Euroopan unionin L 306/2017
Ilmoitus Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä Vietnamin sosialistisen tasavallan kokonaisvaltaista kumppanuutta ja yhteistyötä koskevaan puitesopimukseen Kroatian Euroopan unioniin liittymisen huomioon ottamiseksi liitettävän pöytäkirjan voimaantulosta
Komission delegoitu asetus (EU) 2017/2168, annettu 20 päivänä syyskuuta 2017, asetuksen (EY) N:o 589/2008 muuttamisesta ulkokanojen munien kaupan pitämisen vaatimusten osalta silloin, kun kanojen pääsyä laidunalueelle on rajoitettu
Komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2017/2169, annettu 21 päivänä marraskuuta 2017, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/1952 mukaisesti toimitettavien maakaasun ja sähkön hintoja koskevien Euroopan tilastojen toimitusmuodosta ja -järjestelyistä ( 1 )
Neuvoston täytäntöönpanopäätös (EU) 2017/2170, annettu 15 päivänä marraskuuta 2017, N-fenyyli-N-[1-(2-fenyylietyyli)piperidin-4-yyli]-furaani-2-karboksamidin (furanyylifentanyyli) saattamisesta valvontatoimenpiteiden piiriin
Neuvoston päätös (EU) 2017/2171, annettu 20 päivänä marraskuuta 2017, Euroopan kehitysrahaston rahoittamiseksi suoritettavista jäsenvaltioiden rahoitusosuuksista ja rahoitusosuuden enimmäismäärästä vuonna 2019, vuosittaisesta määrästä vuonna 2018, ensimmäisestä maksuerästä vuonna 2018 sekä alustavasta ja ei-sitovasta ennusteesta, joka koskee odotettuja rahoitusosuuksien vuotuisia määriä vuosina 2020 ja 2021
Komission päätös (EU) 2017/2172, annettu 20 päivänä marraskuuta 2017, päätöksen 2010/670/EU muuttamisesta niiden tulojen käytön osalta, joita ei käytetä maksuihin ensimmäisellä ehdotuspyyntökierroksella (tiedoksiannettu numerolla C(2017) 7656)
Komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2017/2173, annettu 20 päivänä marraskuuta 2017, päätöksen 2008/185/EY liitteen II muuttamisesta siltä osin kuin on kyse Aujeszkyn taudin hävittämistä koskevan valvontaohjelman hyväksymisestä Italiassa sijaitsevan Lombardian alueen osalta (tiedoksiannettu numerolla C(2017) 7587) ( 1 )
Komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2017/2174, annettu 20 päivänä marraskuuta 2017, neuvoston direktiivin 92/65/ETY liitteen E muuttamisesta mehiläisten ja kimalaisten kaupassa käytettävän terveystodistuksen osalta (tiedoksiannettu numerolla C(2017) 7588) ( 1 )
Komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2017/2175, annettu 21 päivänä marraskuuta 2017, korkeapatogeenisen lintuinfluenssan esiintymiseen tietyissä jäsenvaltioissa liittyvistä suojatoimenpiteistä annetun täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2017/247 liitteen muuttamisesta (tiedoksiannettu numerolla C(2017) 7835) ( 1 )
Komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2017/2176, annettu 21 päivänä marraskuuta 2017, afrikkalaiseen sikaruttoon liittyvistä tietyistä väliaikaisista suojatoimenpiteistä Puolassa (tiedoksiannettu numerolla C(2017) 7874) ( 1 )
Pöytäkirja Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä Vietnamin sosialistisen tasavallan kokonaisvaltaista kumppanuutta ja yhteistyötä koskevaan puitesopimukseen Kroatian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen huomioon ottamiseksi tulee voimaan (1)1. joulukuuta 2017, koska puitesopimuksen pöytäkirjan 4 artiklan 2 kohdassa määrätty menettely saatettiin päätökseen 6. marraskuuta 2017.
(1) EUVL L 348, 21.12.2016, s. 3.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) 2017/2167,
annettu 5 päivänä heinäkuuta 2017,
tiettyjen pohjakalakantojen kalastuksia lounaisilla vesialueilla koskevasta poisheittämissuunnitelmasta annetun delegoidun asetuksen (EU) 2016/2374 muuttamisesta
ottaa huomioon yhteisestä kalastuspolitiikasta, neuvoston asetusten (EY) N:o 1954/2003 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston päätöksen 2004/585/EY kumoamisesta 11 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 (1) ja erityisesti sen 15 artiklan 6 kohdan ja 18 artiklan 1 ja 3 kohdan,
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 tavoitteena on saaliiden poisheittämisen lopettaminen asteittain unionin kalastuksissa ottamalla käyttöön purkamisvelvoite, joka koskee saalisrajoitusten alaisten lajien saaliita.
Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisesti purkamisvelvoitetta sovelletaan lounaisilla vesillä kalastusta määrittäviin saalisrajoitusten alaisiin lajeihin viimeistään 1 päivästä tammikuuta 2017.
Purkamisvelvoitteen täytäntöönpanemiseksi komission delegoidussa asetuksessa (EU) 2016/2374 (2) on vahvistettu tiettyjen pohjakalakantojen kalastuksia lounaisilla vesialueilla koskeva poisheittämissuunnitelma vuosiksi 2016–2018 Alankomaiden, Belgian, Espanjan, Portugalin ja Ranskan vuonna 2016 toimittaman yhteisen suosituksen perusteella.
Alankomailla, Belgialla, Espanjalla, Portugalilla ja Ranskalla on lounaisilla vesillä välitön kalastuksenhoitoetu. Kyseiset jäsenvaltiot toimittivat 2 päivänä tammikuuta 2017 lounaisten vesialueiden neuvoa-antavaa toimikuntaa kuultuaan komissiolle uuden yhteisen suosituksen.
Uusi yhteinen suositus täydentää delegoidulla asetuksella (EU) 2016/2374 vahvistettua poisheittämissuunnitelmaa, ja se kattaa mustahuotrakalan kalastukset ICES-alueella VIIIa ja -suuralueilla IX ja X (Kansainvälinen merentutkimusneuvosto) sekä CECAF-alueella 34.1.2 (Itäisen Keski-Atlantin kalastuskomitea) sekä pilkkupagellin kalastukset ICES-suuralueella IX.
Uudessa yhteisessä suosituksessa ehdotettu toimenpide on linjassa asetuksen (EU) N:o 1380/2013 18 artiklan 3 kohdan kanssa ja voidaan siten sisällyttää delegoituun asetukseen (EU) 2016/2374.
Uudessa yhteisessä suosituksessa esitetään purkamisvelvoitetta koskevan vapautuksen soveltamista syvänmeren ankkuroiduilla pitkäsiimoilla ICES-alueella VIIIa ja -suuralueilla IX ja X sekä CECAF-alueella 34.1.2 pyydettyyn mustahuotrakalaan, koska rekisteröity esiintymistiheys (ja yksilömäärä) on voimassa olevien tieteellisten lausuntojen mukaan alhainen, kun otetaan huomioon lajin pyynnissä käytettävien pyydysten ominaisuudet, kalastuskäytännöt ja ekosysteemi. ICES katsoi arvioinnissaan, että poisheittämiset voidaan olettaa olemattomiksi tai vähäisiksi useimpien arviointitarkoitusten osalta, sillä suurimman osan poisheittämisiin liittyvästä mustahuotrakalan kuolevuudesta aiheuttavat pyydyksiin kiinni jäänyttä mustahuotrakalaa saalistavat hait ja valaat ja se on verrattain vähäistä puretun saaliin määrään verrattuna Edellä esitetyn perusteella komissio hyväksyy ehdotetun vapautuksen.
Uudessa yhteisessä suosituksessa esitetään purkamisvelvoitetta koskevan vapautuksen soveltamista myös pilkkupagelliin ICES-suuralueella IX, sillä jäsenvaltiot katsovat, että mahdollisesti korkeista eloonjäämisasteista on tieteellistä näyttöä. Sen osoittamiseksi on kuitenkin tehtävä uusia tutkimuksia, ja vapautusta voidaan harkita myöhemmin, kun asianomaiset jäsenvaltiot toimittavat komissiolle tietoja meneillään olevista kokeista.
Selkeyden vuoksi asetuksen (EU) 2016/2374 liitteen rakennetta olisi muutettava.
Sen vuoksi delegoitua asetusta (EU) 2016/2374 olisi muutettava.
Koska tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet vaikuttavat suoraan unionin alusten kalastuskauden suunnitteluun ja kalastuskauden taloudelliseen toimintaan, asetuksen olisi tultava voimaan heti sen julkaisemisen jälkeen. Yhteisen suosituksen viivästyneen toimituksen vuoksi sitä olisi sovellettava poikkeuksena yleisestä periaatteesta 1 päivästä tammikuuta 2017,
Korvataan delegoidun asetuksen (EU) 2016/2374 liite tämän asetuksen liitteellä.
Tehty Brysselissä 5 päivänä heinäkuuta 2017.
(2) Komission delegoitu asetus (EU) 2016/2374, annettu 12 päivänä lokakuuta 2016, tiettyjen pohjakalakantojen kalastuksia lounaisilla vesialueilla koskevasta poisheittämissuunnitelmasta (EUVL L 352, 23.12.2016, s. 33).
