Tiilirakentamisen historiaa | ARCHIE
Tiilirakentamisen historiaa
Tiili on kulkenut ihmisen rinnalla jo vuosituhansia
Ensimmäiset tiilirakennukset tehtiin auringossa kuivatuista savihiekkatiilistä Urissa Mesopotamiassa noin 4000 vuotta eaa. Jokseenkin tuhat vuotta myöhemmin tiilistä opittiin tekemään kestävämpiä polttamalla. Samoihin aikoihin seinäpintoja alettiin koristella muototiilestä tehdyin reliefein ja lasituksin.
Roomalaiset kaariholvirakenteiden mestareina
Roomalaiset kehittivät Mesopotamiasta, Egyptistä ja Kreikasta perimänsä holvatut rakenteet huippuunsa. He käyttivät tiiltä pääasiassa kuori- ja liittorakenteissa kiven ja vulkaanisella tuhkalla kovetetun betonin kanssa. Colosseum muureineen ja lukuisine kaariholveineen on tällaisen tekniikan taidonnäyte. Roomalaisten mukana tiilentekotaito ja holvaus levisivät kaikkialle Eurooppaan.
Via del Colosseo, 1, 00184 Rome, Italy
Kantava tiilimuuri Bysantin kautta Eurooppaan
Kantavia tiilimuureja tehtiin ensimmäisenä Itä-Roomassa, Bysantissa. Hagia Sofian kirkko Istanbulissa on yksi näyttävimmistä bysanttilaisen arkkitehtuurin esimerkeistä.
Bysantin vaikutteet näkyivät Euroopassa jo 300-luvulla. Trierin basilika on tiettävästi ensimmäinen rakennus Euroopassa, jonka kantavat rakenteet ovat kokonaan tiiltä.
North 11, Cameroon
Suippokaari syrjäyttää pyörökaaren
1000-luvun alkupuolella goottilainen suippokaari syrjäytti vähitellen romaanisen pyörökaaren. Solakoilla pilareilla ja holvien kapeilla ruoteilla korkeakin rakennus pysyi pystyssä ilman umpinaisia seiniä, jolloin osa seinäpinnasta voitiin korvata suurilla ja koristeellisilla ikkunapinnoilla.
Yhä ylemmäs kurkottavalla, taivaita tavoittelevalla tyylillä rakennettiin erityisesti luostarikirkkoja ja katedraaleja. Näin tiiliarkkitehtuuri pääsi teknisen oivalluksen myötä kehittymään huippuunsa.
7 Cloître Notre Dame, 28000 Chartres, France
Tiilenpolttotaito Suomeen keskiajalla
Tiilenpolttotaito tuli Suomeen luostarilaitoksen mukana 1200-luvulla. Aluksi tiiltä käytettiin säästeliäästi lähinnä kivirakennusten, kuten kirkkojen ja linnojen, tarkkuutta vaativissa yksityiskohdissa. Vähitellen tiilestä alettiin rakentaa yhä suurempia kokonaisuuksia. Tiilet valmistettiin yleensä mahdollisimman lähellä rakennuspaikkaa, koska ne ovat raskaita kuljettaa.
Tiilirakentaminen valtaa alaa 1700-luvulla
1700-luvulla Ruotsi-Suomen valtiovalta suositteli paloturvallista tiilirakentamista puurakentamisen sijaan. Vuonna 1776 annettiin määräys, jonka mukaan kirkot ja muut julkiset rakennukset oli tehtävä tiilestä. Määräystä ei kuitenkaan vielä haluttu noudattaa, koska tiilestä rakentaminen oli kalliimpaa kuin puusta rakentaminen.
Tiili kasvavien kaupunkien ja teollisuusrakennusten materiaaliksi
Teollistuminen ja kaupungistuminen johtivat tiilirakentamisen läpimurtoon 1800-luvulla. Vuoden 1856 yleinen rakennusjärjestys määräsi, että puusta sai rakentaa enää vain yksikerroksisia taloja. Kun sekä julkiset rakennukset että asuinkerrostalot muurattiin tiilestä, syntyi kaupunkeihin kivitalokeskustoja, joille punatiiliset tehdasmiljööt antoivat vielä paikoitellen oman leimansa.
Tiilenvalmistus käsityöstä teolliseen tuotantoon
Teollistuminen ja liikenneverkon kehittyminen edistivät tiilen käyttöä. Koska suuria määriä entista tasalaatuisempia tiiliä pystyttiin teollisesti tuotettuna valmistamaan entistä nopeammin, yleistyi tiili myös asuintalojen materiaalina. 1900-luvun alkupuolella se oli yleisin kantavien rakenteiden materiaali kerrostaloissa. Sen sijaan, että valmistajat olisivat tehneet kukin omanlaisiaan tiiliä, sovittiin 1900-luvun kuluessa tiilille tiettyjä vakiokokoja.
Rakenteista pintojen materiaaliksi
Rakennustekniikan kehittymisen ja betonin käytön yleistymisen myötä tiilen merkitys rakennusosana muuttui. Kantavan osan sijaan tiilestä tuli yhä useammin pelkkä kaunis ja kestävä pintamateriaali.