Etulinjan matkailuosaajat johtavat ryhmää jämäkästi ja ovat emotionaalisesti älykkäitä - PDF
Download "Etulinjan matkailuosaajat johtavat ryhmää jämäkästi ja ovat emotionaalisesti älykkäitä"
1 YMAT Etulinjan matkailuosaajat johtavat ryhmää jämäkästi ja ovat emotionaalisesti älykkäitä Sisältö: 1. Matkailuteollisuuden etulinjan osaajat Paikallisoppaat, ulkomaan oppaat ja matkanjohtajat Matkaoppaan rooli laadun ja tyytyväisyyden kokemuksessa 4 2. Matkaoppaiden ammattitaitovaatimukset Emotionaalinen älykkyys Johtamisen taito Muutama huomio kiinalaisten matkailijoiden odotuksista 13 Lähteet 15 Lukemisseminaari YMAT Anu Nylund Lapin yliopisto 0
2 1. Matkailuteollisuuden etulinjan osaajat Olen Pro Gradu tutkimuksessani ( Nylund 2013) esittänyt matkailuosaajien olevan Suomi-kuvan lähettiläitä, jotka on kuitenkin pahoin unohdettu matkailubrändin implementoinnissa, ja joiden potentiaali matkailijoilta kerättävän palautteen vastaanottajina on täysin hyödyntämättä. Matkailuosaajat saavat työstään vain harvoin muuta kuin suoraa, sinänsä tärkeää, asiakkaiden antamaa suullista palautetta, joten ammatillisen kompetenssin arviointi perustuu oma-arviointiin ja osaamisen kehittäminen on matkailuosaajan omasta kunnianhimosta kiinni. Matkailuosaajiksi valikoituivat Pro Gradu -tutkimuksessani Suomessa toimivat paikallisoppaat ja matkailutoimistoissa työskentelevät asiakaspalvelijat. Oppaan työn voidaan jopa sanoa olevan matkailuteollisuuden onnistumisen avain ja Suomessa olemme käyttäneet oppaista Suomi-kuvan lähettiläiden lisäksi metaforaa kävelevät käyntikortit. Matkaoppaiden työtä pohdin myös glokalisaatiota esittelevässä esseessä, jossa Suomi-oppaiden rinnalla esittelin kansainvälisten tutkimusten kautta paikallisoppaan työtä Indonesiassa ja Keniassa. Glokalisaatio-esseessä nousi esille oppaiden rooli paikallisuuden edustajina globaalissa maailmassa; matkaoppaita on pidetty avainhenkilöinä paikallisuuden prosessissa, he tuovat matkailijan ulottuville paikan perinteen, etnisen erityislaatuisuuden ja eksotiikan. He ovat usein ainoita paikallisia, joita matkailijat matkansa aikana kohtaavat tai joiden kanssa matkailijat viettävät kohtuullisen ajan lomansa aikana. Oppaiden tehtävänä on kiteyttää vuorovaikutuksen avulla paikan merkitys ja kiinnostavin ydin. (Salazar 2005, s. 629.) Kansainvälisessä tutkimuksessa matkaoppaiden kuvataan myös (Zhang & Chow 2004, s.81) olevan etulinjan toimijoita, jotka vastaavat totuuden hetkestä, ja onnistuessaan tekevät matkailijan vierailusta unohtumattoman. Oppaiden sanotaan (Ap &Wong 2001, s. 551) olevan tärkeitä rajapinnassa liikkujia matkailijan ja kohteen välillä ja oppaiden ymmärretään olevan hyvin pitkälle vastuussa matkalla koetun palvelun yleisestä onnistumisesta. Tässä käsillä olevassa esseessä siirryn tarkastelemaan matkailualan ammattilaisten työtä siirtyen paikallisoppaiden toimintaympäristöstä ulkomaan kohdeoppaiden ja matkanjohtajien työhön. Käsittelen aihetta kansainvälisten tutkimusten avulla tavoitteena selvittää matkailuosaajien ammattitaitovaatimuksia, joista erityisesti emotionaalinen älykkyys ja johtamistaidot nousevat esseen keskiöön. Nyt esille nousevia hyviä käytänteitä voitaneen soveltaa paikallisoppaiden ja matkanjohtajien täydennyskoulutuksessa, jota ammatikseni kehitän ja toteutan. Mielenkiintoinen löytö oli Juulia Räikkösen ja Antti Honkasen julkaisema tutkimus (2013), jossa selvitettiin johtaako tyytyväisyys valmismatkaan onnistuneeseen lomakokemukseen. Räikkösen ja Honkasen tutkimusta tarkastelin ulkomaan oppaan työn kannalta, mutta se toi kaiken kaikkiaan hyvän länsimaisen lisän 1
3 ammattitaitovaatimusten ja oppaan roolin pohdintaan. Muut esseessä käsittelemäni tutkimukset ovat Jennifer Minin (2011, 2012) ja Jehn-Yih Wongin ja Chih-Hung Wangin (2009) tutkimukset oppaiden emotionaalisesta älykkyydestä osana ammattitaitoa ja Yih Wongin ja Wen-Hwa Leen (2012) tutkimus johtamisesta ja oppaiden erilaisista johtamistyyleistä. Hanqin Q. Zhangin ja Ivy Chowin (2004) tutkimuksessa oppaan työtä ja ammattitaitovaatimuksia arvioidaan asiakaspalautteista tärkeys- ja kokemusominaisuuksien (importance-performance) mallin mukaan Hong Kongissa ja Hong Kongin oppaat ovat olleet tutkimuskohteina myös John Apin ja Kevin Wongin (2001) oppaiden ammattitaitovaatimuksia ja opaskoulutusta esittelevässä tutkimuksessa Paikallisoppaat, ulkomaan oppaat ja matkanjohtajat Suomessa oppaan virallisen määritelmän voidaan sanoa perustuvan Opetushallituksen tutkinnon perusteisiin, jonka mukaan opas on matkailualan