Matkapuhelin on puhetta ja tekstiviestejä lähettävä ja vastaanottava radiopuhelin, joka sisältää yleensä myös internetyhteyden, GPS-paikantimen, kameran ja monia muita toimintoja. Alun perin matkatöihin kehitetty matkapuhelin on korvannut Suomessa yksityishenkilöiden osalta lähes kokonaan puhelinverkkoon kiinteästi kytkettävän lankapuhelimen, jota käytetään nykyisin lähinnä työpaikoilla.
Matkapuhelimen toiminta perustuu korkeataajuuksisten radioaaltojen eli mikroaaltojen lähettämiseen ja vastaanottamiseen. Matkapuhelin lähettää mikroaaltosäteilyä kaikkiin ilmansuuntiin puhelujen ja internetiä käyttävien sovellusten käytön aikana sekä käyttäjälle näkymättömien toimintojen kuten GPS-sijaintitoiminto tai Wifi ja bluetooth -valmiustilojen ollessa päällä. Pieni osa säteilystä saavuttaa lähimmän 2-, 3-, tai 4G-tukiaseman, joka muuntaa säteilyyn koodatun mobiilidatan valokuidusta rakennettuun runkoverkkoon[1] syötettäviksi valopulsseiksi.
Matkapuhelin tarvitsee, toisin kuin lankapuhelin, varastoitua sähköenergiaa toimiakseen: tätä varten matkapuhelimessa on ladattava akku.
Älypuhelimissa on monenlaisia lisätoimintoja kuten internetin käyttö, valokuvien ottaminen ja lähettäminen, pelien pelaaminen ja musiikin tai radion kuuntelu. Niissä on myös paljon yritysten ja yksittäisten käyttäjien tekemiä muita sovelluksia, kuten puhelimen maantieteellisen sijainnin määrittämiseen perustuvat navigointiohjelmat.
Matkapuhelinta kutsutaan yleisesti kännykäksi, joka on Nokian vuonna 1989 rekisteröimä tuotemerkki[2].
1 Matkapuhelinten määrä
2 Matkapuhelimen kehitys
3 Matkapuhelintyyppejä
3.1 Tuoteryhmiä
3.2 Muotoilun mukaan
3.3 Käyttöjärjestelmän mukaan
4 Matkapuhelinstandardeja
4.1 Taajuusalueet
4.2 WAP
4.3 Muita sovelluksia
5 Matkapuhelinten valmistus
6 Matkapuhelimien terveysvaikutukset
7 Matkapuhelin liikenteessä
Matkapuhelinten määräMuokkaa
Maailmassa oli noin 4,6 miljardia matkapuhelinliittymää vuoden 2009 lopussa Kansainvälisen televiestintäliiton ITU arvion mukaan[3], ja matkapuhelimen käyttäjiä arvioitiin olevan yli neljä miljardia.
Matkapuhelimen käyttö yleistyi Suomessa etenkin 1990-luvun jälkipuoliskolla ja matkapuhelinliittymien määrä yli kymmenkertaistui vuosina 1995-2017[4]. Suomessa ei tilastoitu aiemmin yksittäisten kuluttajien puhelimenomistusta, mutta yli puolessa kotitalouksia oli vähintään yksi matkapuhelin vuonna 1997,ja ja tällaisten talouksien osuus oli jo 85 prosenttia vuonna 2000[5]. Vuonna 2005 jo lähes puolet kotitalouksista oli sellaisia, jossa kaikki puhelut hoidettiin kännykällä[6], ja kahden vuoden kuluttua enää alle viidessä prosentissa talouksia oli lankapuhelin[7]. Yleensä myös kouluikäiset lapset omistavat matkapuhelimen. MTV:n digitaaliseen kuluttajapaneeliin osallistuvien vanhempien ensimmäistä luokkaa käyvistä lapsista jo noin 74 prosentilla oli matkapuhelin vuonna 2017[8].
