Keräkaali - Howling Pixel
Keräkaali (Brassica oleracea var. capitata) on kaalin (Brassica oleracea) muunnos.[1] Keräkaalista on jalostettu viljelyyn runsaasti erilaisia lajikkeita, jotka muodostavat Capitata-lajikeryhmän. Tähän kuuluu tavallisen keräkaalin eli valkokaalin lisäksi punakaali- ja suippokaalilajikkeet.[2]
Keräkaalilla on kookkaat lehdet, ja osa, joka syödään, on yhteen kiertyneiden nuorten lehtien muodostama kasvin keskiosa eli päätesilmu. Kaali sisältää runsaasti C-vitamiinia ja kalsiumia.[3] Suomalaiset syövät vuodessa keskimäärin noin kolme kiloa valkokaalia henkeä kohti. [4]
Valko- ja punakaalia.
Keräkaalipelto.
Muunnos: capitata
↑ Maa- ja metsätalousministeriön asetus kasvilajikkeiden luettelosta finlex.fi
↑ Voi hyvin
Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Brassica oleracea var. capitata (englanniksi)
Hillosipuli (Allium ampeloprasum var. sectivum tai A. ampeloprasum) on valkeakuorinen, halkaisijaltaan noin kaksisenttinen sipuli. Se on miedommanmakuinen kuin keltasipuli.Hillosipulia käytetään salaateissa, lihapadoissa, liharuokien lisäkkeenä sekä cocktailpalojen koristeena ja mm. Gibson-cocktailissa. Suurin osa hillottuna myytävistä sipuleista on kuitenkin tavallisia keltasipuleita, jotka on vain kasvatettu pienikokoisiksi kylvämällä ne tiheään.
Hillosipulien kylvöaika on touko-kesäkuussa. Sato korjataan elokuussa.
Ilmasipuli (Allium cepa Proliferum-ryhmä, syn. Allium cepa var. viviparum) on monivuotinen sipuli. Se kehittää sipuleita sekä maanalaiseen varteensa että varsiensa latvoihin. Ilmasipuli talvehtii Suomen oloissa. Optimaalinen ilmasipulin kasvupaikka on aurinkoinen ja hyvin lannoitettu.lähde?Kasvin meheviä varsia käytetään ruohosipulin tavoin. Latvaan kasvavista pikkusipuleista voi kasvattaa uusia taimia.
Juures on ravintona käytettävä kasvien turpea maanalainen osa. Juureksiin kuuluu monien siemenkasvien oikeita juuria, kuten mukulajuuri, sekä maaversoja, kuten mukulavarsi, juurakko ja sipuli. Juurekset ovat kaksivuotisia kasveja, jotka ensimmäisenä vuonna kasvattavat juuren ja seuraavana vuonna kukkivat. Yleensä juurekset nostetaan maasta kylvämistä seuraavana syksynä, ja ne syödään talven aikana. Juureksia kasvatetaan kaksi vuotta vain silloin, kun niistä halutaan saada siemenet talteen.
Juureksia viljellään Suomessa myös usein kotipuutarhoissa. Yleisimmät Suomessa viljeltävät juurekset ovat porkkana, lanttu ja punajuurikas. Muita Suomessa kasvavia juureksia ovat mukula- eli juuriselleri, palsternakka, nauris, retiisi, retikka ja maa-artisokka.
Juureksia voi säilyttää laatikossa, jossa ne ovat sahajauhossa tai juuresturpeessa.
Jättisipuli (Allium cepa Jättisipuli-ryhmä) on ryhmä isokokoisia keltasipulilajikkeita, jotka tunnetaan myös nimillä keilasipuli ja salaattisipuli. Ne ovat ulkonäöltään hyvin pitkäkaulaisia ja saattavat painaa parhaimmillaan yli kilogramman. Jättisipuli on uusimpia vihannestulokkaita Suomessa. Se soveltuu hyvin perusraaka-aineeksi piiraisiin ja miedon maun takia erinomainen salaatteihin ja leivän päälle.
Kasviksilla tarkoitetaan syötäviä vihanneksia (mukaan luettuna peruna), sieniä, marjoja, hedelmiä sekä epähedelmiä. Kasvikset voidaan jakaa lehtivihanneksiin, varsikasveihin, kasvishedelmiin, palkokasveihin, sipulikasveihin, kaaleihin, mukulakasveihin, maustevihanneksiin, hedelmiin, marjoihin ja sieniin.Ruokavaliossa vihannesten, marjojen, hedelmien sekä palkokasvien suositeltava määrä on 400–800 g päivässä. Puolen kilon (kuuden kourallisen) kasvissuositukseen sisältyy kaikki muut kasvikset paitsi peruna. Suomalaiset ravintosuositukset suosittelevat syömään lisäksi päivittäin 2-5 perunaa. (World Cancer Research Fund ja American Institute for Cancer Research, 1997).
Kurttukaali eli savoijinkaali (Brassica oleracea var. sabauda) on tavallisen keräkaalin näköinen, mutta kupu on pienempi ja lehdet epätasaisesti kuopikkaat. Päällimmäiset lehdet ovat tummemmat, sisimmät kellanvaaleat. Muiden tummanvihreiden kasvisten tapaan siinä on runsaasti A-vitamiinia.Kurttukaalin maku on miedompi kuin muiden kaalien. Se kypsyy nopeammin kuin keräkaali.Savoijinkaali on saanut nimensä Ranskassa lähellä Italian ja Sveitsin rajaa sijaitsevasta Savoijin alueesta.
