TUTKITTUA TIETOA OPPIMISYMPÄRISTÖISTÄ - PDF
Download "TUTKITTUA TIETOA OPPIMISYMPÄRISTÖISTÄ"
1 Etunimi Sukunimi Marja Kankaanranta Inka Mikkonen Kaisa Vähähyyppä toim. TUTKITTUA TIETOA OPPIMISYMPÄRISTÖISTÄ Tieto- ja viestintätekniikan käyttö opetuksessa Oppaat ja käsikirjat 2012:13
2 Opetushallitus ja tekijät Oppaat ja käsikirjat 2012:13 ISBN (pdf) ISSN-L ISSN (verkkojulkaisu) Etukannen valokuva: Kaustisen musiikkilukio / Janne Leino Valokuvat: Kaustisen musiikkilukio / Janne Leino, Etäopetuksen koordinointihanke, Konneveden lukio / Oppimispelit ja virtuaalimaailmat koordinointihanke, Otavan opisto/sosiaalinen media opetuksessa -koordinointihanke. Taitto: Edita Prima Oy/Timo Päivärinta/PSWFolders Oy
3 SISÄLTÖ Mistä on oppimisympäristöt tehty? Mikkonen, Vähähyyppä & Kankaanranta... 5 Tieto- ja viestintäteknisten laitteistojen ja ohjelmistojen käyttö opetuksessa Mikkonen, Sairanen, Kankaanranta & Laattala... 9 Etäopetus tarjoaa monia mahdollisuuksia oppimiseen ja opetukseen Nummenmaa Pelit ja virtuaalimaailmat opetuksessa Linnakylä & Nurmela Sosiaalisen median opetuskäyttö Oksanen & Koskinen
5 Mistä on oppimisympäristöt tehty? Inka Mikkonen, Kaisa Vähähyyppä & Marja Kankaanranta Mikä tekee ympäristöstä oppimisympäristön? Onko olemassa ympäristöjä, jotka eivät voisi olla oppimisympäristöjä? Näitä kysymyksiä alettiin pohtia opetushallinnossa luvun alun jälkeen. Oppimisympäristö-käsitettä on vanhastaan käytetty hyvin erilaisissakin merkityksissä. Esimerkiksi tietotekniikan opetuskäytön kehittämisen yhteydessä käsite liitettiin ennen kaikkea tietoteknisiin oppimisympäristöihin. Toisaalta painotettiin ulkona oppimisen ympäristöjä. Nopeasti havaittiin, että nämä molemmat kuuluvat luontevasti oppimisympäristökäsitteen alle, mutta käsite on näitäkin laajempi. Viimeisten vuosien aikana myös oppimisympäristöihin liittyvässä kehitys- ja tutkimustyössä on painotettu monimuotoisuutta ja oppimisympäristö-käsitteen laaja-alaista ymmärtämistä. Tärkeäksi nähdään se, että oppijoille ja opettajille avataan uudenlaisia mahdollisuuksia oppimisen ja opetuksen jäsentämiseen. Tästä oppimisen ja opetuksen näkökulmasta olennaisiksi piirteiksi on todettu oppijalähtöisyys, opetuksen ja oppimisen laajentuminen luokkahuoneen ulkopuolelle sekä tietotekniikan pedagoginen hyödyntäminen (Norrena & Kankaanranta 2010; Shear, Gallagher & Pattel 2011). Oppimisympäristötutkimuksessa käytetään myös käsitettä oppimistila, jonka nähdään koostuvan useasta toisiinsa linkittyvästä ulottuvuudesta fyysisestä, virtuaalisesta, henkilökohtaisesta ja sosiaalisesta ulottuvuudesta. Viime vuosina näihin ilmiöihin on usein yhdistetty ns luvun taidot (21 st century skills), joita ovat esimerkiksi kriittinen ajattelu, ongelmanratkaisutaidot, kommunikointi- ja yhteistyötaidot sekä informaationlukutaidot. Taitojen määrittelyn lähtökohtana ovat näkemykset oppiainerajat ylittävistä taidoista, joita oppijat tarvitsevat nykypäivän monimuotoisissa ympäristöissä (Griffin, McGaw & Care 2012). Suomalaisessa koulutusjärjestelmässä oppimisympäristöjen kehittäminen on nähty tärkeänä painoalueena ja täten myös rahoituksen kohteena. Opetushallitus myönsi oppimisympäristöjen kehittämiseen ja monipuolistamiseen valtion harkinnanvaraista avustusta ensimmäistä kertaa vuonna Vuosien aikana on tehty yhteensä 538 myönteistä rahoituspäätöstä yleissivistävän koulutuksen oppimisympäristöhankkeisiin. Avustuksen määrä on ollut yhteensä 23,7 miljoonaa euroa. Oppimisympäristön käsitettä ei alkuvaiheessa haluttu rajoittaa mitenkään, vaan hyvin erilaisille kehittämishankkeille annettiin mahdollisuus hakea rahoitusta. Hankehakemuksia tuli todella paljon ja rahoitukseenkin päätyi suuri määrä hyviä projekti-ideoita eri puolilla maata. Osa ensimmäisen vaiheen hankkeista oli pieniä yhden koulun tai jopa yhden opettajan ideoita, osa taas usean koulutuksen järjestäjän laajoja yhteistyöhankkeita. Monissa hankkeissa tietotekniikka oli merkittävässä roolissa, vaikka sisällöllinen painotus saattoi olla esimerkiksi kulttuurilaitosyhteistyössä tai yhteisöllisyyden lisäämisessä. Vuoden 2007 hankkeet oli jaettu kuuteen kategoriaan, kuten kulttuuri- ja lähiympäristöön, fyysiseen oppimisympäristöön sekä taideaineisiin ja musiikkiteknologiaan. Näistä kulttuuri- ja lähiympäristökategoriassa pyrittiin opetusta järjestämään myös luokkahuoneen ulkopuolella kulttuuriympäristöissä, kaupunkiympäristöissä ja lähiluonnossa (Opetushallitus 2012). Esimerkiksi Kuopiossa oppilaita haluttiin aktivoida kulttuuripalveluiden käyttäjiksi, Naantalissa etsittiin keskiaikaa ja Kirkkonummella tehtiin kaupunkiekologista tutkimusta. Vuonna 2008 kehittämishankkeiden pääteemat jäsensivät oppimisympäristöt 5
