Hiipu11. joulukuuta 2013 klo 21.53Syvä osanotto suruusi. Oma äiti, elämänantaja, se monesti läheisin ja rakkain. Neuleet ja mekko ovat kauniita, vaan tunnelma on toinen, kun miettii läpikäymiäsi vaiheita. VastaaPoistaTuija12. joulukuuta 2013 klo 0.13Todella kauniit suruvaatteet. Osanottoni vielä tätäkin kautta.VastaaPoistaAnna12. joulukuuta 2013 klo 13.52Osanotto, Mia. Hieno, että jatkat neulomista.VastaaPoistaAnniKainen15. joulukuuta 2013 klo 20.24Otan osaa. Olet varmaan neulonut osan tunteistasi noihin neuleisiin. Kaunis takki ja mekko. Voimia sinulle.VastaaPoistahelena15. joulukuuta 2013 klo 23.09Kauniita ovat, sekä molemmat työt että kuvat. Voimia ja lämpimiä ajatuksia joulunaikaasi.VastaaPoistaHepsi19. joulukuuta 2013 klo 22.53Lämmin osanotto ja paljon voimia Mia. Oma äitini kuoli 6½ sitten. Silloin minä kävin noita samoja tunteita läpi ainoana lapsena. Isäni oli kuollut kolme vuotta aiemmin. Kauniit suruvaatteet. ♥VastaaPoistaSirpukka25. joulukuuta 2013 klo 19.29Ompelit vielä tänä surusyksynä mekonkin itsellesi. Se on niin kaunis, näinhän sen hautajaisissa. Neuleesi ovat uskomattoman kauniit. Jaksaisinkohan minä tehdä myös tuollaisen neuleen, tosin en varmaan tekisi sitä samasta väristä. Voimia sinulle, Mia. Olet ollut vahva koko tämän suruisen, sumuisen syksyn. Mutta saamme voimia ylhäältä silloin, kun emme muuten jaksaisi.VastaaPoistaLisää kommenttiLataa lisää...