ammattilainen, joka toimii harrastuksen tai teeman mukaisena erikoisoppaana, ulkomaan kohdeoppaana tai matkanjohtajana yleensä ilman kiinteää toimipaikkaa (OPH 2011, s.33.) Suomen opasliiton oppaan peruskurssin käyneitä paikallisoppaita nimitetään matkailuoppaiksi; nimikettä on todennäköisesti alun perin alettu käyttää, jotta ulkomailla toimiva matkaopas ja kotimaassa opastava matkailuopas saivat omat nimikkeensä. Nykyään yhä useampi Suomen Opasliiton opas on suorittanut Matkaoppaan ammattitutkinnon ja pätevöitynyt näin viralliseksi paikallisoppaaksi. Tämän käsillä olevan esseen taustalla vaikuttavissa tutkimuksissa käytetään matkaoppaan määritelmänä kansainvälisesti ja yleisesti hyväksyttyä, Kansainvälisen matkanjohtajien yhdistyksen (International Association of Tour Managers) ja Eurooppalaisen Matkaoppaiden yhdistysten liiton (European Federation of Tourist Guide Association EFTGA) määritelmää, jonka mukaan matkaopas on sellainen henkilö, joka opastaa ryhmiä tai yksittäisiä ulkomaisia tai kotimaisia vierailijoita kaupungin tai alueen muistomerkeille, nähtävyyksille ja museoihin sekä tulkitsee ja kuvailee kulttuuri-ja luonnonperintöä ja ympäristöä innostavalla ja viihdyttävällä tavalla vierailijan valitsemalla kielellä. Oppaalla on yleensä alueellisesti rajattu opastuslupa, joka anotaan ja se myönnetään asiamukaisilta tahoilta tai viranomaisilta. (EFTGA 1998, Ap & Wong 2001, s. 551, Zhang & Chow 2004, s. 82, Min 2012, s. 158, Wong & Lee 2012, s.1112 mukaan.) Edellä mainitussa oppaan määritelmässä korostuvat alueellinen osaaminen ja kielitaito, kun taas monet tutkijat muistuttavat, että koulutetun oppaan erottava avaintaito on vuorovaikutuksellisuus ja taito tulkita ympäristöä ja kulttuuria asiakkaille. Tärkeää on osata tulkita myös asiakkaiden sanatonta 2
4 viestintää ja tarvittaessa muuttaa opastusta mahdollisuuksien rajoissa. (Cohen 1985, Min 2012, s.158 mukaan.) Kansainvälisessä tutkimuksessa oppaan työtä on kuvattu mitä moninaisin ilmaisuin roolien ja vastuualueiden mukaan, kuten tienraivaaja, välittäjä, puskuri, johtaja, tiedon jakaja, kulttuurien välittäjä, motivoija, neuvonantaja, edelläkävijä, opettaja, viihdyttäjä, ja ympäristön suojelija (Min 2012, s.158.). Aikaisemmin esitetyn virallisen matkaoppaan määritelmän voidaan tulkita Suomessa kuvaavan paikallisopasta, jonka englanninkielinen vastine olisi Tour Guide, Local Guide tai yleisellä tasolla Tourist Guide. Zhang ja Chow (2004, s.82) käyttävät tutkimuksessaan nimitystä Tour coordinator, Matkakoordinaattori. Tämän esseen taustalla vaikuttavissa tutkimuksissa on käytetty kuitenkin englanninkielistä Tour leader määritelmää, jonka suoraan käännettynä voisi ajatella tarkoittavan matkanjohtajaa, ja jolla tavalla esimerkiksi Wong ja Lee (2012, s.1112) tutkimuksessaan ovat määritelmän tarkoittaneet. Näin ei kuitenkaan ole tarkoitettu kaikissa, kuten esimerkiksi Räikkösen ja Honkasen (2013), tutkimuksissa, vaan Tour leader tarkoittaa paremminkin ulkomaan kohdeopasta, jolle ei ehkä omaa englanninkielistä määritelmää olekaan. Yhteistä on se, että Tour leader on opas, joka tekee työtä valmismatkalla, pakettimatkalla tai all-inclusive matkalla olevien turistien kanssa ja matkanjärjestäjien toimeksiannosta. Se, että osaltaan Tour leader viittaa tutkimuksissa erilaisiin töihin, nousee erilaisista pakettimatkan konteksteista; Aasiassa korostuu intensiivinen vuorovaikutus turistiryhmän ja heidän oppaansa välillä, eli pakettimatkalla viitataan opastettuun ryhmämatkaan, kun taas Euroopassa (ja Suomessa) pakettimatka tai charter-matka on useimmiten sellainen, jossa turistit jätetään nauttimaan lomastaan melko itsenäisesti ja oppaat ovat läsnä vain ajoittain, kuten transfereiden ja retkien aikana. (Räikkönen & Honkanen 2013, s. 111.) Käytänkin selvyyden vuoksi tässä esseessä käännöstä matkanjohtaja silloin kun tutkimuksen tausta on työnkuvan näin määritellyt, eli kyseessä on opastettu ryhmä- tai kiertomatka, ja ulkomaan opas kun viitataan eurooppalaisittain kohteessa työskentelevään oppaaseen, joka ei ole ryhmän mukana koko ajan. Suomen ammattinimikkeistössä käytetyn matkanjohtajan englanninkielinen vastine olisi lähinnä Tour Manager, ja valmis- tai pakettimatkan sijaan matkanjohtaja on asiakkaiden palveluksessa ryhmä- tai kiertomatkoilla. Yksinkertaisuuden nimissä käytän tässä esseessä yleisessä tekstissä nimitystä matkaopas kun viittaan yleisesti opastyötä tekeviin matkailualan ammattilaisiin. Matkaoppaan ammattitutkinnon perusteissa (2011, s.34) matkanjohtaja määritellään seuraavasti: Matkanjohtaja työskentelee kotimaassa Suomeen tulevien ja ulkomaille vietävien ryhmien kanssa. Matka voi olla kotimaan kiertomatka, laivaristeily tai kestoltaan, matkustustavoiltaan ja kohteiltaan suurestikin vaihteleva ulkomaanmatka. Osa matkoista on suunniteltu vain tietylle ryhmälle, ja osa matkoista myydään matkanjärjestäjän kautta. 3
