Jokivarren Maaretta: Voimaannuttavaa viikonloppua
Voimaannuttavaa viikonloppua
Että perjantait tuntuvat aina vaan mahtavilta! Kun on työntäyteinen viikko takana ja tunne siitä, että leipänsä eteen on tehnyt vähintäänkin kohtuullisesti töitä . Sain tänään muiden töiden lomassa väkerrettyä viimeinkin kutsun työkavereilleni illanistujaisiin kotiini lokakuussa. Olen sitä aikonut ja suunnitellut jo pitempään, mutta viime vuosina kaikenlaisten juhlien järjestämisintoni on hiipunut aiemmasta huomattavasti. Tai ehkä on kyse siitä, että nykyisin juhlia riittää perhepiirissäkin tarpeeksi. Näin totesi eilen ex-kälyni, kun pitkästä aikaa treffasimme ja päivitimme kuulumisia.
Oli miten oli, ilostuin kyllä molemmista, sekä kälyn tapaamisesta että työkavereiden vilpittömästi innostuneesta vastaanotosta kutsuuni. Työtiimissäni on tapahtumassa kaikenlaisia muutoksia, sekä henkilöiden että toimintojen suhteen. Havahduin , että on korkea aika tavata vielä tällä porukalla , jos se halutaan tehdä. Eli tapaamisessamme on mukana haikeutta ja hyvästejäkin!
Muutenkin loppusyksy on vilkasta aikaa. Olen aiemminkin täällä todennut, että marraskuun lapsena elän voimakkaasti syksyssä, olen kotonani alkavassa pimeydessä ja kynttilöiden ja lyhtyjen valossa! Lokakuun alussa lähdemme miehen kanssa tunturin valloitukseen kahden kesken, sitä seuraavana viikonloppuna tunturi valloitetaan naisporukalla kun kokoonnumme perinteiselle syysretkelle. Naisenergian tankkaus on elinehto säännöllisin väliajoin! Marraskuussa lennän vajaaksi viikoksi Ulkomaanystävän luokse Saksaan ja teemme lyhyen viikonloppuretken jonnekin lähistölle, Mosel-laaksoon, Dusseldorfiin, se selviää sitten lähempänä.
Huomenna suunnataan miehen kanssa hänen lapsuudenkotinsa metsään puuhommiin kuvien maisemaan. Teemme peräkärryllisen halkoja talven varalle ja varmaankin tulistelemme mökillä siinä ohessa. Jo nyt sieluni lepää kun ajattelen puusouvin jälkeen istumista tulilla lammen rannalla, huomiseksi luvattu mukavaa keliäkin!
En varmaan selviäisi muuten elämästä ilman tiivistä ja läheistä suhdetta luontoon . Tarvitsen kaikkia peruslementtejä säännöllisesti: vettä, tulta, maata ja ilmaa!
Ja tänään sitten; kohta koiralenkille, sitten saunaan ja iltapalaksi Kalastaja-Kallen loimulohesta tehty salaatti, lasi tai pari valkkaria sekä Ihanat naiset- leffa ,valittu 2-1 äänin, siis tytärpuolen ja minun äänillä. Tytärpuolella on meneillään kirjoitukset, tänään oli vuorossa ruotsi. Hän kirjoittaa jo nyt osan aineista, ettei kevääksi jää niin paljon. Leffan kera on hyvä toipua tämän päivän rutistuksesta , jotta jaksaa lukea viikonlopun ensi viikolla olevaan historian osuuteen.
Voimannuttavaa viikonloppua teille kaikille blogisystävilleni, niin uusille ja kuin vanhoille uskollisille!
Lähettänyt maaretta klo 17.59
Tunnisteet: arjen ilot, minä itse, työelämää, ystävät
Krisse 24. syyskuuta 2010 klo 21.45
Krisse täällä lukusilla...mukavaa viikonloppua.
tuike 24. syyskuuta 2010 klo 23.12
Kiitos samaa! Vähän on samat meinigit täällä: samoilemaan vähän selkosille ja sitte saunomaan. Naisporukalla.
Mk 25. syyskuuta 2010 klo 3.55
Tunnistan marraskuun lapsena samat tarpeet, kai sitä jo vaunuissa nukkuessa nenä tottui syksyn kirpeyteen.
Hienoa että sait työporukan koolle, me olemme jo muutaman vuoden pähkäilleet serkkutapaamista.
Jotenkin se vain aina jää, vaikka tarjoilustakaan ei tarvitsisi huolehtia, nyyttikestitapa on ennenkin toiminut.
Tansku 25. syyskuuta 2010 klo 6.32
Ihanat koiruus kuvat,aivan mahtavaa,kun pääsee nuotion ääreen rannalle ja katselee järvelle maisemia,siellä ajatukset lepää,sitä rauhoittuu,omaan maailmaan.:)Mukavaa viikonloppua sinulle!
stansta 25. syyskuuta 2010 klo 19.13
Kiitos taas kauniista kuvistasi sekä tunnelmoinnista!
Nautinnollista viikonlopun jatkoa! :)
Katinka 27. syyskuuta 2010 klo 10.57
Ihana koira sinulla.
Noissa maisemissa lepää sielu jos missään, itse marraskuun ihmisenä olen vahvasti sidoksissa luontoon ja sen antamaan voimaan.
Nautin sinun kuvistasi, kaipaan niitä pohjosen maisemia, täällä saan nautti niitä hienon tarinan myötä.
maaretta 27. syyskuuta 2010 klo 22.29
Kiitos ystävät jakamisesta ja mukavista kommenteistanne!
Rita 28. syyskuuta 2010 klo 22.57
Mukava lukea syksyn "ohjelmastasi". Ajattele, kohta sitä taas tunnelmoidaan Joulukuussa!
Aamuisin on mentävä eteenpäin
Syksyn tummat illat ja yöt
Jospa huomenna olisikin vasta sunnuntai
Värien leimahduksessa jäähyväiset
Joki hönkäilee syksyä iltaisin