Eskatologia – Wikipedia
Eskatologia on uskontoihin liittyvä oppi maailman viimeisistä tapahtumista. Viimeisillä tapahtumilla tarkoitetaan yleensä nykyisen maailman päättymistä ja uuden maailman syntymistä. Termi on muodostettu kreikan sanoista eskatos ’äärimmäinen’ ja logos ’tieto’.
1 Kristinuskon näkemys
2 Raamatun ennustuksia lopun ajasta
3 Islaminuskon näkemys
Kristinuskon näkemysMuokkaa
Raamatun mukaan maallisten valtakuntien jälkeen on tulossa Jumalan valtakunta (1000-vuotinen valtakunta jonka jälkeen uusi maa uusine taivaineen)[1]. Raamatussa monissa kirjoissa käsitellään eskatologisia kysymyksiä, erityisen runsaasti lopun ajan tapahtumiin ovat kuitenkin keskittyneet Ilmestyskirja ja Danielin kirja.
Raamatun ennustuksia lopun ajastaMuokkaa
Jeesuksen opetuslapset halusivat tietää milloin Jumalan valtakunta tulee[2]. Jeesus antoi vastauksessaan moniosaisen tunnusmerkin, josta voitaisiin havaita milloin uusi onnellinen maailma on lähellä. Muissa raamatunkirjoissa lisätään tunnusmerkkiin yksityiskohtia.
Jeesuksen antaman tunnusmerkin piirteitä ovat:
Sodat[3]
Suuret maanjäristykset[4]
Nälänhätä[5]
Sairaudet[6]
Pelko[7]
Jeesuksen opetuslapsia vihataan ja vainotaan[8]
Väärät uskonnolliset opettajat[9]
Jumalan valtakunnasta kerrotaan kaikkialla maailmassa[10]
Laittomuuden lisääntyminen[11]
Jeesuksen vastaus opetuslasten kysymykseen on kokonaisuudessaan Matteuksen 24:ssä, Markuksen 13:ssa ja Johannes 21:ssä luvussa.
Paavali puolestaan kirjoitti, että viimeisinä päivinä on vaikeita aikoja, koska ihmisten käytös muuttuu huonompaan suuntaan[12]. Paavalin mainitsemia piirteitä ovat muun muassa
Itserakkaus[13]
Rahan rakkaus[13]
Tottelemattomuus vanhemmille[13]
Kiittämättömyys[13]
Rakkaudettomuus[14]
Raakuus[14]
Väkivaltaisuus[14]
Rakkaus nautintoja, eikä Jumalaa kohtaan[15]
Uskonnollinen ulkokultaisuus[16]
Apostoli Johannes sai Jumalalta näyn, jossa paljastettiin lopun ajan tapahtumia. Johannes kirjoitti niistä Ilmestyskirjassa.
Sodat[17]
Nälänhätä ja korkea ruuan hinta[18]
Maan turmeleminen[19]
Islaminuskon näkemysMuokkaa
Islamilaisessa eskatologiassa käydään taistelu hyvän ja pahan voimien kesken. Hyvän puolelta taistelua johtaa Mahdi, joka tuo oikeudenmukaisuuden ja ajaa vääryyden pois. Häntä avustaa Jeesus, joka palaa maan päälle ja kuolee ennen viimeistä tuomiota.[20]
Jeesuksen roolille ei löydy perusteita Koraanista, vaan se on myöhempää perimätietoa. Tämä käsitys on periytynyt islaminuskoon kääntyneiltä kristityiltä, mutta se on juurtunut islamilaiseen ajatteluun.[21] Jeesuksen asema on vahvistunut myös islamin sisäisten kiistojen vuoksi. Šiialaisten uskonnollinen kokemus keskittyy odottamaan Mahdin paluuta. Vastaavasti sunnalaiset rajoittavat Mahdin merkitystä tuomalla hänen rinnalleen Jeesuksen toisena messiaanisena hahmona.[22]
Hämeen-Anttila, Jaakko: Jeesus, islamin profeetta. Helsinki: Kirjapaja, 2006. ISBN 951-607-330-1.
Räisänen, Heikki: Tuhat ja yksi tulkintaa. Luova näkökulma Raamattuun. Helsinki: Yliopistopaino, 1989. ISBN 951-570-024-8.
↑ Ilmestyskirja. luku 21.
↑ Mat. 24:3
↑ Mar. 13:7–8
↑ Lu. 21:11
↑ Mar. 13:8
↑ Lu 21:11
↑ Lu 21:26
↑ Mar. 13:13
↑ Mar. 13:21–22
↑ Mat. 24:14
↑ Mat. 24:12
↑ 2.Ti 3:1–5
↑ a b c d 2.Ti 3:2
↑ a b c 2.Ti 3:3
↑ 2.Ti 3:4
↑ 2.Ti 3:5
↑ Ilm 6:3–4
↑ Ilm 6:5–6
↑ Ilm 11:18
↑ Hämeen-Anttila, Islamin käsikirja, sivut 150–157
Dunderfelt, Tony & Mäkisalo, Martti: Apokalypsis. Maailmanlopun pelot ja uuden maailman unelmat. Söderkulla: Dialogia, 1999. ISBN 951-97776-4-4.
Lehtonen, Tuomas M. S. (toim.): Lopun leikit. Uskon, historian ja tieteen eskatologiat. Helsinki: Gaudeamus, 1999. ISBN 951-662-773-0.
Ruokanen, Miikka: Milloin maailma loppuu. Helsinki: Kirjapaja, 1999. ISBN 951-625-596-5.
Noudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Eskatologia&oldid=16774854”
Viimeksi muokattu 19. syyskuuta 2017 kello 08.23