HÄÄPÄIVÄ / Kotilaituri
Lauantaina vietämme 5-vuotishääpäivää. Silti tuntuu, että tästäkin päivästä on kulunut enemmän aikaa ja toisaalta muistan sen, kuin eilisen päivän. Monelle on yllätys, että olemme olleet naimisissa näin lyhyen aikaa vaikka yhdessäoloa on triplasti tuon verran. Ja jos muistelemaan aletaan, olemme seurustelleet mieheni kanssa jo teini-iässä. Vuodet ja elämäntilanteet veivät meidät erilleen, ja samat asiat yhdistivät jälleen. Monesti sitä pohtii rakkautta, sen merkitystä. Onko läpi elämän kantavaa yhteyttä? Mitä on muotoaan muuttava rakkaus? Minkälaisin eväin sitä taapertaa toisen ihmisen kanssa nuoruudesta vanhuuteen? En lähde näitä pohtimaan syvällisemmin enkä analysoimaan edes omalta kohdaltani. Hyvin on jaksettu, monet myrskyt, hyvät ja pahat hyvässä ja pahassa koettu, toinen toistaan tukien ja luottaen. Rakastaen.
Palaan kuitenkin hääpäivään tai sitä edeltäneisiin kuukausiin. Olimme puhuneet naimisiinmenosta aika ajoin, lasten synnyttyä ja taloja rakentaessa, vuosien kuluessa. Aluksi olin kovin skeptinen naimisiinmenolle, olenhan ollut naimisissa aiemmin. Ero horjutti uskoani avioliittoon pitkäksi aikaa. Vuosien myötä kyynisyyteni karisi ja ajatus kypsyi taustalla. Olimme viettämässä uutta vuotta ystävien luona ja istuimme paljussa tähtitaivaan alla kuulumisia vaihtaen. Yhtäkkiä mieheni pyysi suunvuoroa, katsoi minuun ja kysyi menenkö hänen kanssaan naimisiin! No, vastausta ei tarvinne arvailla. Hetkeksi siinä jäi ystävien suut auki, kunnes tajusivat, että hei, heidän paljussa kosittiin just! Tämä tapahtui siis 2.1.2011. Vihkikirkoksi halusimme Maarian kirkon, joka on meille molemmille tärkeä kirkko ja halusimme myös keväthäät. Seuraavana arkipäivänä tartuin luuriin ja hääpäiväksi valikoituikin se päivä, joka kirkossa oli seuraava vapaa mahdollinen, eli häitä juhlittin runsas 2 kk kosinnasta, 19.3.2011. Hääjuhlaa vietimme lähisuvun ja ystävien kanssa Manillassa, Aurajoki-rannassa.
Haluan jakaa kanssanne häidemme kukat, sillä ne ovat vieläkin omat lempparini ja toteuttaisin kaiken samalla tavoin ja samoilla kukilla. Pikkuneiti kantoi käsissään seppelettä, johon oli sidottu harsokukkaa, eucalyptusta, anemonea sekä leinikkiä. Valkovihreällä linjalla mentiin.
Ystäväni hiuskoristeeseen sidottiin samoja kukkia + hirssiä sekä mustaa nahkanauhaa. Hiuskoriste pääsi oikeuksiinsa kauniissa nutturassa ja tummissa hiuksissa.
Manilla tilana on vanha viinatehdaskiinteistö, jonka juhlatilan erikoisuutena on upea lasiparvi, alakerran lasitasanne sekä näkyviin jätetyt kulttuurikerrokset, kuten epätasainen kivilattia. Juhlamme olivat aikuisille suunnatut. Omat ja lähisuvun lapset osallistuivat juhlintaan ruokailuun asti ja sen jälkeen lastenhoitaja nouti heidät kotiin. Halusimme järjestää ikimuistoiset juhlat ja hyvät bileet aikuisille, sillä monilla on pieniä lapsia ja aikuisten juhlahetket todella harvassa. Juhlatila ei myöskään ole lapsiystävällinen. Tällaista ratkaisua monet pohtivat, toiset arvostelevat kovinkin sanoin. Meidän vierailta arvostelua ei kuulunut, vaan kaikki tykkäsivät ja viihtyivät myöhään yöhön tanssien. Kehotankin jokaista juhlia järjestävää tekemään juhlista omannäköiset. Kaikkia ei voi miellyttää, mutta tärkeintä on, että ne ovat omannäköiset, luontevat ja niissä on hyvä tunnelma.
