Suomi kylmässä sodassa - Berliinin muuri ja kriisin laantuminen
DDR:n johtaja Walter Ulbricht pyysi Neuvostoliitolta apua väestökadon
pysäyttämiseksi.
DDR:n rajajoukot ryhtyivät elokuussa 1961 rakentamaan Länsi-Berliinin
ympärille muuria.
Tilanne pysyi lähikuukaudet kireänä, mutta aseellisilta yhteenotoilta vältyttiin.
Muurin rakentaminen vakiinnutti vallitsevan tilanteen.
Kriisi laantui vuoden 1962 kuluessa, ja kaupungin asemasta päästiin
Berliini, Friedrichstrasse, Checkpoint Charlie 28.10.1961
Kesällä 1961 DDR:n johtaja Walter Ulbricht pyysi Neuvostoliitolta apua väestökadon pysäyttämiseksi. Neuvostoliiton johtaja Nikita Hrushtshev yritti painostaa Yhdysvaltojen presidenttiä hyväksymään Berliinille vapaakaupungin aseman DDR:n valtion osana, mutta huonolla menestyksellä.
Elokuun alkuun mennessä noin 50 000 itäsaksalaista siirtyi Berliinin kautta länteen. Neuvostoliiton johto antoi DDR:n viranomaisille luvan ryhtyä valmistelemaan rajan sulkemista.
DDR:n rajajoukot alkoivat 13. elokuuta rakentaa rajaesteitä ja myös muuria Länsi-Berliinin ympärille. Rajan sulkeminen tuli kaupungin asukkaille yllätyksenä, vaikka hankkeesta oli kyllä huhuttu. Länsivallat eivät reagoineet muurin rakentamiseen saatuaan lupauksen, että niiden viranomaisten ja sotilaiden kulkuoikeuksia ei rajoiteta, eikä Berliinin neljän vallan miehityshallintoon muutenkaan kosketa.
Länsi- ja Itä-Berliinin välille elokuussa 1961 rakennettu muuri jakoi kaupungin keskeltä kahtia. Berliinin historiallinen keskusta (Mitte) jäi itäpuolelle. Siellä toimi myös DDR:n valtionhallinto. Kuvassa näkyvät Itä-Berliinin kaupunginosat. Harmaalla väritetyn Länsi-Berliinin hallinto toimi Schönebergin raatihuoneella. Länsi-Berliini ei kuulunut varsinaisesti Saksan liittotasavallan valtioalueeseen vaan muodosti erillisalueen. Liittotasavallan pääkaupunkina oli Bonn. Kuva: Wikipedia.
Itä-Berliinin rajoilla nimikyltit kertoivat, että Berliiniä pidettiin DDR:n pääkaupunkina.
Tilanne Berliinissä pysyi lähikuukaudet kireänä, mutta aseellisilta yhteenotoilta vältyttiin. Vaikka suurvaltojen panssarivaunut lokakuussa seisoivat hetken vastakkain Friedrichstrassen rajanylityspaikalla, muurin rakentaminen vähitellen vakiinnutti vallitsevan tilanteen.
Kriisi laantui vuoden 1962 kuluessa, ja kaupungin asemasta päästiin kohta sopimukseen. Berliini pysyi kuitenkin kriisiherkkänä ongelmana, ja Länsi-Berliinin eristänyt muuri koettiin kylmän sodan näyttävänä symbolina.
Kirjallisuutta: Michael Beschloss, Kennedy v. Khrushchev. The Crisis Years 1960-63 (1991); Jeremy Isaacs - Taylor Downing, Cold War (1998), s. 165-183 ja 231-236; Frederick Kempe, Berlin 1961 (2012); Martin McCauley, Russia, America and the Cold War (2004), s. 52-56; Seppo Hentilä, Kaksi Saksaa ja Suomi (2003), s. 47-49; Jeremy Isaacs - Taylor Downing, Cold War (1998), s. 155-183; Khrushchev Remembers. The Glasnost Tapes (1990), s. 161-183; Walter LaFeber, America, Russia and the Cold War, 1845 - 2000 (2002), s. 203-226; Ronald Powaski, The Cold War (1998), s. 122-142; W.R. Smyser, From Yalta to Berlin (1999), s. 137-210; William Taubman, Khrushchev (2004), s. 396-506; Pekka Visuri - Tuomas Forsberg, Saksa ja Suomi (1992), s. 111-116.
Berliinin muurin rakentaminen elokuussa 1961
Berlinin kartta