Kalastukset, joihin sovelletaan purkamisvelvoitetta
1. Merianturan (Solea solea) kalastukset
Pyydyskoodi
Pyydyksen kuvaus
ICES-alueet VIIIa, b, d ja e
Kaikki pohjatroolit
Silmäkoko 70–100 mm
Kaikki merianturasaaliit
Kaikki puomitroolit
Kaikki riimuverkot ja tavalliset verkot
Silmäkoko ≥ 100 mm
2. Merianturan (Solea solea) ja punakampelan (Pleuronectes platessa) kalastukset
ICES-alue IXa
Kaikki meriantura- ja punakampelasaaliit
3. Kummeliturskan (Merluccius merluccius) kalastukset
Kaikki pohjatroolit ja nuotat
Kaikki kummeliturskasaaliit
Kaikki pitkäsiimat
Kaikki tavalliset verkot
ICES-alueet VIIIc ja IXa
Alukset, jotka täyttävät seuraavat kriteerit:
Silmäkoko ≥ 70 mm
Kummeliturskan purettu kokonaissaalis kaudella 2014/2015 (1) on yli 5 % kaikkien lajien puretusta saaliista ja yli 5 tonnia
Silmäkoko 80–99 mm
Koukkukoko: suurempi kuin pituus 3,85 cm +/– 1,15 cm ja leveys 1,6 cm +/– 0,4 cm
4. Merikrotin (Lophiidae) kalastukset
Silmäkoko ≥ 200 mm
Kaikki merikrottisaaliit
5. Keisarihummerin (Nephrops norvegicus) kalastukset
ICES-alueet VIIIa, b, d ja e (ainoastaan toiminnallisten yksiköiden sisällä)
Kaikki keisarihummerisaaliit
ICES-alueet VIIIc ja IXa (ainoastaan toiminnallisten yksiköiden sisällä)
6. Mustahuotrakalan (Aphanopus carbo) kalastukset
ICES-alueet VIIIc, IX, X ja CECAF-alue 34.1.2
Syvänmeren ankkuroidut pitkäsiimat
Kaikki mustahuotrakalasaaliit
7. Pilkkupagellin (Pagellus bogaraveo) kalastukset
ICES-suuralue IX
Koukkukoko: suurempi kuin pituus 3,95 cm ja leveys 1,65 cm
Kaikki pilkkupagellisaaliit
(1) Viitejakso päivitetään tulevien vuosien osalta. Vuoden 2018 viitejaksona on kausi 2015 ja 2016 ja vuoden 2019 viitejaksona kausi 2016 ja 2017.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) 2017/2168,
asetuksen (EY) N:o 589/2008 muuttamisesta ulkokanojen munien kaupan pitämisen vaatimusten osalta silloin, kun kanojen pääsyä laidunalueelle on rajoitettu
ottaa huomioon maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 922/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17 päivänä joulukuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (1) ja erityisesti sen 75 artiklan 2 kohdan,
Komission asetuksessa (EY) N:o 589/2008 (2) vahvistetaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (3) soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt munien kaupan pitämisen vaatimusten osalta. Eritoten asetuksen (EY) N:o 589/2008 liitteessä II olevassa 1 kohdassa vahvistetaan ”ulkokanojen munia” koskevat vähimmäisvaatimukset.
Asetus (EU) N:o 1308/2013 on korvannut asetuksen (EY) N:o 1234/2007, ja sillä siirretään komissiolle valta antaa tältä osin delegoituja säädöksiä kyseisen asetuksen 227 artiklan mukaisesti.
Asetuksen (EY) N:o 589/2008 liitteessä II olevan 1 kohdan a alakohdassa säädetään enintään 12 viikon poikkeusjaksosta munien pitämiseksi kaupan ”ulkokanojen munina” tapauksissa, joissa laidunalueelle pääsyä on rajoitettu unionin lainsäädäntöön perustuvilla rajoituksilla, kansanterveyden ja eläinten terveyden suojelemiseksi asetetut eläinlääkinnälliset rajoitukset mukaan luettuina. Unionissa ilmenneiden vakavien lintuinfluenssan taudinpurkausten seurauksena näyttää olevan välttämätöntä säätää pidemmästä poikkeusjaksosta ja selventää entisestään sääntöjä erityisesti poikkeusjakson alkamisajankohdan osalta, jotta varmistetaan sääntöjen yhdenmukainen täytäntöönpano kaikkialla unionissa.
Asetuksen (EY) N:o 589/2008 liitettä II olisi sen vuoksi muutettava.
Jotta voidaan varmistaa tämän toimenpiteen välitön soveltaminen, asetuksen olisi tultava voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä,
Korvataan asetuksen (EY) N:o 589/2008 liite II tämän asetuksen liitteellä.
Tehty Brysselissä 20 päivänä syyskuuta 2017.
(2) Komission asetus (EY) N:o 589/2008, annettu 23 päivänä kesäkuuta 2008, neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä munien kaupan pitämisen vaatimusten osalta (EUVL L 163, 24.6.2008, s. 6).
(3) Neuvoston asetus (EY) N:o 1234/2007, annettu 22 päivänä lokakuuta 2007, maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) (EUVL L 299, 16.11.2007, s. 1).
”Ulkokanojen munat” on tuotettava tuotantojärjestelmissä, jotka täyttävät vähintään direktiivin 1999/74/EY (1) 4 artiklassa vahvistetut edellytykset.
Jos unionin lainsäädäntöön perustuvat toimenpiteet edellyttävät, että kanojen pääsyä laidunalueelle rajoitetaan kansanterveyden tai eläinten terveyden suojelemiseksi, munia voidaan tästä rajoituksesta huolimatta pitää kaupan ”ulkokanojen munina”, edellyttäen että munivien kanojen pääsyä laidunalueelle ei ole rajoitettu kauemmin kuin 16 yhtäjaksoisen viikon ajan. Tämä enimmäisjakso alkaa sinä päivänä, jona kyseisen samaan aikaan tiloihin tuodun kanojen ryhmän pääsyä laidunalueelle tosiasiallisesti alettiin rajoittaa;
”Lattiakanojen munat” on tuotettava tuotantojärjestelmissä, jotka täyttävät vähintään direktiivin 1999/74/EY 4 artiklassa vahvistetut edellytykset.
”Häkkikanojen munat” on tuotettava tuotantojärjestelmissä, jotka täyttävät vähintään
(1) Neuvoston direktiivi 1999/74/EY, annettu 19 päivänä heinäkuuta 1999, munivien kanojen suojelun vähimmäisvaatimuksista (EYVL L 203, 3.8.1999, s. 53).
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) 2017/2169,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/1952 mukaisesti toimitettavien maakaasun ja sähkön hintoja koskevien Euroopan tilastojen toimitusmuodosta ja -järjestelyistä
ottaa huomioon maakaasun ja sähkön hintoja koskevista Euroopan tilastoista sekä direktiivin 2008/92/EY kumoamisesta 26 päivänä lokakuuta 2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/1952 (1) ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,
Asetuksessa (EU) 2016/1952 vahvistetaan yhteinen kehys vertailukelpoisten Euroopan tilastojen tuottamiseksi maakaasun ja sähkön hinnoista, joita veloitetaan kotitalousasiakkailta ja muilta loppukäyttäjiltä kuin kotitalousasiakkailta unionissa.
Jäsenvaltioiden olisi asetuksen (EU) 2016/1952 5 artiklan 2 kohdan mukaan toimitettava tilastotiedot sähköisesti sellaisessa soveltuvassa teknisessä muodossa, jonka komissio vahvistaa.
SDMX-hanke (Statistical Data and Metadata eXchange) tarjoaa tilastollisia ja teknisiä standardeja virallisten tilastotietojen vaihtamista varten. Sen vuoksi komission (Eurostat) olisi vahvistettava näiden standardien mukainen tekninen muoto Euroopan tilastojärjestelmässä tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa.
Tiedot maakaasun ja sähkön hinnoista, joita veloitetaan unionissa kotitalousasiakkailta ja muilta loppukäyttäjiltä kuin kotitalousasiakkailta, on toimitettava Eurostatille keskitetyn vastaanottopisteen kautta, jotta komissio (Eurostat) voi hakea tiedot sähköisesti.
Rakenne, jota on käytettävä toimitettaessa tietoja komissiolle (Eurostat), vahvistetaan liitteissä.
Rakenne maakaasun hintoja koskevien tilastotietojen toimittamista varten
Toimitettavissa tiedostoissa on oltava seuraavat tiedot:
Raportoivan maan nimi
Raportointivastaavan nimi
Raportointivastaavan sähköpostiosoite
Tietojen viitevuosi (2017, 2018 jne.)
Jokaisesta kulutusluokasta toimitetaan taulukkojen 1, 2 ja 4 kentät.
Kotitalousasiakkaisiin sovelletaan seuraavia kulutusluokkia:
Luokka D1 (pieni): vuosikulutus alle 20 GJ.
Luokka D2 (keskisuuri): vuosikulutus vähintään 20 mutta alle 200 GJ.
Luokka D3 (suuri): vuosikulutus vähintään 200 GJ.
Muihin käyttäjiin kuin kotitalousasiakkaisiin sovelletaan seuraavia kulutusluokkia:
Luokka I1: vuosikulutus alle 1 000 GJ.
Luokka I2: vuosikulutus vähintään 1 000 mutta alle 10 000 GJ.
Luokka I3: vuosikulutus vähintään 10 000 mutta alle 100 000 GJ.
