Hallituksen esitys eduskunnalle liikennevakuutuslaiksi ja eräiksi siihen liittyviksi laeiksi (HE 123/2015 vp): Asia on saapunut liikenne- ja viestintävaliokuntaan mietinnön antamista varten.
johtava matemaatikko
Esityksessä ehdotetaan säädettäväksi uusi liikennevakuutuslaki. Lailla uudistettaisiin nykyisen liikennevakuutuslain rakenne kokonaisuudessaan. Tavoitteena on lisäksi poistaa lainsäädännössä ilmenneitä puutteita. Uuden liikennevakuutuslain soveltamisala olisi pääsääntöisesti sama kuin voimassaolevan liikennevakuutuslain soveltamisala. Liikennevakuutuslaki koskisi, kuten nykyisinkin, moottoriajoneuvojen liikenteeseen käyttämisestä aiheutuvien henkilö- ja esinevahinkojen korvaamista sekä näiden vahinkojen varalta otettavaa liikennevakuutusta. Ehdotus ei sisällä liikennevakuutuksen perusrakenteisiin, kuten vakuuttamisvelvollisuuteen, vahinkojen korvaamisen periaatteisiin, korvausetuuksiin taikka vakuutusjärjestelmän toimeenpanoon liittyviä merkittäviä muutoksia. Ehdotetut muutokset selkeyttäisivät ja osin parantaisivat vakuutuksenottajien sekä vahinkoa kärsineiden asemaa ja oikeuksia. Toisaalta esitys sisältää rajauksen liikennevahinkojen korvattavuuteen, joka koskee moottoriajoneuvokilpailuun osallistuvia ajoneuvon kuljettajia.
Esityksen tavoitteena on vakuutusmaksun perusteena olevien vahinkohistoriatietojen nykyistä joustavamman sääntelyn kautta antaa vakuutusyhtiöiden tuotekehitykselle lisää mahdollisuuksia ja siten edistää vakuutusyhtiöiden välistä kilpailua. Tämän vuoksi vahinkohistorian siirtämistä ja vakuutusten hinnoittelua koskevia, nyt sosiaali- ja terveysministeriön asetuksessa olevia säännöksiä ei kaikilta osin otettaisi uuteen lakiin. Pääsääntö, jolla vakuutusyhtiö velvoitetaan ottamaan huomioon vahinkohistorian vaikutus yksityishenkilöiden liikennevakuutuksen maksuihin, ehdotetaan kuitenkin säilytettäväksi.
Korvausmenettelyä koskevia säännöksiä täsmennettäisiin monilta osin. Vakuutusyhtiöiden olisi muun muassa maksettava korvaus aiempaa nopeammin saatuaan asian ratkaisemiseksi riittävän selvityksen. Liikennevakuutuksen toimeenpanojärjestelmään ehdotetaan tehtäväksi eräitä muutoksia, joiden tarkoituksena on varmistaa lainsäädännön perustuslain mukaisuus.
Esityksessä ehdotetaan säädettäväksi erillinen laki Liikennevakuutuskeskuksesta. Siinä säädettäisiin velvollisuudesta kuulua keskukseen sekä keskuksen toiminnan rahoittamisesta ja hallinnosta. Liikennevakuutuslain ja liikennevakuutukseen osittain sovellettavien yleislakien, kuten vakuutussopimuslain ja hallintolain keskinäistä soveltamisalaa selkeytettäisiin. Esitys sisältää muutoksia vakuutussopimuslakiin, vakuutusyhtiölakiin, ulkomaisista vakuutusyhtiöistä annettuun lakiin, tuotevastuulakiin, raideliikennevastuulakiin, ajoneuvolakiin, liikennevahinkolautakunnasta annettuun lakiin, sosiaali- ja terveydenhuollon asiakasmaksuista annettuun lakiin sekä liikennevakuutuslain perusteella korvattavasta kuntoutuksesta annettuun lakiin.
Lait ovat tarkoitetut tulemaan voimaan 1 päivänä tammikuuta 2017. Sairaanhoitokustannusten korvaamista koskevat liikennevakuutuslain 4 luvun säännökset ovat kuitenkin tarkoitetut tulemaan voimaan mahdollisimman pian sen jälkeen, kun ne on hyväksytty ja vahvistettu.
Valiokunta pitää erittäin hyvänä, että pitkän ja perusteellisen valmistelun jälkeen liikennevakuutuslain kokonaisuudistus saadaan vuoden 2017 alusta voimaan. Valiokunta katsoo, että esityksellä selkeytetään sääntelyä, täsmennetään tarvittavilta osin tulkinnanvaraisia säännöksiä ja edistetään tätä kautta vakuutusyhtiöiden välistä kilpailua, oikeusvarmuutta ja vakuutuksenottajan oikeusturvan toteutumista.
