Vaapula: marraskuuta 2014
Ihanan kamala vai kamalan ihana?
Tämä postaus olisi ollut ajankohtaisempi viikko sitten, mutta eipä ennättänyt silloin kuvaamaan.
Loppukesällä annoin tyttöjen valita kangassuosikkinsa SA-shopin alesta. Yllättäen tämä BOO-trikoo oli halutuimpien listalla. Ihanan kamala kuulemma. Taitaa liittyä ikään, sillä myös Monster High tuntuu viehättävän tätä ikäluokkaa.
Tyttö olis tahtonut vaatetta tästä jo heti kankaan kotiuduttua, mutta suunnitelma yksiolkaimisesta mekosta tuntui kovin epäkäytännölliseltä ja kummitukset pistettiin toistaiseksi hautumaan. Nyt kun ne halloweenin alla kaivettiin esiin, toive oli muuttunut hameeksi tai housuiksi. Ja aikas päheet leggarit kuosista syntyikin!
Jemma-trikoosta löytyi yhteensopiva sävy ja samaa muotokieltä, kun kangas käännettiin ylösalaisin. Etukappaleelle aplikoin palasen hirviötrikoota. Tämän jakun olen tehnyt jo iät ja ajat sitten, on vain jäänyt jostain syystä postaamatta. Otettiinpa sitten kuvat samalla kertaa, kun sopii samaan teemaan.
Tunika: Owl princess (OD 1/14)
Jakku (OD 4/13)
Boo-trikoo: SA-shop
Jemma-trikoo: Verson puoti
Sokerikallot-jc: Käpynen
Pompuloita ja perhosia
En ole vähääkään huivi-ihminen, mutta tästä tuli ihan lemppari!
Leikkasin merinovillaneuloksesta pitkulaisen kolmion ja ompelin kahdelle sivulle pompulanauhaa. Äärettömän helppoa siis. On lämmin ja pehmeä, ei kutita eikä hiosta. Jos löydän jostain mieleisiäni pompulanauhoja (tästä tykkään, mutta jostain syystä valtaosa kaupoissa on aika rumia), teen näitä eri väreissä lisää.
Tässä kuvassa myös yksi niistä paidoista, joita olen vanhan paidan pohjalta leikellyt. Vihreä on lempivärini, muttei yhtään sovi omiin väreihini enkä siksi juuri koskaan käytä vihreitä vaatteita. Tällä kertaa tein kuitenkin poikkeuksen.
Hihat ovat kuvassa jotenkin hassusti, eivät ne oikeasti ole noin lyhyet.
Kaavat: vanha nuhjaantunut paita, huivi summassa saksittu
Kankaat: Pehemia
Pompulanauha: Fabriina
Toiveiden huppari
Joskus vuosia sitten kuvittelin, että vain tytöt ovat tarkkoja vaatteistaan, pojille kelpaaa mikä vain. Sittemmin olen huomannut, että eihän se mene ollenkaan niin!
Toki tytöt osaavat olla valikoivia, mutta myös innostuvat helpommin ja tahtovat jatkuvasti uutta. Vaatteet saattavat vaihtua monta kertaa päivässä. Pojilla laatu korvaa määrän. Lempivaatteita käytetään aina ja kaikkialla. Lempivaatteen kriteerit ovat tiukat. Niitä kriteerejä ompelevan äidin on vuosi vuodelta vaikeampi täyttää.
Siispä annoin puheenvuoron pojalle ja sen pohjalta toteutin
toiveiden hupparin
Toiveiden huppari on musta
Siinä on myös hieman valkoista
Materiaali joustavaa collegea, sisältä vuorattu pehmeällä trikoolla
äitiä ilahduttaa, että materiaalit ovat pääosin kotimaisia ja huppari kestää pesun 60 asteessa (toim. huom.)
Taskuja täytyy olla riittävästi:
Isot taskut, joihin on helppo työntää kädet
Vetoketjutasku kolikoille ja muille tärkeille
Povitasku - omalle puhelimelle sopivaksi mitoitettu
Oma paikka kotiavaimelle
Kauluksen täytyy tulla riittävän ylös ja hupussa on oltava kiristysnyörit
Niskassa ripustuslenkki
Huppari toiveiden mukaan, tällainen siitä tuli:
"Hienompi kuin osasin odottaa", sanoi Hän.
Tänään jäävät kaupan merkkihupparit kaappiin. :)
ps. Kankaassa ei ole harmaita laikkuja, ne johtuvat siitä että kuvat on otettu räntäsateessa. Kuvausta ei ollut mahdollista siirtää, sillä halusin osallistua tällä hupparilla Mallikelpoinen-blogin neljänteen ja viimeiseen viikkohaasteeseen, jossa tällä viikolla ommellaan pojille.
Born to run (OD 4/12) omiin tarpeisiin muokattuna
Musta jc, raitatrikoot ja resori: Fabriina
Raidallinen jc: Selia