja henkilökohtaisen budjetin osalta.
Valintatietojen tai -taitojen puute ei Vuokko Lehtimäen mukaan noussut kokeiluissa esiin. Tampereen seudulla tosin suunhoidon kokeiluun ehtivät nopeat netinkäyttäjät, koska vain osa halukkaista mahtui mukaan.
Valinnan vapautta on jo
Valinnan vapautta on ollut olemassa vuodesta 2014 alkaen:
Terveyskeskuksen saa valita (suomi.fi-sivusto) ja vaihtaa kerran vuodessa.
Sairaalan, josta hakee erikoissairaanhoitoa, saa valita yhdessä sinne lähetteen kirjoittavan lääkärin kanssa.
Jotkut kunnat tarjoavat palveluseteleitä esimerkiksi yksityislääkärille tai vanhustenhuoltoon.
Järjestelmä ei ole tasa-arvoinen eri kunnissa asuvien suomalaisten kesken. Muun muassa tätä sote-uudistuksen toivotaan korjaavan – sitten kun uudistus joskus saadaan maaliin.
( 5. joulukuuta 2019 klo 6.00 Yle Uutiset | Tuoreimmat uutiset)
Vanhan sanalaskun mukaan vian ei tarvitse olla iso, jos se on päässä. Onneksi se aika alkaa olla ohi, jolloin työpaikoilla mielenterveyden häiriöstä puhuminen onnistui ainoastaan vitsin varjolla.
Suurin osa Suomen masentuneista käy nimittäin töissä. Monesta ei työpaikalla näe mitenkään, että henkilöllä on ongelmia mielenterveyden kanssa.
Mutta kyllä mielenterveyden häiriöt työkykyyn vaikuttavat. Ajattelu ei toimi kunnolla, keskittyminen on heikkoa ja myös työinto saattaa olla hukassa. Työkavereidenkaan kanssa ei oikein jaksaisi rupatella.
Työterveyslaitoksen eritysasiantuntija Pauliina Mattila-Holappa sanoi torstaina pidetyn Terve mieli terveessä työssä -tilaisuuden yhteydessä, että työpaikkojen esimiehiä askarruttaa eniten, miten työntekijän voinnin voi ottaa puheeksi.
Se tiedetään, että työuupumuksesta, masennuksesta tai perheen kriiseistä on todella vaikeaa mennä kysymään alaiselta suoraan. Esimiehet eivät useinkaan osaa arvioida, miten huoli pitäisi ottaa esille. Pomoja pelottaa, että aihe menee yksityisasioiden puolelle tai tilanne saattaa jopa pahentua, jos suunsa menee avaamaan.
Esimies voimaa antamassa
Lohduttavaa on tietää, että hyvä pomo ei välttämättä tarvitse hyviä puhujan lahjoja. Hyvä peruskysymys on ihan se tuttu ”miten täällä menee?”. Aina kysymyksiä ei edes tarvita.
Sekin on jo paljon, jos pomo kiinnostunut työntekijöiden hyvinvoinnista ja ymmärtää työntekijöitä. Yleensä esimies ymmärtää, sillä hän on itsekin joskus ollut työntekijä, jolla on ollut työntekijän murheet.
Olennaista on ymmärtää, että esimiehen toiminnalla on paljon väliä. Hyvä esimies pystyy omalla toiminnallaan auttamaan mielenterveyden kanssa kamppailevaa jatkamaan töissä. Tärkein kysymys voisikin olla, millä tavoin esimies voi auttaa työntekijää.
Samalla tavalla kuin jalkansa katkaisseelle, myös masennuksesta tai työuupumuksesta kärsivälle ratkaisuksi voi käydä, että työtä muokataan sellaiseksi, että töissä pärjää sairaudesta huolimatta.
Tavallisimmillaan se voi tarkoittaa, että itse työhön ja tehtäviin tehdään muutoksia. Työntekijälle voidaan antaa myös mahdollisuus pitää useammin taukoja, antaa omaa rauhaa tai mahdollisuus käydä vaikka välillä ulkona lenkillä. Ja sellaisiakin ratkaisuja käytetään onnistuneesti, että työntekijä saa tuoda töihin vaikka koiransa.
Mikä siellä nyt mättää?
Pelkkä ajattelu, että masentunut tai työuupunut voisi tehdä vähän huonompaa työnjälkeä, ei oikein toimi.
Riittämättömyyden kokemus, että ei jaksa tehdä hommiaan kunnolla, kuormittaa työntekijää entisestään. Esimiehen kannattaakin kertoa selkeästi, mikä työ tehdään, mikä jätetään tekemättä ja mikä voidaan mahdollisesti tehdä vähän heppoisemmin.
Hyvää tarkoittava esimies voi tietysti myös epäonnistua. Jos pomo huomaa jatkuvasti, että työntekijä ei ole sataprosenttisen tehokas ja menee töksäyttämään, mikä on pielessä, ei se tilannetta ainakaan helpota.