6 paikallisiin, sosiaalisiin, teknisiin ja fyysisiin. Näiden pääteemojen sisällä oli lukuisia alateemoja, esimerkiksi teknisissä oppimisympäristöissä verkko-opetus ja mobiiliteknologia. Fyysisen oppimisympäristön osalta kiinnostuksen kohteina olivat mm. Jyväskylässä käsityökoulun oppimisympäristön kunnostus, Rovaniemellä yhteisöllisen kyläpihan rakentaminen koulun pihapiiriin ja Porissa aisti- ja oppimistilan kehittäminen oppilaille, joilla oli kommunikaatiovaikeuksia. Vuosien varrella painotusta on siirretty hankkeisiin, joissa tietotekniikalla on vahva rooli erilaisten oppimisympäristöjen yhdistäjänä ja mahdollistajana. Samoihin aikoihin tekninen kehitys siirsi koulujen hankintoja vahvasti erilaisten mobiililaitteiden suuntaan. Lyhyessä ajassa minikannettavat, tabletit ja älypuhelimet tulivat osaksi nuorten ja vanhempienkin jokapäiväistä elämää. Tietotekniikan käytöstä alkoi tulla entistä enemmän kaikkialla tapahtuvaa, koska laitteet eivät enää sitoneet käyttäjää luokkaan tai edes pöydän ääreen. Tietotekniikan lisäksi myös uudentyyppiset sovellukset ja erityisesti sosiaalinen media löivät itsensä läpi kaikkien tietoisuuteen ja merkittäväksi vaikuttajaksikin. Käyttäjämäärät kasvoivat uskomattoman nopeasti. Luonnollisesti koulun täytyi olla mukana tässä kehityksessä. Jatkuvasti yhtenä haasteena on ollut se, että kehittämishankkeissa tehty työ ei riittävän vahvasti ole jatkunut hankkeiden päättyessä eikä niissä saavutettuja tuloksia ole saatu tehokkaasti siirrettyä muiden oppilaitosten arkeen. Kehitystyön ja sen ohjauksen tehostamiseksi vuonna 2010 erillisinä toimivat hankkeet jaettiin viiden ns. koordinointialueen eli laajemman teeman alle. Valitut teemat olivat: etäopetus, sosiaalinen media, laitteet ja ohjelmistot, pelit ja virtuaalimaailmat sekä tilat ja kalusteet. Tässä julkaisussa tarkastellaan neljää ensiksi mainittua, joita kuvataan lyhyesti taulukossa 1. Teemoitus painottui tietotekniikan käyttöön opetuksen ja oppimisen tukena, koska tieto- ja viestintätekniikka on useimpia oppimisympäristöjä vahvasti yhdistävä tekijä. Toisaalta samoihin aikoihin julkistettiin myös Kansallinen tieto- ja viestintätekniikan opetuskäytön suunnitelma (Arjen tietoyhteiskunta 2010), jonka visioiden ja toimenpide-ehdotusten jalkauttaminen on omalta osaltaan ollut jaottelun taustalla ohjaavana tekijänä. Kullekin koordinointialueelle valittiin koordinointitaho, jonka päätehtäviä ovat kehittämishankkeiden toimintaverkoston kokoaminen ja aktivointi, hyvien käytänteiden mallintaminen ja toimintamallien rakentaminen 6
7 Taulukko 1. Julkaisussa mukana olevat Opetushallituksen oppimisympäristöjen koordinointialueet Koordinointialue Koordinointivastuu Kehittämishankkeet (n) Lisätietoja/Verkkosivut Laitteet ja ohjelmistot opetuskäytössä (OTE) Tampereen kaupunki Kaustisen kunta 46 info/ Yhteistyö: Tampereen yliopisto, Jyväskylän yliopisto Etäopetus (EKO) Turun kasvatus- ja opetustoimi 14 Yhteistyö: Turun yliopisto Oppimispelit ja virtuaalimaailmat (OVI) Sosiaalinen media (SOMY) Konneveden kunta 12 veraja/konnevesi/lukio/ ophhanke2010 Yhteistyö: Jyväskylän yliopisto Mikkelin kaupunki, Otavan 20 Opisto Jyväskylän koulutuskuntayhtymän lukiokoulutus Yhteistyö: Jyväskylän yliopisto Teema-alueiden koordinaattorit ovat toimineet viestinviejinä aihepiirin uusista kehittämistuloksista ja tuotoksista sekä tuulista, jakaneet opetusideoita eri tilaisuuksissa ja kiertäneet Suomea viemässä viestiä sekä kouluihin että kouluista. Monet koordinointihankkeet ovat tehneet tiivistä yhteistyössä yliopistojen kanssa tutkimuksellisen tiedon kokoamiseksi. Neljän koordinointialueen kumppaniyliopistot toteuttivat syksyllä 2011 koordinointiteemoihin syventyvän yhteisen kyselyn suomalaiskoulujen rehtoreille ja opettajille. Tässä julkaisussa esitellään tämän valtakunnallisen kyselyn tuloksia laitteiden ja ohjelmistojen, etäopetuksen, oppimispelien ja virtuaalimaailmojen sekä sosiaalisen median osalta. Tavoitteena oli kartoittaa Suomen yleissivistävässä koulutuksessa toimivien opettajien tieto- ja viestintätekniikan (josta myöhemmin tässä julkaisussa käytetään nimitystä tietotekniikka) sekä median käytön nykytilaa ja kehitystarpeita. Kyselytutkimus toteutettiin marraskuussa 2011 lähettämällä sähköpostitse linkki kyselyyn kaikkiin yleissivistävää koulutusta järjestäviin kouluihin ja oppilaitoksiin. Kyselyyn vastasi yhteensä 2493 opettajaa eri puolilta Suomea. Vastaajia on kaikista Suomen maakunnista Ahvenanmaata lukuun ottamatta. Kyselyyn vastanneista opettajista oli 71 % naisia ja 24 % miehiä. Vastaajista suurin osa eli 32 % kuului ikäluokkiin vuotiaat ja vuotiaat. Alle 35-vuotiaita opettajia oli 19 % ja yli 55-vuotiaita 14 %. Kyselyyn vastanneiden opettajien opetuskokemus vaihteli alle vuodesta yli 15 vuoteen pääosa vastaajista oli kokeneita opettajia ja rehtoreita. Tämä julkaisu koostuu johdantoartikkelin lisäksi neljästä koordinointiteemoihin keskittyvästä artikkelista. Ensimmäisessä artikkelissa luodaan katsaus laitteisiin ja ohjelmistoihin opetuskäytössä: Mikkonen, Sairanen, Kankaanranta ja Laattala analysoivat opettajien näkemyksiä tietoteknisestä osaamisestaan ja selvittävät opettajien asenteita tietotekniikan käytöstä ja kokemuksia hyvistä käytänteistä. Kyselyn perusteella opettajien asenne tietotekniikkaa kohtaan on varsin myönteinen ja sen nähdään tuovan pedagogista lisäarvoa opetukseen. Artikkelissa luonnehditaan myös tekijöitä, jotka ovat tyypillisiä paljon tietotekniikkaa käyttäville opettajille ja vähän tietotekniikkaa käyttäville opettajille. Tulok- 7