Vuonna 1960 avattiin Ruotsissa maailman ensimmäinen osittain automatisoitu autoradiopuhelinjärjestelmä MTA. Autoradiopuhelimet perustuivat vielä putkiradiotekniikkaan ja releisiin. Puhelimen autoon asennettava laitteisto painoi tuolloin yhteensä 40 kiloa. Vuonna 1962 esiteltiin modernisoitu versio MTB, joka perustui transistoritekniikkaan. Vuonna 1971 julkaistua MTD-versiota myytiin huomattavasti enemmän kuin aikaisempaa. Suomessa avattiin vuonna 1971 käsivälitteinen valtakunnallinen Autoradiopuhelin (ARP) -verkko, jolla oli noin 11 000 käyttäjää vuonna 1976 ja 35 000 viimeisenä toimintavuonna 1986.
Motorolan tutkijaa ja johtajaa Martin Cooperia pidetään ensimmäisen käytännöllisen kädessäpidettävän matkapuhelimen eli käsipuhelimen kehittäjänä. Motorola ja Bell Labs olivat käyneet kovaa keskinäistä kilpajuoksua matkapuhelimen kehittämisessä. Lopulta 3. huhtikuuta 1973 Cooper soitti kilpailijalleen, Bell Labsin Joel S. Engelille raskaalla, mutta kädessä pidettävällä matkapuhelimellaan, jota myöhemmin valmistettiin nimellä Motorola DynaTAC.[9] DynaTAC ei vielä tuolloin ollut kaupallinen tuote, vaan se ilmestyi markkinoille vasta vuonna 1984.[10]
Suomen ensimmäinen kannettava matkapuhelin oli Saloran SRP-24. Se julkaistiin vuonna 1974. Laite toimi ARP-verkossa, sen paino oli viisi kiloa ja akku kesti noin työpäivän. Laitteen ansiosta Salorasta tuli Suomessa matkapuhelinten markkinajohtaja.[11]
Matkapuhelimet olivat vielä 1980-luvulla niin kalliita, että niitä käyttivät lähinnä varakkaat yrittäjät. Esimerkiksi vuoden 1987 Mobira Cityman maksoi kokonaiset 24 000 markkaa, mikä vastaa vuoden 2018 rahassa rahanarvokertoimella korjattuna yli 7 400 euroa.
Motorola oli matkapuhelintekniikan uranuurtaja, joka vaikutti suuresti matkapuhelimien kehittymiseen malleillaan Motorola MicroTAC, jossa oli kansi näppäimistön suojana, ja erityisesti vuoden 1996 mallillaan Motorola StarTAC, joka oli ensimmäinen suuren yleisön suosion saanut matkapuhelin.[12]
Yhdysvaltain ensimmäinen 1G-verkko oli nimeltään Advanced Mobile Phone System (AMPS)[13] ja se avattiin Chicagossa vuonna 1983[14]. Useat muutkin maat avasivat omia matkapuhelinverkkojaan 1980-luvulla.
Vuonna 2001 japanilainen NTT avasi ensimmäisen kaupallisen WCDMA-standardiin perustuvan kolmannen sukupolven (3G) matkapuhelinverkon.[15]
Seuraavat kehitysvaihe GPRS:ää nopeamman EGPRS:n eli EDGE:n myötä olivat kamerapuhelimet, joista alkoi kehittyä multimediapuhelimia. Kun tietoliikenne ja puhe alkoivat siirtyä 3G-verkossa musiikin ja musiikkivideoiden lataaminen tuli mielekkääksi. Multimediapuhelimien vei melko pitkälle Sony Ericsson, jossa ruotsalaisen puhelinyritys Ericssonin kumppanina oli japanilainen viihde-elektroniikkayritys Sony. Samaan aikaan, kun mediapuhelimet yleistyivät, alettiin edullisempiin malleihin lisätä viihdytykseksi FM- eli ULA-radio, vaikkei puhelimissa ollut 3G:ä eikä kameraa. 2010-vuosikymmenen alusta älypuhelimet ottivat markkinoilla entistä suuremman roolin ja lopulta valtasivat ne niin kutsutuilta peruspuhelimilta. Älypuhelimia myytiin peruspuhelimia enemmän ensimmäistä kertaa vuonna 2013.[16]
2010-vuosikymmenen alussa myytiin Euroopassa älypuhelimia jo enemmän kuin peruspuhelimia.[17] Älypuhelimien muotoilu ja ulkonäkö muistuttavat eri valmistajilla huomattavasti toisiaan. Tyypillinen nykyaikainen älypuhelin on alle yhden senttimetrin paksuinen suorakaiteen muotoinen laatta ja sen näyttöruutu peittää laitteen etupuolen lähes kokonaan.
