anana: Miten puen lapseni.
Tanja 22. syyskuuta 2009 klo 22.25
Hih - IHANA bloggaus jälleen.
Ja olet kyllä totisesti Shalolin kommentin ansainnut - komppaan häntä!
Hauska kirja, mistä olet löytänytkin:)?
Vaateasia on vaikea - välillä tuntuu, että täydellisyyden tavoitteluun ei aika riitä - sä olet hoitanut homman teillä enemmän kuin hyvin:)!
-Anni- 23. syyskuuta 2009 klo 7.31
Ihana bloggaus taas kerran! Innostat ainakin minua miettimään entistä tarkemmin mitä päälle lapselle kun lähdetään liikenteeseen!
Mies ihmettelee mun "shortsit syyskuussa" -ostoksia, mutta sillä tavalla saa laadukasta hiukan edullisemmin kun ostaa "vääränä" kautena, toki joskus tapahtuu kokomokia!
Mielenkiinnosta kysyn: pukeeko miehesi ikinä teidän lapset tai jos pukee niin oletko sinä valinnut vaatteet valmiiksi ;)
Marika* 23. syyskuuta 2009 klo 8.08
Ihana kirjoitus. Voi kunpa olisikin enemmän aikaa funtsia näitä.... Meillä kyllä etenkin piha- ja tarhavaatteissa käytännöllisyys usein voittaa kaikki ihanuudet...
Anonyymi 23. syyskuuta 2009 klo 8.19
Minua taas kiinnostaa paljonko teillä kuluu rahaa lastenvaatteisiin. Ei ajatuksella voi kamala, vaan ihan mielenkiinnosta.
Sokrutin 23. syyskuuta 2009 klo 8.35
Ostat tosi fiksusti ja puet lapset tyylikkäästi sekä kauniisti. Pyrin itsekin tätä nykyä katsomaan hieman seuraavaa kautta pidemmälle.
Jotenkin en vain jaksa viiden lapsen kanssa olla niiiin tarkka.
Tuatara 23. syyskuuta 2009 klo 9.05
Ihanat nuo cupcaken farkut.
Sepä se taitaa olla salaisuus että sulla on tuo punainen lanka. Se kun puttuu niin sitten on paljon niitä 'ehkä' ja 'kyllä tuo kai vielä menettelee' vaatteita.
Mun haaste on vaatettaa 6-vuotias vielä lasten vaatteisiin, mutta koossa 140cm.
Anrinko 23. syyskuuta 2009 klo 9.16
Tosi kiva bloggaus!
Olen samaa mieltä muiden kanssa, kauniita vaatteita oikeaan säähän.
Itsekin harrastan tuota "vääränä kautena" shoppailua. Eli syksyllä seuraavaa kesää ym. Silleen saa vähän halvemmalla niitä ihanuuksia.
Toki siinä oma hommansa kun ei samasta paikasta kaikkea saa. Keräilen vähitellen seuraavaa vuotta varten.
Violette 23. syyskuuta 2009 klo 10.59
Jutun alusta lähtien arvailin kirjan painovuotta, ja tulihan se lopussa! Aika hyvin arvasin ajankohdan. Varmasti hauska kirja nykyään luettuna. Mistä löysit?
Osaat ihailtavan hyvin valita lastenvaatteita. Voisin paremmin ottaa opikseni. Onko sulla punainen lanka aina kirkkaasti mielessä? Ja miten olet saanut kiinni langan päästä?
MonenÄiti 23. syyskuuta 2009 klo 11.04
hitsikkä kuinka ihanaa - olen aina viihtynyt sun blogissa, ja nyt oli ehdottomasti yks huippupostaus: kaunis teksti, kauniit kuvat, kaunis ajatus :-)
Marika 23. syyskuuta 2009 klo 11.31
Kiva bloggaus!
Niinkuin aiemmin taisikin joku todeta, taitaa se sun salaisuus olla se punainen punainen lanka.
Pikkutytöille onneksi löytyy ihania vaatteita niin hurjasti, että varmasti löytää etsimänsä.
Meillä toimivin vaatekaappi syntyy, kun ostan vain tiettyjä, yhteensopivia värejä. Joskus on vaan kiva kokeilla jotain ihan muuta, ja sitten onkin paita/housut, mitkä jää pariin käyttökertaan. Hurjimmat omasta muotista poikeamat teenkin mekkojen kanssa, ei tarvitse löytää kuin sopivat sukkahousut :-).
Laura 23. syyskuuta 2009 klo 15.53
Ihana teksti, innolla luin!
Pitäisi itsekin päästä pois niistä "ehkävaatteista". Äsken siivosin kaapista kirppikselle meneviä turhuuksia pois. Nyt alan ostamaan vaan niitä "meidänvaatteita". Ostetaan sitten vaikka harvemmin ja harkiten ettei tule hutiostoja jotka jäävät pitämättä.
Katja 23. syyskuuta 2009 klo 16.20
No nyt mä tiedän, multa puuttuu se punainen lanka. Mistä sen saa????
Hauska kirja ja hyvin kirjoitettu juttu.
shaoli 23. syyskuuta 2009 klo 20.50
Just mietin ihan samaa, että langanpäitä roikkuu, joskus saan kiinni ja joskus ne karkailee.
Mutta kyllä teidän tytön vaatetus inspiroi suuresti :)
Nina 23. syyskuuta 2009 klo 22.30
Mulla on yleensä langat näpeissä mutta tuota sun kuvaustaitoa jaksan kyllä ihmetellä. Siis miten toi onnistuu, mä olen yrittänyt, mutta ei niin ei. Mun kuvat on sellaisia kummallisia myttyjä, pitääkö siihen hommaan oikein keskittyä?;)
maaria 24. syyskuuta 2009 klo 9.23
Ai että: nämä sinun bloggaukset ovat aina sata kertaa parempia kuin monet kolumnit monissa lehdissä!
Ilooist asyyspäivän jatkoa.
Anonyymi 24. syyskuuta 2009 klo 10.58
Kiva kirjoitus...
Miten muuten kirpparipöytäsi sujui? Olen kiinnostunut kun mietin jaksanko ottaa kirppispöydän vai laittaisinko tyttäreni vaatteet suoraan huutikseen:
Veeralle ja Julialle koti 24. syyskuuta 2009 klo 14.04
Olen silloin tällöin käynyt blogissasi ja erityisesti ottamasi valokuvat ovat ihania!! Ja nuo lastenvaatteet, aivan upeita. Tosi hyvin kirjoitat ja blogiasi on ilo käydä välillä lukemassa.
Anu 24. syyskuuta 2009 klo 16.45
Minua mietityttää mistä tuo ihana vikan kuvan mekko on hommattu? ;o)
Meilläkin kun on vielä vain yksi lapsi, tyttö, niin olen halunnu ostaa vähän parempaa vaatetta ja harkiten. Lankaa ei kyllä aina hankinnoista silti löydy :D
anana 25. syyskuuta 2009 klo 14.27
Tanja, kiitos. Kirjan ostin viime kesänä Savonlinnan kierrätyskaupasta, samalla läjän muitakin vanhoja kirjoja. Mitä vaatteisiin tulee, nyt vielä on aikaa... kun menen töihin lapset ovat varmasti alasti :D
-Anni_, ihanaa että saat innoitusta :) Mies pukee lapsia jos en ole paikalla, yleensä olen. Joskus laitan vaatteet valmiiksi ja välillä hän etsii itse kaapista. Toistaiseksi lapset ovat olleet ihan ihmisen näköisinä liikenteessä miehenkin pukemana :D
Marika*, käytännöllisyys meilläkin on tärkeä aspekti, etenkin ulkovaatteissa. Onneksi niissä tosiaan on nykyisin kivasti valinnanvaraa :)
Anonyymi, en osaa yhtään sanoa. Ei missään nimessä upoteta tonneja lastenvaatteisiin ja mietin kyllä tarkkaan ennen kuin ostan. Tytöllä vaatteita on aina kaapissa isompia kokoja, koska ostan paljon tarjouksista ja aleista vaatteita.
Sokrutin, kiitos <3 ...minusta tuntuu että jos meillä olisi 5 lasta niin he kaikki kulkisivat toistensa vaatteissa, koosta viis :D Kunnioitettavaa että joku ylipäätään pystyy handlaamaan 5 lasta :)
Tuatara, farkut ovat ihunat... ja hiplasin niitä 3 kertaa suomalaisessa kaupassa, en raaskinut. Sitten löysin ne ruotsalaisesta nettikaupasta puolella siitä hinnasta mitä Suomessa maksoivat :) Isokokoiset lapset ovat ongelmallisia. Meillä on nyt 140cm käytössä tokaluokkalaisella ja aika konservatiivista perusvaatetta tuo käyttää. Tytöillä on paljon katastrofaalisempaa, aikamoista "pissisvaatetta" on kaupat täynnä... vaikka kyseessä voi olal vasta eskari-ikäinen lapsi. Nextiltä ja Zarasta olen ostanut serkkutytölle vaatteita tuossa koossa.
Anrinko, ei olekin ihanaa keräillä. Kun löytää täydellisen paidan puoli vuotta aikaisemmin ostettuihin housuihin -vide se tunne on mahtava!
