La Heinä 19, 2014 9:50 Kirjoittaja Crimson
Areth irvisti silkasta inhosta tätä tilannetta kohtaan. Siitä oli jo jonkin aikaa, kun kreivi viimeksi oli näitä kohtauksia saanut, mutta ilmeisesti tällainen hermojensa koettelu ja kiihtyminen ei tehnyt taudin suhteen hyvää jälkeä. Kreivi yskiä paukutti menemään, välittämättä siitä että monarkki ja kenraali mahdollisesti isomman miehen selkään kysyvinä tuijottivat. Tai no, jos kukaan tummatukkaa kysyvästi tuijotti, niin se osapuoli oli todennäköisesti Haukansilmä, jonka Areth oletti olevan autuaan tietämätön kreivin sairaudesta. Aranille tämä taisikin olla kovin tavallista kauraa jo…
Kreivi ei edes huomannut Winderin poistumista, vaan keskittyi lähinnä tuijottamaan veristä kättään jota yritti turhilta silmäpareilta piilotella. Vasta monarkin laskiessa kätensä kreivin hartialle, käänsi Areth pienesti katsettaan toisen siniverisen puoleen. Kasvot pidettiin kuitenkin visusti yhä nyrkkiä päin, johon kreivi jatkoi köhimistään.
Ympäristö vaihtui sillä silmän räpäyksellä sotilastuvilta takaisin kreiviparin huoneistoon. Kuningas kävi ohjaamaan viiksekkään lähemmäs sängynlaitaa, jolle Areth istahtikin kovin mielellään alas, nyrkki suussaan kiinni ja selvästi yskäänsä pidätellen. Heikotus vei yllättävän paljon voimia ja oli kai kreivin onni omalta osaltaan, että Aran sattui tuville tulla keskeyttämään kahden sukulaisensa riitelyn.
”Tämä on ensimmäinen kerta vähään aikaan, joskin pahempi kuin tavallisesti…”, käheä, välillä yskän takia pätkäisevä ääni totesi.
Puhdas käsi ojentui noukkimaan kultakutrin tarjoaman nenäliinan, jonka Areth vei yskintänsä tielle, painuen samalla hieman kumarampaan asentoon. Veren tahriman käden varsi laskettiin nojaamaan laiskasti saman puolen polvelle, kreivin välittämättä siitä miten etovalta näky saattoi ulkopuolisen silmin vaikuttaa. Tuo verinen käsi kävi kuitenkin heilahtamaan pienesti kieltämään Arania hakemasta Erudessaa paikalle.
”Anna olla, hän huolestuisi vaan taas turhaan voinnistani. Jos hän ei tänne ilmaannu ennemmin tai myöhemmin, käyn itse etsimässä hänet. Suotta vaivautuisit puolestani…”, Areth selitti jo tasaisemmalla äänellä, saadessaan puuskansa taas hallintaan.
//Viiksekäs perhe. Mieti kun niistä tullaan muotokuva maalaamaan, ja se maalari sit kattookin et mitä pirskuletta, kun kaikilla on tuuheet viikset turvassaan kiinni. Ninja Eru on paras Eru!//
La Heinä 19, 2014 10:15 Kirjoittaja Aksutar
Areth kävi kertomaan kohtauksien olevan harvassa, tämä oli ensimmäinen pitkään aikaan, joskin tämä raivonpuuskanseurauksena tullut kohtaus vaikutti kreivin sanojen mukaan pahemmalta, kuin tavallisesti.
"En ole yllättynyt" Aran kävi hymähtämään pienesti, kyllä hän tiesi varsin hyvin, miten tauti käyttäytyi ja eteni. Hän oli päässyt melko helpolla viimeaikoina, mutta monarkki epäili sen olevan vain tyyntä myrskyn edellä. Isänsä luuli parantuneensa täysin, ennen kuin tauti ottikin ja iski entistä rajummin takaisin. Sen jälkeen hänen tilansa heikkenikin ja pian mies oli petipotilaana loppuelämänsä, joka jäi kovin lyhyeksi, näin haltioiden mittapuulla.
