Kaija Saariahon harppukonsertto hätkähdytti alusta asti - Kulttuuri - Helsingin Sanomat
Kaija Saariahon harppukonsertto hätkähdytti alusta asti
Harppu johtaa joukkoa, orkesteri seuraa tuoreessa Trans-konsertossa.
Säveltäjä Kaija Saariaho ei selitä Trans-konserttonsa alaotsikkoa. (KUVA: Juha Metso)
Julkaistu: 12.2. 2:00 , Päivitetty: 12.2. 10:16
Radion sinfoniaorkesteri, harpisti Xavier de Maistre ja kapellimestari Hannu Lintu Musiikkitalossa. – Stravinsky, Saariaho, Beethoven.
Kaija Saariahon uusi harppukonsertto Trans hätkähdyttää heti ensimmäisistä sävelistä alkaen: kuuluupa harppu hyvin!
Harppuhan ei soolosoittimena ole samanlainen äänitykki kuin esimerkiksi piano, viulu tai sello, joten se on paljon suuremmassa vaarassa jäädä orkesterin jalkoihin.
Siksi esimerkiksi Einojuhani Rautavaara https://www.hs.fi/haku/?query=einojuhani+rautavaaraomassa harppukonsertossaan käytti harppusolistin rinnalla kahta orkesteriharpistia, joiden osuudet vahvistavat solistin keskeistä osuutta.
Saariaho puolestaan käyttää koko orkesteria soolosoittimen äänien vahvistamiseen. Harppu johtaa koko joukkoa alukkeillaan. Niistä orkesterin eri instrumentit ottavat kiinni ja jatkavat säveliä omilla äänenväreillään.
Siksipä konsertto ei hahmotukaan perinteisenä yksilön ja yhteisön välisenä kamppailuna, vaan koko joukon yhteisenä ponnistuksena, jossa kuitenkin harppusolisti on pääosassa.
Konserton Trans-alaotsikkoa Saariaho ei sen kummemmin selitä, mutta se vie ajatukset liikkeeseen tai muuttumiseen.
Sen voi tulkita monella tavalla, kuten varmasti tarkoitus onkin.
Ainakin sävelten värimuutokset harpun aloittamissa ja orkesterisoitinten jatkamissa sävelissä sopivat nimeen.
Musiikki on eteerisen kaunista ja värikylläistä, ja kolmiosainen muoto seuraa konserttoperinnettä painokkaalla avausosalla, hitaalla, jopa pysähtyneellä keskiosalla ja energisellä finaalillaan.
Konsertto on Yleisradion sekä monien orkesterien ja säätiöiden yhteinen tilausteos, ja ranskalaisharpisti Xavier de Maistre https://www.hs.fi/haku/?query=xavier+de+maistresoitti sen kantaesityksessä jo elokuussa Tokiossa.
Nytkin hänen taitonsa olivat ilmeiset niin Saariahon konsertossa kuin ylimääräisenä kuullussa Félix Godefroid’n https://www.hs.fi/haku/?query=felix+godefroid%E2%80%99n Venetsian karnevaalissa.
Igor Stravinskyn puolituntinen Orfeus-balettimusiikki (1947) oli täsmävalinta konserttiohjelman alkuun, koska siinäkin harppu on merkittävässä roolissa ja ohjaa ajatukset tietenkin Orfeuksen lyyraan.
Stravinskyn uusklassisen kauden loppupuolen teos sopi loistavasti Hannu Linnunhttps://www.hs.fi/haku/?query=hannu+linnun johtaman Radion sinfoniaorkesterin puhtaaseen ja erottelevaan sointiin, jossa teoksen aiheiden klassinen kirkkaus tuli selkeästi esiin.
Mittasuhteet laajenivat Ludwig van Beethovenin Eroica-sinfoniassa. RSO:n ja Linnun tulkinnassa sinfonian runsaus ja monipuolisuus sulautuivat vahvaksi kokonaisuudeksi.