Lehtikaali (Brassica oleracea var. sabellica, joissakin lähteissä myös var. acephala) on tummanvihreä, voimakkaanmakuinen lehtivihannes. Sitä käytetään keittoihin, salaatteihin ja muhennoksiin. Lehtikaalissa on paljon rautaa ja C-vitamiinia sekä karoteenia, kalsiumia ja proteiineja. Lehtikaali tunnetaan myös runsaasta K-vitamiinipitoisuudestaan. Lehtikaalin energiasisällöstä 35 prosenttia tulee proteiineista, kun sama luku keräkaalin kohdalla on vain 17. Lehtikaali onkin kasvissyöjien suosiossa rauta-, kalsium- ja proteiinipitoisuutensa takia.Lehtikaalia kasvatetaan myös koristeeksi, esimerkiksi kukkien joukossa. Erityisen koristeellinen on punalehtinen lehtikaali. Lehtikaali kestää jonkin verran hallaa.
Lehtiselleri, myös varsi- tai ruotiselleri, (Apium graveolens var. dulce) on sellerin muunnos. Se on ruokakasvi, joka on kotoisin Italiasta. Se ei muodosta mukulaa kuten sukulaisensa mukulaselleri; sen syötävä osa ovatkin lehdet ja lehtiruodit, jotka korjataan myöhään syksyllä. Lehtiselleri on melko hidaskasvuinen, kaksivuotinen kasvi, joka tarvitsee pitkän kasvukauden. Lehtisellerin maku on makeahko, miedompi kuin mukulasellerillä.
Mustajuuri (Scorzonera hispanica) on 20–30 senttimetriä pitkä juures, joka on sukua voikukalle.
Palsternakka (Pastinaca sativa) on kaksivuotinen sarjakukkaiskasvi, jonka ensimmäisenä vuonna kasvattamaa juurta käytetään juureksena.
Punakaali (Brassica oleracea var. capitata f. rubra) on keräkaalin muoto. Antosyaanit, jotka aiheuttavat punakaalin punertavan värin, vaihtavat väriään maaperän pH:n mukaan. Siksi happamilla mailla kasvavista punakaaleista tulee punertavia, kun taas emäksisillä mailla kasvavista tulee sinertäviä. Punakaali on yleensä valkokaalia pienempi ja kiinteämpi ja sisältää myös enemmän C-vitamiinia.
Purjo eli purjosipuli (Allium porrum) on sipulin sukuinen mauste- ja vihanneskasvi. Sen lehtien tyvi kasvaa lieriönmuotoiseksi tupeksi.Purjon kasvukausi on melko pitkä joten Suomessa se yleensä kasvatetaan taimeksi ennen istutusta. Purjon tyvi pysyy valkoisena, kun se pidetään maan alla multaamalla purjopenkkiä.Purjo on kotoisin Välimeren alueelta jossa sitä on viljelty jo tuhansia vuosia sitten. Suomeen purjo on saapunut 1600-luvulla.
Ryvässipuli eli jakosipuli (Allium cepa Aggregatum-ryhmä) on keltasipulin lajikeryhmä. Se on tavallista keltasipulia selvästi pienempi ja lisääntyy jakaantumalla usean sipulin rypääksi. Sen maku ja käyttö muistuttavat salottisipulia, mutta ryvässipuli on lähisukulaistaan salottia voimakkaamman makuinen.Perinteinen viljelykasvi ryvässipuli on tullut Suomeen Venäjältä. Sitä viljellään paljon myös Virossa.
Spagettikurpitsa on ryhmä kurpitsan (Cucurbita pepo) lajikkeita. Ne on kehitetty 1930-luvulla, mutta ne yleistyivät vasta 1980-luvulla. Spagettikurpitsa muistuttaa ulkonäöltään isoa hunajamelonia mutta saattaa vaihdella väriltänsä vaaleankeltaisesta oranssiin tai vihreään valkoisilla viiruilla. Nimensä se on saanut siitä, että sen malto on keitettynä spagettimaista. Raakana malto on kiinteä. Maultaan spagettikurpitsa on mieto.
Tesauruksessa termien sisällöllisiä viittaussuhteita voivat olla
aaveet: KÄYTÄ kummituksetkummitukset: KT aaveet, haamut
akrobaatit: RT sirkustaiteilijatAsiasanaindeksointia alettiin kehittää 1800-luvun lopulla, ja se on kehittynyt rinnakkain luokituskaavojen kanssa. Asiasanaindeksointi on vakiintunut dokumenttien sisällönkuvaamisen välineeksi, sillä asiasanojen luonnollinen kieli on käyttäjille ymmärrettävämpää kuin luokituskaavojen numero- tai kirjainsymbolit.
Vihersipuli on keltasipulin (tavallisen sipulin) Allium cepa lajikeryhmä. Salaatti- eli vihersipuli on hyvin suosittu Kiinassa, Koreassa ja Japanissa.