Todellisuudessa sadan prosentin työtehopäivät ovat aika harvassa. Kukaan ei ole aina täydessä iskussa. Ei edes pomo itse.
Toinen epäonnistumisen ääripää on tilanne, jossa työntekijä voi selkeästi huonosti, mutta kukaan työpaikalla ei kysy, mistä mahtaa olla kyse.
Mielenterveyden häiriöistä puhuminen on nyt hyväksytympää kuin vielä vuosikymmen sitten. Se on johtanut samalla siihen, että myös ihan tavallisesta lyhytaikaisesta alakuloisuudesta kärsivät ovat alkaneet puhua kärsivänsä masennuksesta.
Niinhän se menee, että se mistä puhutaan, lisääntyy. Esimerkiksi työuupumuksesta ei vuosiin puhuttu juuri ollenkaan. Nyt se on taas kaikkien huulilla.
Tilanne voi aiheuttaa sen, että työpaikoilla keskustelu mielenterveyden haasteista ei aina pysy aitona. Esimies, joka alkaa ikään kuin vain virkansa puolesta kysyä jatkuvasti työntekijöiden hyvinvointia, ei tunnu aidolta.
Pahimmillaan työhyvinvointiasioita saatetaan alkaa vatvoa kaiken aikaa ja kaikkialla. Siinä tilanteessa saattaa unohtua, että jaksamisesta ja voinnista puhumisen lisäksi olisi tärkeää puhua myös niistä työpaikan myönteisistä asioista.
Yksi esimiehen merkittävimmistä tehtävistä on luoda kuvaa työn merkityksellisyydestä. Jokainen työntekijä haluaa tietää, että hänen työpanoksensa on merkittävä osa kokonaisuutta. Työntekijän kannalta ikävin olo tulee tunteesta, että kuka tahansa voi korvata hänet. Se mitätöi ja aiheuttaa arvottomuuden tunnetta.
Hyvä esimies osaakin luoda arvostavan olon myös työkykyongelmien vuoksi oireileville tai sairastuneille. Hyvällä työpaikalla hyväksytään, että kaikkien työkyky vaihtelee. Ihminen kun ei ole kone.
Lue myös: Työhyvinvointi ennustaa yleistä mielenterveyttä – Nyt mielenterveysongelmien vuoksi menetetään 17 miljoonaa työpäivää vuodessa
( 28. marraskuuta 2019 klo 21.02 Yle Uutiset | Tuoreimmat uutiset)
Työterveyslaitoksen mukaan mielenterveysongelmien kustannukset ovat Suomessa jo 5,3 prosenttia bruttokansantuotteesta. Osuus on kasvanut viime vuosina ja on EU-alueen korkeimpia.
Mielenterveysongelma onkin merkittävin lyhyttä työuraa ennustava tekijä.
– Mielenterveyssyistä menetämme jopa 17 miljoonaa työpäivää vuositasolla. Luvussa ei vielä edes ole mukana työpaikoille piiloon jäävä menetys, joka ilmenee esimerkiksi lyhyinä, alle yhdeksän päivän mittaisina poissaoloina, heikentyneenä työkykynä, matalana työtehona, huonona työilmapiirinä ja osaamisen rapistumisena, sanoo TTL:n pääjohtaja Antti Koivula tiedotteessa.
– Hyvinvoinnin edistäminen työssä on sekä epäkohtiin puuttumista että potentiaalien ja vahvuuksien tunnistamista, TTL:n tutkimusprofessori Jari Hakanen kuvaa.
– Mielenterveyttä tukee johtaminen, jossa palkitaan suhteessa ponnisteluun, tuetaan työn hallinnan tunnetta ja kohdellaan työntekijöitä oikeudenmukaisesti ja tasapuolisesti, erityisasiantuntija Pauliina Mattila-Holappa TTL:stä kertoo.
Tärkeää on myös tunnistaa riskitekijöitä, koska niiden vähentäminen edistää terveyttä ja työkykyä.
Työn imua tuntevat tuottavat enemmän ja sitoutuvat syvemmin
– Työpaikalle työn imua tuntevat työntekijät tarkoittavat lisää tuottavuutta, vähemmän työtapaturmia, innovatiivisuutta, sitoutumista ja lojaalisuutta sekä aktiivista sopeutumista muutoksiin. Näin ollen samat voimavaralähtöiset keinot edistävät sekä työhyvinvointia ja mielenterveyttä että hyvää liiketoimintaa, Jari Hakanen kertoo.
TTL julkaisee alkuvuodesta Hyvän mielen työpaikka: työkalupakki esimiehille -verkkosivuston, jota on kehitetty yhdessä esimiesten ja mielenterveyden kokemusasiantuntijoiden kanssa. Sivusto vastaa esimiesten yleisimpiin kysymyksiin mielenterveyden tukemisesta työssä.