Esityksen mukaan vakuutuksenottajan vahinkohistoria tulee ottaa huomioon yksityishenkilöiden liikennevakuutusmaksujen määräytymisessä. Valiokunnan saaman selvityksen mukaan nykyinen vakuutusmaksujen bonusjärjestelmä ei ole kaikilta osin johtanut tasapuoliseen lopputulokseen eikä järjestelmää koskeva edellinen lakimuutos ole lisännyt olennaisesti kilpailua liikennevakuutusmarkkinoilla. Erityisesti kansalaisten yhdenvertaisuuden kannalta on tärkeää, että vahinkohistorian vaikutus vakuutusmaksujen määräytymiseen määritetään sopimusehdoissa kansalaisen kannalta mahdollisimman yhdenmukaisesti riippumatta esimerkiksi siitä, onko vakuutus hankittu yksityisen henkilön vai yrityksen nimiin. Valiokunta pitää myös ongelmallisena nykyistä sääntelyä ja sen soveltamiskäytäntöä, jonka mukaan yksityishenkilön ottaessa vakuutuksen kakkosautolleen sille ei vahinkohistorian huomioonottamisvelvollisuudesta huolimatta myönnetä ns. ykkösauton käytöstä kertyneitä bonushyvityksiä. Esityksen myötä vakuutusyhtiöt voivat jatkossa ottaa vahinkohistorian joustavammin huomioon myös tämän kaltaisissa tilanteissa. Valiokunta pitää hyvänä, jos esitys kannustaa myös kokonaan uudenlaisten tapojen kehittämiseen vahinkohistorian tasapuoliseksi huomioonottamiseksi.
Eräitä muutostarpeita.
Asiantuntijakuulemisessa on tuotu esille epäkohta, jonka mukaan pyörätuoleille ja vastaaville kevytrakenteisille vammaisten liikkumisvälineille ei ole vuoden 2016 alusta lukien voinut ottaa liikennevakuutusta. Valiokunta ehdottaa jäljempänä yksityiskohtaisissa perusteluissa esille tuoduin perustein 1. lakiehdotukseen muutoksia, joiden perusteella nämä monien vammaisten jokapäiväisen liikkumisen kannalta välttämättömät apuvälineet saadaan liikennevakuutusjärjestelmän piiriin. Valiokunta ehdottaa, että kyseiset ajoneuvot vapautetaan selkeästi liikennevakuutuksen ottamisvelvollisuudesta ja niiden mahdollisesti aiheuttamat vahingot korvataan Liikennevakuutuskeskuksen toimesta.
Lisäksi valiokunta katsoo jäljempänä yksityiskohtaisissa perusteluissa tarkemmin esille tuoduin perustein, että esityksessä tarkoitettu ajoneuvokilpailujen kuljettajanpaikkasuoja tulisi säilyttää myös jatkossa. Esityksessä kyseinen suoja on esitetty poistettavaksi, mutta valiokunta ei pidä tarkoituksenmukaisena, että moottoriurheilun harrastajien vakuutusturva heikkenisi olennaisesti ja kilpailutoiminnan kustannukset nousisivat vapaaehtoisten vakuutusten korkeampien vakuutusmaksujen myötä.
Jatkotoimet.
Valiokunta pitää tärkeänä, että esityksessä ehdotetun sääntelyn vaikutuksia liikennevakuutusmarkkinoiden kilpailuun ja vakuutuksenottajan asemaan seurataan tiiviisti ja arvioidaan muun muassa bonus- tai vastaavien järjestelmien toimivuutta ja tasapuolisuuden toteutumista näiden järjestelmien käytössä.
Lisäksi valiokunta toteaa, että jatkossa on tarpeen selvittää, miten tahallisiin liikennevakuutusmaksujen laiminlyöntitapauksiin voitaisiin puuttua nykyistä tehokkaammin. Valiokunnan saaman selvityksen mukaan esimerkiksi Ruotsissa vakuutusyhtiöillä on mahdollisuus irtisanoa liikennevakuutus tämän kaltaisissa tilanteissa. Yksi selvitettävä vaihtoehto ainakin vakavammissa laiminlyöntitapauksissa voisi myös olla ajoneuvolle määrättävä käyttökielto vastaavalla tavalla kuin esityksessä on ehdotettu vakuuttamisvelvollisuuden laiminlyöntitapauksissa.
Asiantuntijakuulemisessa on tuotu esille, että esityksen ajoneuvon ja liikenneväylän määritelmät eroavat ajoneuvolain (1090/2002) ja tieliikennelain (267/1981) vastaavista määritelmistä. Valiokunnan saaman selvityksen mukaan ajoneuvon määritelmää ei liikennevakuutuslain taustalla olevasta EU-sääntelystä johtuen ole tässä vaiheessa mahdollista yhdenmukaistaa ajoneuvolain määritelmän kanssa. Sen sijaan valiokunta katsoo, että liikenneväylän määritelmän on syytä tulkintaepäselvyyksien välttämiseksi vastata täysin tieliikennelain tien määritelmää. Näin ollen valiokunta ehdottaa, että esityksen 2 §:n 19 kohtaan lisätään sana "yleiselle".
8 §. Poikkeukset vakuuttamisvelvollisuudesta.
