Lemmikkien hankinta peräkkäin - Sivu 2 - Petsie
Lemmikkien hankinta peräkkäin - Sivu 2 (Yleinen keskustelu > Lemmikkiä hankkimassa)
30.07.2011 01.18
Henkilökohtaisesti olen monen eläimen yhtäaikaista tai peräkkäistä hankkimista vastaan, vaan en nyt enää tiedä, että mitä itsestäni ajatella..
Roswo on pentukissa ja tuli meille kesäkuussa ja nyt pari päivää takaperin sain kuulla, että sisareni luopuu omista kissoistaan allergian ja muuttuneen elämäntilanteen vuoksi. Hänellä sitten oli tämä eräs oikein persoonallinen tapaus, jonka uuden kodin tarpeesta kuullessani reagoin aika nopeasti. Samaan hengenvetoon siskolle ilmoitus, että meillä olisi yksi kissan paikka vielä vapaana. Sisko suostui tähän ja oli erittäin hyvillään siitä, että hänellä olisi mahdollisuus käydä katsomassa kisutinta, silloin kun siltä tuntuu. Kyseessä on siis aikuinen kissa.
Miehen kanssa meillä oli tiedossa, että hankitaan kyllä toinenkin kynsyttelijä, kunhan tämä Runtti olisi vähän ikää kerryttänyt. Mutta en koe sitä järin pahana näinkään. Mikä tässä eniten kai häiritseekin.
Toisaalta; eipä eläinten hankinnassa mitään rikosta tapahdu niin kauan kuin eläimensä vain jaksaa asianmukaisesti hoitaa ja huolehtia, eikä pidä huonosti tai väkivaltaisesti.
30.07.2011 01.59
Sen oon lähipiiriä katselemalla huomannut että jos 14-vuotias saa akvaarion, kanin, hevosen, hamstereita ja koiran lyhyellä aikavälillä niin melko nopeasti nousee nesteet päähän.. Mielenkiinto siirtyy aina siihen uusimpaan elukkaan ja vanhat unohdetaan pskojensa keskelle. Todella mukavaa toimintaa tuollainen ja vanhemmatkin oikein fiksuja. :)
Kuitenkin itse otin ensimmäiset lemmikkini, kaksi gerbiiliä, vasta kolme viikkoa sitten.. ja suunnittelen että voisin hyvinkin hankkia kaksi lisää. Isompi terraario on käytännössä jo minun, käyn sen kuukauden päästä hakemassa. Hyvä, asiantunteva kasvattaja on tiedossa. Tämän vuoden puolella voisin ottaa uudet pojat jos vaan kaikki menee hyvin, ja ensimmäiset gerbiilini ovat sen ikäisiä että totutus uusiin todennäköisesti menee hyvin. Joku ehkä pitää mua idioottina mutta ei haittaa, mä itse koen olevani valmis ja pidän itseäni vastuuntuntoisena ihmisenä. Olen aidosti kiinnostunut gerbiileistä ja tiedän että tulen niitä jatkossakin omistamaan vielä pitkään.
Muokattu viimeksi: 30.07.11 02.00
30.07.2011 20.58
Itse en kyllä tule tällä tavalla enää ikinä hankkimaan kahta koiraa.
Nasta siis syntyi kun Karhu oli 6kk. Kaksi koiraa puolen vuoden ikäerolla, etenkin nyt kun molemmat ovat murkkuiässä ja korvat hukassa...Hrr.
Muita lemmikkieläimiä ei ole tulossa, mutta silloin kun rottia ja kaneja oli niin parihan piti aina vähintään olla joka tapauksessa ja kun häkki oli sitten lattiasta kattoon oleva, itserakennettu ja pienen WC:n kokoinen niin sinne meni hyvin viiden rotan lauma.
Ja jos olisin hankkimassa kissoja hankkisin todennäköisesti kaksi. Samoin jos ottaisin huskyja niin varmaan kaksikin olisi vaihtoehto. Mutta etenkään mitenkään yllätyksellisesti ei tänne tule enää pennun pentua.
On niin ihmisestä kiinni mihin rahkeet riittävät. Näiden kanssa olen hyvin pärjännyt, mutta kivaa ei ole aina ollut ja työtä on tullut tarpeettoman paljon. Ja nyt kun on Nasta, en voi hankkia haaveilemaani koiraa parin vuoden päästä, mutta sellaista se on. :3
(Tuon joidenkin eläintenkeräilyvimman olen kyllä huomannut, mutta samoin myös sen miten ala-arvoisesti onnistutaan hoitamaan ihan vain yhtäkin kissaa tai koiraa tai hamsteria. :( )
Ja kun alkaa 2. asteen koulu + kaverien kanssa pyöriminen niin huomaakin olevan kusessa eläintarhansa kanssa. Liian moni tuntuu haalivan siinä 13-15v iässä hirmusta eläintarhaa miettimättä miten aika riittää vaikkapa lukion ohella eläinten hoitoon. Tai mihin laittaa eläimet, kun haluaakin toiselle paikkakunnalle opiskelemaan. Varsinkin jos vanhempia ei eläinten hoito kiinnosta. Ja aika moni hommaa melkosen eläintarhan myös egotakseen sillä. Enkä nyt tarkoita mitenkään kaikkia. On myös niitä, joilla eläinten hankinta on mietitty kunnolla ja vanhemmat auttaa tarvittaessa.