8 sissa nousee esiin työyhteisön merkitys: paljon tietotekniikkaa käyttävät opettajat saavat työyhteisöltä tukea ja kokevat voivansa vaikuttaa teknologiavalintoihinsa myös koulun tasolla. Toisessa artikkelissa Nummenmaa kuvaa etäopetuksen tilaa Suomen yleissivistävässä koulutuksessa. Kyselyn perusteella opettajat suhtautuvat myös etäopetukseen pääasiassa myönteisesti. He näkevät haasteita vuorovaikutuksen rakentumisessa verratessaan opetustapaa lähiopetukseen. Kolmannessa artikkelissa Linnakylä ja Nurmela tarkastelevat opettajien näkökulmasta pelien ja virtuaalimaailmojen pedagogista hyödyntämistä. Artikkelissa tuodaan esiin pelinomaisten oppimisympäristöjen mahdollisuuksia muun muassa motivaation, itseohjautuvuuden ja oppimisen arvioinnin näkökulmista. Opettajat arvioivat peleillä ja virtuaalimaailmoilla olevan kiinnostavia mahdollisuuksia opetuksessa. Tulokset kuitenkin kertovat siitä, että niiden käyttö ei vielä ole kovin yleistä kouluissa. Neljännessä artikkelissa Oksanen ja Koskinen jäsentävät sosiaalisen median opetuskäytön yleisyyttä, käyttötarkoituksia, haasteita ja hyötyjä. Kysely osoitti, että opettajat ovat kokeneet sosiaalisen median monipuolistaneen ja ajankohtaistaneen omaa opetustaan sekä oppimateriaaleja. Haasteeksi on koettu laitteistojen ja verkkoyhteyksien toimimattomuus sekä laitteiden vähäisyys. Lähteet Arjen tietoyhteiskunta Kansallinen tieto- ja viestintätekniikan opetuskäytön suunnitelma. Saatavilla: suunnitelma_011210_(2).pdf (Luettu ). Griffin, P., McGaw, B. & Care, E Assessment and teaching of 21 st century skills. Dordrecht: Springer Netherlands. Norrena, J. & Kankaanranta, M Innovatiivinen opetus ja oppiminen. Kansainvälisen ITLtutkimuksen pilottivuoden päätulokset ja ensituloksia Suomesta. Jyväskylän yliopisto: Agora Center. Opetushallitus Oppimisympäristöhankkeet. Saatavilla: oppimisymparistohankkeet (Luettu ). Shear, L., Gallagher, L. & Pattel, D ITL Research 2011 Findings: Evolving educational ecosystems. Teoksessa 2011 ITL Research Findings and implications, Saatavilla: Implications%20-%20Final.pdf (Luettu ). 8
9 Tieto- ja viestintäteknisten laitteistojen ja ohjelmistojen käyttö opetuksessa Inka Mikkonen 1, Heikki Sairanen 2, Marja Kankaanranta 1 & Anna-Maria Laattala 3 Jyväskylän yliopisto 1, Tampereen yliopisto 2 & Kaustisen kunta 3 Johdanto Tieto- ja viestintätekniikasta on tullut osa monen koulun arkea. Koulujen välillä on kuitenkin suurta vaihtelua esimerkiksi siinä, miten paljon tietokoneita ja muita laitteita on käytettävissä sekä missä määrin ja millä tavoin niitä hyödynnetään. Jotta oppilailla on mahdollisuuksia käyttää tietotekniikkaa, olennaista on tietysti, minkä verran tietokoneita on luokkahuoneissa ja muissa oppimistiloissa ja miten tietotekniikka ja kouluissa tehdyt tietotekniset investoinnit on integroitu osaksi opetuskäytänteitä (Kankaanranta & Puhakka 2008). Tietotekniikan opetuskäyttöä on linjattu useissa kansallisissa strategioissa ja työryhmien raporteissa, joissa luodaan suuntaviivoja niin tietotekniikan pedagogiseen hyödyntämiseen kuin koulujen tietotekniseen infrastruktuuriin. Esimerkiksi Kansallisessa tieto- ja viestintätekniikan opetuskäytön suunnitelmassa (Arjen tietoyhteiskunta 2010) visioidaan tietotekniikan käyttöä perusopetuksessa ja esitetään toimenpide-ehdotuksia vuosille Kansallisessa suunnitelmassa todetaan, että nykyopetus on vielä liian sisältöpainotteista eikä ongelmien ratkaisemiselle, monitieteiselle oppimiselle ja tekemisen prosessille ole riittävästi aikaa. Ratkaisuna näihin puutteisiin esitetään muun muassa uusien teknologioiden käyttämistä ja soveltamista jokapäiväisessä opetuksessa ja oppimisessa (Arjen tietoyhteiskunta 2010). Suunnitelman tavoitteena on, että ehdotettujen toimenpiteiden 9
10 avulla Suomi säilyy edelleenkin korkealaatuisen perusopetuksen maana tilanteessa, jossa Suomen kouluilla on vahva näyttö erinomaisista oppimistuloksista kansainvälisillä mittareilla mitattuna (ks. Välijärvi, Linnakylä, Kupari, Reinikainen & Arffman 2002; Sulkunen, Välijärvi, Arffman, Harju-Luukkainen, Kupari, Nissinen, Puhakka & Reinikainen 2010). Koulutuksen tulevaisuuden haasteena tulee olemaan, miten taataan hyvien oppimistulosten säilyminen. Yhteiskunnan nopean muuttumisen vuoksi ei välttämättä tarkasti pystytä ennakoimaan, millaiseen yhteiskuntaan oppilaita koulussa kasvatetaan tai millaisia taitoja tulevaisuuden työelämässä vaaditaan (Claxton 2002). Jotta Suomi säilyy kansainvälisesti laadukkaan koulutuksen maana, on nähty tärkeäksi koulun toimintakulttuurin muutos ja kyky sopeutua nopeisiin muutoksiin (Kankaanranta, Vahtivuori- Hänninen & Koskinen 2011; Leviäkangas, Hautala, Schneitz & Chye 2011). Tietotekniikka nähdään keskeisenä mahdollisuutena saavuttaa tällaisia 2000-luvun vaatimusten edellyttämiä oppimistuloksia. Tietotekniikan opetuskäytöllä voidaan myös luoda entistä tehokkaampia oppimistilanteita, jotka edistävät 2000-luvun taitojen, kuten ongelmanratkaisun, informaation lukutaidon ja yhteistyön oppimista (Griffin, McGaw & Care 2012). Tässä artikkelissa esitellään tuloksia tietoteknisten laitteiden ja ohjelmistojen opetuskäytön tilanteesta. Artikkelissa kuvataan opetushenkilökunnan asenteita tietotekniikkaa kohtaan, näkemyksiä taidoistaan hyödyntää teknologisia laitteita ja ohjelmistoja opetuksessa ja kokemuksia käytettävissä olevista laitteista ja ohjelmistoista. Opettajien asenteita ja näkemyksiä tietotekniikasta Opettajien asenteet tietotekniikan opetuskäyttöön ovat varsin myönteisiä. Opettajista jopa 64 % olisi halukas käyttämään tietotekniikkaan enemmän opetuksessaan (kuvio 1). Opettajien näkemykset jatkuvasta uudenlaisen tietotekniikan tuomisesta opetukseen on kuitenkin kahtalainen noin puolet opettajista kokee tämän rasitteena ja noin puolet ei. Suurin osa (69 %) opettajista arvioi omassa tietotekniikan opetuskäytössä tapahtuneen viime vuosien aikana muutoksia. Opettajat myös kokevat tietotekniikan käytön tuovan pedagogista lisäarvoa opetukseen. Yhteensä 61 % opettajista arvioi oppilaiden pystyvän käsittelemään opetettavaa ilmiötä monipuolisesti tietotekniikan avulla, silti noin 42 % opettajista vastaa rakentavansa opetuksensa edelleen oppikirjan mukaan. Naisopettajat toivat miesopettajia enemmän esille tietotekniikan lisäarvon opetettavan ilmiön monipuolisessa käsittelyssä. Muilta osin opettajien asenteissa ei kuitenkaan ollut merkityksellisiä eroja sukupuolen mukaan. 10
