"Koskaan ei pysty kehittämään työtä sillai, et siihen sais oman ajan" - Tapaustutkimus innovaatiopolitiikan toteutumisesta sosiaalityössä
ALAKIIKONEN, MARI (2009)
gradu03971.pdf (550.1Kt)
ALAKIIKONEN, MARI
http://urn.fi/urn:nbn:fi:uta-1-20185
Tämän pro gradu -tutkielman aiheena ovat innovaatiopolitiikan toteutumisen mahdollisuudet ja esteet sosiaalityössä. Tarkoituksena on tutkia, millaisia mahdollisuuksia sosiaalityössä on toimia innovatiivisesti ja mitkä seikat estävät sitä. Tutkimuksen avulla paikannetaan sosiaalityön innovatiivisuuden kohdat sekä kehittämiskohteet.
Tutkimuksen tutkimustapana on käytetty tapaustutkimusta. Tapauksena tutkimuksessa on Pyhäjärviseudun sosiaalityö (Satakunnassa). Tutkimuksen aineisto on kerätty haastatteluin. Aineisto on analysoitu sisällönanalyysillä sekä aineistolähtöisesti että teoriaohjaavasti.
Tämän tutkimuksen tulosten perusteella sosiaalityön innovatiivisuutta edistävät monipuolinen työssä käytettävän tiedon prosessointi, työn autonomisuus ja lisääntynyt verkostotyö. Toisaalta innovoinnin mahdollisuuksia heikentävät sosiaalityötä vaivaava kiire ja kuormittuneisuus sekä sosiaalityön verkostojen homogeenisuus ja paikallisuus. Lisäksi sosiaalityöstä puuttuvat kannusteet innovointiin. Sosiaalityön mahdollisuudet toteuttaa innovaatiopolitiikan mukaista innovaatiotyötä estyvät osittain myös siksi, että politiikan toimeenpanossa käytetyt ohjelmat eivät kohtaa sosiaalityön arkea eikä niitä kaikilta osin valmistella toimijalähtöisesti, itse sosiaalityöstä käsin.
Sosiaalityössä tapahtuvan innovoinnin mahdollisuuksien lisäämiseksi ja sen esteiden poistamiseksi tulisi kehittää innovaatiojärjestelmän systeemistä toimivuutta, jolloin pystyttäisiin yhteisvastuullisesti takaamaan riittävät resurssit sosiaalityöhön. Itse sosiaalityössä viime vuosina esillä olleen tutkivan työotteen käyttöönotto tukisi osaltaan innovointia sosiaalityössä. Lisäksi sosiaalityön verkostoihin osallistuvien tahojen ja ammattilaisten monipuolistaminen sekä verkostojen ulottaminen paikallista laajemmille alueille auttaisi erilaisten näkemysten lisääntymistä sekä innovaatioiden mahdollisuutta sosiaalityössä.
Avainsanat: innovaatiot, sosiaaliset innovaatiot, innovaatiopolitiikka, innovaatiotyö sosiaalityössä
The subjects of this master`s thesis are the possibilities and obstacles of the realization of innovation policy in social work. The aim is to study the possibilities to act in an innovative way in social work and the matters preventing that kind of acting. The study also aims to find the innovative points and development targets in social work.
This is a case study of social work in the region of Pyhäjärvi (South Western Finland). The data of this study has been collected by interviews and it has been analysed by content analysis by means of both data and theory.
On the basis of the results of this study innovativeness in social work is encouraged by versatile processing of the data used, the autonomy of the work and the forming of networks. Hurry and overload of work as well as homogeneity and locality of nets weaken the possibilities of innovations. Social work also lack incentive for innovations. The programs of implementation of innovation policy do not meet the reality of social work and in some cases social workers have no possibilities to be involved in preparing the programs. These matters also prevent putting innovation policy into practise in social work.
To increase the possibilities of innovations and to remove the obstacles, the function of the whole innovation system should be improved. In that case it would be find a jointly responsible for resources in social work. The exploratory approach introduced in social work in recent years would also support innovativeness. Also diversification of the parties and professionals in the networks as well as extending the networks over larger areas would increase different opinions and innovations in social work.
Keywords: innovations, social innovations, innovation policy, innovation work in social work