"Koita vain hengitellä... Kai otit lääkkeesi mukaan?" Kulma kävi kohoamaan pienesti kysymyksen myötä, Aranin ollessa valmis lyömään Arethia, mikäli tuo olisi jättänyt lääkkeet kotiinsa....
Aran hymähti pienesti, rauhallisesti Arethin puhuessa kreivittärestään. Samalla vihreä katse seuraili tummahiuksisen toimia, Aranin käydessä vetämään läheisen jakkaran Arethin eteen, istahtaen vastapäätä kreiviä. Kyynärpäät laskettiin vasten omia polvia, käsien mennessä ristiin laiskasti eteen.
"Hän todella välittää sinusta" Monarkki hymähti jatkaessaan rupattelua nyt näin kahden kesken "Mutta lienikö viisas valinta ottaa oma henkivartijansa vaimoksi...." Tietenkin Aran kyseenalaisti moisen valinnan! Olihan Erudessa sentään aatelinen, mutta mikäli tuolla ei olisi taustalla suhteellisen korkeaa aatelisarvoa, olisi Aran varmasti ollut tätä liittoa vastaan. Tosin, mitä hänellä oli sanomista loppupeleissä Arethin kumppaneihin... Silti, mikäli Areth olisi mennyt naimaan jonkun, jolla ei aatelisarvoa olisi, Aran olisi tehnyt selväksi, ettei moista lumppua tarvinnut hänen linnaansa tuoda juhliin.
// Kaikki yhtä viikseä. Se muotokuvakin on vaan yksi viiksipusikko sitten. Kaikki ovat viiksiä. Ninja Eru on ebin make //
La Heinä 19, 2014 11:20 Kirjoittaja Crimson
”Epäiletkö minun olevan niin hajamielinen että lääkkeeni unohtaisin?”, Areth virkkoi hymähtäen huvittuneena, ”Ovat ne mukana. Eivät vain taskussani tällä kertaa..”, kuninkaalle käytiin selventämään. Eihän kreivi lääkkeitään unohtanut ollut ja mikäli olisi, olisi mies ensitöikseen linnalle saavuttuaan lähettänyt niitä jonkun tuomaan kaupunkiin saakka, tai käynyt henkilökohtaisesti Atrevauxelta niitä pyytämässä lisää.
Areth kävi pyyhkimään veristä kättään kosteaan takkiinsa. Mustakangas puhdisti tahriintuneen käden nopeasti, peittäen myös tahrat värinsä ansiosta. Pestäväksi se oli muutenkin menossa, joten tuskin yhdet veritahrat lisää pahaa sille tekivät..
Kumaraan vääntynyt kreivi kävi rauhoituttuaan suoristamaan kipeää selkäänsä, joka ei ollut painavien viuhkojen kanssa hakkaamisesta liiemmin ollut pitänyt. Mokoma juiliva ranka oli kuitenkin Arethin toissijainen murhe. Hän ehtisi pyytää parantajia katsomaan selkäänsä huomenna, kunhan oli tästä kaikesta jupakasta ensinnäkin rauhoittunut.
Katse nousi kreivin eteen aloilleen istahtaneeseen monarkkiin, joka kävi taas puhumaan serkkunsa puolisovalinnasta. Aran totesi Erudessan välittävän miehestään todenteolla. Niinhän kreivitär todellakin tuntui tekevän.. ehkä vähän liikaakin jos kreiviltä itseltään asiasta tiedusteltiin. Osasyynä tuohon saattoi toki olla naisen tausta ja aikaisempi virka. Kreivi hymähti.
”Erudessa on hyvästä suvusta”, tummatukka totesi, noustessaan sen verran pystyyn että saattoi asevyönsä avata, raskaiden viuhkojen kirjaimellisesti rysähtäessä kreivin jalkoihin ennen kuin tuo takaisin sängyn laidalle istumaan asettui, ”Aikaisemman virkansa puolesta hän onkin hankala puoliso, ja vaatii vain aikaa ja kärsivällisyyttä kitkeä se käyttäytyminen hänestä”.