5 1.2. Matkaoppaan rooli laadun ja tyytyväisyyden kokemuksessa Oppaan roolin merkityksellisyyden arvostaminen näkyy lisääntyvinä tieteellisinä tutkimuksina 2000-luvulle tultaessa. Olin positiivisesti yllättynyt näistä tieteellisen tutkimuksen löydöistä, ja erityisesti kiinnitin huomion siihen, että etenkin uusimmat tutkimukset on tehty Aasiassa. Oppaan työtä on tutkittu monipuolisesti eri näkökulmista kuten matkailupalvelun laadun ja turistien tyytyväisyyden, ympäristön suojelun ja vastuullisuuden, opastusten poliittisten taustoja ja edunvalvonnan, turisteille jaetun tiedon, opastyön sisällön ja ongelmien, opas-performanssin kehittämisen ja oppaiden kestävän kehityksen koulutuksen näkökulmista. Lisätutkimusta varmasti tarvitaan ja yhdeksi puutteeksi Min (2012, s.158) aiheellisesti nostaa vähäisen tutkimustiedon emotionaalisen älykkyyden ja yleensäkin oppaan työn kannalta olennaisten vuorovaikutukseen ja ongelmanratkaisutaitoihin vaikuttavien taitojen osalta. Pakettimatkailun suosion nousu Aasiassa on syy siihen, että tutkimuksia pakettimatkailusta, matkanjärjestäjien toiminnasta ja oppaan työstä on julkaistu viime vuosina enemmän nimenomaan Aasiassa. Samaan johtopäätökseen kuin Räikkönen ja Honkanen (2013, s.109) ovat tulleet myös taiwanilaiset tutkijat Zhong ja Chow (2004, s. 82) ja Wong ja Lee ( 2012, s.1112) siinä, että selvä tendenssi on se, että eurooppalaiset matkailijat ostavat vähemmän perinteisiä pakettimatkoja ja matkanjärjestäjien tulee tarjota yksilöllisiä, erikoistuneita ja joustavia paketteja pysyäkseen kilpailussa mukana, kun taas Aasiassa pakettimatkailu on kokenut nopean ja voimakkaan nousun ja on erittäin suosittu matkailun muoto Ryhmä- ja kiertomatkoilla oppaan työn merkitys on aiheellisesti huomioitu tärkeänä osana koko matkakokemuksen onnistumista. Sen lisäksi, että oppaan sanotaan olevan avainhenkilö kun asiakkaat lunastavat heille luvattuja lupauksia, ymmärretään oppaan merkitys myös osana markkinointiketjua; oppaat edustavat matkanjärjestäjää ja ovat luomassa yrityksen imagoa ja mainetta; opas voi olla myös se, joka myy seuraavan matkan, saa asiakkaan palaamaan tai haluamaan sellaistakin palvelua, jota ei ollut ajatellut tarvitsevansa. Opas ei ole pelkästään edustamansa yrityksen edustaja, vaan myös sen kohteen tai kohteiden edustaja, jossa työskentelee. (Zhang & Chow 2004, s.81.) Suomessakin on tunnistettu Wongin ja Leen (2012, s.1112) tutkimuksessa esitetty oppaan antama lisäarvo markkinoinnissa; osa matkatoimistoista sisällyttää matkanjohtajan osaksi myytävää pakettia; matkanjohtajan kuvalla myydään ryhmämatkaa ja matkanjohtaja voi olla mukana myyntitapahtumissa. Matkanjohtajan asema etulinjan työntekijänä, 4
6 matkakohteen ja asiakkaiden välittäjänä ymmärretään ja matkanjohtajan työn tunnistetaan olevan hallitseva tekijä vaikuttamassa asiakkaiden arvioon matkailupalvelun laadusta. Min (2011, s. 323) jatkaa hieman samaan tapaan; hän on sitä mieltä, että oppaalla on merkittävä rooli turistin tyytyväisyyteen; opas kun on välittäjä turistin ja tuntemattoman ympäristön välillä, ja voi vaikuttaa paljonkin siihen, onko elämys turistille positiivinen vai negatiivinen. Oppaan performanssi voi vaikuttaa turistin kokemukseen koko kohteesta joten oppaalla on siis kokonaisvaltainen vastuu turistin tyytyväisyydestä ja vaikutelmista eikä oppaalle asetettua vaatimusta emotionaalisen älykkyyden hallinnasta ole syytä jättää huomiotta monisyisen vuorovaikutusverkoston hallinnan taustalla. Ap ja Wong (2001, s.551) lisäävät vielä, että turistit muistavat matkanjohtajan koko matkan ja kohteen edustajana vielä silloinkin kun ovat palanneet takaisin kotiin, ja matkatoimistot varaavat tarkoin juuri tietyn tekijän kullekin ryhmämatkalleen. Matkanjohtajan työn sisällöksi he määrittelevät turistien onnelliseksi tekemisen ja turistien tarvitseman päivitetyn ja asianmukaisen tiedon jakamisen (Ap & Wong 2001, s.551). Räikkönen ja Honkanen (2013) ovat tutkimuksessaan päätyneet hieman erilaisiin johtopäätöksiin; tosin he lähestyvät matkailukokemuksen laatua ja tyytyväisyyttä eri näkökulmasta kuin edellä esitetyt tutkijat. Ensinnäkin tutkimuksen kohteena on valmismatka eikä opastettu ryhmä- tai kiertomatka