06 | joulukuu | 2014 | FinnGooners
Päivä: 6.12.2014
Paketti kasassa – otto kaksi
Erinomaista Itsenäisyyspäivää.
Ja hyvä Kaisa, jolle Kontiolahdella maaliskuussa järjestettävien ampumahiihdon MM-kisojen suojelijaksikin lupautunut Tasavallan presidentti ei syystä tai toisesta nähnyt aiheelliseksi lähettää kutsua Linnan juhliin. Kyllä minä niin mieleni pahoitin. Olkoon, että ymmärtääkseni Kaisa olisi joka tapauksessa jättänyt juhlat väliin Östersundissa parhaillaan käytävän maailmancupin johdosta.
Jätän jääpallokeskustelun tuonnemmaksi.
Nyt, ei ole lainkaan mahdotonta, se on itse asiassa todennäköistä, että allekirjoittaneen kyky ilmaista itseään ja ajatuksiaan ymmärrettävästi on korkeintaan tasoa välttävä. Toisaalta tässä seuraavassa asiassa voi hyvinkin olla kyse allekirjoittaneen korkeintaan välttävää tasoa olevasta kyvystä ymmärtää toisten kanssaihmisten ilmaisua ja ajatuksen lentoa.
Hämmennyin yhtä kaikki tässä viikolla aavistuksen. Kirjoitan nyt vain ja ainoastaan omasta puolestani, mutta sain eräästä kommentista sellaisen käsityksen, että olisin nyt kolmen peräjälkeen voitetun ottelun sijaan toivonut näistä kohtaamisista kolmea tappiota. Ja kuin pisteeksi kuuluisan i:n päälle, kun näin ei tapahtunut, olisin nyt peräti s*atanan pettynyt.
Ehkä se oli valitsemani otsikointi; Boring, Boring Arsenal? En tiedä, itselleni kyseisellä katsomosta tutulla ilmaisulla on positiivinen klangi, aivan kuten One-Nil to the Arsenal. Oi niitä aikoja. Miten vain, yritin jopa käänteisteorian avulla ilmaista, miten hyvältä tuntuu voittaa ottelu viime hetken ratkaisulla, kuten keskiviikkona tapahtui.
Muistelisin lisäksi, että olen jo useamman kerran kirjoittanut henkilökohtaisesti joukkueellemme asettamastani tavoitteesta, eli sijoittua Valioliigassa kolmen joukkoon välttääksemme kauden alkua kiusallisesti häiritsevän karsinnan Mestareiden liigan lohkovaiheeseen. Tämä toki oletuksena, että vaihtoehtoinen sijoitus olisi jo lähes perinteinen neljäs sija. Mitä sijoittuminen kolmen parhaan joukkoon sitten vaatii, ymmärtääkseni varsin voittopuolisia otteita viheriöllä.
Onko ajatteluni sitten ristiriidassa sen tosiasian kanssa, että näkisin mielelläni uuden managerin joukkueemme peräsimessä, en jaksa uskoa. Onkin tavallaan lohdutonta, että koen Arsene Wengerin asemasta olevan vastuussa vain Arsene Wenger itse. Lienee täysin mahdoton ajatus edes teoriassa, että ranskalainen saisi perinteiset potkut ja tällainen vallitseva tilanne on väistämättä vaarallinen kilpaurheilusta tai mistä tahansa johtamisesta puhuttaessa.
Mikäli eteeni tulisi täysin hypoteettinen tilanne, missä tarjottaisiin joukkueelle tappiota ja sen myötä managerille potkuja, kaikella todennäköisyydellä tappion valitsisin. Enkä nyt halua tulla ymmärretyksi minään Iivana Julmana, varmasti jokaisen Arsenalin kannattajan toiveissa olisi mahdollisimman arvokas vallanvaihto kun aika koittaa.
Siis mikäli toivoisin joukkueemme häviävän otteluita, tuskin tässä nyt ylipäätään olisin mitään koko aiheesta kirjoittamassakaan. Puhumattakaan, että käyttäisin aikaani jälleen tänään edesottamuksiemme seuraamiseen. Jääkaapissa odottaa kylmää olutta, mikäli tappiota toivoisin, olisin yhtä hyvin voinut varata koko 6-packin olutta sohvan viereen pöydälle huoneenlämpöön odottamaan jo eilen illalla, avattuna.
Yhdessä suhteessa allekirjoittaneen täytyy kuitenkin uskaltaa olla rehellinen sekä itselleni että teille lukijoille. Nimittäin tappion hetkellä tunteet eivät ole enää lainkaan sitä mitä ne ovat taannoin olleet ja mitkä niiden tulisi olla, aina. Voin reilusti tunnustaa, että yksittäinen tappio, sanalla sanoen surkea saldo ’isoja poikia’ vastaan tai tilasto joka kertoi kehnoimmasta kauden alusta yli kolmeen vuosikymmeneen, että mikäli tällaiset seikat edesauttaisivat Wengeriä tekemään omia johtopäätöksiä kyvystään tuoda menestyksen vuodet takaisin, tämä spekulaatio ainakin tahollani lieventää tunteita heikoilla hetkillä.
Vielä lyhyesti itse asiaan, alkuillan otteluumme. Stoke-on-Trent, varsinainen Azkabanin velhovankila meille viime vuosina. Kapteenina kaveri joka näyttää kuin pidättelisi itkua kaiken aikaa – suurella todennäköisyydellä näin tekeekin – ja managerivelhon roolissa itse Lordi Voldemort. Ei siis pitäisi olla syytä syttymättä otteluun niin kentällä kuin kentän laidalla.