( 28. marraskuuta 2019 klo 14.23 Yle Uutiset | Tuoreimmat uutiset)
Helsingin yliopiston tutkijat ovat kehittäneet ja patentoineet uuden menetelmän, joka tarjoaa mahdollisuuden keliakian pikadiagnoosiin.
Nykyisin vallitsevassa menetelmässä näyte täytyy kuljettaa keskuslaboratorioon, jossa monivaiheinen testi kestää tunteja. Uudella menetelmällä tulos saadaan alle puolessa tunnissa.
Uutta menetelmää koskeva tutkimusartikkeli on julkaistu yhdysvaltalaisessa tiedejulkaisussa Plos One.
Keliakia on autoimmuunitauti, jota sairastaa noin yksi prosentti väestöstä. Se ilmenee useimmiten erilaisina suolisto-oireina. Vauraissakaan maissa yli puolet keliakiaa potevista ei kuitenkaan tiedä sairastavansa sitä. Diagnoosin viivästyminen pitkittää oireita ja heikentää elämänlaatua.
"Tämä on lupaava tulos"
Tutkijat keräsivät Kuopion yliopistollisessa keskussairaalassa verinäytteet noin 70 keliaakikolta, joista puolet oli lapsia ja puolet aikuisia. Näytteitä kerättiin lisäksi terveiltä verrokeilta.
Verinäytteet tutkittiin uudella menetelmällä, ja tuloksia verrattiin kahteen nykyisin käytössä olevaan menetelmään.
– Uuden testin tarkkuus vastasi jo nyt varsin hyvin käytössä olevia menetelmiä, kertoo lääketieteen lisensiaatti Juuso Rusanen tiedotteessa.
Tutkijat toivovat nopean menetelmän madaltavan kynnystä seulontaan ja auttavan yhä suurelta osin diagnosoimattomien keliaakikkojen tunnistamisessa.
– Osoitimme nyt myös ensi kertaa menetelmän soveltuvuuden ylipäänsä autoimmuunitautien diagnostiikkaan. Tämä on lupaava tulos ja innostaa vastaavien testien kehittämiseen muihinkin autoimmuunitauteihin, Rusanen toteaa.
Tamperelainen kansanedustaja Sari Tanus jätti kirjallisen kysymyksen keliakiakorvauksesta
( 28. marraskuuta 2019 klo 3.43 Yle Uutiset | Tuoreimmat uutiset)
Sanna Spišák on itsekin varoitellut nuoria pornon haitoista miettimättä sen kummemmin, mihin varoitukset perustuvat. Aihe alkoi kiinnostaa häntä niin paljon, että hän teki siitä väitöskirjan Turun yliopistoon (väitöskirja luettavissa englanniksi täällä).
Nuorten kysymyksiin vastataan muun muassa Väestöliiton nettisivuilla. Nuorten asiantuntija, seksuaalikasvattaja Sari Hälinen pitää hienona, että suomalaisnuoret osaavat olla mediakriittisiä nettipornon kuluttajia. Hän muistuttaa, että pornon katsominen on yleistynyt myös aikuisilla ja sitä katsovat kaikki sukupuolesta riippumatta.
Väestöliiton nuorten palvelut
Sexpon nettineuvonta
( 27. marraskuuta 2019 klo 5.55 Yle Uutiset | Tuoreimmat uutiset)
Pieni osa terveyskeskusasiakkaista tarvitsee runsaasti palveluita. Heillä on muun muassa verenpainetautia, kolesteroliongelmia, sydänsairauksia, diabetestä ja muita pitkäaikaissairauksia. Mutta myös muita syitä runsaille käynneille löytyy.
Porilaisessa sote-keskus Cottonissa työskentelevä sairaanhoitaja Marika Riihikoski kertoo, että vastaanotolle tulee paljon ihmisiä esimerkiksi yksinäisyyden takia.
On vaikea määrittää, mitkä ovat hyväksyttyjä syitä terveyskeskuskäynneille. Riihikoski ajattelee, että turhia käyntejä ei olekaan.
– Asiakkailla on aina joku tarve ja me haluamme täällä selvittää, mikä se tarve on.
Käytännössä terveyskeskus ei kuitenkaan ole kaikille sinne hakeutuville oikea osoite. Siksi Porissa etsitään nyt muita keinoja auttaa asiakkaita.
Keskimäärin 32 käyntiä
Porin perusturva on päättänyt tavoittaa kaikki, jotka ovat käyneet viimeisen kahden vuoden aikana vähintään 18 kertaa terveyskeskuksessa. Käytännössä monelle on kertynyt käyntejä huomattavasti enemmän.
Perusturva löysi järjestelmistään 264 runsaasti palveluita käyttävää asiakasta. He ovat käyneet terveyskeskuksessa kahden viime vuoden aikana keskimäärin 32 kertaa.