Niinpä. Monien kohdalla tuntuu olevan niin ettei sitä lemmikin ottamista mietitä tulevaisuuden kannalta lainkaan. Tämä eräskin 14-vuotias on lähdössä 200km päähän kotoa opiskelemaan sitten kun peruskoulu on käyty. Miten käy elukoiden? Tuossa iässä olevalle riittäisi kyllä ihan se yksi hamsteri, haalikoot sitten elukoita kun on aikaa niitä hoitaa. Varsinkin kun vanhemmat eivät ole mitenkään vastuullisimmasta päästä. Kakara vaan saa kaiken minkä haluaa, on aina saanut. 200 euron leluista kalliisiin merkkivaatteisiin ja joka hiton elukkaan mikä vaan tekee mieli ottaa. Kanikin tuli alle vuorokauden harkinta-ajalla päähänpistona. :----))) Tolle ihmiselle käy vielä joskus ikävästi kun se tajuaa ettei kaikki menekään niinkuin hän haluaisi.
Tuon ymmärrän kyllä ihan täysin että kaveriksi ottaa seuraa kaipaavalle eläimelle toisen. En oikein ymmärrä jonkun yhden marsun hankkimista, se kun tarvitsisi kaverin eikä ihmisen seura ikinä voi korvata lajitoverin seuraa.
Muoks: elukka vaihtoon.
Muokattu viimeksi: 31.07.11 18.50
01.08.2011 07.58
Riippuu ihan tapauksesta, eläinten lajista ja eläinten lukumäärästä.
Itse en ole oikea ihminen ehkä saarnaamaan asiasta, kun meille tuli viime vuonna kaksi koiraa - 10.3. syntynyt Miru ja 24.4. syntynyt Netta. Ollaan kuitenkin tultu näiden koirien kanssa oikein hyvin toimeen.
01.08.2011 12.31
Kyllä minuakin ihmetyttää välillä ihmisten kykenemättömyys suunnitella elämää tätä päivää pidemmälle, itse omalla kohdallani tuntuu turvallisemmalta jos tiedän että elämässä on erinäisten asioiden suhteen hieman pelivaraa, koskien myös eläimiä.
Yksi hyvä esimerkki tästä on kun parisuhteessa puoliso mahdollistaa omalla taloudellisella tuellaan laajemman elukkalauman pidon. Siinä helposti tulee vauhtisokeus ja mitä isompi huusholli sitä enemmän elikoita. Jos tuleekin ero ja eläimet onkin pääasiassa toisen osapuolen vastuulla niin hups, eipäs pikkuyksiöön otetakaan viittä koiraa, kolmea kissaa, kaneja ja hevosia. Sitten kinutaan puoli-ilmaista tallipaikkaa ja ripotellaan omia elukoita hoitoon millon mihinkin odottelemaan "tilanteen asettumista".
Tämän takia meikäläisen elukkamäärä on tasan 1, jos nykyisiin olosuhteisiin tulee muutosta, selviää tuon kanssa helposti yksinkin.
Ja lisättäköön vielä, että koirien kohdalla vaikuttaa paljon myös se, mihin käyttöön koira on tulossa.
Lueskelin eräältä foorumilta tällaista "kuinka pian seuraava koira"-keskustelua, ja siellä eräs kokenut harrastaja heitti hyvän pointin: jos kaksi koiraa ottaa lyhyellä aikavälillä, niin pidemmän päälle siinä käy niin, että käsissä on myös 2 vanhaa, uraansa jäähdyttelevää koiraa.
Mutta jos malttaa mielensä muutaman vuoden, ottaa seuraavan koiran edellisen ollessa 5-6 vuotias, on käsissä kokoajan aktiivisessa käyttöiässä oleva koira. Se vanhempi koira on tuossa ikävaiheessa jo toivottavasti varma ja toimiva käyttöpeli, josta on mittaamattoman suuri hyöty seuraavan koiran koulutuksessa. Jos verrataan nuorempaan koiraan, joka on itsekin vielä epävarma raakile ja opettaa mahdollisesti ei toivottuja käyttäytymismalleja myös uudelle tulokkaalle.
Ihan huomionarvoinen pointti tuokin .
09.08.2011 20.12
Noh, ite muutin omaan kämppään ja sen jälkeen on ollut vihdoinkin mahdollisuus ottaa paljon eläimiä mistä oon aina haaveillu, joten niitä on tullu aika nopeesti. Ei mulla oo mitään sitä vastaan jos joku oikeesti haluaa ja ottaa täyden vastuun eläimistään. Hankittiin poikaystävän kanssa pian muuton jälkeen kolmas kani, ja tänävuonna porukkaan on liittynyt hiiruja ja hamsteri, kaksi rottaa aiotaan vielä ottaa mutta sen jälkeen ei enempää, koska tiedetään omat rajamme. :) Ei tässä pitäisi olla mitään outoa.