”Ja tiedäthän sinä naismakuni.. ymmärrät kyllä vielä miksi Idhrennielin valitsin muiden tumput suorina toljottavien joukosta”, Areth kävi vielä myhisemään, pienen virneenkin jo kohotessa takaisin kreivin naamalle. Kyllähän niitä tälläytyviä, mekot päällään mielellään pyöriviä lumppuja kehtasi juhlissa näytellä, mutta millaisia nuo privaattielämässä sitten taas olivatkaan, oli toinen juttu. Areth halusi vierelleen luotettavan naisen, joka myös tarvittaessa osasi puoliaan pidellä, ei mitään hienohelmaa joka hänelle itkisi siitä miten kengistään katkesivat korot ja kuinka masentavaa ja väsynyttä seuraa kreivi todellisuudessa olisikin naisensa silmissä.
”Kehtaakin kyseenalaistaa päätöksiäni tässä ja nyt, olen jo tarpeeksi sekaisin ja väsynyt päivän tapahtumista”.
//Oikeesti Erun ja Arethin yhteinen makuuhuoneessa on viiksien muotonen peti. Ja seinällä siinä on viiksitaulu. Yöpöydän laatikossa vaihtoviikset yöksi, niin nukkuu paremmin. Ninja Eru ja sen selkävaivanen geisha Areth//
La Heinä 19, 2014 11:50 Kirjoittaja Aksutar
Areth teki selväksi, ettei todellakaan ollut unohtanut lääkkeitään. Hyvä, moisten unohtaminen reissuilta saattaisi olla epämieluisa, ellei jopa fataali kokemus. Tuskin Arethin tauti oli edennyt vielä niin pitkälle, että kreivi kuolisi sairaskohtauksiinsa vaikkei lääkkeitä saisikaan, mutta kivuliasta se varmasti olisi ilman niitä. Aran jos joku tiesi.
"Ei sinusta koskaan tiedä, kreivi hyvä" Aran kävi hymähtämään pienesti Arethin sanoille, jättäen asian sikseen. Mitä siitä enempää vatvomaan, kerta lääkkeet mukana olivat. Eiköhän kreivi itse osannut katsoa, milloin niitä piti ottaa ja milloin ei. Aranin tuskin tarvitsi alkaa sitä vahtimaan... eikä se hänen tehtävänsä edes ollutkaan.
Katse seuraili hiljaisuudessa kreivin liikkeitä, Aranin ollessa valmiina väistämään toisen edestä, mikäli Areth päättäisi alkaa lisää verta yskimään. Riehuminen kenraalin kanssa oli varmasti myös vaatinut osansa, kreivin näyttäessä kovin uupuneelta. Selkäkivusta Aran ei ollut tietoinen, mutta uskalsi arvailla jotain moista olevan, kerta Areth selkäänsä tuntui varovan.
Puheen vaihtuessa Arethin naismakuun, kävi Aran virnistämään pienesti, huvittuneena. Kyllähän hän sukulaisensa naismaun totta vie tiesi, mutta oli silti harkittava asiaa tarkkaan, mikäli nainen sattui omistamaan sellaisia titteleitä, kuin nykyinen Kreivitär. Eipä naisessa varsinaisesti vikaa ollut, Aran itse vain ei olisi missään nimessä moisessa sotilaallisessa asemassa olevaa naista ottanut puolisokseen. Aran piti naisista, jotka osasivat olla hiljaa ja nätteinä, eivätkä vaatisi liikaa huomiota. Niin kuin hänen kuningattarensa.
"Tässä ja nyt on täydellinen hetki kyseenalaistaa päätöksiäsi. Niin kuin päätöstäsi Winderin suhteen. Mitä oikein ajattelit, kun häntä lähdit pieksemään?!" Aran kävi naurahtamaan, samalla kun vihreä katse kääntyi yllättäen makuuhuoneen ovelle, tutun hahmon ilmestyessä näköpiiriin.