Porin pääterveysasemalla on jatkuvasti asiakkaita. Omahoitajat ohjaavat osan heistä muiden palveluiden pariin.Päivi Meritähti / Yle
Paljon palveluita käyttäviä asiakkaita löytyy joka puolelta Suomea. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen mukaan heitä on noin 7–10 prosenttia kaikista asiakkaista. Tämä joukko käyttää suurimman osan Suomen sosiaali- ja terveydenhuollon palveluista.
– Heidän käyttämiensä sote-palvelujen kulut ovat arviolta noin 80 prosenttia kaikista kustannuksista, THL:n sivuilla kerrotaan.
Apua esimerkiksi seurakunnalta
Porin perusturva tarjoaa paljon palveluita käyttäville asiakkaille omaa hoitajaa. Osa asiakkaista on ehtinyt tavata omahoitajansa jo syksyn aikana, loput saavat yhteydenoton viimeistään keväällä.
Asiakas voi jatkossa ottaa yhteyttä suoraan omahoitajaansa, kun terveydentila mietityttää. Asiakkaan luvalla omahoitaja konsultoi muita asiantuntijoita, eikä asiakkaan välttämättä tarvitse käydä useilla eri vastaanotoilla.
Tilanteet vaihtelevat kuitenkin suuresti. Omahoitaja tekee asiakkaan kanssa yksilöllisen hoitosuunnitelman ja jatko riippuu pitkälti siitä.
– Voi olla, että käynti omahoitajalla riittää, voi olla, että mukaan tulee käyntejä lääkärillä tai sosiaalityöntekijällä. Voi kuitenkin olla myös niin, että käyntejä ei tarvita tai ne painottuvat enemmän seurakunnalle tai järjestökentälle, Marika Riihikoski toteaa.
Kankeutta järjestelmissä
Omahoitajamalli ei ole uusi keksintö. Porin perusturva oli jo muutama vuosi sitten mukana hankkeessa, jossa sitä kokeiltiin. Silloin malli ei vielä jäänyt käyttöön. Nyt on toisin. Sen puolesta puhuu laaja koulutuspaketti, joka on räätälöity henkilökunnalle yhdessä kolmannen sektorin kanssa.
Vielä siinä riittää silti työstettävää. Mikään järjestelmä ei hälytä, jos joku käyttää palveluita usein. Ja vaikka heitä etsisi järjestelmistä tietoisesti, on tilastointi työlästä.
– Täytyy tunnustaa, että koko kesä meni näiden 264 henkilön raportoimiseen. Meillä on vielä paljon tehtävää, että raportointi olisi nopeaa ja siitä saataisiin tietoa, että ollaan menossa oikeaan suuntaan, Porin perusturvajohtajan sijainen Anna-Liisa Koivisto toteaa.
Tähän mennessä selville saatujen tietojen perusteella suurin osa Porin perusturvan paljon palveluita tarvitsevista asiakkaista on ikäihmisiä. Heistä hienoinen enemmistö on naisia ja useimmiten he ovat käyneet terveydenhoitajan vastaanotolla.
Asiakkaan omat toiveet esiin
Asiakkaiden pitää olla omahoitajamallissa myös itse aktiivisia. He täyttävät jo ennen ensimmäistä käyntiä omahoitolomakkeen, jossa kertovat, millaiseksi kokevat oman terveydentilansa.
– Kun asiakas tulee lomakkeen kanssa vastaanotolle, saa ammattilainen käsityksen, mistä asiakas haluaa keskustella ja mihin asioihin hän haluaa tukea ja muutosta, sairaanhoitaja Marika Riihikoski toteaa.
Sairaanhoitaja Marika Riihikoski pyytää ennen vastaanottoa asiakkaita kirjaamaan omia toiveitaan hoitosuunnitelmasta.Päivi Meritähti / Yle
Riihikosken kokemuksen mukaan asiakkaat ovat pitäneet tällaisesta suunnitelmallisuudesta.
– Heillä on takana useita käyntejä ja ammattilaiset ovat vaihtuneet usein. Kokonaistilannetta ei ole välttämättä kunnolla arvioitu. Nyt omahoitajat kuuntelevat ja tekevät hoitosuunnitelman yhdessä asiakkaan kanssa.
Säästötkin mielessä
Paljon palveluita käyttäneet 264 asiakasta ovat aiheuttaneet Porin perusturvan alueella kahden viime vuoden aikana 700 000 euron kustannukset.
Vaikka säästöpaineet ovat kovat, haluaa Porin perusturvajohtajan sijainen Anna-Liisa Koivisto painottaa, että työtä tehdään asiakkaiden hyväksi.
– Totta kai tämä tuo ratkaisuja myös talouden näkökulmasta, mutta enemmän meitä perusturvan ammattilaisia pitää kiinnostaa, että meillä käyvä asiakas saa oikeanlaista hoitoa ja oikeaan aikaan.