Kuten otsikolla viittaankin, olisin hyvin voinut lähes kopioida ennakointini keskiviikon Southampton kohtaamiselta tälle lauantaille. Kuten managerimme tyylin tunnemme, se on yksi ja sama pelaammeko kotona vai vieraissa tai pelaammeko Chelseaa vai Stokea vastaan, Arsenen pelikirjassa on lähinnä vain kannet. Siksi en osaa muuta kuin toivoa samaa kuin keskiviikolle, pidetään paketti mahdollisimman kurinalaisesti kasassa, huolehditaan välimatkoista ja sitä kautta tiiviistä kokonaisuudesta sekä keskitytään minimoimaan vastustajalle syntyvät vaaralliset tilanteet. Vastahyökkäykset, keskitykset laidoilta, erikoistilanteet, kaikki.
Niin hankalaa kuin se onkin Arsenen pelifilosofialle, lähdetään siitä perusajatuksesta ja lähtökohdasta, että tänään pidämme oman maalin koskemattomana neljännen kerran peräjälkeen. Jos tästä seuraa Boring, Boring Arsenal – otto kaksi, kelpaa minulle vallan mainiosti One-Nil to the Arsenal taiston tauottua. Ja kyllä, loppuhetken ratkaisu sopisi sekin kernaasti, mikä tuli mieleen tilastosta, joka kertoo meidän onnistuneen kuluvalla kaudella maalinteossa seitsemän kertaa viimeisen viiden minuutin aikana, useammin kuin mikään muu joukkue.
Edelleen tilastot kertovat, ettei kotijoukkue ole onnistunut pitämään maaliaan puhtaana nyt kahdeksaan otteluun, minkä näkisin tukevan yllä pohtimaani toivetta turhauttavan tylsästä pelaamisestamme. Hmm. Jälleen kerran, kun näistä kahdesta joukkueesta on kyse, pakkohan se on luottaa meidän ylivertaiseen yksilötaitoon ja sitä kautta ratkaisun syntymiseen vaikka sitten lähtökohtaisesti puolustusorientoituneesti.
En katsonut Stoken edesottamuksia viikolla tiistaina, kun joukkue kärsi 1-2 -tappion Old Traffordilla, mutta äärimmäisen pikaisella vilkaisulla tuon ottelun raportointiin, tasapeli ei olisi ollut vääryys ja kokonaisuutena vieraat olivat esiintyneet vähintäänkin kelvollisesti. Kuten todettua, viime vuosilta hankalaksi osoittautunut vierasottelu luvassa ja kaikki kilpailut mukaan lukien voitto tuliaisina reissulta on tullut vain kertaalleen edellisiin kahdeksaan kohtaamiseen.
Katsoin ennakointia silmällä pitäen Arsenen eilisen lehdistötilaisuuden. Nacho Monrealin todennäköisesti viikkoja kestävän sairausloman, Laurent Koscielnyn kroonisen vamman ja Kieran Gibbsin vain koska on Kieran Gibbs johdosta alakerran kokoonpanolla on täysin turha spekuloida. Kun tilanne maalivahdinkin kohdalla on kaiketi aiheesta herättänyt keskustelua muutenkin kuin vain Wojciech Szczesnyn pelikunnon suhteen, luvassa voi olla ylimääräistä värinää ilmassa.
Mitä laajemmin tulee kokoonpanoomme, itse olen luovuttanut sillä spekuloinnin lähes kokonaan. On kotimaan politiikasta tuttu termi toiveiden tynnyri, mikäli lähtisin roolissani kokoonpanoa ratkomaan. Voin yhtyä useammankin täällä kommentoineen näkemykseen Olivier Giroud’sta, eli hämmästelyyn lähinnä siitä miten paljon olemmekin ranskalaista kaivanneet. Se mistä tilanne isossa kuvassa kertoo on oma aiheensa, mutta tässä hetkessä Giroud’n positiivinen paluu tositoimiin on erinomainen asia, eikä ole mitään pois Wesley Snipesilta, päinvastoin.
Ehkäpä lehdistötilaisuuden olennaisin anti oli managerin harvinaisen suorasukainen vastaus toimittajan kysymykseen Alexis Sanchezin olemisesta ’punaisella alueella’, kyllä, Alexis on punaisella alueella. Vielä laajemmin aihetta käsitellessä kävi ilmi, että tilanteessa on jo sellaisia elementtejä, että voidaan puhua termeistä riski, tietoinen riski, arpapeli jne. Tuttuja termejä, tuttuja termejä. Jos joskus, niin tässä kohtaa en halua alkaa maalata piruja seinille, sillä jo ajatus John Terryn kaksoisolennolta näyttävästä pirusta saa haittaohjelman sekoittamaan Spotifyni soittamaan toistolla Tommi Läntisen Via Dolorosaa.
Kuten edellisen kappaleen neljä viimeistä sanaa sen viimeistään kertovat, nyt on korkea aika lopettaa tämä tarinointi tähän. Yhdessä ja samassa päivityksessä mainittu nimeltä Terry ja Läntinen sekä viitattu Shawcrossiin ja Hughesiin – nyt nekin vielä nimeltä. Tällä ei voi olla mitään tekemistä ottelumme kanssa, saati sen lopputulokseen. Mitään, ei.