Erudessa oli vihdoista viimein löytänyt takaisin huoneistolle. Linna oli pirun iso, sekava ja kaikki käytävät näyttivät samalta! Mustaan mekkoon pukeutunut kreivitär oli kuitenkin saanut palvelijalta apua suunnistamisen suhteen, jahka oli ensin harhaillut aikansa pitkin käytäviä. Oli hän sentään oikeaan kerrokseen ehättänyt, ennen kuin apu tuli tarjolle.
Rintakehä kohoili pienesti naisen tasaillessa hengitystään. Jälleen kerran Kreivitär näytti kuin peuralta ajovaloissa, kuitenkin päästäen ilmoille pienen helpottuneen huokauksen, kun löysi siniveriskaksikon makuuhuoneesta. Tosin, miten hitossa nuo olivat tänne jo ehtineet? Viimeksi kun Erudessa kuninkaan näki - noin vartti sitten... - päätti kultakutri kadota kuin tuhka tuuleen nenän edestä, todeten vain, että kreivittären kannattaisi palata takaisin huoneistolle.
"ah, löysit perille" Aran kävi hymähtämään naiselle, joka varovaisesti peremmälle käveli. Erudessan katse oli nauliintunut Arethiin, joka ei kovin hyvässä hapessa näyttänyt olevan... Mutta monarkin käydessä puhuttelemaan kreivitärtä, herpaantui huomio hetkeksi toisen pitkän miehen puoleen.
"Kyllä, pienen avustuksen jälkeen..." Nainen nyökkäsi monarkille, Aranin vain hymähtäessä pienesti.
"Oletko... kunnossa?" Erudessa kävi kyselemään Arethilta, pysähtyessään kuninkaan ja kreivin viereen.
//Ja kaiken tuon lisäksi viiksille on omat yömyssyt yötä varten. Ja aamulla viikset kammataan ihan omalla viiksikammalla. Ninja Eru ja Geisha Areth, kyllä <3 Areth senkin neiti //
Su Heinä 20, 2014 1:26 Kirjoittaja Crimson
Jokseenkin kiero virnistys nousi kreivin kasvoille Winderin tullessa puheeksi. Se kenraali ei kyllä sängynpohjaltaan nätisti aamulla nousisikaan, jos ottaisi noustakseen ollenkaan.. niin kärsivältä Haukansilmä oli Arethin käsittelyn jälkeen vaikuttanut.
”Todistin vain itselleni etten täysin ole vielä paikalleen jämähtänyt vanhus, joksi luulla saattaa”, kreivi naurahti takaisin, vitsaillen. Olihan se ollut ennen kaikkea spontaani veto lähteä eliittikenraalia pieksemään, mutta toisaalta myös jotenkin mieltä rauhoittava, kun kerrankin oli säkki johon vihaansa purkaa. Tavallisia kartanon aulassa kestittäviä, nokkaansa nyrpisteleviä aatelisia kun ei nokkaan voinutkaan vetää niin vain ilman, että olisi siitä saanut huonon maineen muidenkin korkeampiarvoisten seurassa.
Kreivi kävi kuitenkin asteen verran vakavoitumaan Erudessan astuessa huoneen ovesta sisään. Jostain syystä mustatukka olisi halunnut, ettei puolisonsa olisi juuri nyt pamahtanut paikalle, sillä ei olisi missään nimessä enää halunnut huolestuttaa tuota lisää. Mutta siinä tuo seisoi, mustanpuhuvassa, sievässä mekossaan. Niinpä Areth kävi myös tunkemaan toisessa kädessään yhä puristamansa verisen liinan takkinsa taskuun, piiloon platinablondin silmiltä. Yskä tuskin enää kreiviä vaivasi, tuskinpa hän vertakaan enää pärskäyttäisi suustaan, ellei kohtaus päättänyt sitten uusiutua syystä tai toisesta…
Viiksekkään katse nousi kreivittären puoleen tuon hiippaillessa lähemmäs tiedustelemaan puolisonsa vointia. Areth hymähti, harkiten tyypillisestä tavastaan täysin poiketen harvinaisen pitkään seuraavia sanojaan.