11.08.2011 14.48
Itsellekin on vuosien saatossa tarjottu niin montaa kania ja jyrsijää joita ei ole voitu pitää kun opiskelija-asuntoon/asuntolaan ei ole saanut ottaa eläimiä tai uusi poikaystävä on allerginen, tai ei muuten vain halua eläimiä eläimiä asuntoonsa johon nuori on nyt muuttamassa, että nykyään sitä on kaikkein nihkein myymään mitään eläintä 14-17 -vuotiaalle nuorelle. Toki niitä vastuuntuntoisiakin tuon ikäisiä löytyy, mutta todella iso osa ei osaa ajatella edes siihen vuoden, parin päähän. Lapsiperheissä joissa vanhemmatkin ovat eläimistä kiinnostuneet ja jo omillaan asuvista nuorista on vain niin paljon enemmän positiivisia kokemuksia. Tämä siitä huolimatta, että itsellekin tuli kani juuri tuossa 16-vuoden iässä, ja sama kani pomppii täällä edelleen.
Sen tavallaan ymmärrän, että omilleen muutettua eläinmäärä lähtee kasvuun. Meilläkin kotikotona asuessa eläinmäärästä ja -lajeista käytiin jatkuvaa vääntöä, kun miun ja äidin näkemykset eivät osuneet yksiin. Oman asunnon myötä vapautui sitten kyselemästä, ja pystyi toteuttamaan monia pidempäänkin olleita eläinhaaveita (meillä kotikotona pisimpään/kokonaan kiellettyjä olivat käärmeet, rotat ja linnut, joita meillä on nyt on eläimistä valtaosa).
14.08.2011 12.18
Suosittelen ottamaan tässäkin vain huomioon mikä eläin. Jos eläin on laumaeläin, joka tarvitsee kaverin tai useammankin, niin ei haittaa. Mutta jos eläin on sellaine että se pitäisi saada koulutettua, niin kannattaa muistaa, että kavverin kanssa eläin on aina vaikeampi kouluttaa, koska eläin keskittyy ehkä enemmän kaveriinsa kuin omistajan käskyihin ja varmasti tekeekin näin.
13.05.2012 10.51
Pääasiassa oon sellasta eläinten massahankintaa vastaan. En tajua miks joku ensin hankkii 2 marsua, vuoden päästä 2 lintua ja taas vuoden päästä 2 kania
En myöskään tajua sitä, että kun on lemmikin saanut niin haikailee jo parin viikon päästä uutta elukkaa, vaikkei aiokkaan ottaa. Tällöin jää vähän sellainen kutina että se vasta tullut lemmikki ei olekkaan niin kiehtova kuin aluksi uskoi
Okei, jotkut kykenee sopeuttamaan useamman eläimen talon arkeen lyhyellä aikavälillä. Eivät kuitenkaan kaikki. Tämä ongelma ilmenee varsinkin jos lemmikit hankitaan arkena, niin että itse on päivät muualla. Lisäksi eteen tulee raha. Kuinka monella opiskelijalla on varaa kuluttaa tuhottomia määriä lemmikkiensä hoitoon, jos kyseessä on yllä kuvailtu eläinlauma?
Eh, onpas sekavaa. Yhteenveto siis: en hankkisi itse elämiä tiuhalla aikavälillä, en varsinkaan useampaa kerralla. Koiraa hankittaessa pitäisin väliä sen 3-4 vuotta, että ensimmäinen koira ehtii kasvaa.
Tämä todellakin riippuu ihmisestä ja hankittavasta eläinlajista. Jokainen tietää itse parhaiten (ainakin suurinpiirtein), milloin on valmis hankkimaan eläimen, eikä muilla ole sitä silloin syytä kommentoida. Asia erikseen jos kyseessä on selkeästi täysin harkitsematon hankinta
04.06.2012 11.11
^ komppaan Jamunaa täysin.
Me otettiin parivuotta sitten 2 kissaa yhtäaikaa, samasta pentueesta. Mutta sehän on ihan suotavaa?
04.06.2012 11.52
Noh mie kuulun tähän porukkaan joka hankkii eläimä lyhyillä eikaväleillä... jos puhutaan eläimistä yleensä.
Sen sijaan esim toista koiraa en ota koskaan ennenkuin edellinen on perukoulutettu ja vähintään 2 vuotias. Rölli tuli mulle ku perheemme yhteinen koira oli reilut 4v, Iivo tuli mulle ku rölli oli n. 3½v.
Mut muuten oon eläimiä ottanu tiheesti. Ku muutin milleni, hankin heti kaksi kesyrottaa, ihan vain koska vihdoin saatoin hankkia rottia. 3 kuukautta myöhemin hankin kolmannen rotan. Siitä kaksi kuukautta myöhemmin hankin ton Iivon, toisen oman koirani.
Sen jälkeen seuraavana keväänä hankin neljännen rotan. Se kuoli pian tapaturmasesti (luultavasti häkkitappelussa), ja pian sen jälkeen kuoli kaksi ekana hankittua rottaa myös, reilun vuoden iässä. Rotat on lyhytikäsiä. Samana keväänä kuoli myös ainoa hamsterini.
Aika pian hankin sil hetkel yksin jääneelle rotalleni taas kaksi kaveria, kesällä.
