Nannan kirjakimara: María Dueñas: Ommelten välinen aika (2009)
María Dueñas: Ommelten välinen aika (2009)
Alkuteos: El tiempo entre costuras.
Suomentaja: Sari Selander (2013).
Sivumärä: 624.
Ommelten välinen aika on tuhti kuvaus Espanjan sisällissodasta erään ompelijan näkökulmasta. Sivumäärän lisäksi myös aihevalikoima on runsas: tarinaan mahtuu muotia, glamouria, vakoilua, poliitiikkaa, jännitystä ja ihmissuhteita.
Päähenkilö ja kertoja Sira syntyi 1911 ja vietti lapsuutensa Madridissa. Sira elää ompelija-äidin kanssa, isällä on perhe toisaalla. 12-vuotiaana Sira jää pois koulusta opetellakseen ompelijan ammatin. 1930-luvulla aikuinen Sira on menossa naimisiin, mutta jättääkin sulhasensa konekirjoituskauppiaan vuoksi. Nuoripari pakenee Madridin kiristynyttä poliittista tilannetta Tangeriin alkuvuodesta 1936.
Elämä vie ja kolhii, ja nuori ompelija päätyy lopulta Tetuánin kaupunkiin, missä hän saa ystäviä ja perustaa oman ompelimon. Sodan myötä koko elämä politisoituu: Sirakin päätyy vakoojaksi. Seuraa monia yllättäviä vaiheita, joita ei parane tässä enempää avata.
Maailman ja muodin muutokset heijastuvat Siran työhön:
Muoti oli muuttunut täysin niistä ajoista, kun olin aloittanut kankaiden ja kaavojen parissa. Aloittaessani Doña Manuelan salongissa kaksikymmentäluvun puolivälissä vallalla olivat olleet suorat linjat, vyötärön kuului olla alhaalla ja helmat lyhyitä päiväkäytössä, iltapukumuodissa puolestaan suosittiin selkeitä linjoja ja äärimmäisen yksinkertaisia tunikamaisia malleja. Kolmekymmentäluku toi mukanaan miltei maata laahaavat helmat, tiukat vyötärölinjat, vinoleikkaukset, korostetut hartiat ja aistilliset vartalolinjat.
Ompelumaailmaa on kuvattu paikoin seikkaperäisesti ja kiehtovasti. Kirja onkin mielenkiintoista luettavaa muodista ja ompelusta kiinnostuneille.
Luin kirjasta joitakin arvioita, joissa kritisoitiin vakoilujuonteen uskottavuutta, mutta minuun ne upposivat ongelmitta. Sen sijaan moitittavaa löydän Siran henkilöhahmosta. Vaikka elin hänen elämäänsä yli 600 sivun verran, hän jäi kovin etäiseksi. En päässyt Siran pään sisään, mikä olisi mielestäni ollut välttämätöntä.
Kirjan sivut ovat tavallista isommat, joten tähän sivumäärään mahtuu paljon tekstiä. Tekstimassa ei kuitenkaan ahdista, sillä Dueñas rytmittää tarinaa mielestäni taidokkaasti. Välillä kuvaillaan tarkkaan esimerkiksi omepelijan työtä tai poliittisia koukeroita, sitten tunnelma tiivistyy taas jännäriksi. Dueñas luo myös sota-aikana vallitsevan tunnelman aidonoloiseksi: koko ajan on läsnä pelko ja huoli lähimmäisistä ja epäilys siitä, kuka onkaan vihollinen.
Ommelten välinen aika on espanjalaisen Dueñasin esikoisteos, jota on myyty yli miljoona kappaletta. Kirja on voittanut useita espanjalaisia kirjallisuuspalkintoja, ja siitä on tehty tv-sarja. Dueñas on syntynyt vuonna 1964 ja tehnyt uraa englannin kielen ja kirjallisuuden professorina Murcían yliopistossa. Esikoisteos perustuu löyhästi kirjailijan perheen tarinaan: hänen äitinsä syntyi vuonna 1940 Marokon Espanjan protektoraatissa, joten tarinat siitä ajasta ja paikasta tulivat tutuiksi lapsena.