”Jahka pääsen illan päätteeksi lepäämään, niin voin paremmin taas heti huomenna. Suotta huolehdit…”, Areth hymisi, hymyillen sanojensa päälle tavallista vaikeammin.
//Kyllä. Viikset on tärkeät, niitä hoidetaan. Arethin kartanossa on sit kaikissa kylpyhuoneissakin erikseen viiksien hoitoon sopivat pesuaineet. Geisha Areth iskee kun sitä vähiten odotat (--D//
Su Heinä 20, 2014 11:48 Kirjoittaja Aksutar
Pieni, nopea virne käväisi monarkin kasvoilla Arethin sanojen myötä. Paikalleen jämähtänyt vanhus... Kovin useinhan yläluokkalaisista moisia ajateltiin, kun harvemmin ylimystöä näkyi riehumassa missään. Kansa luuli, että ylimystö vain istui kotona nauttien herkuista ja letkeästä elämästä. Ehkä se osin oli totta - ainakin joidenkin kannalta - mutta kyllä sitä toimintaa löytyi myös yläluokan keskuudesta...
Kuitenkin, kun kreivitär paikalle saapui, asia jäi sikseen. Monarkki seuraili Erudessaa ja Arethia naisen kysellessä puolisonsa vointia, johon Areth vastasi koittaen olla huolestuttamatta puolisoaan yhtään sen enempää. Nainenhan oli jo hermoraunioina muutenkin, matkan tapahtumien ja nyt oudon paikan vuoksi.
Erudessa kyllä huomasi Arethin tunkevan jotain taskuunsa, mutta mitä se sitten oli, se jäi kysymykseksi. Nainen oli kyllä huojentunut, että puolisonsa oli kutakuinkin kunnossa, eikä näyttänyt satuttaneen itseään yhtään sen enempää.
"Samaa ei voi sanoa kenraalistani" Aran kävi töksäyttämään heti Aretrhin sanojen jälkeen, hymähtäen pienesti "Mutta eiköhän Winder oppinut läksynsä ja toivu, jahka on saanut itsensä kasattua... Egonsa siinä taisi enemmän ottaa osumaa, mitä mies itse".
Jäänsininen katse kääntyi monarkista kysyvästi Arethin puoleen. Ilmeisesti kreivi sitten oli ottanut ja mennyt mukiloimaan eliitin Erudessan puheiden takia. Tuntuihan se vähän pahalta, Winder parka, mutta toisaalta tuo kyllä ansaitsikin selkäänsä!
"Mutta, jätän teidät nyt rauhoittumaan..." Monarkki lisäsi, nyökäten pienesti kreivipariskunnalle, ennen kuin lähti poistumaan jälleen noiden seurasta.
Pienesti hymähtäen katse kääntyi jälleen poistuvasta kuninkaasta Arethin puoleen, Erudessan kävellen nyt paremmin Arethin eteen. Toinen naisen käsistä kävi nousemaan ylös, taputtamaan muutaman kerran napakasti Arethia poskelle, ennen kuin samainen käsi kävi liukumaan siniverisen hiusten puoleen, sukimaan niitä pienesti.