eikä tutkimuksessa arvioida matkanjohtajan vaan ulkomaan kohdeoppaan työn merkitystä osana asiakastyytyväisyyttä. Tutkimuksen tavoitteena oli saada vastaus siihen, johtaako tyytyväisyys valmismatkaan onnistuneeseen lomakokemukseen eli asiakastyytyväisyyttä tutkitaan isomman viitekehyksen kautta. Perinteisesti turisteille tehtävillä asiakaspalautekyselyillä on ensisijaisesti haluttu selvittää asiakkaiden tyytyväisyyttä sen matkanjärjestäjänä toimintaan, jolta matka on ostettu. Muistan ulkomaan oppaana työskennellessäni yli kaksikymmentä vuotta sitten, että joinakin vuosina kyselylomakkeisiin liitettiin kysymys siitä, millainen sää lomaviikolla oli, koska sen tiedettiin vaikuttavan kokonaisuuteen kohteissa, joihin matkattiin nimenomaan hyvän sään toivossa. Ulkomaan oppaana toimiessani muistan myös turistien henkilökohtaisen elämäntilanteen tai vaikkapa matkakumppanin käytöksen vaikuttaneen lomakokemukseen ja tyytyväisyyteen. Ryöstetyksi tullut tai matkalla sairastunut asiakas ei kokenut lomaa kokonaisuutena yhtä positiivisesti kuin se, jolla kaikki sujui odotusten mukaan. Tällaisia taustatekijöitä ei asiakaspalautelomakkeissa kysytty ja tyytymättömyyden syiden selvittely jäi arvailujen varaan. Pahimmillaan pettymystä ja turhautuneisuutta purettiin oppaaseen ja opas sai kuulla kunniansa vielä 5
7 asiakaspalautteissakin. Muuttuvat taustatekijät ovat tekijöitä, joista matkailututkimuksen kentässä ollaan tietoisia ja nyt yleistynyt yhteistyö tiedeyliopistojen ja yritysten välillä tarjoaakin aivan uusia ulottuvuuksia ja mahdollisuuksia tutkimustiedon yhdistämiseen ja uusien tutkimusten tuottamiseen yhteistyössä. Räikkösen ja Honkasen (2013) tutkimus muistutti aiheellisesti turistien aktiivisesta olemuksesta; turistit kokevat ja arvioivat osana matkakokemustaan myös sitä, mitä ei ole heille myytyyn pakettimatkaan sisällytetty, joista esimerkkeinä matkakohteen palvelut kuten ravintolat ja ostosmahdollisuudet. Tutkimuksen mukaan pakettimatkaan sisällytettyjen muuttujien vaikutus koko matkakokemuksen onnistumiseen oli vain 34 prosenttia eli 66 prosenttia lomakokemuksen onnistumiseen vaikuttavista tekijöistä jäi selvittämättä. Pakettimatkaan oli sisällytetty matkanjärjestäjän kohdetoiminnot, lentopalvelut, ympäristö, majoitus, matkan varauspalvelut ja lentokenttäpalvelut, joista merkityksellisimmät olivat kohdetoiminnot ja majoitus. Yllättävä ei ollut tutkimuksesta noussut huomio siitä, että turisit ostavat pakettimatkoja kohteen ja sen tarjoamien elämysten perusteella, joten kohde sinänsä on vaikuttava tekijä lomakokemukseen, samoin kuin muiden ihmisten merkitys. Vaikka ulkomaan kohdeoppaiden työlle ei näyttäisi kohdistuvan yhtä paljon odotuksia lomakokemuksen onnistumisen osalta kuin matkanjohtajille, ovat he kuitenkin avainhenkilöitä kohdetoimintojen sujuvuuden ja laadukkaan toteutumisen osalta. Ulkomaan kohdeoppaiden ammattitaitoon ja asenteeseen tuleekin kiinnittää erityistä huomiota, ja tärkeää olisi saada oppaat näkemään itsensä elämysten mahdollistajina, joiden tehtävänä ei ole tarjota valmiiksi paketoituja kokemuksia, vaan keskittyä enemmän asiakkaisiin ja auttaa heitä kokemaan se, mitä he ovat tulleet kohteeseen kokemaan. (Räikkönen & Honkanen 2013, s ) Olen toiminut viisi vuotta ulkomaan kohdeoppaana ja nyt olen Helsingin virallinen paikallisopas espanjankielisille asiakkaille. Tiedostan vastuuni turistien lomakokemuksen onnistumisesta, enkä itse asiassa muista kokeneeni tai kuulleeni tapausta, jossa opas olisi toiminnallaan täydellisesti pilannut asiakkaiden elämyksen. Mielenkiintoinen tutkimuskohde olisikin epäonnistuneet opastukset ja niistä nousevat laatuun ja koulutukseen liittyvät tarpeet. Epäonnistuminen ja virheet kuuluvat osana ammatillista kehittymistä, ja vaikka onnistumisten kautta oppiminen onkin hieno tapa kehittyä, joskus virheiden ja epäonnistumisen myöntäminen voi olla paitsi opettavaista, myös emotionaalisen kehittymisen kannalta tärkeää. Epäonnistumisten läpikäyminen luotettavassa ja turvallisessa ilmapiirissä on osoitus hyvästä ja kollegiaalisesta työympäristöstä. 6
8 2. Matkaoppaiden ammattitaitovaatimukset Paketoitu ryhmämatka tai opastettu kiertomatka on tyypillisesti rakennettu monista eri matkailualaan liittyvien elinkeinojen tarjoamista palveluista, ja oppaan tärkeä tehtävä on koordinoida kokonaisuutta ja kommunikoida yhteyshenkilöiden kanssa jotta matkailijan saama kokemus on paras mahdollinen. Tämä vuorovaikutus lisää tarvetta hallita hyvin työn emotionaalinen haastavuus verrattuna muihin palvelualoihin. ( Wong& Wang 2009, s.250). Oppaat ovat puskureita, jotka huolehtivat turisteista kaikissa olosuhteissa ja tilanteissa; pitävät huolen sosiaalisesta ympäristöstä ennakoiden ja poistaen mahdollisia jännitteitä turistien kesken tai turistien ja paikallisten välillä, huolehtivat kulkuyhteyksien sujuvuudesta, hoitavat poikkeustilanteiden aiheuttamat uudelleenjärjestelyt, ennaltaehkäisevät tilanteita, joista saattaisi aiheutua ongelmia turisteille ja varmistavat ympäristön turvallisuuden. Oppaat ovat tuntemattoman ympäristön ja turistin välissä, eikä epävarmuutta ole syytä näyttää missään vaiheessa, vaikka odottamattomia tilanteita ja epävarmuuden hetkiä jokaisen oppaan eteen on varmasti tullut ja tulee. (Zhang & Chow 2004, s ) Osaamistarpeita tarkastellaan nyt matkanjohtajan työn näkökulmasta nostaen esille nimenomaan muutaman erityisesti matkanjohtajan työhön vaikuttavan osaamisalueen. Edellä on jo nostettu tärkeitä osaamisen osa-alueita jotka vaikuttavat asiakkaan onnistuneen loman kokemukseen riippumatta siitä, mikä oppaan toimintaympäristö tai asiakkaan kanssa vietetyn ajan pituus onkaan. Suomessa tarjottavassa matkanjohtaja-koulutuksessa, joka on yksi osa Matkaoppaan ammattitutkintoa, olemme nostaneet nyt keväällä 2014 alkaneessa koulutuksessa tutkinnon perusteiden kriteereistä erityisesti turvallisuuden, poikkeustilanteiden hallinnan, viranomaisten ja toimeksiantajien kanssa tehtävän yhteistyön ja sosiaalisen median käytön matkanjohtajan työn avaintaitoina. Matkanjohtajan työssä korostuu työhyvinvointi; henkisen kunnon huolehtiminen on yhtä tärkeää kuin fyysisen ja tärkeää onkin löytää ne keinot, joilla purkaa intensiivisen asiakasvuorovaikutuksen mukanaan tuomia paineita lyhyinä vapaahetkinä matkan aikana ja sen jälkeen. Oman haasteensa työlle asettaa työyhteisön puuttuminen; matkanjohtaja on useimmiten yksin ratkaisemassa mahdollisia ongelmia tai purkamassa päivän tuntemuksia. Matkanjohtajien elinikäisen oppimisen taidot ovat ehdottoman tärkeät; harva ulkopuolinen on tullut ajatelleeksi miten paljon opiskelua, lukemista, havainnointia ja verkostoitumista onnistuneen kiertomatkan takana onkaan. 7
9 Kansainvälisten tutkimusten kautta nostan nyt muutaman sellaisen avaintaidon, joita ei suomalaisessa matkanjohtajakoulutuksessa ole vielä riittävästi huomioitu, mutta jotka muodostavat tärkeän osan erityisesti matkanjohtajien ammattitaitoa. Nämä avaintaidot ovat emotionaalinen älykkyys, jota myös tunneälyksi sanotaan, ja matkanjohtajien johtamistyylit ja niiden vaikutus onnistuneeseen asiakaskohtaamiseen Emotionaalinen älykkyys Ennen kuin Salovey ja Mayer lanseerasivat vuonna 1990 emotionaalisen älykkyyden termin (Min 2012, s.158 mukaan), oli emotionaalisen työn käsite jo olemassa. Emotionaaliseksi työksi katsotaan kuuluvan työ, joka sisältää seuraavat osa-alueet; työtä tehdään kasvotusten tai puhekontaktissa asiakkaiden kanssa, tunteiden näyttämisen tavoitteena on vaikuttaa muiden ihmisten tunteisiin, asenteisiin ja käytökseen ja tunteiden viestinnän tulee noudattaa tiettyjä sääntöjä. Sääntöjen noudattaminen aiheuttaa toisinaan ristiriitatilanteita, joihin jokainen asiakaspalvelussa työtä tehnyt on varmasti joskus joutunut; oikeita tunteita, etenkään negatiivisia, kun ei sääntöjen noudattamisen vuoksi voi näyttää. Oppaan työn kannalta muutama esimerkki auttaa ymmärtämään, mitä emotionaalisella työllä tarkoitetaan. Yksinkertainen esimerkki on asiakas on aina oikeassa asenteen omaksuminen ja asenteen mukaan toimiminen. Opas kohtaa työssään tilanteita, joissa tietää asiakkaan olevan väärässä, mutta ei voi sitä suoraan sanoa, vaan etsii parhaan mahdollisen tavan neuvotella ja etsiä kompromisseja omia tunteitaan näyttämättä. Aasiassa tehtyjen tutkimusten mukaan paineet asiakas on aina oikeassa periaatteella työskenneltäessä ovat korkeammalla koska asiakkaiden antamat juomarahat muodostavat merkittävän osan oppaan palkkaa, ja ne ansaitakseen oppaan on toimittava erityisen sensitiivisesti asiakkaan toiveiden mukaan. Toinen esimerkki voisi olla se, että oppaiden odotetaan olevan myös viihdyttäjiä, ja etenkin matkanjohtajien oletetaan olevan paitsi asiantuntijoita myös ilmapiirin ylläpitäjiä ja jopa hauskuttajia, eikä mahdollinen huono päivä ja huonot tunteet saa näkyä ulospäin. Haastavaa voi olla ryhmähengen ja innostuksen säilyttäminen etenkin pitkillä ajomatkoilla kohteesta toiseen siirryttäessä. (Wong & Wang 2009, s.250.) Emotionaalisen älykkyyden käsitteellä viitataan kykyyn käsitellä tunteita ja siitä käytetään myös käsitettä tunneäly. Emotionaalisesti älykkäät ihmiset ovat hyvin tietoisia sekä omista että muiden tunteista, ja he pystyvät yleensä paremmin tunnistamaan tunteet ja viestimään tunteilla kuin vähemmän emotionaalisesti älykkäät. Se, minkä vuoksi emotionaalisen älykkyyden katsotaan aiheellisesti kuuluvan matkanjohtajan ammattitaitovaatimuksiin, on inhimillisen vuorovaikutuksen merkityksellisyys osana koko työn prosessia. Joillakin emotionaalinen älykkyys voi olla parempaa 8