11 Tietotekniikan opetuskäytössäni on viime vuosien aikana tapahtunut muutoksia. Tietotekniikan avulla oppilaat pystyvät käsittelemään opetettavaa ilmiötä monipuolisesti. Kokeilen uusia asioita tunnilla. Rakennan opetukseni oppikirjan mukaan. Jatkuva uuden tekniikan tuominen opetukseen on rasittavaa. En haluaisi käyttää enempää tietotekniikkaa opetuksessani. 0 % 20 % 40 % 60 % 80 % 100 % Jokseenkin samaa mieltä Täysin samaa mieltä Kuvio 1. Opettajien asenteet tietotekniikan opetuskäyttöä kohtaan Myönteisen asenteen lisäksi opettajat kokevat, että tietotekniikka soveltuu hyvin opetukseen (kuvio 2). Opettajista 71 % kokee tietotekniikan edistävän heidän omilla tunneillaan opetettavan sisällön opetusta. Tietotekniikan arvioidaan myös tukevan opetuksen tavoitteiden toteutumista tämän tuo esille 67 % opettajista. Monet opettajat näkevät tietotekniikan käytöllä myös itseisarvoa opettajista 47 % arvostaa oppilaiden mahdollisuutta oppia käyttämään tietotekniikkaa. Teknologiaa käytetään siis ilmeisesti varsin paljon myös sen itsensä vuoksi. Miesopettajat tuovat tämän tietotekniikan käytön oppimistavoitteen naisia enemmän esille. Suuri osa opettajista ei näe kännyköiden soveltuvan kovinkaan hyvin opetukseen. Jopa 56 % opettajista ei anna oppilaiden käyttää omia kännyköitään osana koulutyötä. Kännyköiden opetuskäyttö ja hyödyntäminen oppitunneilla vaativat ilmeisesti uudenlaista ajattelutapaa ja toimintakulttuuria. Opettajien näkemykset koulutuksen riittävyydestä tietotekniikan käyttöön on jälleen kahtalainen osa opettajista on omasta mielestään saanut riittävästi koulutusta ja osa ei. Tunneillani tietotekniikka tukee opetettavan sisällön opetusta. Tietotekniikka tukee opetuksen tavoitteiden toteutumista. Tietotekniikan käyttö sopii opetustyylini. Käytän tietotekniikkaa, jotta oppilaat oppisivat käyttämään modernia teknologiaa. Olen saanut riittävästi koulutusta Tietotekniikan käytöstä. Tietotekniikan hyödyntäminen opetussuunitelman mukaisesti on vaikeaa. Oppilaat saavat käyttää tunneillani omia kännyköitään osana koulutyötään. 0 % 20 % 40 % 60 % 80 % 100 % Jokseenkin samaa mieltä Täysin samaa mieltä Kuvio 2. Tietotekniikan hyödyntäminen koulussa 11
12 Opetuksessa käytettävät laitteet ja ohjelmistot Opettajat käyttävät tietotekniikkaa suhteellisen säännöllisesti. Opettajista 52 % käyttää tietotekniikkaa päivittäin ja 31 % viikoittain. Alle viikoittain käyttäviä opettajia on vain 17 %. Tyypillinen opettaja käyttää tietotekniikkaa päivittäin tai vähintään viikoittain. Opettajien sukupuoli ei vaikuta tietotekniikan käytön useuteen tilastollisesti merkitsevästi. Tietotekniikan tarjoamien välineiden opetuskäytön tarkempaa tarkastelua varten opettajia pyydettiin arvioimaan, kuinka usein he erilaisia laitteita ja sovelluksia käyttävät (Kuvio 3). Lähes kaikkien laitteiden ja ohjelmistojen osalta löytyi opettajia, jotka hyödyntävät näitä säännöllisesti opetuksessaan. Päivittäisessä käytössä ovat tyypillisimmin opiskelun hallintajärjestelmät (66 % opettajista), erilaiset välineistöt ja käytännön materiaalit (63 %) ja yleiset toimisto-ohjelmat (42 %). Välineistöillä ja käytännön materiaaleilla tarkoitetaan mm. laboratoriovälineitä, soittimia, kuvataiteen tarvikkeita, piirtoheittimiä, diaprojektoreita ja laskimia. Opettajissa on jo myös jonkin verran mobiililaitteita (28 % opettajista), kosketustauluja (12 %) ja multimediatuotannon työkaluja (9 %) päivittäin käyttäviä. Opiskelun hallintajärjestelmä Välineistö ja käytännön materiaalit Yleiset toimisto-ohjelmat Mobiililaitteet Verkko-oppimisympäristö Kosketustaulu Multimediantuotannon työkalut Opetus- ja harjoitusohjelmistot Digitaaliset oppimispelit Simulaatio-/ mallinnusohjelmat 0 % 20 % 40 % 60 % 80 % 100 % päivittäin viikottain 1-2 kertaa kuukaudessa harvemmin en ollenkaan Kuvio 3. Tietotekniikan käytön useus Suhteellisen säännölliseksi käytöksi voidaan määrittää myös viikoittain toistuva käyttö. Yhdistettynä päivittäinen ja viikoittainen käyttömäärä osin vahvistaa ja osin tarkentaa suosituimpien laitteiden ja sovellusten käyttökuvaa. Erilaiset välineistöt ja käytännön materiaalit sekä yleiset toimisto-ohjelmistot ovat tyypillisimmät opettajien säännöllisessä käytössä olevia ratkaisuja, kun noin 87 % opettajista hyödyntää välineistöjä ja käytännön materiaaleja ja 75 % toimisto-ohjelmistoja vähintään viikoittain. Opiskelun hallintajärjestelmät ovat käytön useudessa kolmantena. Lähes 33 % opettajista on ottanut verkko-oppimisympäristöt vähintään viikoittaiseen käyttöön. Myös ja mobiililaitteet (35 %), multimediatuotannon työkalut (27 % opettajista) ja opetus-harjoitteluohjelmistot (22 %) ovat jo löytäneet tiensä monien opettajien opetusarkeen. Kaikkien laitteiden ja sovellusten osalta on runsaasti opettajia, jotka hyödyntävät niitä vielä suhteellisen harvoin eli 1 2 kertaa kuukaudessa ja jopa tätä harvemmin. Kaikkien osalta on myös opettajia, jotka eivät näitä laitteita tai sovelluksia käytä ollenkaan. Kosketustaulu on edelleen kouluissa laite, joka jakaa opettajat selvimmin pieneen joukkoon säännöllisiä käyttäjiä, silloin tällöin kokeilijoita ja suureen osaan opettajia, jotka eivät 12