Koivisto on huomannut jo nyt, että ammattilaisilla itsellään on peiliinkatsomisen paikka. Jatkossa harkitaan, onko esimerkiksi automaattisista kontrollikutsuista syytä luopua.
– Ehkä me itsekin pidämme vastaanottomääriä korkeina, kun teemme asioita totuttujen tapojen mukaan. Ehkä kontrolliaikaa ei tarvitse sopia valmiiksi vaan asiakasta voi pyytää ottamaan yhteyttä, kun tulee tarvetta, Koivisto pohtii.
Vähemmän jonoja, kaikille aikoja
Anna-Liisa Koivisto ei halua syyllistää paljon terveyskeskuspalveluita käyttäviä asiakkaita – kunhan he käyttävät palveluita todelliseen tarpeeseen. Hän toivoo, että asiakkaat ymmärtäisivät, etteivät kaikki voi käydä terveyskeskuksessa kymmeniä kertoja vuodessa.
– Jos kaikki tekisivät niin, olisi meillä ammattilaisten aikaa vain joskus ja jollekin. Pitää olla yhdenvertainen mahdollisuus kaikille.
Omahoitajamallin tavoite onkin kirkas: hoitoa kaikille, mutta oikeanlaista ja oikeassa paikassa.
– Terveyskeskuslääkäreiden vastaanottoaikoja vapautuu, kun kaikki eivät tarvitse lääkäriaikaa vaan heidät voidaan hoitaa moniammatillisena yhteistyötä, Koivisto toteaa.
Ainakin toistaiseksi asiakkaat ovat ottaneet tämän tavoitteen vastaan hyvin.
– Osa asiakkaista on aiemmin kokenut, etteivät he ole tulleet kuulluiksi asiassaan. Nyt he pääsevät itse vaikuttamaan siihen, Marika Riihikoski toteaa.
( 26. marraskuuta 2019 klo 5.50 Yle Uutiset | Tuoreimmat uutiset)
Lasten huostaanotto rikkoi Riikan äitiyden – ”Äidin ei pitäisi joutua kysymään lapseltaan, mikä hänen lempiruokansa on”
Marraskuun tasainen harmaus kietoo syleilyynsä suurten kuusten suojassa sijaitseva hirsimökin. Hento huurre on kuorruttanut pihanurmen ja vadelmapensaiden lehdet valkoisiksi. Tuuheaturkkinen kissa vilahtaa pensaiden suojiin piiloon, se arastelee reviirilleen tulleita muukalaisia.
Pihalla meitä, toimittajaa ja kuvaajaa, tulee tervehtimään Riikka. Puhelias keski-ikäinen nainen on nykyään mökin ympärivuotinen asukas ja kolmen lapsen äiti. Riikan synnyttämät lapset otettiin joitakin vuosia sitten huostaan yksitellen alle teini-ikäisinä.
– Lasten menettäminen yksitellen on ehkä ollut se raain asia. Aina yksi lapsi on revitty pois perheestä ja kun olen saanut itseni kasaan niin on viety toinen ja taas kolmas. Käytäisin ehkä sanaa kidutus, Riikka kuvailee huostaanottoprosesseja.
Äiti sai aluksi tapaamisoikeuden lapsiinsa. Yhden lapsen kanssa tapaamiset kaatuivat pitkään välimatkaan, ja toisen kanssa jatkuvien jäähyväisten kivuliaisuuteen. Lopulta Riikka luopui tapaamisoikeuksistaan ajatellen, että niin on paras kaikille osapuolille.
Riikka kokee, ettei äitiys kuitenkaan poistu hänestä kun se kerran on häneen tullut. Äitiyden käsite on tosin hänelle nykyään vieras.
– En oikeastaan tiedä, mitä äiti tarkoittaa. Minulle se on vain sana, jossa on neljä kirjainta.
Tunteet heittelevät häpeästä helpotukseen
Mirjami Koivunen tietää, mistä Riikka puhuu. Koivunen työskentelee asiantuntijana huostaanotettujen ja sijoitettujen lasten vanhempien Voikukkia -toiminnassa. Hänen mukaansa lasten huostaanotto tai kodin ulkopuolelle sijoittaminen on vanhemmillekin suuri, jopa traumaattinen kriisi.
– Moni vanhempi kokee häpeää ja epäonnistumista vanhempana. Jotkut kuvailevat lapsen lähtemisen tuntuvan yhtä pahalta kuin jos lapsi kuolisi.
Vanhemman tunteet voivat olla myös ristiriitaisia. Surun, ikävän ja ahdistuksen lisäksi isä tai äiti voi tuntea helpotusta. Huostaanottoa tai sijoitusta on usein edeltänut pitkä hankala aika joko vanhemman tai lapsen oireillessa, joten tilanteen ratkeaminen voidaan kokea myös helpottavana. Siitä puolestaan tunnetaan usein syyllisyyttä.