10 luontaisesti, mutta sitä voidaan kehittää, ruokkia ja vahvistaa oikeanlaisella koulutuksella ja harjoituksella, eikä hyöty jää pelkästään työn kehittämisen tasolle, vaan hyödyttää myös yksilön henkilökohtaista elämää. (Min 2011, ) Asiakkaat hyötyvät emotionaalisesti älykkään matkanjohtajan osaamisesta paitsi hyvän tunnelman luomisen, myös matkanjohtajan ja turistin välisen paremman ymmärryksen vuoksi; matkanjohtaja osaa lukea turistin toiveita ja pystyy tekemään ratkaisuja toiveiden mukaan ilman, että ratkaisuista tarvitsee edes neuvotella. Mielenkiintoista on selvittää, mitä emotionaalinen älykkyys konkreettisesti tarkoittaa oppaan työssä ja miten sitä voi kehittää. Näihin kysymyksiin löysin vastauksia taiwanilaisen Jennifer Minin tutkimuksista. Vuonna 2011 julkaiseman tutkimuksen tuloksena Min esittää oppaille suunnatun emotionaalisen älykkyyden koulutusohjelman joka perustuu lähes 400 taiwanilaiselle oppaalle tehtyyn emotionaalisen älykkyyden vahvuuksien ja heikkouksien mittaamista kartoittavaan tutkimukseen. Emotionaalista älykkyyttä kuvaaviksi muuttujiksi valikoitui kolme ulottuvuutta ja niiden alle ala-muuttujia, jotka olivat: ihmissuhdetaidot (puolustautuminen), itsensä johtamistaidot (aseman vahvistaminen, ajanhallinta, muutossuuntautuneisuus ja sitoutumisen etiikka) sekä itsetuntemustaidot (stressin hallinta). Tutkimuksen kohderyhmän osalta tulos oli vahvimmasta heikoimpaan aseman vahvistaminen, stressin hallinta, puolustautuminen, sitoutumisen etiikka, ajanhallinta ja muutossuuntautuneisuus. (Min 2010, s ) Yllä mainitut osa-alueet eivät vielä auta viemään saatuja tuloksia suoraan osaksi suomalaisten matkanjohtajien ja oppaiden koulutusta, jollei muuttujien sisältöä ja niihin liittyviä koulutustarpeita avata. Aihe on joka tapauksessa erityisosaamista vaativaa, ja jo tässä vaiheessa ymmärrän, että emotionaalista älykkyyttä vahvistava koulutus tulee toteuttaa ammattilaisen toimesta. Olemme sisältäneet koulutuksiin jonkin verran psykologi Tony Dunderfeltin vierailuluentoja eri teemoilla, mutta nyt esille tulleet tutkimustiedot voivat auttaa koulutuksen teemojen uudelleen suunnittelua. Tutkimustietoja voidaan käyttää myös opas- ja matkanjohtajakoulutuksen ammatillisen omaarvioinnin apuna. Muutossuuntautuneisuuden, joka osoittautui tutkimuksen oppaiden kohdalla heikoimmaksi muuttujaksi, voidaan määritellä tarkoittavan sitä, miten tyytyväinen yksilö on nykyiseen käyttäytymiseensä ja miten paljon muutosta tarvitaan tai toivotaan jotta yksilö kehittyisi tehokkaammin eri elämänalueilla ja miten valmis yksilö on muutoksia tekemään. Tutkimuksen mukaan oppaat eivät olleet kovin valmiita tekemään muutoksia henkilökohtaisella tasolla, joten koulutuksessa oppaille tulisikin tarjota turvallinen ja miellyttävä ympäristö ja ilmapiiri, jossa 9
11 henkilökohtaisen muutoksen valintoja tuetaan kannustavalla tavalla. Vertaiskeskustelujen ja ryhmähaastatteluiden uskotaan tukevan muutossuuntautuneisuutta. Ajanhallinta ja sitoutumisen etiikka ovat myös itsensä johtamistaitoihin liittyviä muuttujia, jotka vaativat tutkimuksen mukaan erityistä huomiota. Ajanhallinnan lähtökohtana on oppia näkemään aika arvokkaana resurssina, pohtia ajan arvoa omassa elämässä ja oppia suunnittelemaan jokapäiväinen elämä niin, että priorisoinneilla päivittäiset tavoitteet saavutetaan mahdollisimman alhaisella stressimäärällä. Oppaiden sitoutumisen etiikkaa voidaan kehittää muistuttamalla, että he tietoisesti lupaavat itselleen viedä loppuun sen, mitä aloittavat ja ovat sitten avoimesti ylpeitä onnistumisistaan. Sitoutumisen etiikassa on kyse tarkoituksellisuudesta ja tunteesta, joten sen taustalla vaikuttavien arvojen selkeytymisen ja valintojen tekemisen taidon tulee olla ensin hallussa, jotta sitoutumisen etiikkaa voidaan kehittää. Koulutukseen on hyvä kuulua toimintaa, joiden avulla oppaat voivat suunnata energiaa ja vaivaa kohti sellaisia, mielekkäitä tavoitteita, jotka lisäävät itsetuntoa ja ylpeyttä saavutuksista. (Min 2011, ) Ihmissuhdetaitoihin kuuluva puolustautuminen on tärkeää mielekkäiden ihmissuhteiden