13 kosketustaulua käytä ollenkaan opetuksessa. Tässä tutkimuksessa ei selvitetty, kuinka monessa koulussa olisi ollut mahdollisuus käyttää kosketustaulua, mutta aiemmissa tutkimuksissa on todettu, että niitä ei ole ollut saatavilla vielä laaja-alaisesti, vaikka niiden käyttöön on koettu tarvetta (Kankaanranta, Palonen, Kejonen & Ärje 2011). Opettajien sukupuoli on joidenkin laitteiden osalta yhteydessä niiden käytön määrään. Miehet käyttävät naisia useammin yleisiä toimisto-ohjelmia, multimediantuotannon työkaluja, kosketustauluja sekä simulaatio- ja mallinnusohjelmia. Muissa laitteissa erot eivät ole tilastollisesti merkitseviä. Mahdollisuudet tietotekniikan opetuskäyttöön Tietotekniikan käyttömahdollisuuksien osalta selvitettiin etenkin opettajien vaikutusmahdollisuuksia koulun tietoteknisiin hankintoihin, tietoteknisten välineiden saavutettavuutta ja teknisen tuen saantia (Kuvio 4). Yleensä nähdään, että mahdollisuus vaikuttaa omaan työhön ja työyhteisöön lisää työtyytyväisyyttä ja tyytyväisyyttä vallitseviin olosuhteisiin. Olisi tärkeää, että opettajilla olisi mahdollisuuksia vaikuttaa myös laitteistojen ja ohjelmistojen valintaan sekä halua vaikuttaa, koska heillä on pedagogista asiantuntemusta opetustilanteiden järjestämisestä. Opettajista 35 % koki pystyvänsä vaikuttamaan koulun tietoteknisiin hankintoihin. Kuitenkin vain 25 % opettajista kertoi vaikuttavansa aktiivisesti hankintoihin. Opettajien välillä on suurta vaihtelua siinä, missä tietotekniikkaa pääasiassa opetukseen käytetään. Opettajista 56 % kertoo tietotekniikan opetuskäytön tapahtuvan omassa luokassa ja 35 % pääasiassa tietokoneluokassa. Monet opettajat (45 %) joutuvat varaamaan käyttövuoron, jotta voisivat hyödyntää tietotekniikkaa opetuksessa. Laitteet eivät näille opettajille ole jatkuvasti ja tarpeen mukaan käytettävissä. Vaikutan aktiivisesti kouluni tietotekniikan hankintoihin. En ole saanut käyttööni tarvitseamiani tietotekniikan välineitä Tietotekniikan opetuskäyttö tapahtuu tietokoneluokassa. Minulla on mahdollisuuksia vaikuttaa kouluni tietotekniikan hankintoihin. Tietotekniikan opetuskäyttö edellyttää käyttövuoron varaamista. Saan koulullani riittävästi teknistä tukea tietotekniikan käyttöön. Käytössäni olevat laitteet ja ohjelmistot toimivat hyvin yhdessä. Tietotekniikan opetuskäyttö tapahtuu omassa luokassa. 0 % 20 % 40 % 60 % 80 % 100 % Jokseenkin samaa mieltä Täysin samaa mieltä Kuvio 4. Tietotekniikan opetuskäytön mahdollisuudet Lähes 30 % opettajista ei ole omasta mielestään saanut käyttöönsä tarvitsemiaan tietoteknisiä välineitä. Hieman yli 40 % opettajista arvioi käytössä olevien laitteiden ja ohjelmistojen toimivan hyvin yhdessä. Saman verran on opettajia, jotka ovat tyytyväisiä saamaansa tekniseen tukeen tietotekniikan käytössä. 13
14 Tietotekniikan opetuskäytön osaaminen opettajien arvioimana Opettajia pyydettiin myös arvioimaan omaa tietotekniikan opetuskäytön osaamistaan. Yleisesti ottaen opettajat arvioivat oman tietoteknisen osaamisen paremmaksi kuin tietotekniikan käytön pedagogisen osaamisen. Molempien osalta kuitenkin suurin osa opettajista koki osaamisensa vähintään hyväksi. Opettajista 24 % arvioi tietoteknisen osaamisensa kiitettäväksi ja 66 % hyväksi. Sen sijaan tietotekniikan käytön pedagogisen osaamisen arvioi vain 11 % opettajista kiitettäväksi ja 70 % hyväksi. Kiinnostavaa on, että opettajat eivät ole niin luottavaisia taitoihinsa soveltaa tietotekniikkaa pedagogisesti kuin tietoteknisiin taitoihinsa. Lisäksi tutkimuksessa selvitettiin tarkemmin useita laitteistojen ja ohjelmistojen pedagogiseen käyttöön liittyviä asioita. Kaikkien osaamisalueiden osalta oli jonkun verran opettajia, jotka arvioivat osaamisensa erinomaiseksi ja toisaalta niitä, jotka eivät omasta mielestään pysty suoriutumaan tällä alueella ollenkaan (kuvio 5). Lähes neljännes opettajista uskoo osaavansa käyttää erinomaisesti internetiä (esimerkiksi www-sivuja, keskusteluryhmiä ja -foorumeita) oppilaiden oppimisen tukemiseen. Mielenkiintoista on, että yksi opettajaryhmä poikkeaa internetin hyödyntämisen osalta muista opettajaryhmistä: opinto-ohjaajat ilmoittivat muita opettajaryhmiä enemmän osaavansa hyödyntää internetiä oppimisen tukena. Viidennes opettajista osaa erinomaisesti käyttää tietotekniikkaa yhteistyöhön sekä asentaa opetusohjelmia tietokoneelle. Näiden erinomaisten osaajien vastapuolella on niitä, jotka eivät omasta mielestään osaa asentaa ohjelmistoja (25 % opettajista), luoda toimintatapoja tietotekniikan hyödyntämiseen opetuksessa (22 %) tai käyttää tietotekniikkaa oppilaiden edistymisen seurannassa ja oppimistulosten arvioinnissa (16 %). Etenkin opetusohjelmien asentaminen tietokoneelle on taito, jossa on suurta vaihtelua opettajien osaamisessa. Kuten edellä tuli esille on niitä opettajia, jotka osaavat asentaa opetusohjelmia koneelle erinomaisesti ja niitä, jotka eivät osaa lainkaan asentaa ohjelmia koneelle. Näkemys omasta opetusohjelmien asentamisen taidosta tuo näkyviin myös merkittäviä eroja opettajaryhmien välille - matemaattisten aineiden opettajat ja rehtorit kertoivat muita enemmän osaavansa asentaa erinomaisesti opetusohjelmia tietokoneelleen. Suurin osa opettajista uskoi suoriutuvansa erilaisista tietotekniikan käytön tilanteista ja tehtävistä kohtalaisesti tai jossain määrin (Kuvio 5). Vaihtelu ei ole kovinkaan suurta osaamisalueesta toiseen. Selvästi varmimmin opettajat tietävät omasta mielestään, millaisiin opetus- ja oppimistilanteisiin tietotekniikka soveltuu, kun 86 % koki suoriutuvansa tästä kohtalaisesti tai jossain määrin. Opettajista 83 % oli luottavaisia siihen, että osaavat valmistella tunteja, joilla oppijat käyttävät tietotekniikkaa. Lähes 80 % kykenee löytämään internetistä hyödyllisiä opetussuunnitelmaresursseja. Edelleen 74 % opettajista kokee osaavansa käyttää tietotekniikkaa tehokkaiden esitysten ja selvitysten antamiseen sekä 73 % yhteistyöhön eri tahojen kanssa. 14