"Olet mahdoton, Arethdriel Cúthalion"
//uudelleenkirjoittaminen on tuskaaaaaa. Ja viikset on tärkeimmät. Areth kun lähtee taisteluun se irrottaa viiksensä "here hold my moustaches" ja painelee vetään toisia turpaan. Geisha Aretrh ajelee säärensä joka aamu //
Su Heinä 20, 2014 7:35 Kirjoittaja Crimson
Areth kävi kierosti virnistämään monarkin puhuessa taas Winderistä. Nyt kun Erudessakin asiasta kuuli, kääntyi kreivitärkin katselemaan puolisonsa puoleen ilmeensä kovin kysyvänä. Kreivi puolusti platinablondiaan kovin julmiinkin tekoihin valmiina, mikäli oikeasti tarvitsi – ja eliittikenraalin jäykähkö toiminta oli antanut Arethille riittävän suuren syyn käydä pitämässä henkilökohtainen kurinpalautus sotilastuvilla. Aran ilmoitti pian sanojensa jälkeen kuitenkin poistuvansa, jättävänsä kreiviparin rauhoittumaan päivän koetteluista. Illallinen oli mennyt sivusuun, mutta ehtisivätpä hallitsijaparit vielä illastaa monta tulevaa iltaa tulevassakin yhdessä.
”Kuten tahdot”, kreivi totesi, pienesti nyökäten Aranin perään, monarkin poistuessa huoneesta.
Tummasilmäisen katse siirtyi tutkimaan Erudessaa, joka lähemmäs asteli. Kreivi myhisi itsekseen, kreivittären taputusten ja hiusten sukimisen myötä, näyttäen kovinkin tyytyväiseltä taas oloonsa. Ja miksipä hän ei olisi ollut, kun platinablondinsa oli taas paikalla, eikä kreivitär enää turhan säikyltäkään vaikuttanut.
”Välillä täytyy olla mahdoton ja spontaani, tai muuten elämästä ei tulisi yhtään mitään”, Areth tuumasi. Hän kai se mahdottomampi osapuoli tässä suhteessa tosiaan oli. Välillä viiksekäs pelkäsi toivovansa jopa liikaa jännitystä elämäänsä.
Yllättäen miehen käsivarret kävivät ojentumaan kohden Erudessaa. Areth nappasi kreivittärensä lantiolta kiinni ja veti varovasti naisen lähemmäs itseään, painaen päänsä sivuttain Erudessaa vasten ja pitäen tuota halauksessaan. Viiksiniekka ei halunnut päästää nyt irti. Hän halusi vain painaa puolisonsa lämpimään syleilyyn ja rauhoittua kaikessa rauhassa kohtauksestaan.
”Näytät hyvältä mekossasi, vaikka en minä housupukuakaan pahakseni olisi laittanut”, mies kehräsi sanojaan tarkoittaen, ”Taisit käydä Aranille kielimässä lähdöstäni, vai mitä?”.
//Kakka wordi >: Ja viikset on. Jos TNF olisi kuin Taru sormusten herrasta, niin Areth ois siellä sitten viiksineen mukana lähtemässä hobitteja saattamaan. ”You have my sword”, ”and my bow”, ”AND MY MOUSTACHES!!!!!”//
Su Heinä 20, 2014 8:38 Kirjoittaja Aksutar
Pieni hymy käväisi kreivittären kasvoilla, Arethin käydessä puhumaan spontaanisuudesta. Spontaani tuo mies todellakin oli ja yhtä mahdoton, kuin kreivin ratsastama nuori ori. Ties mitä viiksekäs aina sai päähänsä, eikä platinablondilla ollut kyllä mitään sanomista siihen. Mutta ehkä juuri se viehättikin kreivissä. Ei Erudessa halunnut miestä, joka totteli vaimoa kuin koira omistajaa. Erudessa ei halunnut ihannointia suhteeseen, hän halusi kunnioitusta. Kunhan se oli molemminpuolista, niin platinablondi olisi tyytyväinen.
Erudessa ei pistellyt vastaan Arethin käydessä vetämään puolisonsa lähemmäksi, jotta voisi painaa kasvojensa sivun vasten naista. Erudessa katsoi alas kreiviin hymyillen, samalla kun nosti omat kätensä halaamaan pienesti Arethin päätä.
Kehut ulkonäöstä saivat naisen tuhahtamaan pienesti, sukiessaan kreivin mustia hiuksia. Eru ei ollut tottunut kehuihin ulkonäöstään, joten ei hän niihin osannut reagoidakaan pahemmin. Kyllähän se mukavalta tuntui, kun Areth sen teki... Nainen kun halusi vain miellyttää kreiviään, joko tuon alaisena tai vaimona. Tiettyyn rajaan asti... Rajaan, jota Erudessa ei vielä ollut valmis ylittämään, edes puolisonsa kanssa.