ja henkilökohtaisen luottamuksen vuoksi. Ainakin minä olen joutunut opettelemaan tätä emotionaalisen älykkyyden osa-aluetta ja saanut siihen varmuutta kokemuksen karttuessa. Asiakas on aina oikeassa malli ei toimi silloin, kun ryhmä koostuu kymmenistä asiakkaista, joista hyvin moni on mielestään oikeassa ja jokainen käy vuorollaan esittämässä toiveensa ja vaatimuksensa oppaalle. Tällöin oppaan ammattitaidon mittana voikin olla se, että tilanne ratkaistaan mahdollisimman nopeasti ilman, että aikaa kuluu etenkään keskustelun ulkopuolisten asiakkaiden näkökulmasta hukkaan. Opas on tällöin ratkaisun tekijä eikä asiakkaille tarvitse jättää tilaa ratkaisun kyseenalaistamiseen. Koulutuksessa puolustautumista voidaan harjoitella roolipeleillä ja ongelmanratkaisu- harjoitteilla, joiden tavoitteena on saavuttaa neuvottelutaidoin win-win- ratkaisu. Hyvä alku harjoitteille on opetella käyttämään minä -muotoa puolustusta vaativissa tilanteissa. (Min 2011, 323.) Stressinhallinta on ehdottoman tärkeä emotionaalisen älykkyyden osa-alue oppaan työssä jaksamisen kannalta, ja stressiä aiheuttavia tilanteita työ todellakin pitää sisällään. Stressinhallinta tarkoittaa yksilön kykyä kontrolloida itseään epämiellyttävien tai stressaavien tilanteiden kohdatessa. Kyky tässä yhteydessä tarkoittaa sitä, että yksilö kontrolloi tunteiden intensiteettiä ja käyttää henkisiä konstruktiota selviytyäkseen stressaavissa tilanteissa. Oppaat voivat jakaa kokemuksiaan stressiä aiheuttavista tilanteista, kertoa millaisia tunteita ja toimintaa ne aiheuttavat ja saada sitten tukea stressinhallinnan vahvistamiseen ja löytää itselleen parhaita keinoja hallita stressiä. Aseman vahvistaminen oli tutkimuksen oppaiden vahvin emotionaalisen älykkyyden osa-alue. Aseman 10
12 vahvistamisen voisi ajatella tarkoittavan suomalaisessa matkanjohtajakoulutuksessa käytettävää ammatillisen kehittymissuunnitelman mallia, jossa tehdään nykytilanteen kartoitus annettujen kriteereiden pohjalta ja aikaisemmin hankitun ja olemassa olevan osaamisen arvostamisen avulla, jonka jälkeen tehdään suunnitelma jäljellä olevien kehittämiskohteiden parantamiseksi. Kokemukseni mukaan aikuisopiskelijat, jotka täydentävät osaamistaan koulutuksessa, arvioivat oman olemassa olevan osaamisensa usein todellisuutta heikommaksi. Aseman vahvistamisen fokuksena on henkilökohtaisen energian ja voiman suuntaamista kohti sellaisia tavoitteita, jotka vahvistavat itsetuntoa, lisäävät pystyvyyden tunnetta ja tukevat vastuuta omasta itsestä. Positiivinen harjoite houkuttelee oppaita asettamaan tavoitteita tulevaisuuteen palauttamalla ensin mieleen menneitä ja olemassa olevia onnistumisia. (Min 2011, s. 334.) Min (2011, s. 324) toteaa tutkimuksen lopuksi, että emotionaalisen älykkyyden tutkimusta tulisi laajentaa myös muille demografisesti erilaisille kohderyhmille, josta olen samaa mieltä, mutta näen opastutkimuksessa merkitykselliseksi myös kulttuurisidonnaisuuden. Oppaat ovat ehkä ammattiidentiteetiltään melko samanlaisia ympäri maailmaa, mutta asiakkaiden kulttuuriset erot ja erot toimintaympäristössä vaikuttavat oppaan työhön, ja etenkin nyt esiteltyihin emotionaalisen älykkyyden osa-alueisiin. Kulttuurisensitiivisyys onkin yksi oppaan ammattitaitovaatimuksista, jota en tässä esseessä ole käsitellyt, mutta jonka katson kuuluvan ehdottomasti kaikkien oppaiden avaintaitoihin. Enkä tarkoita kulttuurisensitiivisyydellä pelkästään maantieteellisesti tai uskonnollisesti erilaisia kulttuureja, vaan myös samassa maassa asuvia, mutta henkisesti ja kulttuurisesti hyvin eri tavalla elämään suhtautuvia ihmisiä. Tästä aiheesta olen kirjoittanut Pro Gradu työssäni (2013) esitellessäni transmodernin osakuluttuurin vaikutusta matkailun ammatillisuuteen Johtamisen taito Suomalaisissa Matkaoppaan ammattitutkinnon perusteissa, Matkanjohtajana toimiminen tutkinnon osassa arvioinnin kohteena on matkanjohtaminen ja kriteereissä on hyvin monipuolisesti esitetty matkanjohtajalta vaadittava monipuolinen osaaminen. Suoraan johtamiseen viittaava kriteeri on johtaa ryhmää jämäkästi. (OPH 2011, s.24.) Tutkinnon perusteita kirjoitettaessa keskustelimme paljonkin siitä, miten vaativaa ja tärkeää työtä matkanjohtajat tekevät ja miten monenlaisia johtamisen taitoja työ vaatii. Me alalla työskentelevät olemme nostaneet matkanjohtajan työn alan kuninkuuslajiksi ja kunnioitamme suuresti pitkään matkanjohtajan työtä tekeviä, kaiken aikaa 11