Puutarhatontut tervehtivät vierailijoita mökkitien varrella.Rami Moilanen/ YLE
Kodin ulkopuolelle oli vuoden 2018 aikana sijoitettuna kaikkiaan 18 544 lasta ja nuorta. Määrä kasvoi 2,6 prosenttiyksikköä edellisestä vuodesta (Lastensuojelu 2018 -tilastoraportti). Lyhyen tai pidemmän sijoituksen kokeneita vanhempia on noin 45 000.
Sijoituksen ja huostaanoton välinen ero on, että sijoitus on päätös lapsen sijoittamisesta kodin ulkopuolelle. Huostaanotto on päätös, jossa vanhemman oikeuksia huoltajana rajoitetaan ja päävastuu lasten asioista siirtyy sosiaalityöntekijälle. Vanhempi saa kuitenkin osallistua lapsen asioita koskevaan päätöksentekoon. Huostaanottokaan ei ole Suomessa lopullinen vaan sen jatkoa harkitaan aina kerran vuodessa.
Huostaanotto romahdutti itsetunnon
Uudellamaalla sijaitseva kesämökki on Riikalle elintärkeä paikka. Mökki rakennettiin ennen kolmen lapsen syntymää. Siellä vietettiin monet aurinkoiset kesälomat pienten lasten kanssa. Nykyään elämä mökin ympärillä on hiljentynyt, mutta Riikalle se on yhä sydämen paikka.
Hyviin muistoihin sekoittuu häivähdys surua, joka liittyy lapsista erossa elämiseen. Riikan ääni murtuu, kun hän muistelee 9-vuotiaana huostaanotetun lapsensa sanoja:
– Hän sanoi minulle kerran, että ”en enää edes muista tietä mökille”.
Puuhun rakennetun majan viimeistely jäi kesken, kun lapsi otettiin huostaan.Rami Moilanen/ YLE
Riikka kiittää julkisista palveluista saamaansa terapiaa, mutta kokee vanhemmuutensa kanssa jääneensä yksin. Huostaanottoprosessissa hän koki, ettei tullut kuulluksi vaan tuomituksi.
– Koin, että minua vain haukuttiin, että kaiken olin tehnyt väärin. Se jyrsi minun äitiyteni rikki.
Mirjami Koivusen mukaan vanhempaa tuettaisiinkin parhaiten siten, että hän saa tukea huostaanoton tai sijoittamisen aiheuttamaan kriisiin. Tämän lisäksi viranomaisten pitäisi yhdessä vanhemman kanssa arvioida, mitä muita palveluja vanhempi mahdollisesti tarvitsee. Päätetyt toimet olisi kirjattava vanhemman asiakassuunnitelmaan.
Riikka itse toivoo, että keskellä oikeuskiistojakin molemmille vanhemmille jätettäisiin mahdollisuus jonkinlaiseen vanhemmuuteen.
– Ei sitä etävanhempaa tarvitse vasaralla hakata pirstaleiksi. Vanhemmuus kuolee, jos sille ei jätetä tilaa hengittää.
Raskaan oikeuskäsittelyn vaihtoehtona on nykyään tarjolla myös huoltoriidan tuomioistuinsovittelua. Se on tarkoitettu tapauksiin, joissa vanhemmille muissa eropalveluissa tarjottu apu on osoittautunut riittämättömäksi. Riikan mielestä tällainen sovittelumahdollisuus on vanhemmille reilumpi ja tasa-arvoisempi.
Vanhemmat jäävät liian usein yksin
Lasten sijoittamisen tai huostaanoton jälkeen vanhemmille tarjottu tuki vaihtelee paikkakunnasta riippuen.
Mirjami Koivunen harmittelee, ettei tuki ole järjestelmällistä ja että usein vanhempi jää yksin. Lastensuojelu keskittyy ymmärrettävästi lapseen, mutta vanhempien unohtaminen ei ole kenenkään etu.
– Usein lapsi kantaa huolta siitä, miten vanhempi pärjää. Vanhempien tukeminen auttaisi myös lasta asettumaan sijoituspaikkaansa, Koivunen sanoo.
Myös yhteydenpitoon vanhempien, mahdollisten sisarusten ja muiden läheisten kanssa pitäisi kiinnittää parempaa huomiota. He ovat se verkosto, jonne lapsi todennäköisesti palaa täytettyään 18 vuotta.
– Ihmisellä pitää olla juuret, kuvailee Koivunen.
Vertaistukena toimiminen auttaa Riikkaa
Riikka ei enää osaa kuvitella häneltä huostaanotettuja lapsia takaisin elämäänsä. Hän kokee menettäneensä liian suuren osan kasvuvuosia ja vieraantuneensa lapsistaan.
– Jos he nyt ilmestyisivät ovelle, en tietäisi mitä sanoa. Ei äidin pitäisi joutua kysymään lapsensa lempiruokaa. Äitinä minun pitäisi tietää se, Riikka kuvailee tuntemuksiaan.