"Voi sitä kielimiseksikin kai sanoa... " Kreivitär hymähti "Mutta itse kutsuisin sitä ennemminkin... Ilmoittamiseksi puuttumisestasi illallisella, joka nyt sitten taisi jäädä pois suunnitelmista".
Kädet kävivät hakeutumaan Arethin poskille, Erun nostaessa hellästi puolisonsa kasvot ylöspäin.
"Taisit piestä Winderin ihan kunnolla....?" Pieni, vino virne käväisi naisen kasvoilla, tuon kohottaessa pienesti kulmiaan kysymyksen myötä.
// Kakka word indeed. Ja ei kerpele nyt Areth (-------D Areth taistelee viiksillä. Sillä ei ole heittotähtiä, sillä on heittoviiksiä //
Su Heinä 20, 2014 11:43 Kirjoittaja Crimson
Erudessa tuoksui tutulta, kotoisalta, näin lähellä kun oli. Joskin mekko tuon päällä oli hieman vieras, mutta se ei kreiviä käynyt hetkauttamaan. Vaimonsa tuhahdus levitti Arethin kasvoille pienen virneen. Kyllähän viiksekäs olisi voinut ladella kohteliaisuuksia ja romanttisia lausahduksia vaikka kellon ympäri, mutta tiesi, ettei Erudessa niistä kamalasti olisi välittänyt. Näin ollen kreivi oli myös päättänyt pitää vastaavien asioiden, kuten ulkonäön kehumisen, kohtuullisen satunnaisina ilmaisuina, joilla kreivittären mieltä kohottaa tietyissä tilanteissa.
”Miten vain”, Areth tokaisi kreivittären vastatessa hänen kysymykseensä, ”Olihan se fiksusti tehty, sitä en kiellä. Moneltakin kantilta katsottuna”, kreivi hymisi sen pienen hetken kun vielä päätään sai nojata platinablondia vasten. Sirommat kädet kävivät laskeutumaan mustatukan poskille, eikä Areth pistänyt lainkaan vastaan sitä että Erudessa miehen päätä hieman kohotti. Tummatukan katse nousi hitaasti naisen kehoa pitkin silmäilemään jäänsinertäviä silmiä, kreivin hetkessä vain miettiessä miten onnekas olikaan, kun Erudessa oli kosintaansa suostunut.
Areth kävi taas myhäilemään itsekseen Erudessan tiedustellessa Winderin kohtalosta.
”Pieksin ehkä vähän liikaakin”, kreivi virnisti leveästi platinablondin kysymyksen myötä, ”Olisitpa nähnyt miten kapteenit hylkäsivät kenraalinsa pöytänsä ääreen kun pamahdin tuville sisään…”, Areth naurahti makeasti muistellessaan tapahtua. Kapteenien ilmeet olivat olleet näkemisen arvoisia, puhumattakaan paskahalvatuksen saaneesta Haukansilmästä…
”Eipä Winderkään halunnut paikallaan pysyä sen jälkeen, yritti karkuun mokoma”, Areth tuumaili yhä huvittuneena. Olipahan kreivikin saanut vaihtelua papereita pyöritteleviin päiviinsä, vaikka kaikki tämä alkoi harvinaisen tehokkaasti vaatia verojaan jo valmiiksi uupuneesta viiksekkäästä.
Yllättäen kreivi kävi nostamaan toista kättään Erudessan alaselällä ja veti platinablondia entistä paremmin puoleensa. Areth lähti kellahtamaan varovasti selälleen pehmeille sängynpeitteille, vetäen myös kreivittären mukanaan. Naiselle ei juuri annettu varaa perääntyä, vaan viiksiniekka veti siromman haltian nätisti päällensä, kreivin painaessa huulensa jäärouvansa huulia vasten suudellakseen tuota pitkään.
