Dieettigootit; Pääkallobikinikuntoon ennen hautaa! - Sivu 57
Lähetetty: 29.04.2011 19:10
Lenkkeilyn (ja ehkä myös ylenpalttisen kahvinjuonnin ) ansiosta kilot ovat lähteneet poistumaan varsin ripeää tahtia, ja samalla olen hurahtanut myös liikuntaan muuten. Ehkä jos hankkisi oikeat varusteet, joilla juoksuaikaa voisi jatkaa ympäri vuoden, niin pysyisi painokin kurissa.
Lähetetty: 30.04.2011 19:05
Nyt se on tapahtunut SirMarylee mahtuu vanhoihin vaatteisiinsa jälleen. Ihmiset, jotka näkivät minnuu pari vuotta sitten hml miitissä ajattelevat nyt, että ''mitä se hourii, ihan laihahan se oli'' korostankin sanaa OLIN, nimittäin alkuvuodesta olin vielä vaateikokoa L, painoa 70kiloa ja nyt vaaka näyttää 60 ja vaatekoko on S/M. Elämä on jees. Kerrottakoot vielä sen verran että tämä kaikki on tapahtuntu pelkällä liikunnalla
Meigää tuo paino ei kiinnosta vaan se miltä näytän ulospäin. Paino ei kerro ihmisen koosta juurikaan (joojoo jos painaa 200kg niin ei voi olla pieni). Meigälle nyt on tapahtunut vaan kiinteytymistä ja sitä tässä on kaivattu. Meigä voi vihdoin julistaa olevansa kesäkunnossa, enkä enää koskaan palaa entiseen AAMEN.
En puuttuntu ruokavaliooni mitenkään, sillä tiesin etten kuitenkaan rajoituksissa pysy. Aloin kävellä ja hölkätä ja kotona tehdä lihaskuntoharjoittelua ja tadaa tässä ollaan. Sanon kaikille, jotka väittävät ettei kaloreiden tuijottelu auta: Ei se autakaan. On ihan sama syötkö 200kaloria päivässä, jos et käytä niitä mihinkään. Kyllä sitä lihoo vaikka söis päivässä kuinka vähän, jos ne kalorit ei kulu mihinkään päivän aikana. Liikunta on auttanut myös siihen, että mieleni ei ole koko ajan niin maassa ja masenna ja kerrankin on jotain mistä olla ylpee
Lähetetty: 30.04.2011 19:24
Kesäkunto on ihan viime silausta vailla. En suoraan sanottuna olisi uskonut saavani itseäni tällaiseen kuosiin enää koskaan, mutta niin siinä vaan pääsi käymään. Jopa osa selluliitista näyttää lähteneen sen jälkeen kun jätin enimmän sokerinsyönnin pois! Enää pitäisi jaksaa treenata pienet allin jämät pois käsivarsista ja kiinteytettyä pikkuruinen löysyys pois vatsasta.
Lähetetty: 30.04.2011 20:33
nimittäin alkuvuodesta olin vielä vaateikokoa L, painoa 70kiloa
Olen täysin samassa tilanteessa. Minulta ei vain tuota painoa ole lähtenyt. Arght. En oikein tiedä miten kummassa saisi potkittua itsensä tekemään asioita. Itseinho kasvaa kilojen myötä, joten en käsitä miksi se ei riitä motivoimaan. Vaikka kai se aloittaminen aina vaikeinta onkin.
Lähetetty: 01.05.2011 19:14
Vaikka kai se aloittaminen aina vaikeinta onkin.
Meigä lähti siitä, että pienikin riittää. Kannattaa alottaa kevyellä kävelyllä, ottaa hyvää mustaa soittimeen ja lähteä vaikka ihan 20minuutiks kävelemään sellasta tahtia että hengästyy.
