Värikäs retrokoti puutalossa | Meillä kotona
Milonan perheen puutalokodissa hauskuus on tärkeämpää kuin käytännöllisyys. Lähes kaikki on vanhaa tai tuunattua.
"Olin etsimässä Tori.fi:stä vaatekaappia, kun huomasin, että ihana puutalon piharakennus olisi vuokrattavissa. Se osoittautui liian pieneksi, mutta vuokraisäntä vinkkasi, että päätyrakennuksesta vapautuu jossain vaiheessa isompi asunto ja voisin odotella sitä viereisessä huoneistossa. Tuli muutto muuton perään, mutta nyt olemme asettuneet unelmakotiini.
Asunto oli remontin tarpeessa, mutta se ei säikäyttänyt, sillä muokkaan muutenkin kaiken aina uusiksi. Ihan ensiksi halusin uudet tapetit, ja siitä olen edennyt nurkka kerrallaan. Remontin keskellä asuminen lasten kanssa ei ehkä ole ihanteellinen tilanne, mutta olemme selvinneet.
Olen nopea remontoija, koska haluan nähdä lopputuloksen äkkiä. Improvisoin puolet hommista tehdessä. Haluan myös tuntea materiaalit niitä työstäessäni, ja siksi käytän harvoin esimerkiksi suojakäsineitä. Vauhti tuo mukanaan onnettomuusalttiutta – aika usein olen kaapinut maaleja lattialta! Käytän lähes aina vanhoja materiaaleja, kuten tapetteja. Mitään uutta en mielelläni kotiini tuo.
Eteisen kalusteet henkivät 1950-lukua. Naulakko oli jo edellisessä kodissa vanhalla asemalla, lipasto on Facebook-kirppikseltä. Nutukkaat kertovat, että Milona on kotoisin Rovaniemeltä.
Keittiön pirtinpöydän äärellä onnistuu myös läksyjen teko. Lapset ovat perineet äitinsä luovuuden: Onni on haka kielissä ja osaa rakentaa jo monimutkaisia kojeita, Sunna puolestaan rakastaa musiikkia.
Milonalle on tärkeää, että astiakaapissa vallitsee järjestys. Kolhut ja elämän jäljet saavat näkyä kalusteissa. Uutta ja virheetöntä ei päästetä kynnyksen yli.
Rukinlavat ovat saaneet uuden tehtävän koristeina. Perheessä pelataan mielellään ja tehdään myös omia palapelejä. Hatturasiat ovat löytöjä vuosien varrelta.
Inspiroidun kirpputoreista ja kehitän vanhojen tavaroiden ympärille hetkessä tarinan. Keräilen 1950–70-lukujen kankaita, joista suosikkejani ovat Marjatta Metsovaaran ja Saini Salosen näyttävät kuosit. Retrotapetteja saa usein naurettavan halvalla, ja niitä voi käyttää vaikka kaapin takaseinän verhoiluun. Kirppiksiltä tarttuu mukaan kaikkea muutakin ihanaa rekvisiittaa, kuten opetustauluja.
Sisustajana kuvailisin itseäni Pelle Hermanniksi.
Rakastun tavaroihin helposti, mutta nuoruuden rankat elämänvaiheet ovat opettaneet, että ne ovat silti vain materiaa. Tärkeintä on henkinen pääoma. Sain 33-vuotiaana diagnoosin Aspergerin oireyhtymästä. Koulu- ja opiskeluvaikeuteni saivat selityksen, samoin allergiat ja aistiyliherkkyys. Diagnoosin myötä myös luovuuteni purskahti valloilleen. Jotta elämäni pysyisi tasapainossa, tarvitsen vastapainoksi rauhaa ja hiljaisuutta.
Sisustajana kuvailisin itseäni Pelle Hermanniksi. Haluan, että sisustus on hauskanpitoa silmille. En voisi elää ilman värejä. Käytännöllisyydellä ei ole niin väliä.
Retrotyyli on seurannut mukanani iäisyyden, oli se muotia tai ei. Nykyään ei vain saa värikkäitä, kestäviä, kauniita ja persoonallisia kalusteita uutena. Ne täytyy tehdä itse tai ostaa aitoa vanhaa ja muokata näköisekseen.
