Laajakulmalinssi testauksessa ja siskon uusi ragdoll-kissa! - Starbox Laajakulmalinssi testauksessa ja siskon uusi ragdoll-kissa!
7.12.2017 klo 18:00 Kaisa Tilaa blogi
Kävimme jo pari kuukautta sitten hakemassa siskolleni kissanpentu tutun aasinomistaja-kissankasvattajan luota. Samalla reissulla raspasin aasien kaviot ja pääsin kokeilemaan laajakuvaobjektiivia, joka on maannut laatikossa aika kauan käyttämättömänä. Syy sen käyttöönottoon nyt oli ihan siinä, että lempilinssini 50mm 1.8 otti sen verran osumaa, että luulin tuolloin sen olevan mennyttä. Elvityn sen myöhemmin (melkein) käyttökuntoon takaisin.
Laajakulmaobjektiivissani ei ole automaattista tarkennusta, eli kohteen etäisyys on osattava arvioida. Mitta on tosin helppo, jos kohde on yli kolmen metrin päässä, on valinta aina "ääretön". Jos lähempänä, on tarkennust säädettävä käsin. Onneksi mukanani oli myös teleobjektiivi, muuten tältä reissulta ei olisi tullut mitään käyttökelpoisia kuvia.
Laajakulmalla saa varmasti hienoja kuvia paikallaan olevista kohteista tai maisemista.Eläinkuvaukseen manuaalitarkenteinen objektiivi on aika huono. Tilanteet ovat nopeita ja etäisyyden arviointikin on hankalaa. Olisin halunnut hauskoja kalansilmäkuvia, mutta ne jäivät haluamisen tasolle.
Kokeilin laajakulmaa käteeni, käsi näyttää terävältä. Helppo homma, eikun kuvaamaan!
Tse tse aasi, tule lähemmäs!
Tämä oli paras kuva, jonka laajakulmalla sain. Taidan laittaa linssin takaisin laatikkoon, mistä sen otinkin.
Aasien kohdalla hylkäsin laajakulman nopeasti ja otin muutaman kuvan 70-300mm telellä. Se toimii ihan hyvin valossa, mutta näinkin pilvisenä päivänä pitäisi kohteen olla ihan paikoillaan, jotta sillä saisi kuvia.
Myöhemmin laitoin kyseisen linssin googleen etsiäkseni siitä ohjeita tai arvioita ja olin lentää perseelleni, se on noin 400 euroa uutena ja pitäisi siis olla oikein hyvä peli! Päätin siis antaa sille toisenkin mahdollisuuden, kunhan ensin katson ohjevideoita. Maisemakuvaukseen tämä on kuulemma paras, kalansilmäkuviin tarvitaan kalansilmäobjektiivi. Tätä kehuttiin hyväksi myös videokuvaukseen, mutta se vaatisi järkkärin päivittämistä uudempaan. 500D ei ole mikään kummoinen videokamera, vaikka olen sillä joitan lyhyitä pätkiä ottanutkin.
Vasemalla Sigma 70-300mm f/4.0-5.6 AF APO DG (telelinssi) ja oikealla Samyang 14mm f/2.8 ED AS IF UMC (laajakuva)
No sitten siihen kissaan. Tuttuni siis kasvattaa raggdolleja ja siskollani oli kissanpennun ostoikkuna auki, joten eikai siinä muuta kuin pentua varaamaan. Sillä välin, kun kissanpentu kasvoi luovutusikäiseksi, siskoni löysi mökiltä kaksikin eri kissanpentua. Mystistä siinä on se, että lähin asukas on 1,5 kilometrin päässä eikä tällä ole kissoja. Seuraavat naapurit ovat sitten kauempana. Molemmat kissat olivat pentuja ja oikein reippaita ja hyväkuntoisia, eli joko ne oli ihan hiljattain saapuneet, tai sitten ne olivat onnistuneet löytämään luonnosta ruokaa.
Toisen kissan siskoni piti ja toinen jäi löytöeläintalon hoteisiin. Molemmat kissat siis kävivät löytöeläintalolla sirutarkistuksessa ja tunnistettavina. Jos siskolle jääneelle pennulle olisi löytynyt omistaja kahden viikon kuluessa, olisi pentu tietenkin mennyt omistajalleen, jos tämä olisi halunnut sen lunastaa itselleen.
Siskoni olisi pitänyt molemmat, ellei raggari olisi ollut jo tilauksessa. Siskoni kissanpennut ovat varmaan aika saman ikäisiä. Löytökissa oli löydettäessä ehkä karvan vaille luovutusikäinen ja se ehti olla siskollani kolme viikkoa ennen kuin haimme raggarin.
Annoin uudelle kissanomistajalle muovipussillisen omien kissojeni leluja ja muuta härpäkettä. Kassissa oli myös prinsessamekko, ja tietenkin se oli prinsessapennulle puettava päälle!
Pontus ja Kittis
Kuvat eivät ole laadultaan kovin kummoisia, koska sisällä oli liian hämärää kuvaamiseen eikä kamerani Canon EOS 500D ja/tai siskolta lainattu 50mm 1.8 oikein pysynyt kissojen liikkeissä mukana.