Jos isä ei kestä arkea pienen lapsen kanssa, kannattaako hänen lähteä pois perheen hyvinvoinnin vuoksi vai jäädä kärsimään rangaistuksenomai... | Aihe vapaa | Vauva
Jos isä ei kestä arkea pienen lapsen kanssa, kannattaako hänen lähteä pois perheen hyvinvoinnin vuoksi vai jäädä kärsimään rangaistuksenomai...
Oletetaan, että isä on henkisesti aivan romuna, masentunut ja syvästi ahdistunut. Välillä väkivaltaisia ajatuksia eikä kykyä hoitaa lasta muuten kuin hyvin pinnallisesti.
Jos vastaat, että on isän on parempi lähteä pois, miksi kuitenkin halveksit pois lähteviä isiä?
Jos vastaat, että isän on parempi jäädä, miksi sitten pidät niin kovaa meteliä lapsiaan laiminlyövistä ja perhettä pelkällä läsnäolollaan vahingoittavista vanhemmista?
jos lapsen hommaa niin sähän huolehdit siitä pahvi!
klo 12:53 | 30.10.2015
Niinpä. Itse en haluaisi erota tuossa tilanteessa, varmasti masennus helpottaisi jossain vaiheessa :)
Isän kuuluu hakea ammattiapua, ja hoitaa velvollisuutensa.
Isän pitää myös muistaa, että äiti kärsii, ei kukaan nauti lasten kasvattamisesta, ja he ovat yhdessä luoneet tilanteen, jossa on hyvin vähän hyviä puolia.
Pikkulapsiarki tuskin tuli yllätyksenä se on paskaa på paskaa ja se pitää vain kestää, vaikka lääkkeillä ja ammattiavulla.
Mjahas, miesasiamies täällä yrittää todistaa, että palstamammat ja palstafemakot ovat kaksinaismoralisteja ja vihaavat miehiä.
Mielestäni ensimmäinen ratkaisu vanhemman uupumiseen ei ole perheen jättäminen, jos tilanne ei tosiaan ole niin kriittinen että väkivallan uhka on todellinen.
Mielestäni tuollaisen isän pitäisi saada oma elämänsä ja päänsä kuntoon ennen kuin voi tehdä päätöksen esim. erosta lapsen toisen vanhemman kanssa ja huoltajuusasioista. Jaksamattomuuden taustalla voivat olla esim. oman lapsuuden kokemukset, jotka lapsen saamisen jälkeen nousevat uudelleen pinnalle. Isä on voinut kokea väkivaltaa tai hylkäämisen omassa lapsuudessaan. Isällä voi olla liian suuri stressikuorma koko elämässään. Erilaisia syitä tilanteelle on lukemattomia.
Eli lähtisin purkamaan näitä ongelmia ensin.
klo 12:57 | 30.10.2015
Vaihtoehto c eli isä hoitaa päänsä kuntoon ja alkaa ottamaan vastuuta jälkikasvustaan.
Myös siinä tapauksessa, että on ajoittaisia väkivaltaisia tai itsetuhoisia ajatuksia, voi jatkuvasti pahoin ja katuu lapsen hankkimista? -ap
Ihan mielenkiinnosta nyt ap, jos äiti kokee noita samoja tunteita niin mitä suosittelisit hänelle? Ja millaisia ratkaisuja ajattelet esim. neuvolan tarjoavan tuollaisessa tilanteessa, jos äiti uupuu ja katuu ja kokee itsetuhoisia/väkivaltaisia ajatuksia?
Melkolailla kaikilla äideillä on myös itsetuhoisia ja väkivaltaisia ajatuksia, voivat pahoin, katuvat niitä lapsiaan jne.
Pitäisikö näiden äitien, jotain yli 90% äideistä hylätä lapset, mihin ne laitetaan?
Tuossa tilanteessa isän pitää mennä hoitoon. Vika ei missään nimessä ole lapsessa, luultavasti tuollaisen henkilön elämä menisi päin persettä oli lapsia tai ei. Mutta sairas tai ei niin lapsesta ja hänen hyvinvoinnistaan on otettava kaikki vastuu.
klo 13:00 | 30.10.2015
Meillä isä ei jaksa arkea lapsen kanssa. Hän asuu omassa kämpässään ja tulee katsomaan pientä lastaan viikoittain. Välillä asutaan yhdessä. Minulle äidille tämä on rankkaa sillä joutuu yksin hoitamaan lapsen ja kannattelemaan isäsuhdetta. Sitä vaan toivoo, että tilanne joskus helpottuisi. Välillä tuntuu, että omat voimavarat on koetuksella. Tuntuu hyvin kurjalle se, että isä ei osaa nähdä arvoa sille, että yritän pitää kiinni hänestä ja hänen suhteestaan lapseen.
klo 13:03 | 30.10.2015
Jos olen oikein ymmärtänyt, niin tällaiset henkilöt usein pakenevat tilannetta ja omia ongelmiaan jättämällä perheensä. Usein sitten on jo lohtusuhde odottamassa, ettei tarvitse käsitellä myöskään edellisen parisuhteen päättymistä ja ongelmia.
Pahimmillaan sitten tehdään vielä uusi lapsi siihen laastarisuhteeseen ja sitten taas ihmetellään, kun ei millään jaksaisi perhe-elämää ja vastuun kantamista.
Miehen velvollisuus tässä tapauksessa on hakea apua omiin ongelmiinsa ja yrittää niitä esim. elämäntapamuutoksen myötä ratkaista myös itse. (Lisää liikuntaa, ulkoilua, alko pois tms.) Ja hoitaa lapsensa kunnialla.
Viimeistään lapsen saatuaan on pakko ottaa se pää pois omasta hanurista ja oppia, että sun tarpeilla ei siinä välissä ole niin suurta merkitystä kuin lapsen. Kannattaa yrittää nauttia lapsen hoidosta, edes pienistä hyvistä hetkistä jos on haastava lapsi. Ja muistaa, että kun pysyy rauhallisena ja turvallisena vanhempana vaikka mieli tekisi kiroilla ja huutaa, panostaa lapsen tulevaisuuteen tavalla jota koskaan myöhemmässä vaiheessa ei voi korvata.
Mies, tee jotain pahalle olollesi äläkä vello ahdistuksessa. Usko tulevaisuuteen. Sinulla ei ole oikeutta sairastuttaa myös perhettäsi mutta ei myöskään oikeutta hylätä heitä. Kärsimisen sijasta yritä nauttia siitä mitä sinulla on ja aktiivisesti toimia sen eteen, että voisit paremmin.
Mitä se vastuun ottaminen lapsesta ja lapsen hyvinvoinnista tarkoittaa tässä tapauksessa? Konkreettisesti? -ap
Isä hakee apua masennukseen. Sillä siisti !
Eli ratkaisusi on, että mies vain lakkaa tuntemasta uskomatonta pahaa oloa, itsetuhoisuutta ja masennusta ja alkaa nauttia henkilökohtaisesta helvetistään. Mielenkiintoinen neuvo. -ap