Hiljattain päällystin kotiimme vanhan nojatuolin retrokankaalla ja laitoin sen etujalkoihin 1950-lukulaiset poikien kengät. Tuunaan mielelläni myös valaisimia, vaikka 1950-luvun valaisimet ovat kauniita sellaisenaankin. Metalliromusta teen asetelmia.
Milonan peti on täynnä kutsuvia puuvillatäkkejä. Sängynpääty löytyi Keuruun kierrätyskeskuksesta. Kolmen taideteoksen sarja on Milonan suuresti rakastaman, jo edesmenneen taiteilijan Annikki Öhmanin käsialaa.
Kotimme sisustus muuttuu vähintään parin kuukauden välein. Meillä ei ehkä aina ole hyvä järjestys, mutta tietyt rutiinit ovat minulle tärkeitä. Asioiden on oltava omilla paikoillaan niin, että lusikka ja puurokattila löytyvät vaikka silmät kiinni.
Rakastan kaikkea rouheaa ja vanhaa. Talomme on laajentunut vuosien varrella, mutta me asumme alkuperäisessä osassa, joka on rakennettu vuonna 1776. Tältä ajalta on näkyvissä hirsi- ja tiiliseinää. Tuntuu ihan huikealta ajatella, että näiden seinien sisällä on asuttu jo silloin!
Siro kaappi sai takaseinälleen iloisen retrotapetin. Ripaus mustaa siellä täällä tuo tasapainoa väri-ilotteluun.
Sunnan herkullisen punainen rautasänky on Keski-Suomesta lopetetusta leirikeskuksesta, ryijy kirpputorilta.
Kun luomisvimma iskee, odotan että lapset menevät nukkumaan. Sitten melkein juoksen yläkertaan purkamaan inspiraatiotani.
Pölyhuiskua heiluttavalla kotihengettärellä on yllään Hellapuun pitsikuviotunika, joka suunniteltiin Rauman 575-vuotisjuhlan kunniaksi. Sen kuvio on Tarmo Thorströmin käsialaa.
Olen ammatiltani tekstiilialan yrittäjä. Hellapuu-yritykseni nimi tulee ajalta, kun asuimme puilla lämmitettävässä talossa. Eräänä aamuna olin hakemassa puita paukkupakkasessa, kun lensin päistikkaa nurin. Hangessa istuessani manasin jatkuvaa puiden hakua, kunnes yhtäkkiä tajusin, miten tärkeä puuhella kotonamme oli. Sen avulla olisimme pärjänneet, vaikka mikään muu ei toimisi. Iski kaipaus elää ajassa, jolloin hella oli kotien keskus.
Kutsun itseäni vaatteenrakentajaksi, koska teen asiat hieman omalla tavallani. Olen kuulemma ilmoittanut jo nelivuotiaana, että minusta tulee isona piirtäjä. Kiinnitän erityistä huomiota kaavoitukseen, ja meiltä voi tilata asuja myös omien mittojen mukaan. Olen hionut mallit sellaisiksi, että ne istuvat mahdollisimman hyvin suomalaiseen vartaloon. Vaate toimii, kun se ei tunnu päällä.
Seuraava projektini kotona on yläkerran vinttihuoneen viimeistely. Siitä tulee minulle makuu- ja työhuone. Tila on jo keskeneräisenäkin kovassa käytössä, koska teen usein töitä kotona. On mahtavaa, kun kaikki käsillä tekemiseen liittyvä voi olla valmiiksi levällään.
Kun luomisvimma iskee, odotan että lapset menevät nukkumaan. Sitten melkein juoksen yläkertaan purkamaan inspiraatiotani. En ikinä osaisi harrastaa jotain vain tunnin viikossa. Teen intohimoisesti, niin paljon kuin vain elämä antaa myöten.
Auringonkeltainen seinä toivottaa jo ovelta lämpimästi tervetulleeksi. Portaat vievät Milonan valtakuntaan. Auringonkukka-tunika on omaa mallistoa, ja myös tossukengät ovat Milonan suunnittelemat.
Ensin Susanna saa idiksen ja sitten Pasi viestin – kohta pariskunnan värikäs huvikumpu näyttää taas ihan uudelta!
Kukkatapetteja ja helmiä kirppiksiltä! Lorettan pieni puutalokoti on kuin romanttinen pilkahdus Pariisista