Väkivallaton maanpuolustus ja sen henki: Presidentin kyselytunti: Aidalta jakkaralle
Lähettänyt Rysky klo 16.52
mab 30. marraskuuta 2014 klo 20.36
Nelijalkaisessa turpossa on kolme tuttua jalkaa ja yksi uusi. Ruotsi. Ei virallinen Suomi ole ennen puhunut Ruotsista turvallisuuspoliittisena tukijalkana. Vai muistaako joku vastaavaa sanotaanko vaikka vuoden 1940 jälkeen? Tätä samaa sanomaa Niinistö kryptisesti viestitti jo viime kesäkuussa mutta se jäi silloin, kuumassa Natohurmassa (huom! ilman mitään arvolatausta), ilman huomiota.
Nelijalkaisuuteen täytyy liittyä jonkinlainen salainen lisäpöytäkirja. Tämä liittyy siihen, että jos Natoon jonakin päivänä päädytään niin Suomi ja Ruotsi tekevät sen päätöksen yhteisesti. Muussa tapauksessa Niinistön tilannearvioinnilta putoaa pohja pois ja neljäs jalka osoittautuu kampuraksi. Jos Suomi liittyy yksin, se turvaisi itsensä lisäksi suurelta osalta myös Ruotsin ja ulkoistaisi Ruotsin puolustuksen Suomelle. Jos Ruotsi liittyy yksin jäisi Suomi jauhinkiveksi kahden sotilasliiton väliin. Se on kauhuskenaario, jota Suomi on aina yrittänyt välttää viimeiseen asti.
Suomella ja Ruotsilla on sama turvallisuuspoliittinen ongelma. Molempien maiden suurin turporiski on siinä, että tilanne realisoituu kriisiksi vaikka Venäjä ei edes hyökkäisi Suomeen tai Ruotsiin. Riittää, että Venäjä hyökkää Baltiaan testatakseen Naton päättäväisyyttä. Tämä on ihan ajateltavissa oleva skenaario. Tällaisessa skenaariossa Venäjän olisi tehtävä sotilaallinen arvio siitä, ovatko Suomi ja Ruotsi aidosti liittoutumattomia vai potentiaalisia Natokumppaneita ja Naton puolustuksen tukialueita. On päivänselvää mihin arvioon Venäjä päätyisi. Suomen ja Ruotsin turporiskit realisoituisivat nopeasti eikä sotilaalliset toimenpiteet meitä vastaan olisi ollenkaan poissuljettuja.
Venäjä on pyrkinyt pelottelulla ja uhkailulla viestimään mitä mieltä se on Suomen ja Ruotsin Natoyhteistyöstä. Viesti ei ole mennyt perille Venäjän toivomalla tavalla. Venäjällä on kuitenkin yksi valttikortti. Natojäsenyyttä ei sallita jos jäsenyyttä hakevalla maalla on päällä sotilaallinen kriisi tai rajaristiriita. Jokainen voi arvailla mihin Venäjä on suunnitellut avaavansa kriisin jos tilanne sitä vaatii. Tähän riittää vaatimus sotilastukikohdasta, jota Venäjä katsoo tarvitsevansa. Oma veikkaukseni on Gotlanti mutta jos asuisin Hangossa tuntisin itseni huolestuneeksi.
Jukka Aakula 30. marraskuuta 2014 klo 20.58
Hävettää olla suomalainen. Olemme itse ajaneet itsemme tilanteeseen, missä olemme ilman turvatakuita.
Niinistön puheet ovat faktisesti tämän asiantilan toteamista kaunistellussa muodossa. Selittelyä. Tämä nelijalkainen malli ei ole mikään oikea turvallisuuratkaisu vaan jonkinlainen puolinainen ratkaisu ja Niinistö tietää sen. Paras mahdollinen ratkaisu tilanteessa, mikä on itse omalla hölmöilyllä aiheutettu.
No suomalaiset menköön tällä, kun ovat kerran ulkopoliittisen liikkumavaransa heikolla turvallisuuspolitiikalla menettäneet. Suomi on pikkuvaltio eikä suvereeni valtio siinä mielessä kuin vaikkapa Viro. Niinistö uskoo, että Natoon liittyminen - nyt kun asialla on kuhnasteltu - johtaisi ongelmiin Venäjän kanssa.
Suomen Kuvalehti totesi Halosen ulkopoliittisesta linjasta 4-5 vuotta sitten näin: