Nostalginen palvelualko teki paluun - Helsingin Töölössä muisteltiin "Porvoonlankkua" ja "Lipistä" | Yle Uutiset | yle.fi
Nostalginen palvelualko teki paluun - Helsingin Töölössä muisteltiin "Porvoonlankkua" ja "Lipistä"
Alko leikittelee nostalgialla Töölöntorin uudistetussa liikkeessään Helsingissä. Muistatko vielä, mitä tilasit, kun alkoholi ostettiin tiskin yli?
22.9.2017 klo 19.08
Avajaisten kunniaksi tarjoiltiin asiakkaille alkoholitonta kuohuviiniä.Petteri Sopanen / Yle
Vanhanajan palvelualkoksi osin palautettu Töölöntorin Alko herättää tuoreeltaan asiakkaissa mukavia muistoja. Suurin osa on tullut radion ja tv:n innostamana aistimaan retro-tunnelmaa ja kiertämään tutut paikat.
– Kiskaisin saappaat jalkaan ja lähdin saman tien katsomaan, millaista täällä nyt on, nauraa töölöläinen Sari Riihelä sinisissä kumisaappaissaan.
Kassakoneet suhisevat verkkaisesti perjantain puolen päivän aikaan ja asiakkaat skoolailevat alkoholittomalla kuohuvalla. Vaikka kulissi on vanhanaikainen, tunnelma on rennon ystävällinen. Ollaan selvästi nykyajassa.
Alkon myyjän ilme saattoi takavuosina olla huomattavasti virallisempi ja tilanne suorastaan jännittävä, kun Riihelän rehtori-isä asioi pienen paikkakunnan Alkossa lääkärin määräyksestä. 1950- ja 60-luvuilla lääkärit saattoivat vielä määrätä lasin viiniä iltaisin. Diagnoosina oli tuolloin stressi.
– Olin lapsena mukana kun isäni kävi ostamassa jonkun edullisen pullon algerialaista punaviiniä. Isä painotti myyjälle, että kyse oli lääkärin määräyksestä. Ei se tuolloin olisi muuten ollut oikein sopivaakaan, kertoilee aikojen muutoksesta itse äskettäin opettajan töistä eläköitynyt Riihelä.
Sari Riihelän ensimmäiset muistot Alkosta ovat lapsuudesta.Petteri Sopanen / Yle
Itse hän aloitti alkossa asioimisen varsin myöhään, 80-luvulla. Juomana ei ollut viini vaan Campari jäillä. Ei opiskeluaikana alkoholi ollut mitenkään olennainen osa vapaa-aikaa. Sen ostamisesta ei myöskään tehty ongelmaa. Ostaminen lankesi seurueen miehille.
Nykyisin Sari Riihelä sanoo nauttivansa lasin tai kaksi viiniä. Hän kiittelee nostalgiamyymälää kauniiksi ja sanoo tulevansa entistä mieluummin asioimaan Alkoon ostosmatkallaan Töölöntorin myymälöihin.
Suosi italialaista - se on helppo lausua
– Opiskeluaikana 60-luvulla oli juhlavaa käydä ostoksilla Alkossa. Minulla oli tuolloin viinakortti, johon asiointi merkittiin, kuvailee Antti Laapotti yhdessä vaimonsa Annelin kanssa.
Erityistä ihastusta nuorissa herätti tuolloin alkoholimonopolin myyjien hallitut ja nopeat ranneliikkeet, jolla nämä pyöräyttivät pyydetyt pullot tiskille.
– Côte du Rhône -punaviini oli suosikkimme, sopi opiskelijan budjettiin, hymyilee Antti Laapotti vinosti. Paikallinen Alko siirsi viinikorin tiskin alle helpompaan paikkaan, kun me ostimme koko ystäväpiiri aina sitä.
– Minullahan ei ole koskaan ollut viinakorttia, muistaa Anneli Laapotti. Se ei ollut naisille sopivaa tuolloin. Toki 60-luvullakin saatettiin ottaa lasi Elyseetä, mutta se oli sitten siinä.
Anneli ja Antti Laapotti ostoksilla Töölöntorin palvelualkon avajaisissa. Petteri Sopanen / Yle
Ulkomaankieliset viinien nimet eivät aiheuttaneet Laapoteille ongelmia, koska he olivat mieltyneenmpiä italialaisiin viineihin kuin ranskalaisiin tai saksalaisiin.
– Italialaisten viinien nimet ovat helpompia lausua, joten meille ei tullut tiskin yli tilaamisesta liikaa ylimääräistä stressiä, virnuilee Antti Laapotti. Hän mainitsee muutenkin perehtyneensä enemmän oluisiin työskennellessään myöhemmin Sinebrychoffilla Hietalahden torin laidalla.
Pulloon ei saanut koskeakaan ennen kun se oli maksettu
Töölössä vuosikymmeniä asunut Mirja Salminen on ihastunut myymälän uuteen vanhanaikaiseen ilmeeseen.
– Upeaa, hän huokailee.
– Onneksi kaikkea ei entistetty täysin orjallisesti. Ennen käytössä oli todellakin pelkästään palvelutiski, jonka yli ei pullonetikettejä tutkittu. Pulloon sai koskea vasta, kun oli maksanut, kertoo Salminen.
Töölötorin myymälä oli vielä 60-luvulla Mirja Salmisen mukaan jaettu kahdeksi myymäläksi. Toisesta myytiin miedot, toisesta alkoholipitoisemmat juomat. Lapsia ei Alkoon tuotu. Se oli jotenkin noloa asioida viinakaupassa. Nyttemmin tunnelma on onneksi vapautunut.
Uusi sisustus on tehty alkuperäisen ilmeen mukaiseksi.Petteri Sopanen / Yle
– Siinä pienessä tilassa, jossa nykyisin palautetaan pullot, myytiin oluet ja viinit. Tällä puolella oli kaupan viskiä, konjakkia, Koskenkorvaa ja muuta vahvempaa juotavaa.
Salmisen perheessä oli sama käytäntö kuin monissa muissakin kodeissa niin kauan kun viinakortti oli käytössä.
– Miehelläni oli viinakortti, jolla hän osti alkoholia. Hän ei juonut viiniä. Viski, konjakki ja Koskenkorva olivat tutumpia myös minulle tuolloin. Nykyisin juon viiniäkin, kertoo Mirja Salminen.
Suomussalmellakin juotiin "Porvoonlankkua" ja "Lipistä"
Avajaisiin saapunut Ari Pylkkänen kehuu myyjien vanhahtavia asuja. Kaikkea ei kuitenkaan ole kopioitu pilkun tarkasti. Paljastuu esimerkiksi, että pullot käärittiin aiemmin vaaleanruskeaan voimapaperiin eikä mustaan silkkipaperiin, jota nyt käytetään.
Alkon valikoima oli 70-luvulla suppea. Suomalaiset joivat samoja suosittuja viinejä koko maassa. Kalliimpiin viineihin ei monella ollut varaa myöhemminkään, mutta ainakin nuorena hinta ohjasi valintoja. Ja ehkä myös asenneilmapiiri, joka ei tukenut "turhia kyselyjä".
– Oli ne tietyt viinit, joita ostettiin. Ei me tiedetty muusta, ei viineistä kyselty tai keskusteltu myyjien kanssa. Menin välittömästi viiniostoksille kun tulin täysi-ikäiseksi. Se oli vuonna 1976, kun kävin ensimmäistä kertaa kotipaikkakuntani Suomussalmen Alkossa.
Pylkkäsen viinimaku oli valkoviinipainotteinen. Ostoslistalla vaihtelivat 70-luvun lopulla "Porvoonlankku" eli ranskalainen valkoviini Bordeaux Blanc, "Lipis" eli saksalainen Lieb Frau Milch sekä italiakainen valkoviini Suave ja Linnaviini.
Viinit alkoivat kiinnostaa vasta keski-iässä
– Ennen piti olla 21-vuotias, että sai viinakortin. No, ei me siitä tehty ongelmaa, sanoo töölöläinen Marjut Jalkanen-Mäkelä.
Hän on erittäin tyytyväinen alkoholikulttuurin muuttumisesta. Paljon ja nopeasti -kulttuuri on selvästi vaihtunut nuortenkin keskuudessa yhä suositumpaan nautiskeluun.
– Hifistely on minusta suositeltava trendi kaikenikäisille. Ja vaikka puhutaan paljon, että eläkeläiset ottaisivat nykyisin entistä reippaammin viiniä, niin en oikein allekirjoita väitettä. Olen erittäin tyytyväinen, jos limuviinat pysyvät pois elintarvikeliikeiden hyllyiltä. Makeiden litkujen tyrkyttäminen nuorille ei mielestäni kuulu kannatettavaan alkoholikulttuuriin.
Marjut Jalkanen-Mäkelä kertoo aikuisen poikansa olevan kiinnostunut erityisesti oluista. Hifistely menee niin pitkälle, että saksalaista Oktoberfestiä vietetään perinteiset Lederhosenit eli nahkashortsit jalassa.
Marjut Jalkanen-Mäkelä pitää viini- ja oluthifistelystä.Petteri Sopanen / Yle
Retroilun ei ole annettu vaikuttaa itse asiaan - valikoima ennallaan
Töölöntorin Alko on profiloitunut viinipainotteiseksi myymäläksi. "Vanhennusleikkaus" on tuonut uusia tuotteita valikoimiin.
Palvelutiskin taakse on sijoitettu erikoiserien juomat. Hintahaarukka venyy 15 eurosta lähes kahteen sataan. Kallein erikoistuote on sampanja. Avajaispäivän vieraat ostivat jonkun verran näitä seläntaustuotteitakin. Pääosa asiakkaista keräsii koriinsa itsepalvelupuolelta tuttuja tuotteita.
Jos joku pelkäsi, että niin sanotut alahyllyn "kyykkyviinit" poistuisivat Töölöntorin valikoimista, voi huokasta helpotuksesta. Valikoima on sama kuin ennenkin, vakuuttaa myyjä Antti Inkinen.
AlkoUusimaaalkoholijuomatTöölöntoriAlkoholi- ja muiden juomien vähittäiskauppaTöölöviinatAltiaKotimaaHelsinki