//Anna Arethin päristä (----D Mutta kyllä. Heittoviikset osuu aina maaliinsa. Jos Areth ois varas, niin se sit jättäis varkauksistaan paikalle aina irtoviikset merkiksi//
Ma Heinä 21, 2014 12:18 Kirjoittaja Aksutar
Sormet kävivät yhä silittelemään pitkiä hiuksia, kreivittären kuunnellessa, kuinka Areth kehuskeli teoillaan. Kreivi ilmeisesti oli todellakin mennyt ja motannut kenraalia oikein kunnolla. Pieni, jokseenkin huvittunut virne majaili sirommilla kasvoilla Arethin kertoessa, kuinka kapteenitkin olivat Haukansilmän hylänneet, kun raivopäinen siniverinen paikalle oli pamahtanut. Jopa Winder oli yrittänyt karkuun, ilmeisesti laihoin tuloksin.
"Vain tyhmä kävisi sinut haastamaan" Eru kävi hymähtämään, muistaen kyllä täysin hyvin ottaneensa itsekin yhteen kreivin kanssa aikanaan. Tosin, tilanne oli silloin hieman eri, mitä Winderillä tänään "Osaat pelottaa pienempiäsi toisinaan".
Arethin käydessä vetämään naisen mukanaan sängylle, kävi Erudessa hetken vaistomaisesti pistämään vastaan. Kuitenkaan moiselle vastustelulle ei oikeastaan ollut syytä, joten sinisilmä antoi itsensä laskeutua kevyesti kreivin mukana alas. Arethin suomaan suudelmaan käytiin vastaamaan pienesti, varovaisesti aluksi, ennen kuin Eru antoi tilanteen viedä mukanaan. Tovin suudelma kestikin, ennen kuin kreivitär kävi vetäytymään pienesti kauemmaksi puolisostaan.
"Sinun pitäisi levätä... Päivä on ollut rankka ja huomenna on ohjelmaa luvassa..." Erudessa lähes kuiskasi lempeänkehräävällä äänellä, samalla kun pyrki nousemaan istumaan Arethin ylle.
// Areth päriskööt nyt sitten (D Voi perkeleen irtoviikset nyt (-----D OLIKO SE SIINÄ NYTKÖ KOLME SUURTA KOHTAAVAT?!?!?!? //
Ma Heinä 21, 2014 12:34 Kirjoittaja Crimson
Kreivi ei turhaan kiirehtinyt Erudessan suhteen, vaan kaikessa rauhassa suuteli lyhyempäänsä. Areth pisti kyllä merkille platinablondin pienet hangoittelut aluksi, mutta antoi asian nopeasti olla. Ainahan Erudessalla oli vapaus tilanteesta vetäytyä omalta osaltaan, eikä viiksiniekka sitä erikseen olisi kieltämään käynyt. Oli tärkeää osata antaa puolisolle myös omaa tilaa toisinaan.
Lopulta nainen kävi vetäytymään taemmas, pyrkien sanojensa myötä paremmin ylös istumaan.
”Olet kai oikeassa…”, Areth mutisi hieman harmitellen, hymähtäen perään. Päivä oli todellakin ollut pitkä ja näin ääneen ilmoitetun muistutuksen myötä, kreivi tunsi itsensä taas tavallista uupuneemmaksi. Huomenna olisi todellakin tärkeä päivä tiedossa, eikä edes Arethin sopinut siitä luistaa selkäkipujensa tai muun vastaavan verukkeella.
Kreivipariskunta kävi hiljalleen vetäytymään yöpuulle iltatoimiensa jälkeen, kreivinkin saadessa tavallista paremmin unenpäästä kiinni sinä yönä.
//PÄRINÄÄÄÄÄ (D Irtoviikset, 5/5, mulle kans. No mut mullahan on jo… NYT SUURET OVAT NIIN HYVIÄ, JA KOKOONTUVAT PÄRISEMÄÄN YHDESSÄ//