Luokka I4: vuosikulutus vähintään 100 000 mutta alle 1 000 000 GJ.
Luokka I5: vuosikulutus vähintään 1 000 000 mutta alle 4 000 000 GJ.
Luokka I6: vuosikulutus vähintään 4 000 000 GJ.
Taulukon 3 tiedot ilmoitetaan kaikkien kulutusluokkien keskiarvoina.
Taulukko 1: Tärkeimmät hintatasot
havainnon laatu
Tähän hintatasoon on sisällyttävä ainoastaan energia- ja toimituskomponentti ja verkkokomponentti.
Hinta pois luettuina arvonlisävero ja muut palautettavissa olevat verot
Tähän hintatasoon on sisällyttävä energia- ja toimituskomponentti, verkkokomponentti sekä verot, veronluonteiset maksut ja muut maksut, joita ei katsota voitavan palauttaa kotitalousasiakkaisiin kuulumattomille loppukäyttäjille. Kotitalousasiakkaiden osalta tähän hintatasoon on sisällyttävä energiakomponentti ja verkkokomponentti sekä verot, veronluonteiset maksut ja muut maksut arvonlisäveroa lukuun ottamatta.
Hinta mukaan luettuina kaikki verot ja arvonlisävero (jotka voidaan tai joita ei voida palauttaa takaisin)
Tähän hintatasoon on sisällyttävä energia- ja toimituskomponentti, verkkokomponentti sekä kaikki verot, veronluonteiset maksut ja muut maksut, jotka voidaan tai joita ei voida palauttaa takaisin, mukaan luettuna arvonlisävero.
Arvot ilmoitetaan kansallisena valuuttana gigajoulea (GJ) kohden (ylempi lämpöarvo).
Luottamuksellisuus ja havainnon laatu ilmoitetaan käyttämällä vakiokoodiluetteloja.
Taulukko 2: Hintojen yksityiskohtainen erittely komponentteihin ja osakomponentteihin
Energia- ja toimitushinta
Tähän komponenttiin on sisällyttävä energiantoimittajan maakaasusta maksama hinta tai maakaasun hinta kohdassa, jossa se saapuu siirtojärjestelmään, mukaan luettuina tapauksen mukaan seuraavat loppukäyttäjiä koskevat kustannukset: varastointikustannukset sekä maakaasun myyntiin loppukäyttäjille liittyvät kustannukset.
Verkkohintaan on sisällyttävä seuraavat loppukäyttäjiä koskevat kustannukset: siirto- ja jakelutariffit, siirto- ja jakeluhäviöt, verkkokustannukset, myynnin jälkeiset palvelukustannukset, järjestelmän palvelukustannukset sekä mittarivuokra ja mittauskustannukset.
Arvonlisävero, sellaisena kuin se on määritelty neuvoston direktiivissä 2006/112/EY (1).
Uusiutuviin energialähteisiin liittyvät verot
Verot, veronluonteiset maksut tai muut maksut, jotka liittyvät uusiutuvien energianlähteiden, energiatehokkuuden tai sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämiseen.
Kapasiteettiin liittyvät verot
Verot, veronluonteiset maksut tai muut maksut, jotka liittyvät varmuusvarastoihin, kapasiteettimaksuihin ja energiavarmuuteen; maakaasunjakelun verot; hukkakustannukset ja maksut, jotka liittyvät energia-alan sääntelyviranomaisten tai markkinatoimijoiden ja verkonhaltijoiden rahoittamiseen.
Verot, veronluonteiset maksut tai muut maksut, jotka liittyvät ilmanlaatuun ja muihin ympäristöasioihin; hiilidioksidin tai muiden kasvihuonekaasujen päästöjä koskevat verot.
Kaikki muut verot, veronluonteiset maksut tai muut maksut, jotka eivät sisälly edellä oleviin neljään ryhmään: kaukolämmityksen tuki; paikalliset ja alueelliset veronluonteiset maksut; saarekekorvaus; lupamaksut, jotka liittyvät lisensseihin ja maksuihin käytettäessä maata ja julkista tai yksityistä omaisuutta verkkoihin tai muihin järjestelyihin.
Viiteajanjaksot kaikkia komponentteja ja kaikkia osakomponentteja varten ovat vuoden pituisia.
Arvot ilmoitetaan kansallisena valuuttana gigajoulea (GJ) kohden ylemmän lämpöarvon (GCV) perusteella.
Taulukko 3: Verkkokustannukset
Siirtokustannusten keskimääräinen suhteellinen osuus kotitalousasiakkailla ja siirtokustannusten keskimääräinen suhteellinen osuus muilla loppukäyttäjillä kuin kotitalousasiakkailla ilmoitettuina prosentteina kokonaisverkkokustannuksista.
Jakelukustannukset
Jakelukustannusten keskimääräinen suhteellinen osuus kotitalousasiakkailla ja jakelukustannusten keskimääräinen suhteellinen osuus muilla loppukäyttäjillä kuin kotitalousasiakkailla ilmoitettuina prosentteina kokonaisverkkokustannuksista.
Viiteajanjaksot siirto- ja jakelukustannuksia varten ovat vuoden pituisia.
Arvot ilmoitetaan prosentteina.
Taulukko 4: Kulutusmäärät
Maakaasun suhteellinen osuus kussakin kulutusluokassa sen kokonaismäärän perusteella, johon asianomaiset hinnat liittyvät.
Viiteajanjakso kulutusmääriä varten on vuoden pituinen.
Rakenne sähkön hintoja koskevien tilastotietojen toimittamista varten
Tiedostoissa on oltava seuraavat tiedot:
Luokka DA (erittäin pieni): vuosikulutus alle 1 000 kWh.
Luokka DB (pieni): vuosikulutus vähintään 1 000 mutta alle 2 500 kWh.
Luokka DC (keskisuuri): vuosikulutus vähintään 2 500 mutta alle 5 000 kWh.
Luokka DD (suuri): vuosikulutus vähintään 5 000 mutta alle 15 000 kWh.
Luokka DE (erittäin suuri): vuosikulutus vähintään 15 000 kWh.
Luokka IA: vuosikulutus alle 20 MWh.
Luokka IB: vuosikulutus vähintään 20 mutta alle 500 MWh.
Luokka IC: vuosikulutus vähintään 500 mutta alle 2 000 MWh.
Luokka ID: vuosikulutus vähintään 2 000 mutta alle 20 000 MWh.
Luokka IE: vuosikulutus vähintään 20 000 mutta alle 70 000 MWh.
Luokka IF: vuosikulutus vähintään 70 000 mutta alle 150 000 MWh.
Luokka IG: vuosikulutus vähintään 150 000 MWh.
Tähän hintatasoon on sisällyttävä energia- ja toimituskomponentti, verkkokomponentti sekä verot, veronluonteiset maksut ja muut maksut, joita ei katsota voitavan palauttaa kotitalousasiakkaisiin kuulumattomille loppukäyttäjille. Kotitalousasiakkaiden osalta tähän hintatasoon sisältyvät energiakomponentti, verkkokomponentti sekä verot, veronluonteiset maksut ja muut maksut arvonlisäveroa lukuun ottamatta.
Arvot ilmoitetaan kansallisena valuuttana kilowattituntia kohden.
Kokonaishinnan komponentti, joka liittyy energiaan ja toimitukseen, verot pois luettuina.
Tähän komponenttiin on sisällyttävä seuraavat loppukäyttäjiä koskevat kustannukset: tuotanto, aggregaatio, tasesähkö, toimitetun energian kustannukset, asiakaspalvelut, jälkimarkkinointi ja muut toimituskustannukset.
Kokonaishinnan komponentti, joka liittyy verkkohintoihin, verot pois luettuina.
Arvonlisävero, sellaisena kuin se on määritelty direktiivissä 2006/112/EY.
Verot, veronluonteiset maksut tai muut maksut, jotka liittyvät kapasiteettimaksuihin, energiavarmuuteen ja tuotannon riittävyyteen; hiiliteollisuuden rakenneuudistukseen liittyvät verot; sähkönjakeluverot; hukkakustannukset ja maksut, jotka liittyvät energia-alan sääntelyviranomaisten tai markkinatoimijoiden ja verkonhaltijoiden rahoittamiseen.
Ydinalan verot
Verot, veronluonteiset maksut tai muut maksut, jotka liittyvät ydinalaan, mukaan luettuina ydinenergian käytöstä poistaminen, ydinlaitosten tarkastukset ja kyseisten laitosten käyttömaksut.
Kaikki muut verot, veronluonteiset maksut tai muut maksut, jotka eivät sisälly edellä oleviin viiteen ryhmään: kaukolämmityksen tuki; paikalliset ja alueelliset veronluonteiset maksut; saarekekorvaus; lupamaksut, jotka liittyvät lisensseihin ja maksuihin käytettäessä maata ja julkista tai yksityistä omaisuutta verkkoihin tai muihin järjestelyihin.
Sähkön suhteellinen osuus kussakin kulutusluokassa sen kokonaismäärän perusteella, johon asianomaiset hinnat liittyvät.
NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS (EU) 2017/2170,
annettu 15 päivänä marraskuuta 2017,
N-fenyyli-N-[1-(2-fenyylietyyli)piperidin-4-yyli]-furaani-2-karboksamidin (furanyylifentanyyli) saattamisesta valvontatoimenpiteiden piiriin
ottaa huomioon uusia psykoaktiivisia aineita koskevasta tietojenvaihdosta, riskienarvioinnista ja valvonnasta 10 päivänä toukokuuta 2005 tehdyn neuvoston päätöksen 2005/387/YOS (1) ja erityisesti sen 8 artiklan 3 kohdan,
Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen (EMCDDA) laajennetun tiedekomitean erityisistunnossa on laadittu päätöksen 2005/387/YOS mukaisesti uutta psykoaktiivista ainetta N-fenyyli-N-[1-(2-fenyylietyyli)piperidin-4-yyli]-furaani-2-karboksamidi (furanyylifentanyyli) koskeva riskienarviointiraportti, joka toimitettiin komissiolle ja neuvostolle 24 päivänä toukokuuta 2017.
Furanyylifentanyyli on synteettinen opioidi ja rakenteeltaan samankaltainen kuin valvottuihin aineisiin kuuluva fentanyyli, jota käytetään lääketieteessä yleisesti yleisanestesiaan leikkausten aikana ja kivun hallintaan. Furanyylifentanyyli on rakenteeltaan samankaltainen myös asetyylifentanyylin ja akryylifentanyylin kanssa, jotka olivat kumpikin EMCDDA:n ja Europolin yhteisen raportin aiheena joulukuussa 2015 ja marraskuussa 2016.
Furanyylifentanyylia on ollut saatavilla unionissa ainakin kesäkuusta 2015 lähtien, ja sitä on havaittu 16 jäsenvaltiossa. Useimmissa tapauksissa ainetta takavarikoitiin jauheena, mutta myös nestemäisessä muodossa ja tabletteina. Havaitut määrät ovat suhteellisen pieniä. Määrät olisi kuitenkin suhteutettava aineen voimakkaaseen vaikutukseen.
Viisi jäsenvaltiota on ilmoittanut 22 kuolemantapauksesta, jotka on yhdistetty furanyylifentanyyliin. Kyseisistä kuolemantapauksista vähintään 10 tapauksessa furanyylifentanyyli aiheutti kuoleman tai todennäköisesti edesauttoi sitä. Lisäksi kolme jäsenvaltiota raportoi 11 akuutista furanyylifentanyylin aiheuttamasta myrkytyksestä, jotka eivät johtaneet kuolemaan.
Järjestäytyneen rikollisuuden mahdollisesta osallistumisesta furanyylifentanyylin valmistukseen, jakeluun (laittomaan kauppaan) ja tarjontaan unionissa ei ole tietoja. Käytettävissä olevien tietojen perusteella vaikuttaa siltä, että furanyylifentanyylia tuottavat Kiinassa sijaitsevat kemian alan yritykset.
Furanyylifentanyylia myydään verkossa ”tutkimuskemikaalina” tavallisesti jauheena ja käyttövalmiina nenäsuihkeina sekä pieninä että tukkumäärinä. Takavarikoista saadut tiedot viittaavat siihen, että furanyylifentanyylia saatetaan myydä myös laittomien opioidien markkinoilla.
Furanyylifentanyylilla ei ole tunnustettua lääketieteellistä tai eläinlääketieteellistä käyttöä unionissa. Ei ole viitteitä siitä, että furanyylifentanyylia voitaisiin käyttää mihinkään muuhun tarkoitukseen kuin analyyttisena vertailustandardina ja tieteellisessä tutkimuksessa.
Riskienarviointiraportista käy ilmi, että useat furanyylifentanyyliin liittyvät kysymykset ovat seurausta aineen terveydelle ja kansanterveydelle aiheuttamia riskejä sekä sosiaalisia riskejä koskevien tietojen puuttumisesta, ja niihin voitaisiin vastata toteuttamalla lisätutkimuksia. Saatavilla olevat näyttö ja tiedot aineen aiheuttamista terveydellisistä ja sosiaalisista riskeistä sekä sen samankaltaisuus fentanyylin kanssa antavat kuitenkin riittävät perusteet furanyylifentanyylin saattamiselle valvontatoimenpiteiden piiriin koko unionissa.
Furanyylifentanyylia ei ole lueteltu valvottavaksi aineeksi vuonna 1961 tehdyssä Yhdistyneiden kansakuntien huumausaineyleissopimuksessa eikä vuonna 1971 tehdyssä psykotrooppisia aineita koskevassa Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksessa. Se ei ole arvioitavana Yhdistyneiden kansakuntien järjestelmässä.
Koska 10 jäsenvaltiota valvoo furanyylifentanyylia kansallisen huumausainelainsäädäntönsä nojalla ja kolme jäsenvaltiota valvoo furanyylifentanyylia muun lainsäädännön nojalla, aineen saattaminen valvontatoimenpiteiden piiriin koko unionissa auttaisi ehkäisemään esteitä rajat ylittävässä lainvalvonnassa ja oikeudellisessa yhteistyössä sekä suojaamaan unionia riskeiltä, joita aineen saatavuus ja käyttö saattavat aiheuttaa.
Päätöksessä 2005/387/YOS annetaan neuvostolle täytäntöönpanovalta reagoida unionin tasolla nopeasti ja asiantuntevasti jäsenvaltioiden havaitsemien ja raportoimien uusien psykoaktiivisten aineiden ilmaantumiseen saattamalla kyseiset aineet valvontatoimenpiteiden piiriin koko unionissa. Koska tällaisen täytäntöönpanovallan käyttöön ottamista koskevat edellytykset ovat täyttyneet ja menettelyä on noudatettu, olisi annettava täytäntöönpanopäätös furanyylifentanyylin saattamiseksi valvontatoimien piiriin koko unionissa.
Päätös 2005/387/YOS sitoo Tanskaa, ja sen vuoksi Tanska osallistuu tämän päätöksen, jolla pannaan täytäntöön päätös 2005/387/YOS, hyväksymiseen ja soveltamiseen.
Päätös 2005/387/YOS sitoo Irlantia, ja sen vuoksi Irlanti osallistuu tämän päätöksen, jolla pannaan täytäntöön päätös 2005/387/YOS, hyväksymiseen ja soveltamiseen.
Päätös 2005/387/YOS ei sido Yhdistynyttä kuningaskuntaa, eikä se sen vuoksi osallistu tämän päätöksen, jolla pannaan täytäntöön päätös 2005/387/YOS, hyväksymiseen, päätös ei sido Yhdistynyttä kuningaskuntaa eikä sitä sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan,
Saatetaan uusi psykoaktiivinen aine N-fenyyli-N-[1-(2-fenyylietyyli)piperidin-4-yyli]-furaani-2-karboksamidi (furanyylifentanyyli) valvontatoimenpiteiden piiriin koko unionissa.
Jäsenvaltioiden on toteutettava viimeistään 19 päivänä marraskuuta 2018 kansallisen lainsäädäntönsä mukaiset tarvittavat toimenpiteet 1 artiklassa tarkoitetun uuden psykoaktiivisen aineen saattamiseksi lainsäädäntönsä mukaisten valvontatoimenpiteiden ja rikosoikeudellisten seuraamusten piiriin vuonna 1971 tehdystä psykotrooppisia aineita koskevasta Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksesta johtuvien velvoitteidensa mukaisesti.
Tehty Brysselissä 15 päivänä marraskuuta 2017.
(2) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 24 päivänä lokakuuta 2017 (ei vielä julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä).
NEUVOSTON PÄÄTÖS (EU) 2017/2171,
annettu 20 päivänä marraskuuta 2017,
Euroopan kehitysrahaston rahoittamiseksi suoritettavista jäsenvaltioiden rahoitusosuuksista ja rahoitusosuuden enimmäismäärästä vuonna 2019, vuosittaisesta määrästä vuonna 2018, ensimmäisestä maksuerästä vuonna 2018 sekä alustavasta ja ei-sitovasta ennusteesta, joka koskee odotettuja rahoitusosuuksien vuotuisia määriä vuosina 2020 ja 2021
ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen Cotonoussa 23 päivänä kesäkuuta 2000 allekirjoitetun kumppanuussopimuksen (1), jäljempänä ’AKT–EU-kumppanuussopimus’, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna,
ottaa huomioon neuvostossa kokoontuneiden Euroopan unionin jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäisen sopimuksen vuosia 2014–2020 koskevaan monivuotiseen rahoituskehykseen perustuvan Euroopan unionin avun rahoituksesta AKT–EU-kumppanuussopimuksen mukaisesti sekä rahoitustuen myöntämisestä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen neljännessä osassa tarkoitetuille merentakaisille maille ja alueille (2), jäljempänä ’sisäinen sopimus’, ja erityisesti sen 7 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon yhdenteentoista Euroopan kehitysrahastoon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 2 päivänä maaliskuuta 2015 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 2015/323 (3), jäljempänä ’yhdestoista EKR:n varainhoitoasetus’, ja erityisesti sen 21 artiklan 2 kohdan,
Yhdennentoista EKR:n varainhoitoasetuksen 21 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti komissio esitti 15 päivään lokakuuta 2017 mennessä ehdotuksen, johon sisältyy a) jäsenvaltioiden Euroopan kehitysrahastolle (EKR) suorittamien rahoitusosuuksien vuotuinen enimmäismäärä vuoden 2019 osalta, b) jäsenvaltioiden EKR:lle suorittamien rahoitusosuuksien vuotuinen määrä vuoden 2018 osalta, c) vuoden 2018 rahoitusosuuden ensimmäisen erän määrä sekä d) alustava ei-sitova ennuste, joka koskee odotettuja rahoitusosuuksien vuotuisia määriä vuosien 2020 ja 2021 osalta.
