johan - Sanan Yhteydessä
<a href="http://wordincontext.com/fi/johan">johan</a>
[url=http://wordincontext.com/fi/johan]johan[/url]
"Johan minä juuri kaadan", vastasi vaimo. "
Uus aamu luki sädeotsaltansa: On Suomellensa voitettava kansa. Uus sota syttyi, uusi Suomen sota Ja Johan Vilhelm Snellman johtamaan. Kun kansan hengen kuolemalta ota On särjettävä, siksi taistellaan. Niin teräs-innon, rautatahdon taika Nyt nosti kansan koitti uusi aika.
Johan on ehtinyt tarttua mieleen tuo kuva, jonka muodostaa sininen meri, ruskea tasanko, sinisen vihreät, vaaleahuippuiset vuoret ja punertavan valkea kaupunki lukemattomine ikkunoineen ja huippuineen, ja siellä täällä kohoaa jostakin puistosta suippo kuusen muotoinen sypressi ja petäjän sukuinen pinia, jonka solakan varren päässä oleva tuuhea latva on kuin aukaistu sateenvarjo.
Ole edes kerran vaiti! Hanki puita, hanki puita, sitten en virka sinulle tuon enempää. TEOFILUS. Mutta johan sen kuulit, ett'en voi hankkia puita! Minulla ei ole rahaa eikä mitään keinoa, millä voisin niitä saada. ELVIRA. Miehen pitää tietää keinot. Mene työhön. TEOFILUS. Mihin työhön? Anna, niin teen. Kerjäämällä olen työtä kerjännyt, mutta en saa mistään. ELVIRA. Miehen pitää hankkia työtä.
Maria Ramstedt - Valo tulee!
Pappi: "No et sinä saa sanoa, mikä se on vastaus; minä kysyn: Mikä se on, ja sinä sanot: vastaus, ja luet. No lue nyt!" Risto: "Sinun pitää pelkäämän ja rakastamaan j.n.e". Pappi: "Mikä se on?" Risto: "Vastaus". Pappi: "Mikä vastaus?" Risto: "Mikä se on vastaus". Pappi: "Johan minä sanoin, ettet sano niin, minä kysyn: mikä se on, ja sinä sanot vastaus". Risto: "Vastaus".
Me kävelimme esimerkiksi Aleksanterinkatua ja katselimme ohimennen puotien lasi-ikkunoista sisälle. Silloin minä niinkuin sivumennen mainitsen: Johan niillä on täälläkin noita suuria laseja. Mutta olivat ne kaksi kertaa suurempia, joita näin Tukholman puotiloissa, siellä käydessäni. Silloin hän hieman naurahtaa, hymyilee pilkan ja säälin sekaisesti ja alkaa: Mitä lie ollut sielläkin.
Niissä oli Johan Vilhelm Snellman, voimallisena, järkähtämättömänä ja pelkäämättömänä, niinkuin muinoisajan jaloimmat urhot, ensi rivissä ja voitti terävällä, rehellisellä kalvallansa voittoja, joita vielä tulevatkin polvet ylistävät.
Miksi he siis minua vangitsisivat? Johan sinä olet järjiltäsi, Kerttu! Kerttu tiesi, että kun kapteeni rupeaa jotakin ajatuksenjuoksua puheessa selvittämään, on paras antaa hänen rauhassa sanoa sanottavansa. Kerttu sentähden päätti antaa sen puhua korkeintaan 5 minuuttia, jonka jälkeen aikoi ryhtyä viimeiseen keinoon, sillä jokainen hetki oli tärkeä. Ei, Kerttu!
Ja silloinhan on parasta ottaa kaikki yhdellä kertaa sänkyvaatteet, matot ja muut»... »Ja muutamia peilejä pitää siellä huoneissa välttämättä olla,» lisäsi Johan Henrik. »Onko ehkä tarkoitus jatkaa lukuja uu-uutta tutkintoa varten siellä maalaiselämän hiljaisuudessa?» kysyi Berven, jota Johan Henrikin varma ylimielisyys harmitti. »Miksei!» kuului välinpitämätön vastaus.