Sotaveteraanit sitä ja tätä: teitä on tultu tuomitsemaan — TuukkaVirtaperko1
2.10.2017 17:35 Tuukka Virtaperko
Jos olisin joutunut rintamalle sodissa, joissa Suomi varjeli itsenäisyyttään Neuvostoliitolta, minulle olisi voinut käydä kuten eräälle poikkeuksellisen älykkääksi mainitulle sotilaalle. Omat teloittivat hänet, sillä kenttäoikeus ei pystynyt erottamaan "oman ajan tarvitsemista" ja "rintamakarkuruutta" toisistaan. Olen kuin Saksan armeija toisessa maailmansodassa: sotii ainoastaan hyvän sään aikana. En kuitenkaan ole niin hölmö kuin tämän armeijan kenraalit, jotka harjoittelivat talvella sotimista todistaakseen että se on mahdotonta, eivät opetellakseen sotimaan talvella.
Asepalveluksesta vapautettuna oliona en anna kellekään toivoa siitä että kantaisin vastuuta maanpuolustuksesta, jos armeija hyökkäisi Suomeen. Tässä suhteessa poikkean isoisästäni. Lääkäri olisi voinut todistaa isoisäni kantaneen yliluutnantin vastuunsa sodassa kärsimättä tästä minkäänlaista terveydellistä haittaa. Eihän hän edes haavoittunut!
Toisaalta lääkäri olisi voinut myös todistaa isoäitini kärsineen kerrassaan kummallisia terveydellisiä haittoja sodan jälkeen. Hän ei kuitenkaan olisi vetänyt tästä mitään muuta johtopäätöstä kuin sen ettei korrelaatio ole kausaatiota. Sen jälkeen hän olisi siirtynyt seuraavaan potilaaseen.
Jos isoäitini vähäpätöinen näkökulma sotaan kuitenkin suvaitaan, voitaneen huomioida että sodan jälkeen hänen miehensä haki joka kuussa viinapullon Äänekoskelta, ja hakkasi tämän sairaalaan. Elämä ei ollut tällaista ennen sotaa. Seurauksena oli avioero. Mutta isoisä ei tahtonut mitään pahaa. Jättäessään perheensä rautatieasemalla hän itki hirveästi ja antoi sen jälkeen paljon neuvoja, joiden ansiosta liikekumppanit sun muut tuttavat eivät onnistuneet huijaamaan isoisän kartuttamaa omaisuutta pois lapsilta.
Vaikka isoisä oli upseeri, myös lääkärit osallistuivat sotaan ja tätä kautta ansaitsivat aseman, josta käsin voi halveksien tuhahdella heikoille, joiden psyykkiseen kompositioon sota millään tavalla vaikutti. Mutta he olisivat yhtä hyvin voineet halveksien tuhahdella itselleen, sillä he olivat niin taitamattomia ettei heillä ollut juuri minkäänlaista käsitystä sotatraumojen hoitamisen menetelmistä. He voivat edelleen halveksia itseään samaisesta syystä, sillä heillä ei edelleenkään ole kyseisestä aiheesta juuri mitään käsitystä.
He eivät kuitenkaan ymmärtäneet halveksia itseään. Isoisäni puolestaan katsoi paremmaksi kuolla kuin käydä lääkärissä. Hän siis kuoli ennenaikaisesti somaattiseen sairauteen, jonka lääkäri olisi saattanut hoitaa, jos olisi saanut mahdollisuuden.
Mahtaako lääkäreillä ja papeilla olla jokin salaliitto, kun papit niin halveksuen paiskovat arkkua tämän suvun hautajaisissa, menevät puhumaan puhelimeen kesken siunaustilaisuuden ja juoksuttavat saattoväkeä kävelemällä liian nopeasti ja vieraiden miesten kanssa kailottaen. Selvästikään tämä eliitin pussiin pelaava poliittinen kristinusko ei ole meitä varten eikä suo meille mitään mahdollisuuttakaan.
Jos olisin pappi, liittoutuisin lääkäreiden kanssa heikkoja vastaan siitä syystä etten osaisi auttaa näitä. Ja jos joku väittäisi osaavansa auttaa heikkoja tai sairaita, estäisin hänen liiketoimintansa ja puhuisin hänestä pahaa kaikille ottamatta lainkaan selvää siitä mitä hän tekee. Valitettavasti minulle ei ole suotu tätä onnekkaista onnekkaimman eliitin lellikin osaa.
Vaikka eliitti näin karvaalla kuolemaa toivottavalla tavalla jättää sukuni kiittämättä siitä että isoisäni antoi elämänilonsa isänmaansa puolesta, en ole varma että tästä välttämättä seuraa, että isoisäni olisi tehnyt mitään väärin. Pikemminkin vaikuttaa siltä että eliitti opportunistisesti väisteli vastuuta sodassa voidakseen ottaa vallan pois todellisilta sotilailta sodan jälkeen. Eliitti oli näet säästellyt voimiaan lymyilemällä piilossa taisteluiden aikana, jotta pääsisi hyväksikäyttämään sodan jälkeen todellisia sotilaita, joissa oli nyt se heikkous että sotiminen oli heitä väsyttänyt.