Valiokunnan saaman selvityksen mukaan sellaisille yksinomaan vammaisten käyttöön tarkoitetuille sähköpyörätuoleille tai muille vastaaville kevytrakenteisille ajoneuvoille, joita ei tarvitse rekisteröidä, ei tällä hetkellä voida ottaa liikennevakuutusta. Aiemmin näille ajoneuvoille tuli ottaa liikennevakuutus, mutta tilanne on muuttunut vuoden 2016 alusta Liikennevakuutuskeskuksen tekemästä uudesta laintulkinnasta johtuen. Kyseisen tulkinnan mukaan sähköpyörätuolien ja muiden vastaavien vammaisten liikkumisvälineiden aiheuttamia vahinkoja ei korvata myöskään Liikennevakuutuskeskuksen toimesta.
Valiokunnan saaman selvityksen mukaan vammaisten kevytrakenteisten ajoneuvojen liikennevakuutuksista ei pääosin ole peritty viime vuosikymmeninä vakuutusmaksuja. Valiokunta kiinnittää huomiota myös siihen, että mainitunlaiset ajoneuvot ovat välttämättömiä monien vammaisten ihmisten liikkumistarpeiden täyttämiseksi ja valiokunnan saaman selvityksen mukaan myöskään vapaaehtoisten vakuutusten saaminen näille ajoneuvoille ei ole ollut ongelmatonta. Saadun selvityksen mukaan näistä ajoneuvoista on vuosittain aiheutunut enintään 130 000 euron korvausmeno.
Valiokunta toteaa, että esimerkiksi sähköpyörätuoli voi aiheuttaa yksittäisessä tapauksessa vakaviakin vahinkoja ja asiaa tulee siten arvioida myös ulkopuolisten vahingonkärsijöiden aseman kannalta. Lisäksi valiokunta katsoo, että vakuutusturvan puuttuessa tällaisten vahinkojen korvausten koituminen vammaisen ihmisen itse maksettavaksi voisi helposti muodostua kohtuuttomaksi.
Valiokunta ehdottaa, että tämänhetkinen vammaisten vakuutusturvan ja liikkumismahdollisuuksien tasapuolisuuden sekä mahdollisten ulkopuolisten vahingonkärsijöiden aseman kannalta kohtuuton tilanne korjataan lisäämällä 8 §:ään uusi 5 kohta, jonka mukaan edellä mainitut vammaisten käyttämät ajoneuvot kuuluvat vakuuttamisvelvollisuudesta vapautettujen ajoneuvojen ryhmään. Muutoksen myötä esityksen 5—9 kohta siirtyvät 6—10 kohdaksi. Jatkossa näille ajoneuvoille ei tarvitsisi ottaa liikennevakuutusta, mutta niiden aiheuttamat vahingot korvattaisiin kuitenkin liikennevakuutusjärjestelmän piirissä. Valiokunta toteaa, että lisäys tarkoittaa käytännössä sitä, että vammaisten käyttämien kevytrakenteisten ajoneuvojen aiheuttamat vahingot korvataan Liikennevakuutuskeskuksen toimesta. Lisäksi valiokunta ehdottaa pykälän 2 momenttiin edellä mainituista muutoksista johtuen teknisluonteisia korjauksia.
41 §. Kilpailuun ja testaustoimintaan osallistuneelle aiheutuneet vahingot.
Esityksessä ehdotetaan, että ajoneuvokilpailuun osallistuvien ajoneuvojen kuljettajilta poistettaisiin niin sanottu kuljettajanpaikkasuoja, eli kuljettajan itselleen aiheuttamia vahinkoja ei enää korvattaisi liikennevakuutuksesta. Esityksen mukaan ajoneuvokilpailussa muille kuin kuljettajalle aiheutuvat vahingot kuitenkin korvattaisiin edelleen liikennevakuutuksesta. Kyseistä ehdotusta on sekä kannatettu että vastustettu asiantuntijakuulemisissa.
Valiokunnan saaman selvityksen mukaan moottoriurheilukilpailuissa sattuu vuosittain useita kymmeniä liikennevakuutuksesta korvattavia henkilövahinkoja ja vuosittainen kokonaiskorvausmeno on ollut noin 5 miljoonaa euroa. Autourheilun harrastajia, joiden vakuutusturvaa kuljettajanpaikkasuojan poistaminen heikentäisi, on kuitenkin Suomessa useita kymmeniä tuhansia.
Valiokunta kiinnittää huomiota siihen, että vapaaehtoisten moottoriurheilua varten otettavien henkilövakuutusten vakuutusmaksut ovat saadun selvityksen mukaan varsin korkeita ja näiden vakuutusten vakuutusturva ei kaikilta osin ole yhtä kattava kuin liikennevakuutuksessa. Esityksessä ehdotettu kuljettajanpaikkasuojan poistaminen heikentäisi siten olennaisesti kuljettajien vakuutusturvaa ainakin kaikkein vakavimmissa tilanteissa, kuten pysyvään työkyvyttömyyteen johtavien henkilövahinkojen yhteydessä.
Liikenne- ja viestintävaliokunta katsoo edellä mainitulla perusteella, että voimassa olevan lain mukainen kuljettajanpaikkasuoja on tarkoituksenmukaista säilyttää myös jatkossa. Näin ollen valiokunta ehdottaa, että kuljettajanpaikkasuojan poistamista koskeva 41 §:n säännös poistetaan. Lakiteknisistä syistä valiokunta lisäksi ehdottaa, että kyseisessä pykälässä säädetään vahingon korvaamisesta vakuutuksen voimassaolon päätyttyä anastuksen johdosta siten, että esityksen 46 §:n 3 momentti siirretään 41 §:ään ja mainitun pykälän otsikko muutetaan vastaamaan pykälän uutta sisältöä.