Mutta palataan vielä kukkiin ja tuohon Manillaan. Tehdasmaisuuden vuoksi tilaan ei sovi mikään pikkunätti ja jos tilan haluaa kukilla koristaa, kukkia tarvitaan PALJON! Näin päädyinkin muutamiin näyttäviin juttuihin eli isoihin, lasisiin lattiamaljakoihin, joihin pudotimme isot niput pajunkissoja. Sidoimme maljakoiden ympäri mustat satiininauhat rusetille. Ei tarvittu vettä eikä isompia väkertelyjä. Tosin pajunkissahakureissulla mies upposi nivusia myöten lumiseen ojaan ja sieltä sitten revittiin ensi mies ja sitten saapas :) Pöytäkattaukseen asettelimme valkoisia tulppaaneja valkoisiin lasiruukkuihin yhteen riviin. Runsaasti ja simppeliä.
Viimeisenä sitten morsiuskimppuni, joka saa minut yhä niin onnelliseksi. Miten kaunis kimpusta tulikaan ja juuri sellainen, kuin toivoin! Valkoiset kukat ovat suosikkejani, mutta kokovalkoisuus ei ole juttuni. Lisukkeena tulee olla vihreää ja harmaansävyissä ne ovat parhaimmillaan makuuni. Nyt kovasti pinnalla olevaa eucalyptustakin on useita eri lajikkeita, joissa lehtimuodot vaihtelevat isoista pyöreistä pieniin suippolehtisiin. Halusin kimppuni olevan mahdollisimman luonnollinen, kukkien omilla varsilla sidottu ja pyöreä, mutta silti ilmava. Tiiviit ja tönköt pyöreät kimput eivät ole makuuni. Kimppuni kukkina valkoista ruusua, anemonea, leinikkiä, eucalyptusta, hirssiä sekä terttumaista lisukekukkaa, jossa myös pieniä mustia marjoja. Tämän kukan nimeä en nyt muista, mutta jos joku tunnistaa, laitahan kommenttia. Kimpun varret oli päällystetty mustalla nahkanauhalla, josta jätettiin vielä nauhan päät roikkumaan kauniisti.
Mukavaa olisi kuulla ja nähdä sinun hääkukkasi, joten nappaa tämä vapaaehtoinen haaste ja jaa omat unelmakukkasi (kimppu, asetelma, koru jne.) kanssamme joko blogissasi tai Instassa #hääkukkani.
We are celebrating our 5th wedding anniversary on Saturday and I wanted to share my wedding flowers for you as an inspiration. The beauty of these flowers make me very happy and the combination is same I will choose again.
Kaikki kukkani olivat Minna Toivasen käsialaa. | Valokuvat: Peter Lindén Photography
Rakkauden täyteistä viikonloppua kaikille ♥
hääkukat, hääkukkia, häät, morsiuskimppu, wedding, wedding flowers
Mari / House no 465 17. maaliskuuta 2016 klo 13.15
Ihania ja kauniita kukkia.
Arvaas missä mä olen ollut teidän hääpäivänä? ;)
Punnertamassa synnytyssalissa, meijän keskimmäisen syntymäpäivä.
Onnea teille tulevasta hääpäivästä!
