Tänään julkaistaan Liberan analyysi kansalaisyhteiskunnan julkisesta rahoituksesta. Näyttää siltä, että kaikki merkittävät kansalaisjärjestöt saavat valtiolta jotakin tukea. Olipa kysymys uskonnosta, jalkapallosta, kehitysyhteistyöstä, kansallispukuperinteen edistämisestä, tikanheitosta, koiraurheilusta, kuorolaulusta tai lomatoiminnasta, valtio osallistuu toimintaan avokätisillä avustuksilla.
Meininki on kaukana vapaan kansalaistoiminnan ihanteesta. Voidaan kysyä, onko Suomessa mitään merkittävää kansalaistoimintaa joka toimisi pelkästään yksityisten lahjoitusten ja vapaaehtoistoiminnan varassa.
Liberaa lukuunottamatta siis! Meidän toimintamme perustuu vain yksityisiin lahjoituksiin ja vapaaehtoistyöhön.
Mutta valtion tuki ei Suomessa koske vain järjestötoimintaa. Kulttuuri ja taide ovat yhtä lailla valtion anteliaisuuden ja sitä kautta hallinnan kohteena. Järjestetäänkö Suomessa yhtään merkittävää kulttuuritapahtumaa, joka perustuisi pelkästään vapaaehtoistyöhön ja yksityiseen varainhankintaan tai joka olisi – luoja paratkoon – kannattavaa liiketoimintaa ilman tukiaisia? Onko täällä yhtään taiteilijaa, joka eläisi pelkästään myymällä taidetta?
Sama kysymys koskee Suomessa muitakin kuin kulttuurialan tapahtumia. Sekä Slush että Nordic Business Forum saavat julkista rahoitusta tai ovat julkisten toimijoiden “kumppaneita”. Tämä herättää kysymyksen siitä, järjestetäänkö Suomessa yhtään tapahtumaa, yksiäkään messuja tai yhtäkään konferenssia jotka eivät olisi julkisen tuen piirissä tavalla tai toisella?
Kannattavasta liiketoiminnasta puheenollen, onko Suomessa yhtään edes jossakin määrin menestyvää yritystä, joka ei saisi tai olisi koskaan saanut julkista tukea? Tekes ja Finnvera ynnä muut taitavat huolehtia siitä, että tällaiset yritykset ovat aika harvinaisia.