43 §. Vakuuttamisvelvollisuudesta vapautetun ajoneuvon aiheuttama vahinko.
Valiokunta ehdottaa, että 43 §:n 1 momentin viittaussäännös korjataan kohdistumaan myös 8 §:n 1 momentin uuteen 5 kohtaan. Muutos on lakitekninen.
46 §. Vahingon korvaaminen vakuuttamisvelvollisuuden laiminlyönti- ja vakuutuksen irtisanomistapauksissa.
Edellä 41 §:ään ehdotettavista muutoksista johtuen valiokunta ehdottaa, että 46 §:n kolmas momentti poistetaan ja se siirretään samansisältöisenä 41 §:ään ja 46 §:n pykälän otsikko muutetaan vastaamaan pykälän uutta sisältöä.
89 §. Finanssivalvonnan tilastotutkimus.
Asiantuntijakuulemisessa on tuotu esille selkeä tarve ajoneuvoluokkakohtaisen tilastotiedon saatavillaolosta. Esityksen mukaan Finanssivalvonnan tulee julkaista vuosittain selvitys, josta ilmenee kunkin vakuutusyhtiön liikennevakuutuksen toteutunut tulos vähintään viideltä edeltävältä kalenterivuodelta. Tilastotietojen kattavuuden ja hyödynnettävyyden varmistamiseksi valiokunta kuitenkin ehdottaa, että pykälään lisätään uusi 2 momentti, jonka mukaan sosiaali- ja terveysministeriön asetuksella voidaan säätää tilastotutkimukseen sisällytettävän tiedon jaottelusta ajoneuvoryhmittäin tai muulla vastaavalla tavalla. Valiokunta pitää tärkeänä, että asetuksella säädetään tarkemmin vuosittaiseen tilastoselvitykseen sisällytettävien tietojen sisällöstä siten, että selvitys on riittävän kattava ja yksityiskohtainen viranomaisten ja sidosryhmien tilastotietoja koskevien tarpeiden täyttämiseksi.
5. lakiehdotus.
Esityksessä ehdotetaan lain 6 § kumottavaksi. Mainitun pykälän 5 momenttia on esityksen antamisen jälkeen kuitenkin muutettu lailla 1698/2015, ja valiokunnan saaman selvityksen mukaan kyseinen lautakuntien velvollisuuksia koskeva momentti on tarpeen säilyttää, koska kyseisellä säännöksellä on saatettu kansallisesti täytäntöön kuluttajariitojen vaihtoehtoista riidanratkaisua koskevan ns. ADR-direktiivin (2013/11/EU) asettamia vaatimuksia. Valiokunta ehdottaa, että lain johtolauseeseen tehdään tätä koskeva muutos ja että johtolauseeseen tehdään myös eräitä muita lakiteknisiä korjauksia.
6 §. Liikennevahinkolautakunnan tehtävät.
Edellä johtolauseen kohdalla esille tuoduilla perusteilla valiokunta ehdottaa, että 6 § muutetaan siten, että voimassa olevan lain 5 momenttia sisällöllisesti vastaava momentti jää mainitun pykälän ainoaksi momentiksi. Lisäksi valiokunta ehdottaa, että pykälän otsikko muutetaan pykälän uutta sisältöä vastaavaksi.
7. lakiehdotus.
Asiantuntijakuulemisessa on tuotu esille, että ehdotettua ajoneuvolain 52 §:ää voisi olla tarpeen muuttaa siten, että sen sanamuodosta tulisi selkeästi esille, että käyttökielto ei voi aiheutua liikennevakuutusmaksun laiminlyönnistä. Valiokunta katsoo, että tämä tulkinta on tuotu selkeästi esille esityksen perusteluissa. Tulkintaepäselvyyksien välttämiseksi valiokunta kuitenkin ehdottaa, että pykälän 1 momenttiin lisätään sana "jos".
Eduskunta hyväksyy muuttamattomana hallituksen esitykseen HE 123/2015 vp sisältyvät 2.—4., 6. ja 8.—11. lakiehdotuksen.
Eduskunta hyväksyy muutettuna hallituksen esitykseen HE 123/2015 vp sisältyvät 1., 5. ja 7. lakiehdotuksen. (Valiokunnan muutosehdotukset)
Liikennevakuutuskeskuksesta ja sen toiminnan rahoituksesta ja hallinnosta säädetään Liikennevakuutuskeskuksesta annetussa laissa ( / ).
5) sellaiselle yksinomaan vammaisten käyttöön tarkoitetulle sähköpyörätuolille tai muulle vastaavalle kevytrakenteiselle ajoneuvolle, jota ei tarvitse rekisteröidä; (Uusi)
10) ajoneuvolle joka on poistettu lopullisesti liikennekäytöstä.