Noh, syksyllä (eli viime syksynä) päätin ottaa myös kissan. Pitkään siitäkin oli haaveiltu, ja vihdoin päätin sen hankkia.
Ja tänä keväänä hankin yhden rotan kuoltua kolme rottaa taas, etten ole kohta taas tilanteessa jossa yksi jää yksin. Koska yksi rotistani on jo 2v eikä elä enää kauan, ainakaan kovin todernnäköisesti vaikka nyt onkin hyvässä kunnossa.
Mutta joo. Täl hetkel oon täysin sitä mieltä et eläinlaumani on täynnä. Todennäköisesti tän hetkiset rotatkin jää viimeisiksini - vielä niitä on intoa hoitaa, mutta on niistä sen verran vaivaakin välillä että eipä enempää taida tulla.
Seuraava koira mulle tulee _aikaisintaan_ kun olen valmistunut, muuttanut toiseen taloon sekä ollu työelämässä vähintään vuoden. Eli aikasintaan parin kolmen vuoden päästä. Toisen kissan saatan hankkia aiemminkin nykysen kaveriksi, mutta toistaalta sille tuntuu kelpaavan koiratkin sen verran hyvin kaveriksi että välttämättä ei kovin pian sitäkään tapahdu.
Täl hetkel eläiunlaumani on siis kahden koiran, yhden kissan ja neljän rotan kokoinen. Tässä on puuhaa ja tekemistä ja kyl rahaakin vie, mutta hyvin silti sujuu. Eläimet on tulleet lyhyin aikavälein, iso osa ihmisiä tuomistee tän asian elämässäni, mutta musta taas se on aika luonnollista että niitä tulee - ei ole kuin pari vuotta siitäö kun muutin omilleni ja halusin sen jälkeen hankkia niitä eläimiä joista eniten haaveilin. Lisäksi tuo jyrsijöiden suhteellisen lyhytikä ja toistaalta laumaeläimenä kavereiden tarve on osatekijä tähän et niitä on tullu hankittuu usein.
06.06.2012 10.54
Mun mielestä riippuu todella paljon tilanteesta, onko se hyvä vai huono hankkia eläimiä peräkkäin. Esim laji. Esim linnuissa, moni ottaa yhden ensin, kesyttää sen ja hankkii sitten sille kaverin. Näin olen itsekkin tehnyt. Mutta taas en pidä semmosesta, että jossa joku tahtoo ensin gerbiilin ja sitten hiiren ja sitte marsun ja sitte koiran ja mitä vielä... Lemmikeitä tulee olla myös sen verran mitä itse pystyy niitä kaikkia hoitamaan hyvin ja niin, että kaikki saavat tarpeeksi huomiota. Lemmikit vie aikaa, mitä enemmän lemmikeitä, sen enemmän aikaa...
06.06.2012 11.19
Mulle meinasi käydä niin, että olisi tullut kissanpentu ja koiranpentu samalla viikolla :D
Olin jo pari vuotta miettinyt, että Pepelle pitäisi saada kissakaveri ilahduttamaan myös mun elämää. Kun elämäntilanne alkoi tässä hiljattain antamaan myöten, aloin aktiivisesti etsimään sopivaa kissanpentua (maatiaista) ja ne oli täällä pääkaupunkiseudulla yllättävästi kortilla ja vaikea löytää.
Samalla, haaveissani on ollut myös koira. Olin katsellut jo pidemmän aikaa "salaa" koirailmoituksia, kunnes... :>
Noh. Kissanpentu löytyi. Kävin katsomassa sitä ja ihastuin, varasin sen itselleni ja tässä kohtaa en maksanut mitään varausmaksuja ja olin todella innoissani uudesta tulokkaasta joka oli sinä hetkenä 3 viikkoinen. Samaan aikaan olin löytänyt myös aivan mahtavan koiranpennun yhdistyksen sivuilta. En ollut saanut tätä koiraa mielestäni sitten millään, ei siinä varmaan muu auttanut kuin kysellä koirasta ja syvä tunne siitä, että se koira kuuluu mun elämään, sai mut päättämään, että otan hänet.
Dilemma, kissa ja koira varattuna. Ahdisti jo valmiiksi aivan pirusti kun mietin millainen hullunmylly kotona onkaan kun ne tulee. Sattumoisin vielä samalla viikolla (kesäkuun viimeinen viikko)! Olin miettinyt useaan otteeseen kaikkea mitä niiden tulo tuo tullessaan ja katsoin kuitenkin viisaammaksi ottaa vain toisen, joten peruin kissan varauksen raskain mielin. Olin mielestäni tehnyt kuitenkin viisaan päätöksen, molemmat narttuja ja kaikkine rokotuksineen, sterilisoimisineen ja muine kuluineen se olisi ollut myös mulle yksin eläjänä ja töissä käyvänä ihmisenä melkoinen rahareikä.