15 Tiedän, millaisiin opetus- / oppimistilanteisiin tietotekniikann käyttö soveltuu. Osaan valmistella tunteja, joilla oppilaat käyttävät tietotekniikkaa Kykenen löytämään internetistä hyödyllisiä opetussuunitelmaresursseja. Osaan käyttää tietotekniikkaa tehokkaiden esitysten / selvitysten antamiseen. Osaan käyttää tietotekniikkaa toimiakseni yhteistyössä muiden kanssa. Osaan käyttää tietotekniikkaa oppilaiden edistymisen seurannassa ja oppimistulosten arvioinnissa. Osana luoda toimintatapoja tietotekniikan hyödyntämiseen opetuksessa. Osaan käyttää internetiä oppilaiden oppimisen tukemiseen. Osaan asentaa opetusohjelmia tietokoneelleni. 0 % 20 % 40 % 60 % 80 % 100 % Jossain määrin Kohtalaisesti Kuvio 5. Opettajien arvio tietoteknisestä osaamisestaan Opetushenkilöstön ikä ja opettajaryhmä ovat yhteydessä siihen, miten oma osaaminen koetaan tietotekniikkaa hyödyntävien oppituntien valmistelussa. Alle 35-vuotiaat kertovat muita opettajia enemmän osaavansa suunnitella oppitunteja sisällyttäen siihen tietotekniikkaa. Sen sijaan yli 55-vuotiaista moni ei omasta mielestään osaa lainkaan tai vain jossain määrin suuunnitella tunteja, joilla käytetään tietotekniikkaa. Opettajaryhmistä matemaattisten aineiden opettajat ja reaaliaineiden opettajat kertoivat muita opettajaryhmiä enemmän osaavansa valmistella oppitunteja, joilla oppilaat käyttävät tietotekniikkaa. Opettajien näkemykset tietotekniikan käytön osaamisesta ovat merkittävästi yhteydessä sukupuoleen. Yhtä osaamisaluetta lukuun ottamatta miehet arvioivat kaikissa osaamiseen liittyvissä kysymyksissä osaamisensa selvästi paremmaksi kuin naiset. Poikkeuksena oli tietotekniikan käyttö yhteistyöhön, jonka miesopettajat arvioivat jonkin verran paremmaksi kuin naiset. Työyhteisön vaikutus tietotekniikan käyttöön Opettajia pyydettiin arvioimaan myös työyhteisön vaikutusta tietotekniikan käyttöön (Kuvio 6). Yli puolet (56 %) opettajista arvioi oman koulun työyhteisön ilmapiirin olevan myönteinen uusien asioiden kokeilemiseen opetuksessa. Toisaalta lähes puolet opettajista toi esille, että omassa koulussa ei ole helppo lähteä kehittämään uusia toimintatapoja. Kaiken kaikkiaan työyhteisöön liittyvät kysymykset antavat mielikuvan siitä, että koulujen työyhteisöt eivät vielä ole kovinkaan laaja-alaisesti yhteisesti paneutuneet tietotekniikan opetuskäyttöön tai sen kehittämiseen. Esimerkiksi koulun yhteisen vision olemassaolon tietotekniikan opetuskäytöstä tuo esille vain 17 % opettajista. 15
16 Saan oppilailta ideoita tieto- ja viestintätekniikan käyttöön opetuksessani. Koulussani ei ole helppo lähteä kehittämään uusia toimintatapoja. Saan muilta opettajilta tukea omien tieto- ja viestintätekniikan opetuskäytön toimintatapojen levittämiseen työyhteisössäni. Saan muilta opettajilta tukea omiin tieto- ja viestintätekniikan opetuskäytön toimintatapoihini. Koen itseni yksinäiseksi tieto- ja viestintätekniikan opetuskäytön kehittämisessä. Saan hyviä tieto- ja viestintävälinetekniikan opetuskäytön vinkkejä toisilta opettajilta. Työyhteisössäni jaetaan riittävästi kokemuksia teknologian käytöstä. Koulun henkilökunnalla on yhteinen visio tieto- ja viestintätekniikan hyödyntämisestä opetuksessa. Työyhteisöni ilmapiiri on myönteinen uusien asioiden kokeilemiseen opetuksessa. 0 % 20 % 40 % 60 % 80 % 100 % Jokseenkin samaa mieltä Täysin samaa mieltä Kuvio 6. Työyhteisön tietotekniikkaan liittyviä käytänteitä Kaikkien työyhteisöön liittyvien tekijöiden osalta oli selviä opettajakohtaisia eroja. Tietotekniikan opetuskäyttöön voi parhaimmillaan perehtyä koulussa kollegoiden kautta. Tällaisia mahdollisuuksia on vielä kuitenkin vain pienellä osalla opettajista. Sen sijaan 43 % opettajista ei mielestään saa vinkkejä toisilta opettajilta eikä 44 % koe koulussansa jaettavan riittävästi kokemuksia teknologian käytöstä. Opettajat eivät vielä myöskään laajasti saa muilta opettajilta tukea omiin tietotekniikan opetuskäytön toimintatapoihin tai näiden levittämiseen. Myöskään oppilaita ei vielä nähdä siinä roolissa, missä heidät voisi tietotekniikan käytön osalta nähdä. Vain 22 % opettajista kertoo saavansa oppilailta ideoita tietotekniikan opetuskäyttöön. Työyhteisöön liittyvistä kysymyksistä voi huomata, että opettajat eivät aina koe saavansa tukea työyhteisöltä. Erot sukupuolittain eivät ole kovin suuria, mutta miehet ovat tyytyväisempiä työyhteisössä jaettuihin kokemuksiin ja tietotekniikan käytäntöjen levittämiseen saatuun tukeen muilta opettajilta. Huomattavaa on myös se, että opettajat saavat hyviä opetuskäytön vinkkejä jokseenkin yhtä paljon oppilailta kuin toisilta opettajilta. Tietotekniikan käytön opettajaprofiileja Tietotekniikan opetuskäytön opettajaprofiilien rakentamiseksi muodostettiin eri laitteiden käyttöä koskevasta kysymyksestä indikaattori, jonka perusteella opettajat ryhmiteltiin. Indikaattori tietotekniikan käytön määrälle muodostettiin numeroimalla eri laitteiden käyttöä koskevat kysymykset tasavälisellä asteikolla 0 4 ja summaamalla näin saadut numerot yhteen. Tämän indikaattorin perusteella analysoitiin, miten tietotekniikkaa eniten (noin 8 % opettajista) ja tietotekniikkaa vähiten (noin 9 %) käyttävät opettajat eroavat muista opettajista. Erityisen paljon tietotekniikkaa käyttävät opettajat ovat useimmiten luokanopettajia luokilla tai matemaattisten aineiden opettajia. Heidän joukossaan on vähemmän taito- ja taideaineiden opettajia sekä äidinkielen opettajia. He ovat toimineet opettajina kauemmin kuin vastaajat keskimäärin. Ryhmään kuuluvat opettajat eivät rakenna opetustaan oppikirjan mukaan niin usein kuin muut kyselyyn vastaajat. Nämä opettajat antavat itselleen 16