Jos rekisteriin merkittyä ajoneuvoa ei ole vakuutussopimuksessa yksilöity ja tällaiseen ajo-neuvon omistus- tai hallintaoikeuden siirtymisestä vakuutuksenottajalle ei ole tehty ilmoitusta rekisteriin seitsemän päivän kuluessa muutoksen tapahtumisesta, vakuutusyhtiön vastuu lakkaa sanotun määräajan päättyessä. Jos muutosilmoitus rekisteriin tehdään myöhemmin, vakuutusyhtiön vastuu alkaa uudelleen ilmoituksen tekemisestä.
Vakuutus kattaa sen ETA-valtion lainsäädännön mukaisen vakuutusturvan, jossa vahinko sattui tai tämän lain mukaisen vakuutusturvan, jos se on ensiksi mainittua parempi.
Jos vakuutuksenottaja on tahallisesti tai törkeästä huolimattomuudesta laiminlyönyt vakuutussopimuslain (534/1994) 22 §:ssä säädetyn tiedonantovelvollisuuden ja vakuutusyhtiö olisi oikean tiedon saatuaan antanut vakuutuksen korkeampaa maksua vastaan, vakuutusyhtiöllä on siitä tiedon saatuaan oikeus periä korkeampi vakuutusmaksu takautuvasti. Jos vakuutusyhtiö olisi antanut vakuutuksen alempaa maksua vastaan kuin oli sovittu, liikaa perittyä maksua ei tarvitse palauttaa.
Kun ajoneuvon omistaja tai haltija siirtää 20 §:n 3 momentissa tarkoitetun ajoneuvon vakuutuksen toiseen vakuutusyhtiöön tai ottaa vakuutuksen laadultaan ja käytöltään samanlaiselle ajoneuvolle ja hänellä on tällaisia ajoneuvoja koskevaa vahinkohistoriatietoa jossain muussa vakuutusyhtiössä, vakuutusyhtiön on vakuutuksenottajan pyynnöstä toimitettava vahinkohistoriatiedot uuden vakuutuksen antaneelle vakuutusyhtiölle viipymättä; kuitenkin viimeistään 15 päivän kuluessa pyynnöstä.
Jos ajoneuvolla on omistaja ja haltija, 1 momentissa tarkoitetut maksut määrätään ajoneuvon haltijalle siltä osin kuin se kohdistuu hänen hallinta-aikaansa. Ajoneuvon omistajalle maksut määrätään tältä ajalta vasta sen jälkeen, kun ajoneuvon haltija on todettu maksujen perinnän yhteydessä ulosotossa varattomaksi.
Valtiokonttori vastaa liikennevahingosta silloin, kun ajoneuvon omistaja tai haltija on vahingon sattuessa Suomen valtio eikä ajoneuvolle ole otettu liikennevakuutusta ja silloin, kun Suomen valtio on sitoutunut korvaamaan toisen valtion omistaman ajoneuvon aiheuttaman vahingon.
Sen estämättä, mitä 1 ja 2 momentissa säädetään, korvaus henkilövahingosta suoritaan vahinkoa kärsineelle kokonaan sen ajoneuvon vakuutuksesta, jossa vahinkoa kärsinyt oli matkustajana tai kuljettajana ja muiden vahinkoa kärsineiden osalta tämän valitseman vahinkoon osallisen ajoneuvon vakuutuksen perusteella. Tämän jälkeen vakuutusyhtiöiden keskinäinen vastuunjako määräytyy 51 §:n perusteella.
Sairaanhoidon kustannusten korvaamisesta säädetään lisäksi 4 luvussa ja kuntoutuksen korvaamisesta liikennevakuutuslain perusteella korvattavasta kuntoutuksesta annetussa laissa (626/1991).
Jos ajoneuvon omistajalla, haltijalla tai kuljettajalla on oikeus saada omistamansa tai kuljettamansa ajoneuvon liikenteeseen käyttämisestä aiheutuneesta henkilövahingosta korvausta työtapaturma- ja ammattitautilain (459/2015), maatalousyrittäjien työtapaturma ja ammattitautilain (873/2015), tai urheilijan tapaturma- ja eläketurvasta annetun lain (276/2009) nojalla, korvataan mainitun ajoneuvon liikennevakuutuksesta vain se osa vahingosta, jota ei korvata edellä mainittujen lakien mukaan.
Jos 1 momentissa tarkoitettu enimmäismäärä ei riitä täyteen korvaukseen, jaetaan maksettava korvaus korvattavien vahinkojen suuruuden osoittamassa suhteessa. Jos korvausvaatimusten tultua ratkaistuksi osoittautuu, että jollakulla, joka ei ole vielä saanut korvausta, on siihen oikeus, korvataan hänen vahinkonsa siinäkin tapauksessa, että korvauksen enimmäismäärä siten ylittyy. Korvauksen määrä ei kuitenkaan saa tällöin ylittää sitä suhteellista osuutta korvauksesta, jonka korvaukseen oikeutettu olisi saanut, jos hän olisi alun perin ollut korvauksensaajien joukossa.