Yhdennentoista EKR:n varainhoitoasetuksen 52 artiklan mukaisesti Euroopan investointipankki (EIP) toimitti komissiolle 4 päivänä syyskuuta 2017 ajantasaistetut ennakkoarviot hallinnoimiaan välineitä koskevista sitoumuksista ja maksuista.
Yhdennentoista EKR:n varainhoitoasetuksen 22 artiklan 1 kohdan mukaisesti rahoitusosuuksien maksupyynnöissä käytetään ensin aiemmille EKR:ille määrätyt määrät. Tästä syystä olisi esitettävä kymmenettä EKR:a koskeva maksupyyntö EIP:lle ja yhdettätoista EKR:a koskeva maksupyyntö komissiolle.
Neuvoston päätöksessä (EU) 2016/2026 (4) on vahvistettu jäsenvaltioiden vuotuisten EKR:n rahoitusosuuksien enimmäismäärästä komission osuudeksi 4 550 000 000 euroa ja EIP:n osuudeksi 250 000 000 euroa vuonna 2018.
Neuvoston päätöksessä (EU) 2017/1206 (5) on vahvistettu, että kahdeksannesta ja yhdeksännestä EKR:sta vapautunut 200 000 000 euron määrä käytetään rahoitusosuuksien vähentämiseen,
Jäsenvaltioiden EKR:oon suorittamien rahoitusosuuksien vuotuinen enimmäismäärä varainhoitovuonna 2019 on 4 900 000 000 euroa. Se jaetaan siten, että komission osuus on 4 600 000 000 euroa ja EIP:n osuus on 300 000 000 euroa.
Jäsenvaltioiden EKR:oon suorittamien rahoitusosuuksien vuotuinen määrä varainhoitovuonna 2018 on 4 800 000 000 euroa. Se jaetaan siten, että komission osuus on 4 550 000 000 euroa ja EIP:n osuus on EUR 250 000 000 euroa.
Varainhoitovuoden 2018 EKR-rahoitusosuuksien ensimmäiset erät, jotka jäsenvaltioiden on suoritettava komissiolle ja EIP:lle, esitetään tämän päätöksen liitteessä olevassa taulukossa.
Kyseisten rahoitusosuuksien maksaminen voidaan yhdistää mukautuksiin, jotka ovat seurausta rahoitusosuuksien vähentämisestä kahdeksannesta ja yhdeksännestä EKR:sta vapautuneella 200 000 000 euron määrällä ja jotka tehdään osana kunkin jäsenvaltion ilmoittamaa mukauttamissuunnitelmaa.
Alustava ei-sitova ennuste, joka koskee odotettuja rahoitusosuuksien vuotuisia määriä, on varainhoitovuonna 2020 komission osalta 4 600 000 000 euroa ja EIP:n osalta 300 000 000 euroa sekä varainhoitovuonna 2021 komission osalta EUR 4 700 000 000 euroa ja EIP:n osalta 300 000 000 euroa.
Tehty Brysselissä 20 päivänä marraskuuta 2017.
(2) EUVL L 210, 6.8.2013, s. 1.
(3) EUVL L 58, 3.3.2015, s. 17.
(4) Neuvoston päätös (EU) 2016/2026, annettu 15 päivänä marraskuuta 2016, Euroopan kehitysrahaston rahoittamiseksi suoritettavista jäsenvaltioiden rahoitusosuuksista ja rahoitusosuuden enimmäismäärästä vuonna 2018, vuosittaisesta määrästä vuonna 2017, ensimmäisestä maksuerästä vuonna 2017 sekä alustavasta ja ei-sitovasta ennusteesta, joka koskee odotettuja vuotuisia määriä vuosina 2019 ja 2020 (EUVL L 313, 19.11.2016, s. 25).
(5) Neuvoston päätös (EU) 2017/1206, annettu 4 päivänä heinäkuuta 2017, Euroopan kehitysrahaston rahoittamiseksi suoritettavista jäsenvaltioiden rahoitusosuuksista sekä vuoden 2017 toisesta maksuerästä (EUVL L 173, 6.7.2017, s. 15).
Osuus 10. EKR:sta (%)
Osuus 11. EKR:sta (%)
Vuoden 2018 ensimmäinen erä (euroa)
Komissio 11. EKR
EIP 10. EKR
KOMISSION PÄÄTÖS (EU) 2017/2172,
päätöksen 2010/670/EU muuttamisesta niiden tulojen käytön osalta, joita ei käytetä maksuihin ensimmäisellä ehdotuspyyntökierroksella
(tiedoksiannettu numerolla C(2017) 7656)
ottaa huomioon kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13 päivänä lokakuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY (1) ja erityisesti sen 10 a artiklan 8 kohdan,
Direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 8 kohdassa säädetään järjestelmästä, jolla rahoitetaan sellaisia kaupallisia demonstrointihankkeita, joiden tavoitteena on ympäristön kannalta turvallinen hiilidioksidin talteenotto ja geologinen varastointi, jäljempänä ’CCS-demonstrointihankkeet’, sekä innovatiivisia uusiutuviin energialähteisiin liittyviä teknologioita käsitteleviä demonstrointihankkeita, jäljempänä ’RES-demonstrointihankkeet’. Tähän käytetään EU:n kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmässä 300 miljoonaa päästöoikeutta, jotka on asetettu syrjään uusille osallistujille mutta joita ei ole jaettu.
Komission päätöksessä 2010/670/EU (2) säädetään näiden hankkeiden valintaa ja täytäntöönpanoa koskevista säännöistä ja perusteista sekä päästöoikeuksien rahaksi muuntamista ja tulojen hallinnointia koskevista perussäännöistä.
Vuoden 2014 puoliväliin mennessä ensimmäisellä ja toisella ehdotuspyyntökierroksella oli myönnetty varoja 39 RES- ja CCS-demonstrointihankkeeseen 20:ssä EU:n jäsenvaltiosta. Kuitenkin koska taloudellinen ympäristö on haastava sekä maailmanlaajuisesti että EU:ssa, joillakin ensimmäisellä ehdotuspyyntökierroksella rahoitusta saaneilla 20 hankkeella oli vaikeuksia hankkia riittävästi pääomaa tai lisärahoitusta. Tämän seurauksena 31 päivään joulukuuta 2016 mennessä 14 hanketta oli saanut lopulliset investointipäätöksensä päätöksen 2010/670/EU 9 artiklan mukaisesti, ja rahoituksesta, joka liittyy tällä ensimmäisellä ehdotuspyyntökierroksella rahoitusta saaneisiin hankkeisiin, on käyttämättä ainakin 436 miljoonaa euroa.
Käyttämättä jääneet varat olisi käytettävä suoraan rahoittamaan hankkeita, jotka kuuluvat direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 8 kohdan soveltamisalaan. Lisäksi kun otetaan huomioon erittäin innovatiivisen uusiutuvan energian ja CCS-demonstrointihankkeiden erityistilanne, osa rahoituksesta olisi myönnettävä avustusten muodossa.
Jotta voidaan lisätä investointeja näihin erittäin innovatiivisiin hankkeisiin energia-alalla EU:ssa, minkä komissio on asettanut ensisijaiseksi tavoitteeksi tiedonannossaan ”Nopeampaan puhtaan energian innovointiin” (3), ensimmäisellä ehdotuspyyntökierroksella käyttämättä jääneet tulot olisi kohdistettava uudestaan viipymättä käyttämällä Horisontti 2020 -puiteohjelman InnovFin EDP -ohjelmaa (4). Tällä tuella täydennettäisiin tämänhetkistä ja tulevaa taloudellista tukea, kuten Horisontti 2020 -ohjelman avustuksia.
Jotta voitaisiin lisätä investointeja näihin erittäin innovatiivisiin hankkeisiin liikennealalla, rahoitusta tulisi myöntää ainoastaan hankkeille, joissa tuetaan uudistuvan energian innovatiivista, toistettavaa ja skaalattavaa käyttöä, Verkkojen Eurooppa -välineen (5) vieraan pääoman ehtoisen rahoitusvälineen avulla.
Ensimmäisellä tai toisella ehdotuspyyntökierroksella rahoitusta saaneet hankkeet, jotka ovat saaneet lopulliset investointipäätöksensä ja joita toteutetaan parhaillaan, voivat hakea tukea kyseessä olevasta rahoitusvälineestä.
Jotta voitaisiin laajasti lisätä tietoisuutta kyseessä olevista rahoitusvälineistä, komissio ja Euroopan investointipankkiryhmä järjestävät jatkossakin säännöllisesti teknisiä workshop-tapaamisia jäsenvaltioita ja rahoittajia varten.
Komissio raportoi riittävän hyvissä ajoin ilmastonmuutoskomitealle komission ja Euroopan investointipankin valtuutussopimusten etenemisestä, erityisesti tukikelpoisuusperusteista, asianmukaisten rahoitusvälineiden täytäntöönpanosta, erityisesti suunniteltujen hankkeiden ominaisuuksista, hankehakemusten arvioinnista sekä uudelleen kohdennettujen varojen käytöstä, ja ottaa asianmukaisesti huomion jäsenvaltioiden kannat.
Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat ilmastonmuutoskomitean lausunnon mukaiset,
Muutetaan päätös 2010/670/EU seuraavasti:
Lisätään 2 artiklaan 4 kohta seuraavasti:
”4. Kaikki ensimmäisellä ehdotuspyyntökierroksella käyttämättä jääneet tulot ovat käytettävissä RES- ja CCS-demonstrointihankkeisiin, jotka ovat ensimmäisiä laatuaan ja innovatiivisia, toistettavia ja valmiita demonstrointia varten, käyttäen asianmukaisia Euroopan investointipankkiryhmän hallinoimia rahoitusvälineitä siten, että etusijalle asetetaan InnovFin EDP -ohjelma ja Verkkojen Eurooppa -välineen vieraan pääoman ehtoinen rahoitusväline liikennealalla.
Näihin tuloihin ei sovelleta edellä olevaa kohtaa, 6 artiklaa, 8 artiklaa, 11 artiklan 1–5 kohtaa, 11 artiklan 6 kohdan ensimmäistä ja toista kohtaa ja 13 artiklaa.
Komissio raportoi riittävän hyvissä ajoin ilmastonmuutoskomitealle komission ja Euroopan investointipankin valtuutussopimuksista, erityisesti tukikelpoisuusperusteista, kyseessä olevien rahoitusvälineiden täytäntöönpanosta, erityisesti suunniteltujen hankkeiden ominaisuuksista, hankehakemusten arvioinnista sekä uudelleen kohdennettujen varojen käytöstä, ja ottaa asianmukaisesti huomion jäsenvaltioiden kannat.”
Lisätään 14 artiklaan kohta seuraavasti:
”Komissio raportoi säännöllisesti ilmastonmuutoskomitealle 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen tulojen käytöstä, mukaan lukien tilanteen mukaan ennakkotiedot hankkeiden suunnitellusta tuesta sekä tuen siitä osasta, joka asetetaan käytettäväksi avustusten muodossa, hankkeiden maantieteellisestä jakautumisesta, hankkeiden laajuudesta ja teknologisesta kattavuudesta, sekä jälkikäteistiedot hankkeiden täytäntöönpanon edistymisestä, hiilidioksidipäästöjen välttämisestä, taloudellisesta vipuvaikutuksesta, tietoisuuden parantamisesta sekä saadusta kokemuksesta.”
(2) Komission päätös 2010/670/EU, annettu 3 päivänä marraskuuta 2010, sellaisten kaupallisten demonstrointihankkeiden, joiden tavoitteena on ympäristön kannalta turvallinen hiilidioksidin talteenotto ja geologinen varastointi, ja innovatiivisia uusiutuviin energialähteisiin liittyviä teknologioita käsittelevien demonstrointihankkeiden rahoittamista koskevista perusteista ja toimenpiteistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/87/EY perustetun yhteisön kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän yhteydessä (EUVL L 290, 6.11.2010, s. 39).
(4) Neuvoston päätös 2013/743/EU, annettu 3 päivänä joulukuuta 2013, tutkimuksen ja innovoinnin puiteohjelman ”Horisontti 2020” (2014–2020) täytäntöönpanoa koskevasta erityisohjelmasta ja päätösten 2006/971/EY, 2006/972/EY, 2006/973/EY, 2006/974/EY ja 2006/975/EY kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 965).
(5) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1316/2013, annettu 11 päivänä joulukuuta 2013, Verkkojen Eurooppa -välineen perustamisesta sekä asetuksen (EU) N:o 913/2010 muuttamisesta ja asetusten (EY) N:o 680/2007 ja (EY) N:o 67/2010 kumoamisesta (EUVL L 348, 20.12.2013, s. 129).
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS (EU) 2017/2173,
päätöksen 2008/185/EY liitteen II muuttamisesta siltä osin kuin on kyse Aujeszkyn taudin hävittämistä koskevan valvontaohjelman hyväksymisestä Italiassa sijaitsevan Lombardian alueen osalta
(tiedoksiannettu numerolla C(2017) 7587)
Italia on esittänyt komissiolle perustelut Aujeszkyn taudin hävittämistä koskevan valvontaohjelmansa hyväksymiseksi Lombardian alueen osalta ja kyseisen alueen lisäämiseksi asianmukaisesti päätöksen 2008/185/EY liitteeseen II. Kyseisten perustelujen arvioinnin perusteella Lombardian alue olisi lisättävä päätöksen 2008/185/EY liitteeseen II. Päätöksen 2008/185/EY liitettä II olisi sen vuoksi muutettava.
(1) EYVL 121, 29.7.1964, s. 1977.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS (EU) 2017/2174,
neuvoston direktiivin 92/65/ETY liitteen E muuttamisesta mehiläisten ja kimalaisten kaupassa käytettävän terveystodistuksen osalta
(tiedoksiannettu numerolla C(2017) 7588)
ottaa huomioon eläinten terveyttä koskevista vaatimuksista eläinten, siemennesteen, munasolujen ja alkioiden yhteisön sisäisessä kaupassa ja yhteisöön tuonnissa siltä osin kuin niitä eivät koske direktiivin 90/425/ETY liitteessä A olevassa I jaksossa mainittujen erityisten yhteisön säädösten eläinten terveyttä koskevat vaatimukset 13 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/65/ETY (1) ja erityisesti sen 22 artiklan ensimmäisen kohdan,
Direktiivin 92/65/ETY liitteessä E olevassa 2 osassa on terveystodistuksen malli unionin sisäistä elävien mehiläisten (Apis mellifera) ja kimalaisten (Bombus spp.) kauppaa varten. Kyseisessä todistuksessa vahvistetaan eläinten terveyttä koskevat vaatimukset, jotka liittyvät muun muassa pienen pesäkuoriaisen (Aethina tumida) ja Tropilaelaps-punkin (Tropilaelaps spp.) esiintymiseen ja joita sovelletaan niin mehiläisiin kuin kimalaisiin.
Kyseisessä terveystodistuksen mallissa vahvistettujen vaatimusten mukaan mehiläisiä ja kimalaisia voidaan siirtää ainoastaan alueilta, jotka ovat halkaisijaltaan vähintään 100 kilometriä ja joihin ei sovelleta kyseisten taudinaiheuttajien epäillystä tai vahvistetusta esiintymisestä johtuvia rajoituksia.
Italian toimivaltaisilta viranomaisilta on saatu tietoja niiden kokemuksista pienen pesäkuoriaisen esiintymisestä hunajamehiläisyhdyskunnissa Italiassa sen jälkeen, kun hyväksyttiin komission täytäntöönpanopäätös 2014/909/EU (2), jonka tarkoituksena on estää pienen pesäkuoriaisen leviäminen taudinaiheuttajasta kärsiviltä Italian alueilta. Näiden tietojen perusteella vaikuttaisi siltä, että kyseiset vaatimukset ovat suhteettomia, kun ajatellaan taudinaiheuttajasta kärsivän mehiläishoitoalan hallinnointia pitkällä ajanjaksolla taudinaiheuttajan havaitsemisen jälkeen.
Näissä vaatimuksissa ei muun muassa oteta huomioon, että saattaa olla sellaisia alueita, jotka – vaikkakin ne ovat alle 100 kilometrin päässä tällaisista esiintymistä – ovat kuitenkin niiden suojavyöhykkeiden ulkopuolella, jotka on vahvistettu kansallisella lainsäädännöllä esiintymien ympärille, joita ei myöskään rajoiteta unionin suojatoimenpiteillä ja jotka kuuluvat virallisesti suunnitellun ja toteutetun aktiivisen valvonnan piiriin hunajamehiläisen terveyttä tutkivan unionin vertailulaboratorion laatimien, pienen pesäkuoriaisen aiheuttamien tartuntojen valvontaa koskevien suuntaviivojen mukaisesti (3). Nämä seikat tarjoavat varmuutta siitä, ettei pientä pesäkuoriaista esiinny.
Lisäksi vaatimukset olisi saatettava ajan tasalle sen ottamiseksi huomioon, että silmämääräinen tarkastus ja lähetyksen suojaaminen välittömästi tiheäsilmäisellä verkolla alkuperäpaikassa pienen pesäkuoriaisen leviämisen riskin vähentämiseksi ovat hyvin tehokkaita ja teknisesti toteutettavissa olevia keinoja, kun lähetetään kuningatarmehiläisiä ja vähäisiä määriä seuramehiläisiä. Tälle on saatu vahvistus Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen pienen pesäkuoriaisen eloonjäännistä, leviämisestä ja asettumisesta 15 päivänä joulukuuta 2015 antamassa tieteellisessä lausunnossa (4).
Koska nykyiset vaatimukset ovat tarpeettoman rajoittavia, on tarpeen muuttaa unionin sisäisessä mehiläisten ja kimalaisten kaupassa käytettävää terveystodistuksen mallia lisäämällä siihen kuningatarmehiläisten lähetyksiä varten vaihtoehtoinen eläinten terveyttä koskeva vaatimus, jossa otetaan huomioon kokonaishyöty, joka saadaan, kun toimivaltaiset viranomaiset aktiivisen valvonnan avulla varmistavat, ettei pientä pesäkuoriaista esiinny, ja kun unionin sisäisessä kaupassa sovelletaan tiukennettuja riskinhallintatoimenpiteitä.
