Filosofia: Tekoälyn ja ihmisyyden suhteellisuus — TarjaKaltiomaa
Kuvituksena kilpaillut kuva Taivas3.
Filosofisen yhdistyksen kuuma keskustelunaihe on tekoäly ja sen suhde inhimilliseen toimintaan. Aiheesta pidetään kollokvio heti tammikuussa 2019. En pääse kollokvioon osallistumaan, mutta keskustelunaihe on mielenkiintoinen tässä ihmiskunnan vaiheessa, jossa nyt elämme. Olemme ihmiskuntana kulkeneet vaivalloisen tien ajanlaskun alusta tänne uuvuttavalle 2000-luvulle. Muutaman viimeisen vuosikymmenen aikana ihmiskunta on ratkaissut monia ongelmia, mitkä liittyvät ihmislajin levittäytymiseen maapallo-nimiselle planeetalle. Ongelmat eivät ole loppuneet ja niitä on jäänyt ratkaistavaksi myös tälle uudelle toivottavasti fiksulle vuosituhannelle.
Tieteessä käy muutama keskustelunaihe kuumana ja yksi näistä tieteilijöiden mielenkiintoa eniten herättävistä aiheista luonnollisesti on tekoäly ja sen mahdollisuudet. Usein jossakin tiiviissä piirissä, tässä tapauksessa tiedepiireissä, käytävä keskustelu ja tehtävä työ on pitkään sisäpiirin tietoa ja toimintaa. Ihmiset perehtyvät innostuneesti aihealueeseensa ja tuottavat siitä tietoa ulkopuoliseen maailmaan jo senkin vuoksi, että rahoitusta pitää alalle järjestää ja ilman tuloksia ja tietoa rahoitusta ei voi saada. Jokainen tieteistä ja taiteista innostunut ihminen tietää tunteen, kun keskittyy voimakkaasti työhönsä, johon kuuma loistevalo hohtaa valon piirin ja kaikki muu tuossa innostuksessa on vaarassa jäädä huomiotta. Muu maailma jää varjoon.
Tekoäly on nyt tuollaisen innostuneisuuden kohteena. Kun tiedemiehet ja tiedenaiset tiedottavat ja kertovat tuosta innostuksensa kohteesta, he huomaamattaan ja tarkoittamattaan vähättelevät ihmisyyttä ja ihmisälyä. Tällaisen käsityksen ainakin saa, kun seuraa innostuneita alasta kertovia lehtijuttuja. Robotit niiden mukaan olisivat valtaamassa maan ja ihmiset kävisivät tarpeettomiksi, jolleivat tässä huumassa ymmärtäisi puolustaa itseään.
Tieteellä on nykyään vahva auktoriteettiasema ihmisiin nähden. Moni on valmis korvaamaan uskonnotkin tiedeuskolla ja seuraavat tieteen kehitystä ihmiskunnan pelastusta odottaen. Tässä on suuri vastuu niillä, jotka ovat siinä piirissään, että tietävät kehityksestä. Ihmisiä ei pidä unohtaa. Sanon tämän melko painokkaasti, koska hyväuskoisena ihmisenä ja taiteen ja tieteen seuraajana olen nähnyt useita visioita elokuvina, joissa tiede on johtanut maailman unohtamaan ihmisyyden ja inhimillisyyden tärkeimpänä vaikuttimena. Nykyään tultuamme 2000-luvulle ihmiskunnan osalta asiat ovat melko hyvin. Tieteissä on pystytty nykyään hahmottamaan mitä ongelmia tulevaisuuden, jopa hyvän ihmiskunnan tulevaisuuden, osalta on ratkaistava. Ongelmat näyttävät nyt melko suurilta ja on täysin ymmärrettävää, että avuksi haetaan myös tekoälyn kaltaisia apukeinoja. Tekoäly kuitenkin on vain apukeino, jota ihmisen pitää osata hallita ja joka ihmisen pitää ottaa ja pitää hallinnassaan. Tekoäly koostuu laitteista, joita ovat tekniset välineet ja tietokoneet. Niiden huolehdinta tarkoittaa paljon rahanmenoa ja kun hyötyjä vähitellen mahdollisesti syntyy, on vaarana rahankäytön suhteen, että tekoäly ja vastaavat hankkeet houkuttelevat enemmän rahoitusta osakseen kuin inhimilliset ja ihmisyyteen liittyvät hankkeet. Näin ilmeisesti monissa scifitarinoissa on käynyt.
Maapallo on ihmisten planeetta. Oman uskoni mukaan, joka noudattelee kristillisyyttä, maapalloja avaruudessa voi olla useita, mutta yksikään niistä ei ole hukattavissa. Ihmisten asia on pitää huolta maapallostaan ja myös ihmiskunnan jatkuvuudesta. Tekoälystä voidaan saada hyvä palvelija ihmisten asioiden hoitamiseen. Rahoituspuolella on jo nykyaikana mahdollista löytää sellaisia rahoitusmahdollisuuksia, joiden mukaan rahaa riittää sekä työn teettämiseen ihmisillä, perheille ja myös uuteen teknologiaan. Näiden asioiden ei kuulu jättää toisiaan varjoon. Ihmiset tarvitsevat rahaa elämiseen, tämä pitää maailmassamme tunnustaa. Tärkeää ihmiselolle on myös se, että maatalous tuottaa ruuan työn avulla luonnosta. Nämä ovat ihmiskunnan elämän jatkuvuuden kulmakiviä.
On hyvä, että tieteissä ja taiteissa innostutaan asioista, mutta niistä kertomisessa ihmistä itseään ei pidä unohtaa. Tulevaisuus ei voi maapallomaailmassa olla vain tekoälyjen ja robottien tulevaisuutta vaan tulevaisuus tässä maailmassa on ihmisten tulevaisuus. Ongelmia pitää edelleen ratkaista hyvässä sovussa, jotta kukaan ei huomamattaan eikä tahtomattaan joudu ulkopuolelle. Jokainen ihminen on tärkeä ja tuo ihmisen tärkeys pitää myös osoittaa myös rahoituspalvelujen ja tarvittaessa myös sosiaalipalvelujen avulla. Rahoituspalveluiden ja muiden palveluiden järjestämisessä tekoäly voi olla avuksi, mutta sitä ei pidä päästää herraksi.