Liikennevakuutuskeskus korvaa Suomessa sattuneen mutta tuntemattomaksi jääneen ajo-neuvon liikenteeseen käyttämisestä aiheutuneen henkilövahingon, kavio- tai sorkkaeläimelle aiheutuneen esinevahingon sekä merkittävän henkilövahingon yhteydessä aiheutuneen muun esinevahingon.
Edellä 1 momentissa tarkoitettua vahinkoa ei korvata, jos vahinkoa kärsinyt on ajoneuvossa matkustajana ollut ajoneuvon omistaja tai haltija taikka ajoneuvon kuljettaja ja Liikennevakuutuskeskus voi osoittaa heidän tienneen ajoneuvon olleen vakuuttamaton.
Jollei 49 §:stä muuta johdu, Liikennevakuutuskeskus korvaa liikennevahingon myös silloin, kun sen on aiheuttanut ajoneuvo, jonka omistaja tai haltija on 16 §:n 1 momentin nojalla irtisanonut vakuutuksen ajoneuvon anastuksen johdosta.
Vakuutusyhtiö ei saa vastuusta vapautuakseen tai sen rajoittamiseksi vedota 47—49 §:ien säännöksiin, jos henkilövahinkoa kärsinyt oli vahingon syntyessä kahtatoista vuotta nuorempi tai sellaisessa mielentilassa, ettei häntä olisi voitu tuomita rangaistukseen rikoksesta tai hän toimi henkilön tai omaisuuden vahingoittumisen ehkäisemiseksi sellaisissa olosuhteissa, että laiminlyönti tai toimenpide oli puolustettavissa.
Vakuutusyhtiön on annettava täyskustannusmaksusta päätös kunnalle tai kuntayhtymälle, jos kysymys on korvaukseen oikeuttavanhoidon perusteella maksettavan täyskustannusmaksun suuruudesta ja vakuutusyhtiö maksaa maksun kunnan tai kuntayhtymän laskussa tai vaatimuksessa esitettyä maksua pienempänä taikka maksu on evätty sillä perusteella, ettei kunta tai kuntayhtymä ole täyttänyt sille 56 §:ssä säädettyä ilmoittamisvelvollisuutta. Päätös annetaan myös, jos kunta tai kuntayhtymä pyytää vakuutusyhtiöltä päätöstä.
Vakuutusyhtiön on aloitettava korvausasian selvittäminen viipymättä ja viimeistään seitsemän arkipäivän kuluessa vireille tulosta.
Korvausedustajalla on oikeus korvausvaatimusten käsittelyä ja selvittelyä varten edustaa yhtä tai useampaa vakuutusyhtiötä ja suorittaa vahingosta johtuvat korvaukset. Korvausedustajan on asuttava tai oltava sijoittunut siihen ETA-valtioon, johon hänet on nimetty ja kyettävä toimimaan kyseisen valtion virallisilla kielillä.
Jos vahinkotapahtuma on sattunut muussa ETA-valtiossa tai vihreä kortti -järjestelmään kuuluvassa valtiossa kuin Suomessa, ja vahinko on aiheutunut sellaisen ajoneuvon liikenteeseen käyttämisestä, jonka pysyvä kotipaikka on muussa ETA-valtiossa kuin Suomessa, voi vahinkoa kärsinyt, jolla on asuinpaikka Suomessa, vaatia korvausta vahingosta vastuussa olevalta vakuutusyhtiöltä tai sen Suomeen nimeämältä korvausedustajalta.
Jos liikennevahinko on sattunut ETA-valtiossa tai vihreä kortti -järjestelmään kuuluvassa valtiossa ja jos vahingon on aiheuttanut muussa ETA-valtiossa kuin Suomessa sijaitsevassa vakuutusyhtiössä vakuutettu ajoneuvo, jonka pysyvä kotipaikka on muussa ETA-valtiossa kuin Suomessa, Liikennevakuutuskeskuksen on pyynnöstä annettava Suomessa asuvalle vahinkoa kärsineelle tiedot vakuutusyhtiöstä ja yhtiön osoitteesta, vakuutussopimuksen numerosta sekä vakuutusyhtiön Suomeen nimetystä korvausedustajasta ja tämän osoitteesta Liikennevakuutuskeskuksella ei kuitenkaan ole velvollisuutta antaa tietoja liikennevahingosta, jonka sattumisesta on kulunut yli seitsemän vuotta.
Jos kolmas henkilö on yksityishenkilö taikka työntekijä, virkamies tai näihin vahingonkorvauslain 3 luvun 1 §:n mukaan rinnastettava muu henkilö taikka ajoneuvon omistaja, haltija, kuljettaja tai matkustaja, oikeus siirtyy kuitenkin vain, jos hän on aiheuttanut vakuutustapahtuman tahallisesti tai törkeästä huolimattomuudesta, tai jos kuljettaja on aiheuttanut vahingon kuljettaessaan ajoneuvoa 48 §:n 1 momentissa tarkoitetuissa olosuhteissa.