Kimalaiset eivät ole alttiita Tropilaelaps-punkille. Tälle on saatu vahvistus Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen Aethina tumida- ja Tropilaelaps spp. -taudinaiheuttajien unioniin leviämisen riskistä 27 päivänä helmikuuta 2013 antamassa tieteellisessä lausunnossa (5).
Kimalaisia kasvatetaan useimmissa tapauksissa ympäristöstään eristetyissä rakennelmissa, joihin sovelletaan tiukkoja bioturvallisuustoimenpiteitä ja joita toimivaltainen viranomainen valvoo säännöllisesti ja jotka tarkastetaan tautien esiintymisen varalta. Pientä pesäkuoriaista ei todennäköisesti esiinny tällaisissa asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen tunnustamissa ja sen valvonnassa olevissa kasvatuspaikoissa, toisin kuin ulkona pidetyissä yhdyskunnissa. Toimivaltaiset viranomaiset voivat jo nykyisin myöntää todistukset kimalaisten tuontiin tällaisista kasvatuspaikoista lähtöisin oleville lähetyksille komission asetuksen (EU) N:o 206/2010 (6) mukaisesti.
Tämän vuoksi on tarpeen muuttaa unionin sisäisessä mehiläisten ja kimalaisten kaupassa käytettävää terveystodistuksen mallia, jotta voidaan ottaa käyttöön ympäristöstään eristetyissä rakennelmissa kasvatettuja kimalaisia koskeva vaihtoehtoinen eläinten terveysvaatimus.
Suurin osa kimalaisten lähetyksistä myydään ja lähetetään yli rajojen pölytystarkoituksiin, eikä niille sen vuoksi tulisi myöntää todistuksia jalostukseen eikä siirtohoitoon, koska niitä ei ole tarkoitus jalostaa ja koska ne eivät koskaan palaa alkuperäpaikkaansa. Sen vuoksi on aiheellista lisätä todistukseen uusi vaihtoehto, joka mahdollistaa todistuksen myöntämisen kimalaisille tuotantoa varten.
Hunajamehiläisiä voidaan myydä eri muodoissa, joita ovat esimerkiksi emot, joiden mukana on ainoastaan muutamia seuramehiläisiä, kokonaiset yhdyskunnat, jaokkeet ja pakettimehiläiset. Kun tiedetään, minkälaisesta lähetyksestä on kyse, toimivaltaisten viranomaisten on helpompi tehdä riskianalyysi niitä virallisia tarkastuksia varten, jotka lähetyksille tehdään määräpaikoissa. Todistukseen olisi sen vuoksi merkittävä yksityiskohtaisia lisätietoja.
Sen vuoksi direktiivin 92/65/ETY liitteessä E olevaa 2 osaa olisi muutettava.
Muutetaan neuvoston direktiivin 92/65/ETY liitteessä E oleva 2 osa – Terveystodistus mehiläisten ja kimalaisten kauppaa varten – seuraavasti:
Lisätään I.25 kohtaan valinnainen ruutu ja seuraava ilmaisu: ”Tuotanto (pölytys)”.
Lisätään I.31 kohtaan sarake, jonka otsikkona on: ”Hyödykkeen luonne”, ja otsikon alle seuraavat valinnanvaraiset ilmaisut, kukin omalle erilliselle rivilleen: ”emot, pakettimehiläiset, jaokkeet, yhdyskunnat”.
Lisätään II.1 kohdan b alakohtaan sanan ”tartuntoja” jälkeen seuraava:
lähetyksessä on ainoastaan emohäkkejä, joissa jokaisessa on yksi ainoa emo ja enintään 20 seuramehiläistä, ja se on lähtöisin alueelta, joka on halkaisijaltaan vähintään 100 kilometriä ja johon ei sovelleta Tropilaelaps-punkin (Tropilaelaps spp.) epäillystä tai vahvistetusta esiintymisestä johtuvia rajoituksia, ja kasvatuspaikasta, joka täyttää kaikki seuraavat vaatimukset:
se sijaitsee vähintään 30 kilometrin päässä sellaisen suojavyöhykkeen rajoista, joka on halkaisijaltaan vähintään 20 kilometriä ja on muodostettu pienen pesäkuoriaisen vahvistetun esiintymän / vahvistettujen esiintymien ympärille, ja
se sijaitsee sellaisen vyöhykkeen ulkopuolella, jolle unioni on määrännyt suojatoimenpiteitä pienen pesäkuoriaisen esiintymisen vuoksi, ja
se sijaitsee alueella, jolla toimivaltainen viranomainen harjoittaa vuotuista valvontaa pienen pesäkuoriaisen havaitsemiseksi siten, että pienen pesäkuoriaisen esiintyminen voidaan havaita vähintään 95 prosentin luotettavuustasolla, jos vähintään kaksi prosenttia mehiläistarhoista on saanut tartunnan, ja
toimivaltainen viranomainen tarkastaa kasvatuspaikan kuukausittain ja saa tarkastuksesta negatiiviset tulokset siten, että pienen pesäkuoriaisen esiintyminen voidaan havaita vähintään 95 prosentin luotettavuustasolla, jos vähintään kaksi prosenttia mehiläistarhoista on saanut tartunnan, ja
kasvatuspaikassa jokainen häkki tai kokonainen lähetys suojataan tiheäsilmäisellä verkolla, jonka huokoskoko on enintään 2 millimetriä, heti kun silmämääräinen tarkastus terveystodistusta varten on tehty,
kimalaiset ovat lähtöisin toimivaltaisen viranomaisen tunnustamasta ja sen valvonnassa olevasta ympäristöstään eristetystä rakennelmasta, joka on vapaa pienestä pesäkuoriaisesta.”
(2) Komission täytäntöönpanopäätös 2014/909/EU, annettu 12 päivänä joulukuuta 2014, pienen pesäkuoriaisen vahvistettuihin esiintymiin Italiassa liittyvistä tietyistä suojatoimenpiteistä (EUVL L 359, 16.12.2014, s. 161).
(3) Tarkistettu viimeksi 1 päivänä huhtikuuta 2016: https://sites.anses.fr/en/minisite/abeilles/free-access-documents-0
(6) Komission asetus (EU) N:o 206/2010, annettu 12 päivänä maaliskuuta 2010, sellaisten kolmansien maiden ja alueiden tai niiden osien luetteloiden vahvistamisesta, joista on sallittua tuoda Euroopan unionin alueelle tiettyjä eläimiä ja tuoretta lihaa, sekä eläinlääkärintodistuksia koskevista vaatimuksista (EUVL L 73, 20.3.2010, s. 1).
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS (EU) 2017/2175,
korkeapatogeenisen lintuinfluenssan esiintymiseen tietyissä jäsenvaltioissa liittyvistä suojatoimenpiteistä annetun täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2017/247 liitteen muuttamisesta
(tiedoksiannettu numerolla C(2017) 7835)
Komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2017/247 (3) annettiin sen jälkeen, kun useissa jäsenvaltioissa, jäljempänä ’asianomaiset jäsenvaltiot’, oli ilmennyt korkeapatogeenisen lintuinfluenssan H5-alatyypin taudinpurkauksia ja asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltainen viranomainen oli muodostanut suoja- ja valvontavyöhykkeet neuvoston direktiivin 2005/94/EY (4) 16 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
Täytäntöönpanopäätöksessä (EU) 2017/247 säädetään, että asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten direktiivin 2005/94/EY mukaisesti muodostamien suoja- ja valvontavyöhykkeiden on katettava vähintään kyseisen täytäntöönpanopäätöksen liitteessä luetellut suoja- ja valvontavyöhykkeet. Täytäntöönpanopäätöksessä (EU) 2017/247 säädetään myös, että suoja- ja valvontavyöhykkeillä sovellettavat toimenpiteet, joista säädetään direktiivin 2005/94/EY 29 artiklan 1 kohdassa ja 31 artiklassa, pidetään voimassa vähintään kyseisen täytäntöönpanopäätöksen liitteessä vahvistettuihin näitä vyöhykkeitä koskeviin päivämääriin asti.
Täytäntöönpanopäätöstä (EU) 2017/247 on sen hyväksymisen jälkeen muutettu useita kertoja, jotta on voitu ottaa huomioon lintuinfluenssan epidemiologisen tilanteen kehittyminen unionissa. Täytäntöönpanopäätöstä (EU) 2017/247 muutettiin muun muassa komission täytäntöönpanopäätöksellä (EU) 2017/696 (5), jotta voitiin vahvistaa säännöt, jotka koskevat untuvikkojen lähettämistä täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2017/247 liitteessä luetelluilta alueilta. Kyseisessä muutoksessa otettiin huomioon se, että untuvikkojen tapauksessa korkeapatogeenisen lintuinfluenssan leviämisriski on hyvin pieni verrattuna muihin siipikarjasta saatuihin hyödykkeisiin.
Täytäntöönpanopäätöstä (EU) 2017/247 muutettiin myöhemmin myös komission täytäntöönpanopäätöksellä (EU) 2017/1841 (6), jotta voitiin vahvistaa sovellettavia taudintorjuntatoimenpiteitä silloin, kun on olemassa lisääntynyt riski korkeapatogeenisen lintuinfluenssan leviämisestä. Näin ollen täytäntöönpanopäätöksessä (EU) 2017/247 säädetään nykyisin, että unionin tasolla on vahvistettava ne muut rajoitusvyöhykkeet, joita asianomaisissa jäsenvaltioissa muodostetaan direktiivin 2005/94/EY 16 artiklan 4 kohdan mukaisesti sen jälkeen, kun on todettu korkeapatogeenisen lintuinfluenssan taudinpurkaus tai taudinpurkauksia, sekä niillä sovellettavien toimenpiteiden kesto. Siinä vahvistetaan nykyisin myös säännöt elävän siipikarjan, untuvikkojen ja siitosmunien lähettämisestä muilta rajoitusvyöhykkeiltä muihin jäsenvaltioihin tiettyjen edellytysten mukaisesti.