Toki olisi ollut mahdollista ottaa ne molemmat. Mutta molempien "opettaminen" talon tavoille samaan aikaan, äääääh.. Apua :D
06.06.2012 11.55
Mä ymmärrän, että ottaa kerralla esimerkiksi rottalauman tai kaksi gerbiiliä. Se on ok, koska mm. rotta ja gerbiili tarvitsee mielellään lajikumppanin. Jyrsijälauman tai -parin kumminkin hoitaa suhteellisen helposti. Sitä taas en ymmärrä, että ensin otetaan koira, viikon päästä kissa, taas viikon päästä rottia, taas vaikka lintu ja hevonen, vaikka oikeasti töitä olisi tehtävä sen ensimmäisenkin eläimen kanssa.
Meillä on ollut kolme eläintä samaan aikaan ja se on ehdoton maksimi. Silloin aikoinaan meillä oli kolme hamsteria - niiden hoitaminen oli suhteellisen helppoa ja vaivatonta, mutta yhtä ei ehtinyt käsitellä niin paljoa kun oli vielä kaksi muutakin hoidettavana. Hamsterielämä kumminkin loppui suhteellisen nopeaan, meille tuli Scotty. Oliskohan Scotty ollut vuoden vai puolitoista, kun tuli pupu. Pupu kuoli noin vuosi sitten ja pari kuukautta sitten tuli hamsteri.
Kuulostaa aikamoiselta rallilta, mutta ei tuntunut ollenkaan vaikealta hoitaa kolmea eläintä samaan aikaan, vaikka kaikki vaativatkin hieman erilaista huomiota ja kaikki olivat suht. nuoria. Toki se riippuu myös vähän ihmisestä ja siitä, kuinka paljon on valmis eläimille uhraamaan. Esimerkiksi minun vapaa-aikani menee aika lailla eläinten kanssa olemiseen, jolloin toki olen kykeneväisempi hoitamaan useampia eläimiä kuin jos ravaisin joka päivä jonkun kaverin luona ja viikonloput rellestäisin. Yksi koira + 2 hamsteria (tai pari ja erakko) on ehdoton maksimi. Mulla on haaveissa vielä syrkki tai campbelli, jos ja kun Juno tuosta vähän kasvaa ja oon saanut palautettua mieleen miltä jyrsijäelämä oikeastaan tuntuukaan.
15.06.2012 02.31
No voi taivas, ottakoot ihmiset vaikka 10 eläintä kerralla, kunhan kaikki "mitä jos?" tilanteet on mietitty valmiiksi, taloudellisesti on kykenevä ja pystyy yleisesti tarjoamaan kaikille lemmikeilleen parhaan mahdollisen elämän. Aamen.
06.07.2012 03.27
Itekin toista koiraa ottaessa mietin, että onko mulla sitten vuosien päästä mahdollisesti käsissäni kaksi vanhaa koiraa. Tulin siihen tulokseen, että ei mahdollisesti. Kyseessä voi olla kaksi täysin eri rotua ja esmes. villakoira ei ole niinkään vanha 7 vuotiaana, kun taas irlanninsusikoira yleensä on. Omassa tapauksessani kattelin juuri, että sheltti ei ole niinkään vanha koira vielä 8 vuotiaana, kun taas eurasier jo tuuppaa olemaan. Riippuu toki myös yksilöstä, mutta rodullakin voi olla suuri merkitys. Vaikka olisikin fyysisesti vanha niin koira ei ole välttämättä henkisesti.
09.07.2012 00.01
Minusta ei ole niin väliä ottaako lemmikkejä lähekkäin,tai vaikka useamman kerralla,vaan sillä on väliä että on oikeasti sitoutunut lemmikkiin/lemmikkeihin,on varaa elättää lemmikki/lemmikit ja on mahdollisuus tarjota pysyvä koti. Sitä en arvosta,että lemmikkejä otetaan hetken mielijohteesta ja sitten ne jo annetaan/myydään eteenpäin kun on kyllästynyt ja haluaa seuraavan lemmikin.
12.07.2012 10.34
Mä otin viime keväänä kaksi kissanpentua samasta paikasta samaan aikaan. Näiden kanssa ei ollut mitään ongelmia ja luultavasti vain helpotti, kun pennuilla oli toisensa joihin purkaa energiansa.
Viime syksynä ekojen pentujen ollessa puolivuotiaita hankin vielä kolmannen luovutusikäisen kissanpennun ja koko lauman elämä on sujunut oikein hyvin. Kissathan on yleensä uuteen kotiin muuttaessaan jo sisäsiistejä (ainakin mun kotihoito pentu 5-viikkoisena oppi vuorokaudessa laatikolla käymään) eikä kissa vaadi samanlaista koulutusta kuin koira.
Mun mielestä useamman kissan hankkiminen kannattaa tehdä, kun kissat ovat vielä nuoria (pennuista parin vuoden ikään), jolloin sen uuden kaverin hyväksyminen on helpompaa. Toki voihan joku kissa hyväksyä 10 vuoden ainoana kissana olon jälkeenkin uuden pennun, mutta osa ei voi enää siinä vaiheessa sietää mitään riekkuvaa pentua saati toista aikuista kissaa.
Kissojen kohdalla vielä usein on, että nuori 3kk-2v kissa saattaa olla aika riiviö yksin ollessaan, jolloin sille kaverin ottaminen itseasiassa helpottaa tilannetta, kun ihminen ei päädy kissan painikaveriksi tai kissa ei tylsistyneenä keksi kepposia.