4) kyse on ajoneuvosta, jonka pysyvä kotipaikka on kolmannessa maassa, sen ETA-valtion kansalliselta takuurahastolta, jossa vahinko tapahtui tai
1) Liikennevakuutuskeskuksen vastuulla olevista vahingoista aiheutuvat kustannukset ilman 2—6 kohdassa tarkoitettuja korvauksia, josta määrästä on vähennetty sekä 27 ja 28 §:n mukaiset maksut että raja- ja siirtoliikennevakuutuksien maksut;
1) Suomessa rekisteröityjen ajoneuvojen rekisterinumerot;
4) vakuuttamisvelvollisuudesta 8 §:n 1 momentin 2 kohdan nojalla vapautetut ajoneuvot sekä näiden aiheuttamista vahingoista vastuussa olevat elimet;
Sosiaali- ja terveysministeriön asetuksella voidaan säätää tilastotutkimukseen sisällytettävän tiedon jaottelusta ajoneuvoryhmittäin tai muulla vastaavalla tavalla. (Uusi 2 mom.)
Jos 1 momentissa tarkoitetulla ajoneuvolla ei sitä maahan tuotaessa ole vihreää korttia tai rajaliikennevakuutusta, Tulli kantaa vakuutusmaksun siltä ajalta, jona ajoneuvoa on tarkoitus käyttää Suomessa tai muussa ETA-valtiossa ja antaa vakuutusyhtiöiden puolesta ajoneuvolle ETA-valtioissa voimassa olevan vakuutustodistuksen.
Päätöksen lisävakuutusmaksusta, sen suuruudesta ja tilittämisestä tekee Liikennevakuutuskeskus. Sosiaali- ja terveysministeriön asetuksella annetaan tarvittaessa tarkempia säännöksiä lisävakuutusmaksun suuruudesta ja tilittämisestä. Maksuunpannulle ja maksettavaksi erääntyneelle lisävakuutusmaksulle, jota ei ole suoritettu viimeistään eräpäivänä, peritään viivästyskorkoa korkolain 4 a §:ssä tarkoitetun korkokannan mukaan. Mitä 25 ja 26 §:ssä säädetään vakuutusmaksusta, sovelletaan myös lisävakuutusmaksuun.
Tämä laki tulee voimaan päivänä kuuta 20 . Sairaanhoitokustannusten korvaamista koskevat 4 luvun säännökset tulevat kuitenkin voimaan jo päivänä kuuta 20 .
2) laki eräiden liikennevahingonkorvausten sitomisesta palkkatasoon (875/1971); ja
3) asetus maahan tilapäistä käyttöä varten tuotujen moottoriajoneuvojen liikennevakuutukseen liittyvistä tullilaitoksen tehtävistä (456/1995).
Liikennevakuutuskeskuksessa lain voimaan tullessa vireillä olleisiin laiminlyöntitapauksiin, joista ei ole annettu päätöstä lain voimaan tullessa, sovelletaan 27—29 §:ää.
Liikennevakuutuskeskus on liikennevakuutuksen toimeenpanon ja kehittämisen yhteiselin. Sen tehtävistä säädetään liikennevakuutuslaissa ( / ) ja tie- ja maastoliikenneonnettomuuksien tutkinnasta annetussa laissa (24/2001).
Liikennevakuutuskeskuksen jäsenet ovat velvollisia suorittamaan vuosittain keskukselle maksun sen toiminnasta aiheutuvien kustannusten kattamiseksi. Valtiokonttorin kustannus-osuus lasketaan sen mukaan, kuinka suuri osuus Liikennevakuutuskeskuksen toimintakustannuksista arvioidaan kohdistuvan sille. Muut jäsenet kattavat Valtiokonttorin osuuden ylittävän osan niiden tuloslaskelman mukaisen liikennevakuutuksen maksutulon mukaisessa suhteessa.
Liikennevakuutuskeskus määrää sille maksettavat jäsenten kustannusosuuksia vastaavat maksut ja sillä on oikeus periä niiden ennakkoja.
Liikennevakuutuskeskuksen tilintarkastukseen sovelletaan muutoin tilintarkastuslakia (459/2007).
ulkomaisista vakuutusyhtiöistä annetun lain 10 §:n muuttamisesta
lisätään ulkomaisista vakuutusyhtiöistä annetun lain (398/1995) 10 §:ään, sellaisena kuin se on laissa 305/2015, uusi 2 momentti seuraavasti:
Ilmoituksessa on lisäksi mainittava korvausasiamiehen nimi ja osoite. Ilmoitukseen on liitettävä korvausasiamiehelle annettu valtakirja. Jos vakuutusyhtiön tarkoituksena on harjoittaa liikennevakuutuslain mukaista vakuutustoimintaa Suomessa, ilmoitukseen on liitettävä selvitys siitä, että vakuutusyhtiö on liittynyt Liikennevakuutuskeskuksen jäseneksi tai toimittanut sille jäsenyyttä koskevan hakemuksen. Yhtiön on annettava myös sitoumus siitä, ettei se aloita liikennevakuutuksen harjoittamista Suomessa, ennen kuin se on hyväksytty Liikennevakuutuskeskuksen jäseneksi.
vakuutusyhtiölain 2 luvun 3 §:n ja 3 luvun 8 §:n muuttamisesta
muutetaan vakuutusyhtiölain (521/2008) 2 luvun 3 §:n 5 momentti ja 3 luvun 8 §:n 4 momenttia sellaisena kuin 2 luvun 3 §:n 5 momentti on laissa 303/2015 seuraavasti:
Jos toimilupahakemus koskee liikennevakuutusta, hakemuksessa on ilmoitettava liikennevakuutuslain ( /20 ) 69 §:n 1 momentin mukaisesti jokaiseen muuhun ETA-valtioon nimettävien korvausedustajien nimet ja osoitteet.
