Oikeustiede:työsuhdeasunto - Tieteen termipankki
Oikeustiede:työsuhdeasunto
Definition työ- tai virkasuhteen perusteella vuokralle annettu asuinhuoneisto, johon työnantajalla on määräämisvalta vuokranantajana, yhteisön jäsenyyden tai osuuden perusteella taikka perustamansa säätiön tai vastaavan välityksellä (laki asuinhuoneiston vuokrasta 481/1995, 12 luku)
Explanation Työsuhdeasunnon vuokrassa työntekijä tulee vahvasti sidotuksi työpaikkaansa, kun työnantaja vuokraa asunnon työntekijälle. Sen vuoksi asuinhuoneiston vuokrauksesta annetun lain 12 lukuun on otettu omat säännökset työsuhdeasunnosta (lain 86-95 §). Säännökset parantavat työntekijän asemaa, mutta eivät suojaa vuokralaista yhtä hyvin kuin asunnonvuokraa koskevat säännökset yleensä. Se johtuu työ- ja vuokrasopimuksen yhteen kuulumisesta. Esimerkiksi asunto voi liittyä työn tekemiseen, jolloin työsuhteen päättyessä uuden työntekijän on päästävä huoneistoon asumaan.
Työsuhdeasunnon vuokrasopimuksen ehto, jolla rajoitetaan vuokralaisen tai hänen perheeseensä kuuluvan henkilön 12 luvun mukaista oikeutta, on mitätön. Sopimusvapautta on siten rajoitettu saman kaltaisesti kuin asuinhuoneiston vuokrassa.
Työsuhdeasunnon vuokraan sovelletaankin asuinhuoneiston vuokrauksesta annetun lain säännöksiä, ellei lain 12 luvussa ole toisin säädetty. Työsuhdeasunto voi olla vuokrattu myös alivuokrana. Silloin asuinhuoneiston vuokrauksesta annetun lain säännöksiä sovelletaan vain, jos alivuokrauksesta koskevista säännöksistä ei muuta johdu (em. lain 86 §:n 2 mom.).
Tieteen termipankki 25.5.2020: Oikeustiede:työsuhdeasunto. (Tarkka osoite: https://tieteentermipankki.fi/wiki/Oikeustiede:työsuhdeasunto.)
Retrieved from "https://tieteentermipankki.fi/w/index.php?title=Oikeustiede:työsuhdeasunto&oldid=504069"