Vuosia käyttämättömänä ollut trampoliini muistuttaa kesistä lasten kanssa.Rami Moilanen/ YLE
Riikka ymmärtää hyvin vertaistuen merkityksen vanhemman hyvinvoinnissa, koska kokee jääneensä aikoinaan itse yksin vaikeiden tunteidensa kanssa. Nykyään hän itse auttaa kokemusasiantuntijana muita vanhempia, jotka ovat kokeneet lapsensa sijoituksen tai huostaanoton.
– Onhan siinä tiettyä mustaa huumoria, että juuri tämä asia on minun erikoisvahvuuteni, hän naurahtaa.
Riikalle toisten auttaminen tuo merkityksellisyyttä omaan arkeen ilman lapsia. Lohtua hän on saanut myös lapseltaan, joka täysi-ikäiseksi kasvettuaan sanoi, ettei syytä äitiään mistään. Nuo sanat tuntuivat Riikasta kuin synninpäästöltä.
– Silloin tiesin, että jotain olin tehnyt oikeinkin, hän sanoo hiljaa.
Juttuun haastateltu Riikka esiintyy anonyymisti aiheen arkaluonteisuuden takia.
( 25. marraskuuta 2019 klo 20.01 Yle Uutiset | Tuoreimmat uutiset)
Hyvinvointigeenitestien markkinointiin ei Suomessa puutu kukaan – "Joidenkin testien mainoksissa on tiettyä liioittelun makua"
Oletko vahva ja voimakas vai nopea ja ketterä? Minkälainen harjoittelu on tehokkainta juuri sinulle? Muun muassa tällaisilla lauseilla geenitestejä markkinoidaan netissä.
Yle selvitti parisen viikkoa sitten hyvinvointigeenitestien luotettavuutta lähettämällä eri yrityksille sylkinäytteitä analysoitavaksi. Asiantuntijat löysivät saaduista tuloksista virheellisiä ja harhaanjohtavia tietoja.
Tulosten mukaan esimerkiksi yhden geenimerkin avulla oli saatu selville, että näytteen lähettäjä oli tavanomaista taipuvaisempi uteliaisuuteen ja riskinottoon urheilussa. Asiantuntija ei löytänyt kyseisestä geenimerkistä yhtään tieteellistä julkaisua.
Hyvinvointigeenitestien markkinointiin ei kukaan tällä hetkellä Suomessa puutu, vaikka Valviran ylitarkastan Nelli Karhun mukaan ehkä pitäisi.
– Mielestäni joidenkin geenitestien mainoksissa on tiettyä liioittelun makua. Yritysten pitäisi olla aika tarkkana, että he eivät väitä, että testeistä saadaan enemmän tietoa, kuin niistä voidaan saada. Jonkinlaisen ohjauksen paikka ja tarve vahtia markkinointia on, jotta kuluttaja selvästi ymmärtäisi, mitä hän saa ja että se tieteellinen pohja ei välttämättä ole ihan niin vahva.
Kenen tehtäviin valvonta kuuluu?
Syy geenitestien markkinoinnin valvomattomuuteen käy ilmi parin puhelun jälkeen.
Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto Valviran mukaan niiden geenitestien, joilla saadaan tietoa ihmisen terveydestä tai sairaudesta, valvonta kuuluu heille. Niitä säätelee laki terveydenhuollon laitteista ja tarvikkeista.
Lain mukaan markkinointi ei saa olla epäasiallista eikä se saa antaa liioiteltua tai virheellistä kuvaa laitteesta, tässä tapauksessa geenitestistä, sen vaikuttavuudesta tai käytöstä.
Persoonallisuutta ja sukuhistoriaa selvittävien tai esimerkiksi urheiluun ja ravitsemukseen liittyvien geenitestien valvonta kuuluu Valviran mukaan Kilpailu- ja kuluttajavirastolle ja niitä säätelee kuluttajansuojalaki.
Kuluttajansuojalaissa kielletään antamasta totuudenvastaisia tai harhaanjohtavia tietoja markkinoinnissa, jos tiedot ovat omiaan johtamaan siihen, että kuluttaja tekee ostopäätöksen, jota hän ei ilman annettuja tietoja olisi tehnyt.
"Kun ei meille ole tullut kuluttajilta mitään ilmoituksiakaan, niin ei ole ollut aihetta valvontatoimiinkaan." Jukka Kaakkola, KKV
Kilpailu- ja kuluttajaviraston johtava asiantuntija Jukka Kaakkola myöntää, että heillä on kuluttajansuojalain nojalla rinnakkainen toimivalta geenitestien markkinoinnissa käytettävien väitteiden valvonnassa, mutta pitää sitä silti enemmän Valviran asiana.
– Käytännössä ensisijainen valvontaviranomainen on Valvira, koska heillä on lääketieteellinen asiantuntemus.
