Kaikki kotona?: Saipa mies uuden puhelimen
Onneksi aloin aamulla katselemaan, mihin oli mies mahtanut töistä tullessaan puhelimensa lykätä, kun ei ollut laittanut sitä laturin nokkaan. Soitin puhelimeen ja "valitsemaanne numeroon ei saatu yhteyttä". Tongin taskut ja reput ja sitten oli pakko mennä repimään korvatulppia nukkuvan miehen korvista ja tiedustelemaan, minne olisi puhelin voinut joutua. Tunnusti laskeneensa yllättävässä tilanteessa puhelimen kädestään jonnekin bussin ohjaamossa. Miehellä on tapa, että jos puhelin soi ajon aikana, hän vastaa siihen seuraavalla pysäkillä tai soittaa soittajalle seuraavalta päätepysäkiltä. Nyt todennäköisesti puhelin oli jäänyt jonnekin ohjaamon lokeroon.
Koska viikonloppuna Bussiliikenteen vaihde on suljettu ja miehen esimiesten suorat numerot on ainoastaan talon sisäisiä, eikä niitä anneta ulkopuolisten tietoon, oli kaikki miehen tarvitsemat numerot tallessa kadonneessa puhelimessa. Minullakin näkyi olevan vain vaihteen numero. Pitkällisen salapoliisityön jälkeen mies tavoitti varikon esimiehen. Puhelinta ei ollut löytynyt niistä autoista, joita mies oli yön aikana ajanut.
Seuraavaksi soitin operaattorille ja miehen sim-kortti suljettiin. Miehen käskin takaisin nukkumaan ja itse kipaisin kadun toiselle puolelle Verkkokauppaan ostamaan uutta puhelinta. Nokian C1 oli myyjän suositus, kun pyysin radiolla varustettua peruspuhelinta. Hinta 49,90. Ostin samalla toisen ekaluokkalaista varten.
Toin puhelimen lataukseen kotiin ja riensin Kamppikeskukseen hakemaan miehelle uutta sim-korttia. Samalla sentään huomasin avata uuden liittymän ekaluokkalaisen puhelinta varten.
Kotona herätin miehen, jonka piti henkilökohtaisesti aktivoida puhelinsoitolla uusi sim-korttinsa. Sitten siirsin litanian tärkeitä numeroita miehen puhelimeen. Kaikkien lasten numerot sieltä vielä puuttuu, mutta paremmalla ajalla teen sitten sitä.
Koska mieheni ei ole tekniikkanerojen terävintä kärkeä, huokasin, kun hän onnistui avaamaan uuden puhelimen näppäinlukosta ja soittamaan minulle ja työpaikalleen.
Siis: tulipahan ainakin miehen vanha puhelimenrohju vaihdettua uuteen. Sanoin miehelle, että tästä hommasta ei korvauksena enää pullopussit riitäkään, vaan tarvitaan jo luontoisetuja. Mansikatkin käy.
Lähettänyt Sirkku klo 15:09