Digikko: Kielteisyyden myönteinen ydin
« Sosiaalinen hakukone etsii puolestasi |
| "Laitetaan vielä pari kävijää kaupan päälle!" »
Kielteisyyden myönteinen ydin
Tuija on pohtinut omassa blogissaan ansiokkaasti sitä mikä pitää valtamedian pois blogosfääristä. Suosittelen luettavaksi kaikille asiasta kiinnostuneille.
Yksi keskustelussa esitetty nimetön kommentti sai minut erityisen mietteliääksi."Netti nimittäin näyttää myös olevan väline, joka syystä tai toisesta suosii negatiivisuutta. Varmaan omaa pahaa mieltä, jonka syy saattaa liittyä aivan muihin asioihin kuin siihen, mihin otetaan kantaa, on helpompi purkaa koneen ja verkon kautta kuin vaikkapa puhelimessa tai kasvokkain"Tässä on paljon totta, mutta minun mielestäni ajatus sisältää myös paljon pelkoa, joka johtuu siitä, ettei netti ole ympäristönä tuttu.
On totta, että netin maailma on täynnä anonyymejä kommentteja, joissa puukotetaan selkään ja lujaa. Nimettömänä on kiva hutkia.
Negatiivisuus saattaa lamaannuttaa netissä varsinkin niitä, jotka olettavat jokaisen keskustelupalstan kommentin ja blogimerkinnän olevan yhtälailla merkittäviä. Tällainen ajattelu olettaa netin toimivan osin perinteisen median tavoin.Matti on tiivistänyt erinomaisesti sen toimintatavan, jonka ymmärtäminen vaatii paljon surfailua ja ajanviettoa netissä:"Perinteinen media ensin analysoi, suodattaa, tarkistaa, editoi ja vasta
tämän toimitusprosessin jälkeen julkaisee merkityksellisenä pitämänsä
tiedon. Sen sijaan internet toimii yhteisöllisenä verkostona, joka
ensin julkaisee tietoja nopeasti, hyvin lyhyesti, epätäydellisesti ja
tarkistamattomasti. Verkossa on myös huhuja, kommentteja, mielipiteitä,
tiedonjyviä ja mitä vain. Vasta julkaisun jälkeen tätä tietomassaa
aletaan koko yhteisön voimin analysoida, suodattaa, tarkistaa, editoida
ja arvottaa."Kollektiivinen toiminta arvottaa ja nostaa toiset kommentit toisia tärkeimmiksi, joten jokaiseen kielteisyyteen ei kannata tarttua. Tämä helpottaa kielteisten kommenttien suossa rämpivää aivan merkittävästi.
Toisaalta on hieman surullista, että kielteisten kommenttien tulva upottaa helposti alleen netin myönteisen yhteisöllisyyden. Netti on täynnä ystävän auttamista, myönteisiä kommentteja ja
kollektiivista ongelmanratkaisua, mutta tätä on välillä
vaikea huomata.
Itse olen ajatellut tämän myönteisten asioiden näkymättömyyden syyksi
sitä, että toinen toistensa auttaminen on piiloutunut blogosfäärissä ja keskustelupalstoilla syvälle niiden rakenteisiin.
Kyse on Raaputa sinä minun selkääni, niin minä raaputan sinun selkääsi -mediasta. Jatkuvasta auttamisesta ja yhteistyöstä. Minusta tällaisen yhteisöllisen toiminnan perusvire on niin myönteinen, että haluaisin ihmisten ymmärtävän tätä puolta nettielämästä hieman paremmin.
Tiedän tämän ajatuksen olevan totaalisen naiivi, mutta esitän sen silti: Minusta jokainen kielteinenkin kommentti sisältää arvokkaan myönteisen ytimen. Myös kritiikki on tässä ympäristössä esitetty siksi, että sen kirjoittaja on ajatellut siitä olevan jollekin toiselle hyötyä.
Me päätämme sen jälkeen yhdessä, onko tällä(kään) ajatuksella mitään arvoa.
Kirjoitettu klo 12.18 (kategoriassa Blogaaminen, Dialogi, Internet, Kommentti muiden kirjoituksiin, Word of mouth ) | Pysyvä osoite
Tuo netin myönteinen yhteisöllisyys on niin totta! Blogeissa on ainakin todella helppo kysyä neuvoa ja apua yleensä löytyy. Tietysti negatiivista nurinaa on helpompi tuoda esiin, mutta tämä pätee mielestäni pitkälti muihinkin ympäristöhin kuin nettiin. Itse olen yrittänyt välillä kirjoittaa positiivisia kommentteja kuluttajanäkökulmasta, mutta toki ne kielteiset jäävät helposti päällimmäisiksi. Kirjoittanut:
Mari Koo |
6.9.2006 klo 12.44
Itse ihmettelin jo joskus 90-luvulla irc-yhteisöissä sitä kuinka netti sai hyvinkin epäystävälliset/epäsosiaaliset ihmiset käyttäytymään valtavan sosiaalisesti ja avuliaasti. Samat henkilöt jotka eivät työpäivän aikana kasvotusten jäisi minuutiksikaan auttamaan kysyjää jossain aloittelijakysymyksessä saattoivat ircissä käyttää tuntikausia jonkun ventovieraan ihmisen ongelman ratkaisemiseen. Mielestäni juuri tämä kulttuuri on myöhemmin sitten jalostunut monenlaiseksi vapaamman kulttuurin ajatteluksi (open source, creative commons, jne). Syy siihen miksi tästä puolesta nettiä ei sitten hesarista oikein pääse lukemaan on loppujen lopuksi mielestäni kovin yksinkertainen. Useimmat näistä foorumeista, yhteisöistä ja muista "mukavista paikoista" eivät vain tarvitse sitä tavallista mediajulkisuutta osakseen. Ne toimivat ja menestyvät ilmankin. Siinä on mielestäni isoin syy siihen miksi hesarinsa tunnollisesti lukeva kaupunkilainen voi olla täysin pihalla tietyistä asioista. Sama sääntö pätee mielestäni myös firmojen tekemään nettikauppaan. Menestystarinoista ei huudella toreilla - koska ei tarvitse.
PerttuT |
6.9.2006 klo 16.14
Mari: "Tietysti negatiivista nurinaa on helpompi tuoda esiin, mutta tämä pätee mielestäni pitkälti muihinkin ympäristöhin kuin nettiin."
Tämä on täysin totta. Eihän lehdetkään ole täynnä myönteisiä uutisia (jos nyt ei välttämättä negatiivista nurinaakaan), ja kuinka monet työpaikan kahvipöytäkeskustelut olet käynyt, jossa joku ei valittaisi jostain? ;-)
Perttu: "Menestystarinoista ei huudella toreilla - koska ei tarvitse."
Tähän lisäisin vielä ehkä sen, ettei tarvitse eikä ehkä edes kannata.
Omaehtoisissa yhteisöissä ajatusta Meidän omasta mediasta on varmasti helpompi pitää yllä silloin, kun yhteisö on sopivan pieni.
7.9.2006 klo 9.15