Jonkinlaisena väliinputoajana ovat geenitestit, jotka antavat arvioita erilaisista tulevaisuuden sairastumisriskeistä. Nekin kuuluisivat Valviran mukaan tällä hetkellä enemmän kuluttajansuojalain piirin, sillä terveydenhuollon laitteen ja tarvikkeen määritelmä on nykyiseen todellisuuteen verrattuna liian suppea. Tilanne on kuitenkin korjaantumassa, kun uusi EU-asetus astuu voimaan vuonna 2022, jolloin nekin testit siirtyvät virallisesti Valviran valvonnan alle.
Soppaa hämmentää vielä se, että geenitestejä valvova Valviran Terveysteknologian ryhmä on siirtymässä vuodenvaihteessa Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimeaan, eli jatkossa terveyteen liittyvien geenitestien valvonta kuuluu Fimealle.
Valvontaa ei tehdä ilman kuluttajien ilmoituksia
Jukka Kaakkolan mukaan Kilpailu- ja kuluttajavirasto ei ole omin päin valvonut geenitestien markkinointia.
– Meidän valvonta on jäänyt vähän avoimeksi eikä mitään rajanvetoa Valviran valvonnan kanssa ole jouduttu käytännössä tekemään. Ei olla oltu edes yhteydessä Valviraan päin, kun ei meille ole tullut kuluttajilta mitään ilmoituksiakaan, niin ei ole ollut aihetta valvontatoimiinkaan.
Vaikka kuluttajat eivät ole harhaanjohtavasta markkinoinnista valittaneet, Kaakkola kuitenkin myöntää, että geenitestien markkinoinnissa voi olla jotain sellaista, mihin pitäisi puuttua.
– Jos geenitestin perusteella lähdetään tekemään tulkintoja, jotka saattavat olla vähän viihteellisluontoisia, joilla ei välttämättä ole tutkittua pohjaa, sellaisissa ehkä sitten olisi sen valvonnan paikka kuitenkin.
Valvontaa ei kuitenkaan aiota tehostaa ennen kuin kuluttajilta tulee palautetta.
– Jos ongelmia alkaa tulla myös meidän pöydille, pitää viimeistään siinä vaiheessa miettiä, miten asiaan suhtaudutaan, Kaakkola toteaa.
Valvira puuttunut muutamaan tapaukseen
Nelli Karhu kertoo, että Valvira on puuttunut muutamaan oman valvontansa piiriin kuuluvaan geenitestiin. Hän kuitenkin arvioi, että enemmän ongelmia on nimenomaan muissa kuin terveydenhuollon piiriin kuuluvissa geenitesteissä.
– Ne yritykset, jotka toimivat selvästi terveydenhuollon alalla, yleensä tuntevat lainsäädännön ja toimivat ihan vastuullisesti, Karhu sanoo.
Yksi ongelma geenitestien markkinointiin puuttumisessa on Karhun mukaan niukat resurssit.
– Tämä on aika nopeasti muuttuva ala. Markkinoinnista iso osa on paitsi internetissä, myös erilaisissa sosiaalisen median kanavissa. Joudumme priorisoimaan ja miettimään, mitkä ovat ne, joissa on korkeimmat riskit kuluttajille.
Vaikka geenitesteistä ja niiden mahdollisesti virheellisistä tuloksista ei koidu suoranaista terveysriskiä kuluttajille, pitää Karhu niiden mahdollisesti aiheuttamaa henkistä haittaa kuitenkin tärkeänä. Jos testistä saa tuloksen, joka huolestuttaa, Karhu suosittelee kääntymään terveydenhuollon ammattilaisen puoleen ja varmistamaan tuloksen paikkansapitävyyden.
Vaikka Valvirakaan ei ole saanut yhteydenottoja geenitesteihin liittyen, Karhu toivoo kuluttajilta kriittistä suhtautumista.
– Tämä on meidän arkea tulevaisuudessa yhä enemmän. Toivon, että geenitieto sisältyy joskus tulevaisuudessa kansalaistaitoihinkin. Opitaan ymmärtämään mitä geenitieto on, ei pelätä sitä, mutta osataan olla myös kriittisiä, mitä tällaisella tiedolla voidaan oikeasti tehdä. Ei se kaikkea määritä.
( 23. marraskuuta 2019 klo 6.55 Yle Uutiset | Tuoreimmat uutiset)
Menetelmää on testattu Yhdysvalloissa Marylandin yliopistossa ja asiasta kertoo New Scientist -tiedelehti. Yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan professori Samuel Tisherman kertoi kokeilusta New Yorkin tiedeakatemian symposiumissa maanantaina.
Guardian: Humans put into suspended animation for first time
( 22. marraskuuta 2019 klo 13.12 Yle Uutiset | Tuoreimmat uutiset)
TE4 - Ilmiönä ihminen
TE5 - Kertauskurssi