Vihavainen: Raakuuden koulussa
Anonyymi 20. syyskuuta 2018 klo 12.27
Vielä eräänä kierroksena tuolle raakuuden koululle olisi voinut mainita natsismin nousun, johon vaikutti näiden taistelu bolshevismin uhkaa vastaan.
Itse pidän suurimpana ihmeenä sitä, että kaksikymmentä vuotta 1918 sodan raakuuksista - joka on lyhyt aikana sodan kokeneiden ja heidän lapsiensa muistissa - talvisotaan mentiin niinkin yhtenäisenä. Jotain siis tehtiin 1920-30-lukujen Suomessa oikein; mitä se oli voisi olla toisen blogikirjoituksen paikka.
USA vain pelottaa, siellä minusta käydään jo henkistä sisällissotaa.
Anonyymi 20. syyskuuta 2018 klo 13.44
Valkoinen terrori levisi kaikkialle Suomeen toukokuun alussa 1918. "Muutamassa viikossa" (ilmeisesti siis jo osa huhtikuutakin mukaan lukien) aseettomia punaisia teloitettiin (= murhattiin) lähes 5000 eli yli puolet kaikista valkoisen terrorin uhreista. Toukokuun 1918 puolimaissa, ei aikaisemmin, valkoisen armeijan käskykirje sitten kielsi "laittomat teloitukset". Ne loppuivat. Mannerheimin heiveröinen auktoriteetti lienee siis keväimeen ehdittyä jo huomattavasti vankistunut? "Laittomuudesta puhuminen oli tosin erikoista tilanteessa, jossa valkoinen armeija [lege: Mannerheim] oli käskenyt sekä omia joukkojaan että paikallissuojeluskuntia vain muutamaa viikkoa aikaisemmin toimimaan juuri näin." (sitaatti: Marko Tikka 2018).
Timo Vihavainen 20. syyskuuta 2018 klo 16.00
Harvoja syytettiin koskaan. Rangaistuksia ei yleensä pantu täytäntöön, koska tuli armahduslaki.
Olisiko Mannen auktoriteetti kestänyt tämän jo varhaisessa vaiheessa, on vaikea sanoa. Tikka nyt ei mahdollisesti halua väittää, että juuri Mannerheim olisi terroriin pyrkinyt? On toinen asia, että käsky oli tulkinnanvarainen.
heikki rönkkö 20. syyskuuta 2018 klo 18.03
Meillä uskotaan omaan puolueeseen taikasauvana, vaikka silloin nojataan ylhäältä tulevaan ajatteluun. Olemme lapsenuskoisia maailman ympärillämme avautuessa ja ihmisluonteen paljastuessa. Kaikki hyvä ei tulekaan meidän uskostamme, vaan paljon on yleismaailmallista.
Anonyymi 21. syyskuuta 2018 klo 15.31
Kun muistelee näitä historian tapahtumia, tajuaa että jotkut koulusurmaajat ovat loppujen lopuksi aika kesyä kamaa.
Anonyymi 23. syyskuuta 2018 klo 0.08
Turun saaristossa ja rannikolla jännät paikat. Valtava määrä poliiseja ja muita viranomaisia mukamas selvittämässä vain muutaman miljoonan euron rahanpesua. Tulee kyllä mieleen Ilkka Remeksen "Jäätyvä helvetti" noin kolmen vuoden takaa. MV-lehti sopivasti vaikenee. Saattaa poliisikin jättää jotain kertomatta.