Luimme Ommelten välisen ajan kirjaston lukupiirissä, jossa syksyn teemana on espanjalainen kirjallisuus. Lukupiiriläisiä kiinnosti erityisesti sisällissota, joten pyrin valitsemaan luettavaa monipuolisesti toiveen huomioonottaen. Espanja-listasta uhkasi tulla varsin miehinen: minun oli vaikea löytää espanjalaisten naiskirjailijoiden suomennettuja teoksia. Niitä on varsin vähän, varsinkin jos asettaa kriteeriksi espanjalaisuuden, eli pelkkä kieli ei riitä.
Valitsin Dueñasin, kun vaihtoehtoina olivat Almudena Grandesin seksuaaliproosaa edustava Lulú, Laura Gallego Garcían nuortenfantasiakirjat, Alicia Giménez Bartlettin jännärit, Christina López Barrion romanttinen Mahdottomien rakkauksien talo ja Nerea Riescon viihteelliset historiaromaanit. Myös Ommelten välisen ajan joku oli hyllyttänyt kirjaston viihdehyllyyn – kansi ja nimi kyllä houkuttelevat niin tekemään. Aluksi kritisoin romaanin luokittelemista viihdekirjaksi, mutta jonkinlaista kepeää historiallista romaania tämä kyllä edustaa.
Olen varsin tyytyväinen, että valitsin juuri tämän kirjan lukupiirimme luettavaksi, sillä se oli työläydestään huolimatta mielenkiintoinen, opettavainen ja antoisa.
Lähettänyt Nanna klo 17.55
Tunnisteet: 2009, 3½, Dueñas María, esikoinen, Espanja, Espanjan sisällissota, historiallinen romaani, kirjastosta lainattu, toinen maailmansota, ulkomainen kauno, vakoilu, WSOY
Mikko A. Kirjasto 29. marraskuuta 2014 klo 10.53
Merce Rodoredan Timanttiaukio kuvaa Espanjan sisällissotaa naisen kannalta.
Nanna 30. marraskuuta 2014 klo 11.39
Kiitos Mikko vinkistä! Loistavaa! Voin kertoa tästä kirjasta ensi viikolla, kun lukupiirimme kokontuu viimeistä kertaa tälle syksyä.
Anonyymi 26. huhtikuuta 2016 klo 14.36
Ylellä nyt tähän kirjaan perustuva sarja menossa. Alku oli lupaava, mutta tuo vakoojapuuha meni överiksi ja olisin itse mielummin nähnyt Siran elämästä ompelijana/yrittäjänä ystäviensä ja äitinsä ympäröimänä sekä sen komean poliisipäällikön vaimona Tetuanissa.
Nanna 14. toukokuuta 2016 klo 23.25
Minäkin laitoin pari ensimmäistä osaa levylle, mutta ei niiden katsomiselle ole oikein tuntunut löytyvän aikaa. Ehkä jonain päivänä katson ainakin ensimmäisen osan, koska kirjoista tehdyissä tv- tai elokuvasovituksessa henkilöhahmojen toteutus on minusta erityisen mielenkiintoista - kuinka erilaisia henkilöt monesti ovatkaan kuin mitä itse on lukiessaan kuvitellut!
Marraskuussa luetut
Ihminen sodassa -haasteen koontia
Paul Auster: Sattumuksia Brooklynissa (2005)
Dai Sijie: Balzac ja vaatturintytär (2000)
Jo Nesbø: Lepakkomies (1997)
Ismail Kadare: Seuraaja (2003)
ai-ai (1) Albert Bonniers Förlag (1) Atena (9) Aula & Co. (3) Avain (2) Basam Books (2) Bazar (5) BTJ (8) Finn Lectura (1) Förlaget (1) Germania (1) Gummerus (25) HarperCollins (3) Idiootti (1) Imprimatur (1) Into (6) Johnny Kniga (9) Karisto (1) Kirjava (1) Kääntöpiiri (1) Like (28) Minerva (4) Nemo (1) Otava (67) Sammakko (2) Schildts (1) Schildts & Söderströms (7) Siltala (16) SKS (3) Suuri Kurpitsa (1) Tammi (58) Teos (9) WSOY (62)