Totisesti isoisä upseerin univormussaan huokuu elämäniloa. Hänen silmänsä välkkyvät ja hänen upseerikortissaan häntä luonnehdittiin älykkääksi ja toimeenpanevaksi. Siis täydellinen hyväksikäytettävä hölmö jokaiselle, joka mieluummin laiskottelee kuin puolustaa isänmaata.
Ehkei pahinta ollutkaan sotiminen, jos isoisältä kysytään. Pahinta oli pikemminkin se että tämä parhaassa iässään oleva upseeri hävisi sodan mitä tulee Karjalaan, johon hän oli perheineen juuri muuttanut. Vielä pahempaa kuin tämä pahin asia oli se, että sotiminen piti sen jälkeen vielä lopettaakin. Mistäpä muuten olisi riittänyt noin paljon virtaa vaimon hakkaamiseen kuin vilpittömästä sotimisen halusta. Hyvä kai siinä oli sotia, kun tuollaiseen pienehköön mieheen on vaikeampi osua.
Rauhan aikana miesten väkivalta on usein leikkisää ja huonosti valottaa väkivallan perimmäistä olemusta, joka ei ole leikkisä. Mutta naisten väkivaltaisuus ei rauhan aikanakaan ilmene näin. Jos et usko, voit mennä koirapuistoon tarkkailijaksi, oppimaan uudelleen sen minkä luontoyhteytensä säilyttänyt olento jo tietää. Kun naisia on nykyaikana vielä menty erikseen voimaannuttamaan, olen itsekin päässyt oppimaan miten kohtaan väkivallan. Olen päässyt omalta kohdaltani vastaamaan kysymykseen: saisinko kunnioittavaa kohtelua soittaessani hätäkeskukseen. En ole saanut sieltä huonoa kohtelua, mutta yhdeksän kertaa kymmenestä jätän soittamatta.
En ole hakannut naista - en siksi että naisilla olisi oikeuksia vaan siksi että jos aloittaisin, en ole varma osaisinko lopettaa. Isoisähän ei osannut, eikä kaikkea tarvitse kokeilla.
Se, ettei ihminen välttämättä osaa lopettaa jotain, minkä hän on aloittanut, on muuttumattomampi luonnonlaki kuin jokin ihmisten keskenään sopima mielivaltainen ihmisoikeus, ja siksi siihen luottaminen on viisaampaa silloin kun on aika tehdä päätöksiä.
Isoisänikin tiesi ettei kaikkea tarvitse kokeilla. Hänen täytyi päästä kostamaan lääkäreille kuolemalla, mistä syystä en ole itse päässyt tapaamaan häntä lihallisessa muodossa, mutta okkultististen harjoitteiden ansiosta olen päässyt telepaattiseen yhteyteen hänen kanssaan. Paras asia, mitä hän voi lähimmäisilleen antaa, on mielestäni hyvät neuvot.
Homosaation aikaan mies ei voinut olla miehekäs nauttimatta miesten välisestä seksistä. Ensirakkauteni avomies tutustuttikin minut mustaan mieheen, joka halusi seksiä kanssani. Isoisäni kertoi minulle miten kieltäytyä tästä tarjouksesta parhaalla mahdollisella tavalla.
Telepaattinen yhteyteni isoisääni vahvistui, kun ystäväni tutustutti minut vaihtoehtolääketieteen harjoittajiin, joita isoisä ei vihannut. Tämä mahdollisti jopa hetken, jolloin näin hänet armeijan harmaissa sarkavaatteissa, löin häntä puukolla niin että hän kuoli, otin mukavan asennon, ja nukahdin. Mutta myöhemmin hän ilmoitti minulle olleensa jo valmiiksi kuollut.
Tässä maailman ajassa tuskin voi riittämiin korostaa sitä että hädänalaisellakin ihmisellä voi olla ylpeys, joka voi saada hänet kieltäytymään avusta siitä syystä että hänellä on henkilökohtainen kiista avun tarjoajan kanssa. Isoisäni kuoli jottei hänen tarvitsisi käydä lääkärissä, mutta oma henkeni on ollut vaarassa samankaltaisesta syystä. Esimerkin vuoksi kerron, miten henkilökohtainen ongelma esti minua lopettamasta tupakoinnin.