Huomena alotan taas pyöräileen kouluun niin saa hyötyliikuntaakin
Lähetetty: 02.05.2011 17:45
Olen aina ollut ja olen vieläkin mursun ja sinivalaan rakkauslasta muistuttava otus vartalollisia mittasuhteitani katsoen, ja en oikein pidä asiasta. Kolmannelta luokalta olen yrittänyt laihduttaa, mutta vasta tänävuonna olen onnistunut. Alkuvuonna lähti hyvin käyntiin, ja kiloja meni viisi. Ovat myös poissa pysyneet, mutta sitten ei enää jaksanut ja se lopahti : ( Nyt on taas into päällä, mutta niin on kaksi kuukautta liikuntakieltoakin, ja mieleni halajaa lenkkeilemään ja pyöräilemään D__:. Alkuvuonna olin 83kg, nyt 76-77kg. Mielessä itää haave, että kun saan kepit pois tuossa joskus kesäkuun toisella viikolla, alkaisi vaakanumero kutosella :O Eli syömällä kuntoon! Ajatushan oli päästä bikinejä käyttämään, mutta taidan tyytyä uimatoppiin ja bikinialaosaan... hmp. Sotasuunnitelma? Herkkulakko (hyvästi suklaa ja sinihomejuusto D:: , jonkinmoinen treenaus kepeillä (heehee, nostan itseni käsillä ylös ja taivutan sillein jännästi, niin ottaa oikein moneen lihakseen!), annoskokojen realisointi (kyllä, pystyn syömään aivan miten paljon tahansa, siis hirveitä määriä). Joskus vitosella sain hyvin lähtemään muutaman kilon, kun söin ihan pieniä annoksia (maha tottui nopeasti) ja lopetin herkut kokonaan (vähän ajan päästä ei edes tehnyt yhtään mieli :OO) Niinpä! Kokeilen samaa taikatemppua nyt ja rukoilen, että onnistuu! Unelmapaino? 60kg tai alle. Minulla on _oikeasti_ huomattavan suuret ja painavat luut (huomaa lantiosta, jaloista ym,), joten olisin silloin ihan normipainoisen näköinen. Toivottavasti D:: Jos jouluna sitten olisin normaalipainossani..... (tai vuonna 2070...)
Lähetetty: 07.05.2011 12:13
Kiitos kivitöiden, habaa on tullut niin ettei meinaa enää lemppari satiinipaidan hihanapit mennä kiinni :P Paino ei ole pudonnut kuin parisen kiloa, mutta senttejä onkin lähtenyt sitten enemmän ja peiliin katsoessa ei enää näe (niin) isoa pömppömahaa Olen siis tyytyväinen tämän hetkisiin tuloksiin...ja rehkiminen jatkuu ulkotöiden merkeissä aina lokakuun loppuun asti Sorruin jopa tilaamaan Sport-lehden, joka on osoittautunut ihan mukavaksi "enikinätilaamitäänpuhelinmyyjiltä"-ostokseksi.
Lähetetty: 08.05.2011 23:09
Treenaus sujuu taas mainiosti, tanssia ja juoksua riittää sekä mikä kummallisinta, olen muistanut ja jaksanut tehdä vähän lihaskuntoakin. Painoa ei vaan meinaa pudota yhtään kun olen niin pirun nälkäinen kun urheilen paljon. Voisin syödä puolet enemmän mitä normaalisti. En tiedä mitä pitää tehdä, ehkä jätän vaan alkoholin kokonaan pois (YHYYYYY PUNAVIINI) tai rupean vähähiilariselle.
Mitäs olette noin yleisesti ottaen mieltä siitä, että kiristää kalorimääriään 5 tai 6 päivää viikossa ihan pikkiriikkisiin määriin (ts 800-1000 kcal päivässä) ja pitää viikonloppuna mässingit? Tai vaihtoehtoisesti niin, että pitää viikossa pari paastopäivää jolloin syö vain salaattia ja hedelmiä, kun muuten syö normaalisti.
Olen lukenut tällaisista laihdutus- ja painonhallintatavoista nyt jonkun verran, vaikuttavat ihan kiinnostavilta, mutten tiedä ovatko hyviä. Ravitsemusterapeutit suhtautuvat moisiin vissiinkin vähän ristiriitaisesti. Ensimmäisessä itselleni kävisi varmaan niin, että olisin käsittämättömän kärttyisä koko viikon ja viikonloppuna vetäisin senkin edestä tavaraa napaani. Toinen voisi toimiakin, jos "paastopäivänä" ei olisi mitään kovin raskasta tiedossa.
Lähetetty: 15.05.2011 10:02
En ole ammattilainen, mutta tuosta heräisi ainakin sellainen ehkä-ajatus, että keho ja ruoansulatus eivät ehkä ehdi sopeutua noin nopeisiin vaihteluihin. Myös mielialavaihtelut saattaisivat olla aika ärhäkät ja toistuisivat aina mässäilyn jälkeen, kun sokeri on saanut kroppaa koukkuunsa - tosin jos ei ole yhtään herkkä sokerille, se tuskin olisi niin paha ongelma.
Lähetetty: 20.05.2011 11:35
Hei muuten, karppailijat! En itse edes oikeasti karppaa, olen vain sokerilakossa ja ei tule kumppanin karppailun myötä kauheasti syötyä mitään riisejä ja pottuja. Silti kohtasin osin aikas epämiellyttävän ongelman korsetteihin liittyen. Vyötärö nimittäin on kutistunut niin että yhdelläkään kaapissa lojuvalla kureliivillä ei enää kiristä juuri mitään pois. Grammaakaan ei kylläkään ole paino pudonnut, eikä mitat muuten ole muuttuneet mihinkään. Onko kukaan muu korsettikarppi kohdannut tätä valitettavaa "ongelmaa"?