Lisäksi täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2017/247 liitettä on muutettu useita kertoja, pääasiassa jotta on voitu ottaa huomioon asianomaisten jäsenvaltioiden direktiivin 2005/94/EY mukaisesti muodostamien suoja- ja valvontavyöhykkeiden rajojen muutokset. Täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2017/247 liitettä muutettiin viimeksi komission täytäntöönpanopäätöksellä (EU) 2017/2000 (7), kun Italia oli ilmoittanut uusista korkeapatogeenisen lintuinfluenssan H5N8-alatyypin taudinpurkauksista kyseisessä jäsenvaltiossa Lombardian alueella sijaitsevilla siipikarjatiloilla. Italia ilmoitti komissiolle myös toteuttaneensa taudinpurkausten johdosta direktiivin 2005/94/EY mukaisesti vaaditut tarvittavat toimenpiteet, joihin kuuluu suoja- ja valvontavyöhykkeiden muodostaminen kaikkien tartunnan saaneiden siipikarjatilojen ympärille.
Sen jälkeen kun täytäntöönpanopäätöstä (EU) 2017/247 viimeksi muutettiin täytäntöönpanopäätöksellä (EU) 2017/2000, Bulgaria on ilmoittanut komissiolle kahdesta uudesta korkeapatogeenisen lintuinfluenssan H5N8-alatyypin taudinpurkauksesta kyseisessä jäsenvaltiossa Slivenin ja Yambolin alueilla sijaitsevilla siipikarjatiloilla. Bulgaria on ilmoittanut komissiolle myös toteuttaneensa uusien taudinpurkausten johdosta direktiivin 2005/94/EY mukaisesti vaaditut tarvittavat toimenpiteet, joihin kuuluu suoja- ja valvontavyöhykkeiden muodostaminen kaikkien tartunnan saaneiden siipikarjatilojen ympärille.
Lisäksi Italia on ilmoittanut komissiolle uusista korkeapatogeenisen lintuinfluenssan H5N8-alatyypin taudinpurkauksista kyseisessä jäsenvaltiossa Lombardian, Piemonten ja Lazion alueilla sijaitsevilla siipikarjatiloilla. Italia on ilmoittanut komissiolle myös toteuttaneensa uusien taudinpurkausten johdosta direktiivin 2005/94/EY mukaisesti vaaditut tarvittavat toimenpiteet, joihin kuuluvat suoja- ja valvontavyöhykkeiden muodostaminen kaikkien tartunnan saaneiden siipikarjatilojen ympärille ja jo vahvistettujen muiden rajoitusvyöhykkeiden laajentaminen.
Komissio on tutkinut toimenpiteet, jotka Bulgaria ja Italia ovat direktiivin 2005/94/EY mukaisesti toteuttaneet kyseisissä jäsenvaltioissa äskettäin esiintyneiden korkeapatogeenisen lintuinfluenssan taudinpurkausten jälkeen, ja se on varmistunut siitä, että kyseisen kahden jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten muodostamien suoja- ja valvontavyöhykkeiden rajat ovat riittävällä etäisyydellä kaikista siipikarjatiloista, joilla on vahvistettu korkeapatogeenisen lintuinfluenssan H5N8-alatyypin taudinpurkaus. Komissio on tutkinut myös muiden rajoitusvyöhykkeiden rajat, jotka Italian toimivaltainen viranomainen vahvisti kyseisessä jäsenvaltiossa äskettäin esiintyneiden taudinpurkauksien jälkeen, ja se on varmistunut siitä, että kyseisten muiden rajoitusvyöhykkeiden kattamat alueet ovat mainitun laajennuksen jälkeen riittävän laajat Italian tämänhetkisen epidemiologisen tilanteen huomioon ottamiseksi.
Jotta estetään tarpeettomat häiriöt unionin sisäisessä kaupassa ja vältetään se, että kolmannet maat asettaisivat kaupalle perusteettomia esteitä, on välttämätöntä määritellä pikaisesti unionin tasolla yhteistyössä Bulgarian ja Italian kanssa direktiivin 2005/94/EY mukaisesti muodostetut suoja- ja valvontavyöhykkeet näissä kahdessa jäsenvaltiossa sekä laajennetut muut rajoitusvyöhykkeet Italiassa kyseisissä jäsenvaltioissa äskettäin esiintyneiden korkeapatogeenisen lintuinfluenssan taudinpurkausten johdosta. Sen vuoksi olisi päivitettävä täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2017/247 liitteessä olevia Bulgariaa ja Italiaa koskevia kohtia, jotta voidaan ottaa huomioon taudin tämänhetkinen epidemiologinen tilanne kyseisissä jäsenvaltioissa. Erityisesti olisi lisättävä Bulgariassa ja Italiassa sijaitsevia suoja- ja valvontavyöhykkeitä ja Italiassa sijaitsevia laajennettuja muita rajoitusvyöhykkeitä, joihin nyt sovelletaan direktiivin 2005/94/EY mukaisia rajoituksia, koskevat uudet kohdat täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2017/247 liitteessä oleviin luetteloihin.
Sen vuoksi täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2017/247 liitettä olisi muutettava aluekuvauksen päivittämiseksi unionin tasolla siten, että siihen sisältyvät ne suoja- ja valvontavyöhykkeet Bulgariassa ja Italiassa ja laajennetut muut rajoitusvyöhykkeet Italiassa, jotka on muodostettu direktiivin 2005/94/EY mukaisesti kyseisissä kahdessa jäsenvaltiossa äskettäin esiintyneiden korkeapatogeenisen lintuinfluenssan taudinpurkausten jälkeen, ja niillä sovellettavien rajoitusten kesto.
Sen vuoksi täytäntöönpanopäätöstä (EU) 2017/247 olisi muutettava.
Muutetaan täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2017/247 liite tämän päätöksen liitteen mukaisesti.
(3) Komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2017/247, annettu 9 päivänä helmikuuta 2017, korkeapatogeenisen lintuinfluenssan esiintymiseen tietyissä jäsenvaltioissa liittyvistä suojatoimenpiteistä (EUVL L 36, 11.2.2017, s. 62).
(4) Neuvoston direktiivi 2005/94/EY, annettu 20 päivänä joulukuuta 2005, yhteisön toimenpiteistä lintuinfluenssan torjumiseksi ja direktiivin 92/40/ETY kumoamisesta (EUVL L 10, 14.1.2006, s. 16).
(5) Komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2017/696, annettu 11 päivänä huhtikuuta 2017, korkeapatogeenisen lintuinfluenssan esiintymiseen tietyissä jäsenvaltioissa liittyvistä suojatoimenpiteistä annetun täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2017/247 muuttamisesta (EUVL L 101, 13.4.2017, s. 80).
(6) Komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2017/1841, annettu 10 päivänä lokakuuta 2017, korkeapatogeenisen lintuinfluenssan esiintymiseen tietyissä jäsenvaltioissa liittyvistä suojatoimenpiteistä annetun täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2017/247 muuttamisesta (EUVL L 261, 11.10.2017, s. 26).
(7) Komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2017/2000, annettu 6 päivänä marraskuuta 2017, korkeapatogeenisen lintuinfluenssan esiintymiseen tietyissä jäsenvaltioissa liittyvistä suojatoimenpiteistä annetun täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2017/247 liitteen muuttamisesta (EUVL L 289, 8.11.2017, s. 9).
Muutetaan täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2017/247 liite seuraavasti:
Korvataan Bulgariaa koskeva kohta seuraavasti:
”Jäsenvaltio: Bulgaria
Alue kattaa:
Päivämäärä, johon asti voimassa direktiivin 2005/94/EY 29 artiklan 1 kohdan mukaisesti
29.11.2017”
Korvataan Italiaa koskeva kohta seuraavasti:
”Jäsenvaltio: Italia
6.12.2017”
Muutetaan B osa seuraavasti:
Päivämäärä, johon asti voimassa direktiivin 2005/94/EY 31 artiklan mukaisesti
13.11.2017–21.11.2017
11.11.2017–20.11.2017
25.11.2017–3.12.2017
30.11.2017–7.12.2017
7.12.2017”
8.11.2017–16.11.2017
9.11.2017–17.11.2017
10.11.2017–18.11.2017
16.11.2017–24.11.2017
19.11.2017–27.11.2017
29.11.2017–7.12.2017
27.11.2017–5.12.2017
28.11.2017–6.12.2017
30.11.2017–8.12.2017
1.12.2017–9.12.2017
5.12.2017–13.12.2017
2.12.2017–10.12.2017
3.12.2017–11.12.2017
8.12.2017–16.12.2017
7.12.2017–15.12.2017
6.12.2017–14.12.2017
15.12.2017”
Korvataan C osassa Italiaa koskeva kohta seuraavasti:
Päivämäärä, johon asti voimassa 3 artiklan b alakohdan mukaisesti