Kahta koiraa en itse hankkisi kovin nopealla aika välillä ellei ensimmäinen olis jo koulutettu kodinvaihtaja, jolle hankkisi pennun kaveriksi. Silloinkin pitäisi sen aikuisen koiran kotiutua ainakin muutama kuukausi ja opettaa se talon tavoille.
Muoks. Tällä hetkellä neljännen kissan hankkimista rajoittaa tulotasoni, kämppikseni mielipide ja se että aloittelen rotukissakasvatusta ja haluan neljänneksi mieluiten oman kissani tyttöpennun kasvatukseen. Koira tulee ehkä joskus, kun on vähintään pieni oma piha ja vakituinen työpaikka.
Muokattu viimeksi: 12.07.12 11.37
12.07.2012 22.59
Nämä ovat varmaan ennen kaikkea tapauskohtaisia juttuja.
Omalla kohdallani ajattelen niin, että jos olisin ottanut vaikkapa maatiaiskissan tai jonkin yleisesti rauhallisemman rodun edustajan, ei toisella kissalla olisi ollut ainakaan mikään kiire. Näin uskoisin. Kuitenkin Valtterin tapauksessa oli jo etukäteen tiedossa, että kaveri on varmaan otettava ennemmin tai myöhemmin - ja kenties vieläpä mielummin ennemmin. Kävin etukäteen kotikaupungissani esittelynäyttelyssä katsomassa Valtterin isoisää, ja tuolloin tapasin monia kissaihmisiä jotka "varoittelivat" balineesin seurallisuudesta. (Asia oli toki tiedossa jo muutoinkin, mutta tuolla nousi nimenomaan esiin se, miten todennäköisesti tuleva kissani ei jäisi ainoakseni.)
Valtteri oli luovutusikää vanhempi tullessaan minulle (oli tosiaan jo ehtinyt olla yhdessä perheessä aiemmin), ja jonkin aikaa siinä toki katseltiin ja ns. tutustuttiin toisiimme. Kaikki meni kuitenkin sikäli hyvin ihan alusta asti, että esimerkiksi jo heti ensimmäisen kerran kantokopasta päästyään Valtteri kehräsi ja tutki innokkaana paikkoja. Ei yhtään arastellut tai muuta, vaan oli heti kuin kotonaan.
Kuten odotettavissa oli, kävi Valtterin kanssa hyvin pian selväksi, että poika tarvitsee kaverin. En olisi voinut kuvitellakaan, että olisin esimerkiksi jättänyt Valtterin yksin moneksi tunniksi kerrallaan (onneksi ei tuolloin tarvinnutkaan), ja ennen kaikkea oli tietysti kyse myös siitä, ettei ihminen voi korvata kissakaveria. Ehkä kulunut klisee, mutta silti totta.
Samaisella kasvattajalla sattui olemaan pentuja, ja jotenkin se siitä sitten lähti... Pian olikin jo selvää, että toinen kissa huusholliin tulee.
Kissat tulivat siis minulle syksyllä 2010, arviolta ~ parin kuukauden välein.
Tässä nyt puhun vain kissoista, mutta yleensäkin kaikki on siis mielestäni tapauskohtaista. Itse en ole hetkeäkään katunut, että otin kaksi kissaa ja "niinkin nopeasti" - ei ole ollut mitään syytä katua. Päinvastoin. Luulenpa että Valtteri saattaisi olla aika yksinäinen ilman karvaista kaveria.
Jos kissa on "itsenäisempää mallia", saattaa olla parempi pitää pidempi tauko lemmikkien hankinnan välillä. (Vaikka sitten toisaalta päästään siihen, miten hyvin vaikkapa jo aikuiseksi ehtinyt kissa hyväksyy uuden tulokkaan...) Myös koira on eri tavalla vaativa. Näillä itämaisilla kehruukoneilla vaativuus liittyy paljolti juuri sosiaalisuuteen ja aktiivisuuteen, eikä siinä kaveri tai kaksi (tai useampi) ainakaan pahaa tee.
Ja sitten ihan asia erikseen ovat tietysti esimerkiksi marsut, joita ei tunnetusti nykyään edes saisi ottaa elämään yksin ja ilman kaveria. Olen itsekin omistanut marsuja vuosia sitten, ja kerran esimerkiksi hain kasvattajalta ensin yhden marsun ja noin viikon päästä toisen.
Muoks// Hienosäätöä.
Muokattu viimeksi: 12.07.12 23.07
12.07.2012 23.11
Mä hankin ensin 2 gerbiiliä josta syttyi jyrsijäinto. Puolen vuoden aikana otin yli 20 eläintä, oli hamsteria, marsuja, rottia, kaneja ja koira. Vähän myöhemmin tuli myös hiiriä ja tänä vuonna chinchillatkin. Tuossa vuosien varrella olen sitten kokeillut mitkä eläimet sopii juuri itselle ja vieläkin tässä pohdiskelen mikä on sopiva määrä mitäkin.
21.07.2012 20.00
Meillä vain yksi kani. On ollut jo pari vuotta. Koira on ollut salaisesti toiveissa jo monta monituista vuotta, mutta luultavasti tulee taloon vasta...ehkä noin 5 vuoden päästä kun muutan omilleni. Toinen kani voi olla, että tulee jo piakkoin, pentueita on katseltu jo varmaan vuoden verran?
En kuitenkaan ymmärrä massahankintaa...Tuntuu, että omistaja ei ehdi edes tippaakaan kiintyä uuteen perheenjäseneen kun otetaan jo seuraava. Ajattelevatko muut näin?
22.07.2012 17.18
Meillä myös riippuu pitkälti monesta asiasta. Toki haluan, että eläimillä on edes jonkin verran väliä (elleivät sitten tule samasta pentueesta), jotta ehtisin paneutua uuteen tulokkaaseen, kehittää luottamusta välillemme ja opettaa sitä puremattomaksi/sisäsiistiksi.
Meillä tosin kun yleensä uutta lemmikkiä hankkiessa kyseessä on fretti, niin siinä on sellainen juttu, että kun näitä saa vain kerran vuodessa: eli keväällä/kesällä. Ja jos kotiin on esimerkiksi tullut yksi fretti, en kyllä odottaisi vuotta, että voisin toisen sille ottaa seuraksi, sillä nämä ovat pitkälti laumaeläimiä. Meillä tosin oli tuossa yhdessä vaiheessa uuden tulokkaan jälkeen noin puolentoista vuoden väli, sillä jos olisimme aiemmin ottaneet uuden fretin, se olisi pitänyt ottaa lähes samantien kuin edellinen. Silloin tullut frettimme oli sen verran vaikea tapaus, että sille piti antaa paljon aikaa. Kesti kuukausia, ennenkuin luottamus oli täydellinen, ja jos olisin tuossa välissä ottanut toisenkin fretin, olisi minulla ollut puolet vähemmän aikaa tuolle pojalle, eikä se olisi välttämättä oppinut luottamaan minuun läheskään niin nopeasti, tai oppinut olemaan purematta samassa ajassa.
Nyt taas tänä vuonna meille tulee kaksi uutta frettipentua taloon. Ensimmäinen, Fera, tuli kesäkuun alkupäivinä, ja toinen tyttö tulee taas elokuun alkupuolella. Uusilla lemmikeillä ei siis ole kuin kaksi kuukautta aikaa välissä, mikä tässä tapauksessa on mielestäni aivan tarpeeksi. Minulla on ollut kaksi kuukautta aikaa vain ja ainoastaan Feralle, luottamus on voimistunut paljon, tyttö on täysin sisäsiisti, eikä pure enää paljoa. Tosin tyttö olikin uskomattoman hyvin opetettu jo meille tullessaan, eikä minun tarvinnut yrittää kesyttää mitään petoa. Toisaalta, kun toinen tyttö tulee nyt elokuussa, niin minullahan ei sinänsä ole sille yhtä paljoa aikaa, kun mitä minulla Feralle oli tarjota sen tullessa; silloinhan minulla on kaksi huomionhakuista frettiä pyörimässä jaloissani. Mutta tämä juttu on sitten taas kaikilla sama, jos sinulla on lemmikki jo ennestään, ja hankit toisen, niin sinun on annettava molemmille tasapuolisesti aikaa, vaikkakin vain ehkä eri tavalla. Ainoalle lemmikille on aina enemmän aikaa, kun sitä aikaa ei tarvitse jakaa muiden kanssa.
Mutta siinä on myös sekin, että usein jo kotona valmiiksi ollut lemmikki auttaa myös uutta tulokasta kotiutumaan, ja oppimaan talon tavoille (tai sitten omille tavoilleen olivat ne sitten hyviä tai huonoja). Asia ainakin meillä kompensoituu sillä (:
22.07.2012 17.26
Meille tuli neljä kania vuoden sisällä. Kanihan on laumaeläin, ja tottuivat alusta asti toistensa läsnäoloon. Koira tuli jo neljä vuotta sitten, ja nyt kanien perään kissa. Sekin näyttää sopeutuvan laumaan hyvin. En näe mitään ongelmaa siinä, että eläimet ovat suhteellisen lyhyessä ajassa tulleet, koska lauma näyttää toimivan loistavasti, ja aikakin riittää hyvin kaikille. Koira on ollut ilahtunut jokaisesta uudesta perheenjäsenestä ja kissakin jo kehrää koiralle
13.08.2012 22.52
Itselleni tuli ensin kissa marraskuussa, mutta oli lopetus uhan alla ja jo 6 vuotias, joka osasi olla kunnolla ym, perus jutut opetettu valmiiksi. Helmikuussa, mulle tuli sitten Jaksu, 14vko, ikäisenä. En nähnyt ongelmaa, koska kissa oli jo tottunut uuteen ympäristöön, edellisessä perheessä tottunut toisiin kissoihin ja koiriin. Mutta tietenkään en olisi ottanut koiraa, jos kissa olisi ollut pentu.
Jyrsijöissä, mun mielestä on se ja sama montako ottaa kerralla, vah 2. Ja siinä kuinka usein hankkii niitä lisää, en näe ongelmaa vaikka joka kuukausi tulisi lisää. (hiiret&rotat). Marsujen ja kanien kohalla taas en ymmärrä jos koko ajan tulee uutta, koska ovat jo haastavampia kuin rotat ja hiiret.
