27.2.–22.3.2015 Mari Mäkiö, (eräs) elämä – Hippolyte
19. marraskuuta 2014 10.34 Mari Mäkiö <mari.makio@gmail.com> kirjoitti:
Muistatko ne sen miehen valokuva-albumit, jotka annoit mulle joskus vuosia sitten siinä kenkälaatikossa? Voisitkohan kertoa mulle jotain siitä mistä ne sait käsiisi ja ehkä myös miksi otit albumit itsellesi? (Mä mahdollisesti haluaisin käyttää tätä keskustelua osana mun taideprojektia, jos se on ok sulle?)
Olin kesän 2008 tai 2009 töissä kiinteistöhuoltajana Helsingissä. Jossain vaiheessa kesän aikana yksi työtehtäväni, roskien poiminnan ja ruohikon leikkuun lisäksi, oli tyhjentää ja kierrättää asuntoonsa kuolleen miehen kaikki irtaimisto. Perijöitä tai perhettä hänellä ei siis ilmeisestikään ollut.
Normaalisti suuri osa tavaroista olisi viety suoraan roskalavalle, nyt kuitenkin päätin viedä hyväkuntoiset huonekalut ja osan tavaroista kierrätyskeskukseen. Henkilökohtainen omaisuus ei tietenkään tähän kierrätettävään omaisuuteen kuulunut joten se kaikki sullottiin suuriin mustiin roskasäkkeihin. Roskasäkkien haju tuo mieleen kuoleman edelleen joka kerta kun se tuoksu jossain tulee vastaan.
Valokuvat tilanteessa jossa miehen kaikki henkilökohtainen oli matkalla kaatopaikalle, tuntuivat tärkeiltä kiinnekohdilta tämän ihmisen identiteetin tai hahmon säilymisen kannalta ja päädyinkin ottamaan ne mukaani. En vuosiin tehnyt niillä mitään, ne kulkivat muutaman vuoden ajan vain muuttojeni mukana asunnosta toiseen. Ehkä joku outo vastuun tunne jostain toisesta tuntui liian raskaalta ja siksi lopulta annoinkin kuvat eteenpäin. Ainakin jossain määrin se tuntui silloin tosi helpottavalta.
Miksi silloin muuten halusit ne albumit itsellesi?
24. marraskuuta 2014 9.29 Mari Mäkiö <mari.makio@gmail.com> kirjoitti:
Moi ja kiitos
Mä luulen, että alunperin se mikä niissä kuvissa kosketti, oli ajatus siitä, että ne albumit on tosiaan ainoa asia joka sen tyypin elämästä on jäljellä ja että sillä ei ollut ketään muistajia. Ja että tekemällä niistä kuvista jotain mä voisin taistella sitä merkityksettömyyttä vastaan tai jotain. Ja kyllä mua myös kiinnosti aika paljon se, että mitä niiden kolmen albumin perusteella voi sen ihmisen elämästä päätellä ja siitä syystä mä pyysinkin eri ihmisiä eri aloilta tekemään tulkintojaan niiden kuvien pohjalta.
Koko tän projektin tekemisen ajan musta on kuitenkin tuntunut että mä jatkuvasti kamppailen sellasen voyeristisen kiinnostuksen ja toisaalta yksityisyyden rajan ylittämisestä aiheutuvan syyllisyyden välillä. Ja niiden albumien kantaminen mukana on mustakin alkanut tuntua raskaalta ja mietinkin, että mitä niille pitäisi tehdä.
Mari Mäkiö (1982) valmistuu tänä keväänä taiteen maisteriksi Aalto-yliopistosta valokuvataiteen osastolta. Hän työskentelee valokuvan, videon, äänen, tekstin ja installaation parissa. (eräs) elämä -teoksen sisällön tuottamiseen ovat osallistuneet kirjailijat Anna Kortelainen ja Maria Peura, yksityisetsivät Pentti Lintunen ja Susan Aerts-Lintunen, runoilija Kasper Salonen, käsikirjoittaja Anna Ruohonen ja lääketieteen tohtori Amos Pasternack. (eräs) elämä on Mäkiön maisterintutkinnon taiteellinen osuus Aalto-yliopistoon.
Teoksen valmistumista on tukenut Avek.
27.2.–22.3.2015
(eräs) elämä
Kuva: Mari Mäkiö, (eräs) elämä (yksityiskohta)