Violetta, suosittelen tuota kirjaa jos vain löydät jostain, se on aivan mahtavan hauska :)
Punainen lanka on joku sisäinen juttu. Omaan ylipäätään aika vahvan intuition, miltä asioiden pitää näyttää, mistä pidän ja mikä sopii omaan silmään minkäkin kanssa. Osaan myös visualisoida aika hyvin asioita, ilman että näen niitä oikeasti siinä edessä. Epäilen että se on synnynnäistä :) ...ja tosiaan pätee ihan kaikkiin elämän osa-alueisiin.
anana 25. syyskuuta 2009 klo 14.41
Monen äiti, kiitos ja erittäin mukava kuulla että viihdyt täällä hyvin, meitä on sitten ainakin kaksi ;)
Marika,noin meilläkin menee etenkin tytön kanssa. Vaaleanpunaista ja valkoista niin metsään on vaikea mennä miehenkään. Tosin nyt on laajennettu väriskaalaa ja se tiettää kyllä hommia :D
Laura, ehdottomasti irti ehkävaatteista! Tulee niin hyvä mieli kun löytää sen täydellisen vaatteen että ei edes tee mieli ostaa mitään sinnepäin. Ja ei jää niitä käyttämättömiä vaatteita kun kaikki ovat yhtä kivoja ;)
Katja, mennään joskus kahville keskustelemaan asiasta ;) Ja kyllä minusta sinullakin on se ..ehkä et vain tunnista sitä ^^
shaoli, no siksi niitä täällä näkyy että inspistä jaetaan :) Teillä on kauniita vaatteita,ei saa yhtään vähätellä, hyvin sinulla on langat hyppysissä :)
Nina nina, sinulla on PALJON "eimyttykuvia" ja sinun kuvistasi saa kyllä 10 x paremman käsityksen siitä itse vaatteesta kun minun fiilistelykuvista :D Ja kyllä, siihen pitäisi kyllä keskittyä, se ei saa olla "pakko pakko" ja pitäisi olla se fiilis - aina ei ole ja niistä kuvista sen kyllä huomaa.
maaria,ai että kommenttisi antoi minulle niin hyvän mielen ettet tiedäkkään! Kiitos <3
Heidi, kirppari meni loistavasti! Vien ehdottomasti tuonne toisenkin kerran, itseasiassa seuraavaksi aikuisten vaatteita. On kyllä mielestäni paljon helpompaa viedä kirpparille kun laittaa huutoon... ellei kyseessä ole sit todellinen "rahasamapovaate". Ja ainakin Akselissä mielestäni sain ihan hyviä hintoja tuoteista, sillä on hinnoitellut monet vaatteet niinkuin hinnoittelisin ne Huutoonkin.
Susu, kiitos ja muista käydä vastaisuudessakin :)
Anu, mekko on Mayoralin. Sitä oli mm. Stockalla myynnissä kesällä mutta meidän mekko on tilattu Puppydollista Englannista. Tyttöjen vaatteet ovat mahtavia ja valinnanvaraa on joten voi tosiaan etsiä niitä ihanimpia.
Kiitos kaikille kommentoijille sekä lukijoille. Olette kyllä niin päivien piristys ja arjen pelastus :)
Meillä oli pari päivää tässä seuraa pohjoisesta joten bloggaaminen on ollut taka-alalla. Nyt olen taas latautunut uusiin juttuihin eli stand by :)
Anonyymi 26. syyskuuta 2009 klo 18.24
minäkin haluan kysyä sinulta siitä akselista. Tuntuiko että sielä hävisi paljon? Oliko varkaita liikkeellä? :(
anana 26. syyskuuta 2009 klo 19.08
Linda, en millään osaa arvella onko mitään varastettu vai ei.
Olen erittäin tyytyväinen tuottoon eli jos jotain on hävinnyt niin hyvin vähän.
Akselissa ei saa niitä hintalappuja itselleen mistä näkisi mitä on myyty. Sieltä saa hälyttimiä ja hälytintarroja pientä korvausta vastaan eli niillä pystyy ainakin kalliimaat myyntituotteet suojaamaan. Lisäksi henkilökunta aika tarkasti katsoo mitä hintalapussa lukee sillä joku oli yrittänyt ostaa minun haalariani toisella, huomattavasti halvemmalla, hintalapulla toisesta haalarista, mutta jäi kiinni kassalla. Ystävällinen henkilökunta laittoi haalariini uuden hintalapun sekä hälyttimet :)
Anonyymi 26. syyskuuta 2009 klo 22.14
Kyllä noita epärehellisiä ihmisiä näköjään riittää, grr! Ilmoitathan mikäli menet uudestaan myymään, olen niin tyytyväinen ostoksiini.
Ja hassuinta on että olen 100% varma että olen juuri sinulta ostanut vaikken tietenkään tavallaan sitä voi tietää, heh! Mutta siellä ei ollut yhtäkään toista pöytää joka olisi sopinut teille ;)