Kati Laituri 17. maaliskuuta 2016 klo 13.25
Eikä!!! Onnea 😊 Olipas hauska sattuma! Kiitos, näitä vuosia vaan lisää 😉
Outi Krimou/Outi's life 17. maaliskuuta 2016 klo 14.02
Oikein ihanaa hääpäivää ja monen monta rakkauden vuotta lisää teille ♡♡
Kati Laituri 17. maaliskuuta 2016 klo 15.13
Katri / Tohkeissaan 17. maaliskuuta 2016 klo 22.16
Voi miten kaunista! Niin herttaista! Meillä samantapainen tarina - olimme kimpassa ala-asteella ja koko teini-ikä oli molemminpuolista kissahiiri-leikkiä, mutta täysi-ikäisyyden kynnyksellä olin valmis irtautumaan silloisesta pitkäaikaisesta suhteesta.. Oi niitä aikoja.. Naimisiin menoa odoteltiinkin sitten kosinnasta 8 vuotta, kun ei vaan koettu sitä tarpeeksi tärkeäksi. Ja onneksi lykättiin, sillä aiemmin emme olisi ehkä tehneet niistä niin pieniä ja oman näköisiämme!!! Ihanaa hääpäivän vuosipäivän aikaa teille kyyhkyläisille!! <3
Kati Laituri 17. maaliskuuta 2016 klo 22.50
Ihana tarina teilläkin <3 Omannäköiset juhlat ovat tärkeät ja niistä jää paras muisto! Kiitos onnitteluista :)
Villa Puomi 17. maaliskuuta 2016 klo 22.38
Miten kiva kurkistaa teidän historiaan! Kaunista, morsian, tarina, kaikki. Hyvän tyylitajun tuntee siitä, että vuosien päästä kaikki näyttää edelleen kauniilta. Upeat kukat ja asetelmat, jotka voisi stailata sellaisenaan tämän päivän häähumuun. Onnea teille edelleen! ❤️
Kati Laituri 17. maaliskuuta 2016 klo 22.54
Kiitos Hanna <3 Samalla tyylillä mentäisiin ja kivasti kestävät aikaa nämä toteutukset.
Kati Laituri 17. maaliskuuta 2016 klo 22.55
Kati / Villa Valko 17. maaliskuuta 2016 klo 23.31
Ihanat kukat ja ihana tarina teillä ❤️
Kati Laituri 18. maaliskuuta 2016 klo 2.10
Kiitos Kati ♥ Kukat täydentävät juhlan ja näitä katsellessa tulee ilo onnistuneista juhlista ja ihanasta päivästä!
Riina 17. maaliskuuta 2016 klo 23.47
Oi, ihanan näköiset kukat ja kaunis morsian! Tarinanne on myös todella kaunis.
Oikein paljon onnea hääpäivänne johdosta! <3
Kiitos kaunis Riina ♥
Anu T - Arjen timantteja 18. maaliskuuta 2016 klo 1.06
Onnea vielä tätäkin kautta ♥ Ihana tarina ja todella kauniit kukat. Nuo nahkasomisteet antavat vielä sen viimeisen silauksen. Kotilaiturin vihreäkin on näköjään tehnyt tuloaan elämääsi jo tuohon aikaa, sillä kuvassa, jossa näkyy ystäväsi kaunis hiuskoriste, on tausta tuota samaa vihreää :)
Kati Laituri 18. maaliskuuta 2016 klo 2.12
Totta Anu, vihreä pilkistää jo tuolloin! Tuo väri on muuten Maarian kirkon seinää eli sieltä se on solahtanut tajuntaani :) Kiitos kaunis onnitteluista ♥
Teija 18. maaliskuuta 2016 klo 5.41
Onnea onnea huomisen johdosta! Ihanasti kirjoitettu ihana tarina <3
Meillekin tulee elokuussa 5v naimisissa täyteen, vaikka kimpassa ollaan oltu vuodesta 2000. Nuoremmaisen ristiäisissä yllätettiin kotijoukot ja täydellisesti onnistuttiin ;D
Kati Laituri 22. maaliskuuta 2016 klo 23.39
Olemme siis samoilla poluilla, Teija ♥ Paljon vuosia meille lisää :)
Marjo 18. maaliskuuta 2016 klo 8.46
Romanttinen tarina ♥ onnea teille kahdelle vuosipäivän johdosta ♥
Kaunis morsian - upeat kuvat - kauniit kukat ja teidän näköisenne juhla.
♥ R A K K A U S ♥
Kati Laituri 22. maaliskuuta 2016 klo 23.46
Kiitos, Marjo ♥ Parasta on juuri se, että juhlista tuli näköisemme. Ja kyllä kukat tekevät juhlan!
Sari 21. maaliskuuta 2016 klo 1.59
Paljon onnea! Ihania muistoja. <3
Kiitos Sari, hääpäivän muistot ovat sydämessä ♥