17 sekä teknisistä että pedagogisista käyttötaidoista paremman arvosanan kuin opettajat keskimäärin. Opettajilla on korkea motivaatio opetella lisää, eikä jatkuvaa uudenlaisen tietotekniikan tuontia luokkiin pidetä rasittavana. Tietotekniikkaa eniten käyttävät opettajat ovat mukautuneet muutoksiin, joita on tapahtunut viime vuosien aikana. He ovat tyytyväisiä käyttämäänsä välineistöön - heidän mielestään välineistöä on tarjolla riittävästi ja laitteet sekä ohjelmat toimivat hyvin yhdessä. Tietotekniikan käyttö tapahtuu tietotekniikka erityisen paljon käyttävillä omassa luokassa ja muita käyttäjiä vähemmän tietokoneluokassa. Laitteisto on heidän käytettävissään ilman varausta. Työyhteisö tukee tietotekniikkaa erityisen paljon käyttäviä opettajia. Nämä opettajat saavat tukea toimintatapoihinsa sekä havaittujen hyvien opetuskäytänteiden levittämiseen. Paljon tietotekniikkaa käyttävät opettajat toimivat myös vaikuttajina - heillä on muita käyttäjiä enemmän mahdollisuuksia vaikuttaa oman koulunsa tietoteknisiin hankintoihin, ja he myös ilmoittavat tekevänsä niin. Vähän tietotekniikkaa käyttävässä ryhmässä on enemmän kuin muussa vastaajajoukossa edustettuina 1. ja 2. luokan opettajia. Tässä ryhmässä on vähemmän matemaattisten aineiden ja reaaliaineiden opettajia. Suurimmassa osassa kysymyksiä vähän tietotekniikkaa käyttävä opettajaryhmä on lähes käänteinen peilikuva tietotekniikka erityisen paljon käyttävästä ryhmästä. Opettajat arvioivat omat taitonsa huonommiksi kuin opettajat keskimäärin. Opettajan motivaatio opetella tietotekniikan käyttöä ei ole korkea, käytössä oleviin laitteisiin ei olla tyytyväisiä ja jatkuva tekniikan tuominen opetukseen koetaan rasittavana. Vähän tietotekniikkaa käyttävät opettajat kuitenkin kokevat, että koulussa on helppo kehittää uusia toimintamalleja. Johtopäätöksiä ja tulevaisuuden haasteita Tässä artikkelissa on tarkasteltu opettajien asenteita ja käsityksiä sekä tietotekniikkaa että tietotekniikan opetuskäyttöä kohtaan ja eritelty heidän näkemyksiään laitteistojen ja ohjelmistojen käytöstä ja käyttömahdollisuuksista. Tämä tutkimus osoittaa, että opettajat suhtautuvat tietotekniikan opetuskäyttöön varsin myönteisesti, he kokevat sen tuovan pedagogista lisäarvoa opetukseen ja näkevät, että omassa tietotekniikan käytössä on tapahtunut viime vuosien aikana muutoksia. On vain vähän niitä, jotka eivät halua käyttää tietotekniikkaa opetuksessaan. Opettajat käyttävät tietotekniikkaa suhteellisen säännöllisesti. Tämän tutkimuksen perusteella opettajissa on niitä, jotka hyödyntävät tietotekniikkaa lähes kaikessa opetuksessaan, ja niitä, jotka eivät käytä tietotekniikkaa lähes ollenkaan opetuksessaan (ks. Norrena, Kankaanranta & Nieminen 2011). Eri laitteiden ja ohjelmistojen osalta on kuitenkin suurta vaihtelua käyttömäärissä. Laitteet ja ohjelmistot, joita käytetään usein, ovat useimmiten perinteisiä, kuten välineistöä ja käytännön materiaaleja, toimisto-ohjelmia ja opiskelun hallintajärjestelmiä. Mutta on niitäkin opettajia, jotka käyttävät jo nyt uusimpia mobiililaitteita usein. Opettajat arvioivat oman tietoteknisen osaamisensa hyväksi. Mielenkiintoista on, että he kokevat hallitsevansa teknisen osaamisen paremmin kuin pedagogisen osaamisen. Tämän perusteella voi nähdä, että on tarvetta opettajien täydennyskoulutukselle, jossa on mahdollista saada ideoita ja pedagogisia malleja tietotekniikan soveltamiseen omaan opetukseen. 17
18 Yksi kiinnostava tämän tutkimuksen tulos on, että opettajat kokevat osaavansa kohtalaisesti hyödyntää tietotekniikkaa oppimistulosten seurannassa ja arvioinnissa. Tämän tutkimuksen perusteella ei kuitenkaan tiedetä, millaisia seuranta- ja arviointiohjelmistoja käytetään ja millaisesta arvioinnista on kyse. Onko esimerkiksi arviointi irrallista testaamista vai nivoutuuko arviointi osaksi tietotekniikkaa hyödyntävää oppimisprosessia? Tietotekniikkaa hyödyntävien arvioinnin käytänteiden kehittely ja käyttöönotto onkin tärkeä kehittämisalue (Vähähyyppä 2011). Tässä tutkimuksessa on kuvattu alustavasti opettajaprofiileja, jotka perustuvat opettajien näkemyksiin omista taidoistaan ja kokemuksistaan tietotekniikan käytöstä. Opettajaprofiileja olisikin kiinnostavaa tutkia jatkossa tarkemmin ja systemaattisemmin. Tässä tutkimuksessa opettajat on luokiteltu kahteen ryhmään: erityisen paljon tietotekniikkaa käyttäviin opettajiin ja vähän tietotekniikkaa käyttäviin opettajiin. Erityisen paljon tietotekniikkaa käyttävät opettajat asennoituvat myönteisesti tietotekniikkaan, ovat motivoituneita käyttämään sitä opetuksessaan ja tuovat esiin työyhteisön kannustavan suhtautumisen (ks. Shear, Gallagher, & Pattel; 2011; Norrena & Kankaanranta 2012). He kokevat saavansa kollegoilta tukea toimintatapoihinsa ja pystyvät siten myös vaikuttamaan työyhteisönsä tietoteknisiin hankintoihin. Työyhteisöt eivät tämän tutkimuksen mukaan kuitenkaan ole vielä kovinkaan laajasti yhteisesti paneutuneet tietotekniikan opetuskäytön kehittämiseen. Opetuskäytänteiden uudistaminen lähtee yksittäisestä opettajasta, mutta myös työyhteisöstä ja siinä vallitsevasta toimintakulttuurista. Jos