Liikennevakuutuslain ( /20 ) 69 §:n 1 momentissa tarkoitetun korvausedustajan on siinä ETA-valtiossa, johon hänet on määrätty, hoidettava myös edellä 3 momentissa tarkoitetun korvausasiamiehen tehtävät, jos vakuutusyhtiö on laiminlyönyt korvausasiamiehen nimeämisen.
kumotaan liikennevahinkolautakunnasta annetun lain (441/2002) 5 §:n 1 momentti ja 6 § sekä
muutetaan 4 ja 6 § sellaisena kuin niistä on 6 § osaksi laissa 1698/2015 seuraavasti:
Liikennevahinkolautakunnan tehtävänä on edistää korvauskäytännön yhtenäisyyttä antamalla liikennevakuutuslain ( / ) mukaisissa korvausasioissa lausuntoja ja yleisiä soveltamissuosituksia sekä liikennevahinkoja koskevan yleisen tiedonsaannin edistämiseksi tiedottaa toiminnastaan.
raideliikennevastuulain 16 §:n muuttamisesta
muutetaan raideliikennevastuulain (113/1999) 16 § seuraavasti:
Jos vahinkoa kärsineellä on oikeus saada saman vahingon johdosta korvausta sekä tämän lain että liikennevakuutuslain mukaan, vastuu jaetaan korvausvelvollisten kesken siten kuin liikennevakuutuslain 52 §:ssä säädetään.
ajoneuvolain 52 §:n muuttamisesta
Jos ajoneuvo on käyttökiellossa sen vuoksi, että siihen kohdistuva vero tai maksu on laiminlyöty tai liikennevakuutuslain mukainen vakuuttamisvelvollisuus on laiminlyöty taikka jos liikennevakuuttamisvelvollisuuden alaisen ajoneuvon liikennevakuutusmaksun suorittaminen on laiminlyöty, ajoneuvon määräaikaiskatsastusta ei saa suorittaa loppuun eikä jälkitarkastusta suorittaa. Liikennevakuutusmaksun laiminlyönnistä huolimatta määräaikaiskatsastus saadaan suorittaa, jos vakuutuksenottaja on vaihtunut tai jos tuomioistuin on päättänyt aloittaa maksun suorittamatta jättäjää koskevan saneerausmenettelyn tai velkajärjestelyn.
Katsastuksen suorittaja on määräaikaiskatsastusta suorittaessaan velvollinen tarkastamaan, ettei rekisterissä ole merkintää katsastettavan ajoneuvon vakuutusmaksujen laiminlyönnistä. Vakuutusmaksut katsotaan merkinnästä huolimatta maksetuksi, jos ajoneuvon omistaja tai haltija esittää tositteen tai muun luotettavan selvityksen maksujen maksamisesta.
Lain 3 §:ää, 5 §:n 1 ja 2 momenttia, 7—9 §:ää, 11 §:n 2—5 momenttia, 12, 18, 19 ja 22 §:ää, 26 §:n 1 ja 2 momenttia, 35 §:n 1, 2 ja 4 momenttia, 38, 44 ja 69 §:ää, 70 §:n 2 momenttia sekä 71 ja 72 §:ää sovelletaan lisäksi myös liikennevakuutukseen, jollei liikennevakuutuslaissa ( / ) toisin säädetä.
tuotevastuulain 13 a §:n muuttamisesta
muutetaan tuotevastuulain (694/1990) 13 a § sellaisena kuin se on laissa 479/2015 seuraavasti;
sosiaali- ja terveydenhuollon asiakasmaksuista annetun lain 13 a ja 13 b §:n kumoamisesta
Tällä lailla kumotaan sosiaali- ja terveydenhuollon asiakasmaksuista annetun lain (734/1992) 13 a ja 13 b §, sellaisina kuin ne ovat laissa 468/2015.
liikennevakuutuslain perusteella korvattavasta kuntoutuksesta annetun lain 13 ja 15 §:n muuttamisesta
muutetaan liikennevakuutuslain perusteella korvattavasta kuntoutuksesta annetun lain (626/1991) 13 §:n 1 momentti ja 15 § seuraavasti;
Jos kuntoutujalla on saman tai välittömästi toinen toiseensa liittyvän useamman liikennevahingon johdosta oikeus korvaukseen kahdesta tai useammasta liikennevakuutuksesta, kustannukset jaetaan vakuutuslaitosten kesken siten kuin liikennevakuutus-lain 51 §:ssä on säädetty.
Tässä laissa tarkoitetun korvauksen viivästyessä sovelletaan, mitä liikennevakuutuslain 67§:ssä on säädetty henkilöön kohdistuneesta vahingosta suoritettavan viivästyneen korvauksen maksamisesta viivästysajalta korotettuna.
Viimeksi julkaistu 14.4.2016 10.08