SATURINOITA: SINÄ OLET MINUN SISKONI
Lähettänyt Sylviira klo 10.57
Voi kunpa minullakin olisi niin ihana siukku kuin Sinä olet/olet ollut
sisaruksillesi! Kirjoitat niin ihanaa tekstiä sisaresi syntymäpäivälle,
että minua ihan itkettää!
Omien sisarteni kanssa (kaksi on jo poissa)välimme viilenivät - näin
jälkeen päin katsottuna jonnijoutavista asioista, emmekä olleet viime
vuosina juuri missään tekemisissä keskenämme. Mutta minulla on vielä
veli, tosin hänkin kaukana kilometreissä laskettuna, mutta sydämessä
Mukavaa syntymäpäiväjuhlaa ja terveisin AZ
26. kesäkuuta 2015 klo 21.36
Ihanuudesta en mene sanomaan mitään, sillä muistan hyvin ne monet lapsuuden räiskyvät ja räjähtävät hetket, jolloin toisiamme kuritimme (ja uskon olleeni se kaikkein viheliäisin siinä hommassa), mutta se kai lienee luonnollistakin perheissä, joissa on monta lähes samanikäistä lasta. Ulkomaailmaa vastaan pidimme kyllä aina yhtä; kukaan ei saanut kohdella kaltoin ketään meistä, ja se yhtenäisyys lienee säilynyt näihin päiviin saakka. Ellei konkreettisesti pystytty toimimaan, niin henkinen tuki oli aina tiedossa. Jos siskoja ei olisi ollut, luulen, etten enää täällä porskuttelisikaan. Kiitos, AZ. Ehkä Sinäkin vielä saat omiin sisariisi yhteyden!
27. kesäkuuta 2015 klo 5.40
Näin syntyvät hyvät lyyriset proosarunot.. Minusta tämä on upea runo. Sanoissa on paljon rakkautta ja lämpöisiä muistoja
28. kesäkuuta 2015 klo 14.27
28. kesäkuuta 2015 klo 17.12