työyhteisö tukee kokeilemaan uusia opetuskäytänteitä, niin myös tehdään. Tässä tutkimuksessa tämä näkyy esimerkiksi paljon tietotekniikkaa käyttävien opettajien osalta oppimateriaalin ja oppimisympäristön valinnassa: he eivät rakenna opetustaan oppikirjan varaan vaan hyödyntävät tietotekniikkaa. Oppikirjaan perustuva opetus onkin varmasti murroksessa sähköisen oppimateriaalin lisääntymisen vuoksi, vaikka tämän tutkimuksen perusteella ei voikaan tehdä johtopäätöksiä siitä, onko tässä kyse nimenomaan sähköisen oppimateriaalin runsaudesta vai opettajan pedagogisesta valinnasta johtuvasta oppikirjattomuuteen perustuvasta opetuksesta. Erityisen paljon tietotekniikkaa käyttävät opettajat voidaankin nähdä opetuskäytänteiden uudistamisen edelläkävijöinä. Sekä opettajien että koulujen välillä on tässä tutkimuksessa ja aiemmissa tutkimuksissa (esim. Kankaanranta, Palonen & Ärje 2011) todettu olevan eroja tietotekniikan käyttömahdollisuuksissa ja -tavoissa sekä pedagogisessa hyödyntämisessä. Tietotekniikan käytön hyödyntäminen opetuksessa ja oppimisessa vaatii monenlaisia toimia ja ponnistuksia poliittisilta päättäjiltä, koulun johdolta, työyhteistöiltä ja opettajilta. Tarvitaan varmasti tietoteknisten laitteistojen ja ohjelmistojen määrällistä ja laadullista lisäämistä, mutta myös täydennyskoulutusta, jossa opettajilla on mahdollisuus saada konkreettisia työvälineitä hyödyntää tietotekniikkaa opetuksessa ja oppimisessa tavalla, jossa se todella tuo pedagogista lisäarvoa opetukseen. 18
19 Lähteet Arjen tietoyhteiskunta Kansallinen tieto- ja viestintätekniikan opetuskäytön suunnitelma. Saatavilla: suunnitelma_011210_(2).pdf (Luettu ). Claxton, G. (toim.) Learning for life in the 21 st century: sociocultural perspectives on the future of education. Oxford: Blackwell Publisher. Griffin, P., McGaw, B. & Care, E Assessment and teaching of 21 st century skills. Dordrecht: Springer Netherlands. Kankaanranta, M., Palonen, T., Kejonen, T., & Ärje, J Tieto- ja viestintätekniikan merkitys ja käyttömahdollisuudet koulun arjessa. Teoksessa M. Kankaanranta (toim.) Opetusteknologia koulun arjessa. Jyväskylän yliopisto: Koulutuksen tutkimuslaitos ja Agora Center 2011, s Kankaanranta, M. & Puhakka, E Kohti innovatiivista tietotekniikan opetuskäyttöä. Kansainvälisen SITES tutkimuksen tuloksia. Jyväskylän yliopisto: Koulutuksen tutkimuslaitos. Kankaanranta, M., Vahtivuori-Hänninen, S. & Koskinen, J Opetusteknologia koulun arjessa ensituloksia. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto. Leviäkangas, P., Hautala, R., Schneitz, A. & Chye, L.H Singaporen perusopetuksen tietotekniikkavisio ja -strategia benchmarkkaus ja vertailu Suomeen. Teoksessa M. Kankaanranta (toim.) Opetusteknologia koulun arjessa. Jyväskylän yliopisto: Koulutuksen tutkimuslaitos ja Agora Center 2011, Norrena, J., Kankaanranta, M. & Nieminen, M Kohti innovatiivisia opetuskäytänteitä. Teoksessa M. Kankaanranta (toim.) Opetusteknologia koulun arjessa. Jyväskylän yliopisto: Koulutuksen tutkimuslaitos, Norrena, J. & Kankaanranta, M Innovatiivinen opetus ja oppiminen: koulutuksen kehittyvä ekosysteemi. Julkaisematon tutkimusraportti. Jyväskylän yliopisto: Agora Center. Shear, L., Gallagher, L. & Pattel, D ITL Research 2011 Findings: Evolving educational ecosystems. Teoksessa 2011 ITL Research Findings and implications, Saatavilla: Implications%20-%20Final.pdf (Luettu ). Sulkunen, S., Välijärvi, J., Arffman, I., Harju-Luukkainen, H., Kupari, P., Nissinen, K., Puhakka, K. & Reinikainen, P PISA 2009 Ensituloksia. Opetus- ja kulttuuriministeriö. Vähähyyppä, K Tieto- ja viestintätekniikka kouluissa nyt ja tulevaisuudessa. Teoksessa M. Kankaanranta (toim.) Opetusteknologia koulun arjessa. Jyväskylän yliopisto: Koulutuksen tutkimuslaitos, Välijärvi, J., Linnakylä, P., Kupari, P., Reinikainen, P. & Arffman, I The Finnish success in PISA and some reasons behind it. Institute for Educational Research. University of Jyväskylä. 19
20 Etäopetus tarjoaa monia mahdollisuuksia oppimiseen ja opetukseen Minna Nummenmaa, Turun yliopisto Etäisyys häviää ja olemme ikään kuin samassa tilassa. Johdanto Etäopetus on ollut pitkään vaihtoehto suoralle kasvoista kasvoihin tapahtuvalle opetukselle. Varhaisemmat järjestelmällisen etäopetuksen sovellukset löytyvät jo 1800-luvun loppupuolelta ja ensimmäinen kirjeopetuksen kansainvälinen organisaatio perustettiin jo vuonna 1938 (Moore & Thompson 1990). Etäopetuksen ideaan kuuluu ajatus siitä, että ellei ole mahdollista toteuttaa perinteistä opettajan ja oppijan suoraan kontaktiin perustuvaa opetusta, etsitään paras mahdollinen keino opetuksen toteuttamiseen. Toinen periaate, joka etäopetuksen toteuttamiseen on usein liitetty, on ajatus saada paras mahdollinen opetussisältö oppijoiden saataville riippumatta siitä, missä he asuvat tai käyvät kouluaan. Nämä kaksi periaatetta ovat osittain selityksenä sille, että etäopetus on ollut se opetuksen muoto, jossa on hyvin nopeasti otettu käyttöön uuden teknologian avaamia mahdollisuuksia (Lehtinen & Nummenmaa 2012). Etäopetuksella tarkoitetaan kaikkea tieto- ja viestintätekniikan avulla tuettua opetusta ja ohjausta, jossa oppija ja opettaja ovat fyysisesti eri paikassa. Vuorovaikutus opettajan ja oppijoiden välillä voi tapahtua samanaikaisesti (esimerkiksi video-opetuksessa) tai eriaikaisesti (esimerkiksi verkkokurssilla). Opetus ja ohjaus voi tapahtua kokonaan etäopetuksena tai olla myös osana muuta opetusta, jolloin puhutaan monimuoto-opetuksesta. 20