Suomen sosiaali- ja terveysministeriö on määrännyt asetuksella, että Suomessa myytävien matkapuhelinten SAR-arvo saa olla enintään kaksi wattia kilolle. [18]
Sveitsin kansanterveyslaitos julkaisi vuonna 2018 tutkimuksen, jonka mukaan matkapuhelimeen puhuminen heikentää teini-ikäisten visuaalista muistia. Vaikutus oli selvin niillä tutkimukseen osallistuneilla, jotka pitivät puhelinta oikealla korvalla. Tämän ajatellaan selittyvän sillä, että oikea aivopuolisko vastaa visuaalisesta hahmottamisesta. Tutkimusta pidetään luotettavana, koska käyttötiedot kerättiin suoraan operaattoreilta.[19]
Maailman terveysjärjestön alainen Maailman syöpätutkimuksen kattojärjestö IARC (The International Agency for Research on Cancer) varoitti vuonna 2011, että matkapuhelimen käyttö voi aiheuttaa syöpää. Perusteluna oli langattomien puhelinten käyttöön yhdistetty kohonnut aivosyöpäriski. Syöpävaarallisuusluokittelussa matkapuhelinsäteily luokitellaan luokkaan 2B [20], mahdollisesti syöpää aiheuttavat aineet. Luokkaan 2b kuuluvat aineet, joista on vain vähän näyttöä karsinogeenisyydestä eläimille ja ei riittävää näyttöä karsinogeenisyydestä ihmisille, tai vain vähän näyttöä karsinogeenisyydestä ihmisille ja ei riittävää näyttöä karsinogeenisyydestä eläimille.
Matkapuhelin liikenteessäMuokkaa
Australian Uuden Etelä-Walesin osavaltio esitteli joulukuussa 2019 ensimmäisenä maailmassa käyttöön otettavan laitteen, joka havaitsee käsitteleekö auton kuljettaja matkapuhelinta. Tekoäly havaitsee kameran kuvasta, käytetäänkö puhelinta kielletyllä tavalla. Sallittu on vain hands-freen käyttö. Tarkoituksena on vähentää liikennekuolemia kolmanneksella.[21]
Suomessakin matkapuhelimen käyttö on sallittu autossa vain handsfree-apulaitteen avulla.[22]
↑ Hidasteleeko netti? Näin hankit ja rakennat valokuituyhteyden. 1.10.2016. https://www.mikrobitti.fi/neuvot/hidasteleeko-netti-nain-hankit-ja-rakennat-valokuituyhteyden/c13dd193-89b9-3235-861e-99c0c456e7f9
↑ Matkapuhelin lähes kaikilla talouksilla Uusin elektroniikka kuitenkin vielä harvinaista. 10.4.2002. https://www.stat.fi/tup/tietoaika/tilaajat/ta_04_02_matkapuhelin.html
↑ Sentraalisantroista kännykkäkansaan - televiestinnän historia Suomessa tilastojen valossa. Tilastokeskus 24.9.2007. https://www.stat.fi/tup/suomi90/syyskuu.html
↑ Lankapuhelin - varma yhteys ulkomaailmaan. https://yle.fi/uutiset/3-6760330
↑ DNA Koululaistutkimus 2017. Yhteenveto medialle 4.8.2017. Sivu 8. https://corporate.dna.fi/documents/94506/930199/DNA+Koululaistutkimus+2017_yhteenveto_medialle.pdf/ed3a0fc8-754d-1702-5334-e4a2fb87f9f2
↑ World-first mobile phone detection cameras rolled out in Australia The Guardian. 1.12.2019. Viitattu 1.12.2019.
↑ Lehti: Handsfree-pakko unohtui – kaksi syytä Uusi Suomi. Viitattu 1.12.2019.
Noudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Matkapuhelin&oldid=18656708”
Viimeksi muokattu 12. tammikuuta 2020 kello 18.27