Syntynyt 16. toukokuuta 1907
Kuollut 3. elokuuta 1944 (37 vuotta)
Pronssia Los Angeles 1932 61 kg
Seuran vaihto ja ura huipullaMuokkaa
Ensimmäisen Suomen mestaruutensa Koskela voitti 1932, ja samana vuonna hän edusti Suomea Los Angelesin olympialaisissa. Hän hävisi avausottelunsa jo 48 sekunnin jälkeen mutta saavutti kisoissa lopulta pronssia. Koskelan painiuran huippuvuodet osuivat 1930-luvun jälkipuoliskolle, jolloin hän oli Kustaa Pihlajamäen ohella Suomen menestynein painija. Berliinin olympialaisissa 1936 Koskela paini kultaa voitettuaan loppuottelussa virolaisen Valdemar Välin tuomariäänin. Olympiakullan lisäksi hän saavutti kolme EM-kultaa, yhden EM-pronssin, seitsemän SM-kultaa ja kolme SM-hopeaa.[1]
Siviilielämä ja sotavuodetMuokkaa
Siviilielämässä Koskela tunnettiin hiljaisena ja vaatimattomana miehenä. Hänestä tuli tunnettu julkisuuden henkilö, joka teki ulkomuodollaan vaikutuksen erityisesti naisiin, joilta ”Pohjolan Adonikseksi” ylistetty Koskela sai runsaasti ihailijapostia. Hän oli kuitenkin itse naimisissa. Lauri Koskela osallistui sekä talvi- että jatkosotaan. Jatkosodan hyökkäysvaiheen jälkeen hän sai vapautuksen palveluksesta ikänsä vuoksi mutta hänet määrättiin uudelleen rintamalle vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen aikana. Hänestä oli tuolloin kaavailtu myös Suomen Painiliiton uutta päävalmentajaa.[1] Lauri Koskela kaatui Vuosalmella vartiossa ollessaan elokuussa 1944. Hän tavoitteli tuulenpuuskan taisteluhaudan reunan yli heittämää puolisonsa kirjettä ja kuoli tarkka-ampujan luotiin.[2]
Olympiapronssia Los Angeles 1932 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja 61 kg)
SM-kultaa 7 kertaa (1932−43)
Noudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Lauri_Koskela&oldid=18118966”
Viimeksi muokattu 30. huhtikuuta 2019 kello 12.02