Linnuista en tiiä mtn.
Koirien kohalla, en itse hanki toista koiraa ennen kuin edellinen on siihen valmis. Eli perus koulutettu yms, ettei ole sitten töitä kahden edestä. Kissojen kohalla en näe ongelmaa ottaa toista heti perään, koska eivät ihmeellistä koulutusta kaipaa yms.
13.08.2012 23.11
Mun mielestä kanit, marsut, hiiret yms niin niitä voi ottaa 1-3 ihan peräkkäin, ja samoin varmaankin kissoja.
Mutta koirilla mun mielestä pitäisi olla 1,5v-3v ikää, että osaisi perus jutut.
13.08.2012 23.55
Koirat tulleet 2001, 2005, 2008, 02/2011 (syntyi tällöin) ja 03/2012. (9kk ikäisenä, s. 07/2011) Kahden viimeisen ikäero on melko pieni juu, mutta mitään ongelmia ei ole ollut.
Hengissä olevista minun lemmikeistä taas poni tuli 03/2006 ja nykyiset gerbiilit 04/2012. Tätä ennen hiiriä on ollut, viimeisin lähti 3,5 vuotta ennen nykyisten tuloa. Kun omilleni muutan, tulee gerbiilit, mahdollisesti '08 ja 07/2012 koirat sekä mieluusti poni mukaan. Mikäli ponille ei löydy mitään sopivaa paikkaa sieltä minne ikinä lähdenkin, menee se pakastimeen elleivät vanhempani sitä ennen muuta tontille, johon ponin voi laittaa. Minä olen tuon viimeinen omistaja, piste. Ja jos tässä välissä tulee minulle lisää elukoita, lähtevät ne ehdottomasti mukaan. En mene kämppään, mihin en lemmikkejäni saa viedä, eikä esim. gerbiilien perushoitoon mene kuin about vartti päivässä ja kymppi kuussa, jos sitäkään.
Ottakoot ihminen vaikka joka päivä uuden lemmikin, kunhan sille riittää yksilöllistä aikaa ja rahaa ylläpitoon.
23.09.2012 23.54
Meille kun ensimmäinen kissanpentu tuli, kerkis jonku 4 viikkoa olla meillä kun toinen tuli. Paljon parempi mielestäni näin, koska eka kissa kärsi eroahdistuksesta. Alkoi heti maukumaan kun lähdimme, ja kun tulimme oli kissa aika usein edelleen ääntä pitämässä. Nuo ääntelyt loppuivat heti sinä päivänä kun toinen tyttö saapui taloon. Kissat myös savat toisista seuraa muutenkin, tykkäävät leikkiä toisten kanssa ja totta kai me itsekin leikimme niiden kanssa. Ekana tulleen pennun kanssa meinaa hieman mustasukkaisuutta olla havaittavissa, kun tämä jälemmin otettu on sylissäni ;) Mielestäni kissoja olisi hyvä olla väh kaksi, mutta kyllä se raja jossain pitää olla :D
24.09.2012 20.36
Meillä hankittiin kissa ja koira noin 2 kuukauden välillä niin, että molemmat olivat pentuja kun tutustuivat. Näin tasa-arvo säilyi ainakin ensitapaamisissa (kissa oli 2kk vanhempi). Jos nää veijarit olis tavannu sillä tavalla, että toinen olisi ollut pieni ja toinen iso, ei se olisi mitenkään sujunut. Näin kissa tottui jo pienenä koiraan ja toisinpäin.
Muokattu viimeksi: 24.09.12 20.37
24.09.2012 21.35
Nyt on neljän vuoden aikana näitä tullut suht tiuhaan, mutten ole nähnyt sitä minään ongelmana. Hyvin näiden kanssa pärjätään enkä yhtestäkään luopuisi enkä kadu yhdenkään meille saapumista. Enempää tosin en ottaisi ihan hetkeen.
Ennestään mulla siis oli kissa sekä koira, joiden seuraksi tuli puolivuotias kissan pentu, joka kuoli vuotiaana sydänvikaan. Hetki toisen kissan kuolemasta otin Eroksen. Samana syksynä muutin miehen kanssa saman katon alle ja seuraavana kesänä meille muutti kolmas kissa. Seuraavana talvena vanhin kissamme kuoli munuaisten pettämiseen (15vuotiaana). Seuraavan vuoden alussa muutettiin uuteen kämppään, jonka jälkeen aloimme etsiä uutta kissaa, koska talo tuntui tyhjältä Onnin pois menon jäljiltä. Alku kesästä sitten meillä oli jälleen kolme kissaa. Nyt siis kolmannen kissamme saapumisesta on vuosi ja 4 kuukautta ja kaksi kuukautta sitten meille muutti toinen koira.
Tällä hetkellä siis kämpässä riehuu kaksi koiraa sekä kolme kissaa. Mielestäni oikein sopiva lauma vaikka kissatkin ovat kaikki hyvin nuoria (Emma 2v 4kk, Tinka 2v 10kk, Eros 3v 1kk) :)