Sain Allen Carrin kirjoittaman mainion kirjan tupakoinnin lopettamisesta lahjaksi eräältä liikemieheltä. Satuimme kuitenkin menemään baariin, jossa oli koristeena ilmoitustaulu, johon oli kiinnitetty eri maiden seteleitä. Eräässä seteleistä komeili keksijä Nikola Teslan kuva. Liioitellen voidaan luonnehtia herra Teslan keksineen koko 1900-luvun - niin merkittävä keksijä hän oli. Kuitenkin hän kuoli köyhänä ja katkerana, ja nykynuoret eivät ole hänelle kiitollisia vaan halveksivat häntä sosiaalisten taitojen puutteesta ja siitä että hän meni jotain keksimään hyötymättä siitä itse. Siksi, kun näin hänen naamansa kuitenkin setelissä, osoitin tätä seteliä sormella ja nauroin.
Odotin liikemieskavereideni myös nauravan, mutta he eivät nauraneet. Tämä ei ollutkaan hauska juttu. Lievästi pahoitin siitä mieleni, sillä koin, että sen kerran kun kaltaiseni köyhä tiedemies pystyy nauramaan tällaiselle asialle, olisi muiden syytä nauraa mukana.
Sillä, että pahoitin mieleni lievästi, ei muuten olisi ollut mitään väliä, mutta tupakoinnin lopettaminen osoittautui mahdottomaksi niin kauan kun neuvon siihen oli antanut mies, josta nyt tiesin, ettei hän ymmärrä näkökulmaani maailmaan sillä hän ei voi nauraa samalla asialle kuin minä. Minun oli siis tehtävä asian kanssa ehkä vuodenkin mittainen surutyö ennen kuin pystyin väärinymmärryksestä huolimatta hyväksymään saamani avun ja lopettamaan tupakoinnin.
On pieni asia olla nauramatta toisen vitsille. Paljon suurempia asioita varmasti ovat ne, jotka isoisäni joutui kestämään. Kuitenkin pienikin asia voi ilmentää sitä ettei auttamiseen aina riitä pelkkä taito.
Toisinaan apu ei kelpaa, sillä autettava mieluummin kuolee. Autettavan näkökulmasta tosin lienee samantekevää kuoleeko hän itse vai kuoleeko auttaja, mutta koska autettava on heikompi, käytännössä hän itse aina kuolee ensin. Kuitenkin, jos kyse on vaikkapa tartuntatautia vastaan suunnatusta rokotusohjelmasta, joka epäonnistuu jossain päin Afrikkaa siksi että autettavat ryhtyvät aseelliseen vastarintaan, kärsivät muutkin siitä ettei jotakin kulkutautia hävitettykään maan kamaralta. Siksi olisi tärkeää jossakin määrin kuulua siihen kulttuuriin, jonka jäseniä pyritään lääketieteen keinoin auttamaan. Olisi hyväksyttävä ettei inhimillisyys ilmene pelkästään velvollisuutena luottaa vaan myös velvollisuutena olla luottamatta.
Isoisästäni voidaan sanoa, että olosuhteiden vuoksi hänellä tuskin oli mitään viiteryhmää. Hän oli juuri muuttanut Karjalaan ennen sotaa, pahoittanut mielensä siitä että joutui palaamaan takaisin, ja mielipahansa vuoksi alkanut muistuttaa sodan murtamaa miestä sen lisäksi että hän muistutti evakkoa, vaikkei hän välttämättä ollut kumpaakaan. Evakot eivät olisi kelpuuttaneet häntä evakoksi vaikka hän muiden silmissä vaikutti siltä, koska hänen kannaltaan Suomi hävisi sodan siksi että Karjala menetettiin, vaikka muualla asuvien näkökulmasta Suomi säilytti itsenäisyytensä ja siinä mielessä voitti.
Hänkin olisi kuitenkin saanut elämänilonsa takaisin kuten Suomessa nyt vieraileva muusikko Sting, joka monien muiden julkisuuden henkilöiden tavoin kiittää vaihtoehtoista lääketiedettä elämänsä pelastamisesta, tai miten asian nyt sitten kukin haluaa ilmaista.
Pelätkää sitä jos on rikos ottaa yhteys isoisään, toimitusjohtajaan ja maataan puolustaneeseen upseeriin, joka parhaiten tietää miten ihminen varjelee itseään ihmiseltä.
Triviatietoa analyyttisen psykologian harjoittajille, aka "Credits"
SeTi (ent. ESTp)
isoisä, ensirakkaus, liikemies joka ei antanut kirjaa
NeFi (ent. INFp)
isoäiti, ensirakkauden avomies
TiSe (ent. ISTj)
liikemies joka antoi kirjan, ihanneminäni vaaratilanteessa
SeFe (ent. ESFp)
NeTe (ent. INTp)
Kulttuuri Sotaveteraanit sitä ja tätä: teitä on tultu tuomitsemaan 2.10.2017
Vapaa-aika Mitä voit tehdä, kun et voi auttaa? Ari Alsio
Hyvää tieteellistä käytäntöä ei noudateta Suomessa 11.9.2017