13 osaamistaan täydentäviä ja itseään uudistavia ammattilaisia, jotka ovat valmiina jakamaan tietoa ja kokemuksia myös muille. Matkanjohtajien käyttämän johtamistyylin voisi sanoa olevan palvelutuotannon johtamista, ehkä matkanjohtajaa voisi jopa nimittää palvelumuotoilun taiteelliseksi johtajaksi. Matkanjohtajien tulee huolehtia vieraistaan alusta loppuun asti samalla heitä opastaen kauniiden maisemien halki, näyttämättä hetkeäkään omaa epävarmuuttaan tai tietämättömyyttään poikkeustilanteidenkaan muuttaessa suunnitelmia. Matkan johtajuuden voidaan sanoa olevan johtajuuden muoto, mutta ei samalla tavalla kuin johtajuutta on muissa konteksteissa totuttu määrittelemään, yleensä kun johtajuustyyleillä viitataan organisaation sisäisiin esimies- alainen suhteisiin. Matkanjohtajan suhdetta turistiin ei voi verrata perinteiseen esimies-keskeiseen tai alaiskeskeiseen johtamismuotoon, eikä matkanjohtaja pelkästään johda, vaan myös palvelee turistia. Toisinaan matkanjohtaja tarjoaa hoivaa turistille, mutta saattaa joutua jo seuraavassa hetkessä, jos kyseessä on esimerkiksi turvallisuuteen liittyvät toimet, muuntautumaan kovan roolin kautta komennon antajaksi. Se, miten tehokkaasti ja hyvin matkanjohtaja onnistuu johtamaan matkan, on monimutkainen ja ristiriitainenkin haaste. Haastavaksi tilanteen tekee myös se, että matkanjohtaja ja turistit viettävät hyvin paljon aikaa yhdessä, toisinaan melko epämukavissakin olosuhteissa. Matkanjohtaja ei ole kaveri tai ystävä, mutta hänen toivotaan usein olevan hyvin helposti lähestyttävä ja lähelleen päästävä. Matkanjohtajan johtamistyyli on yleensä työn ja kokemuksen kautta opitun tulosta. Erilaiset johtamistyylit voivat johtaa erilaisiin tuloksiin, ja turistit voivat jopa kokea saman kiertomatkan hyvin erilaisena riippuen siitä, miten matka on johdettu; hyvät tulokset vahvistavat asiakastyytyväisyyttä ja lojaalisuutta, huonot kokemukset voivat aiheuttaa ristiriitoja ja eripuraa. Onnistuessaan matkanjohtajan sanotaan johtamistyylillään voivan muuttaa kiertomatkan elämykseen, ja johtamisen uskotaan olevan tyytyväisyyteen vaikuttava kriittinen tekijä. (Wong & Lee 2011, s.1112) Wongin ja Leen tutkimuksen tuloksena (2011) esiteltiin matkanjohtajien kolmen ulottuvuuden johtamistyylit, jossa kolme ulottuvuutta muodostuivat matkanjohtajien tärkeimmiksi nostamista osaalueista; tehtävistä huolehtiminen, asiakkaista huolehtiminen ja ryhmähengestä huolehtiminen. Osa matkanjohtajista käyttää vain yhtä tyyliä, kun taas osa voi hyvinkin joustavasti siirtyä yhdestä tyylistä toiseen tilanteiden vaihtuessa. Opas, jonka johtamistyyli on ensisijaisesti tehtävistä huolehtimisen tyyli, sopii esimerkiksi mannertenvälisille matkoille, joilla tarvitaan tarkkaa huolehtimista rajanylityksiin liittyvistä muodollisuuksista ja monenlaisten dokumenttien täyttämistä sekä hyvää 12
14 valmistautumista esimerkiksi historiaan ja kulttuuriin tutustuen. Asiakkaista huolehtimisen tyylin ollessa vahvin tapa johtaa matkaa, sopii esimerkiksi matkoille, joilla matkanjohtaja on paljon vapaamuotoisissa tilanteissa, kuten risteilyillä tai aktiviteettiopastuksilla asiakkaiden kanssa ja asiakkaiden henkilökohtaisista tarpeista ja vaikkapa kunnosta huolehtiminen on merkityksellistä. Ryhmähengestä huolehtiva -johtamistyyli on erityisen hyvä silloin, kun ryhmä on jo valmiiksi tuttu toisilleen tai jokin yhteinen kiinnostuksen kohde yhdistää ryhmää, ja ryhmässä kokeminen on matkan onnistumisen kannalta tärkeintä. Koululaisryhmät, harraste- ja urheiluryhmät ja vastaavat ovat tästä hyviä esimerkkejä. Matkanjohtajan ei tällöin oleteta juurikaan olevan historian tai kulttuurin asiantuntija, vaan paremminkin viihdyttäjä ja hyvän emotionaalisen älykkyyden omaava johtaja. (Wong & Lee 2011, 1120.) Mikä ikinä johtamistyyli onkaan, yhtä mieltä ollaan varmasti siitä, että tärkein matkanjohtajan ammattitaitovaatimus on rakastaa työtään tai ainakin syvästi pitää siitä, ja säilyttää uusien ihmisten kohtaamisen ilo. 3. Muutama huomio kiinalaisten matkailijoiden odotuksista Aasialainen matkailututkimus tarjoaa mielenkiintoisen ja tarpeellisen näkökulman meille pohjolaan; Maailman matkailujärjestön mukaan vuonna 1997 Kiinan arvioitiin vuonna 2020 olevan maailman neljänneksi suurin lähtömaa. Nykyisillä tiedoilla (UNWTO 2014) tiedämme jo, että kiinalaiset ovat nousseet eniten rahaa matkailuun käyttäväksi kansalaisuudeksi maailmassa ja kolmanneksi suurimmaksi vastaanottavaksi matkailumaaksi kansainvälisiä matkailijamääriä tilastoitaessa. Kiinalaisten matkailijoiden matkustustoiveet vaikuttavat jo matkailun trendeihin ja vaikutus tulee näkymään voimakkaasti tulevaisuudessakin. Vaikka kiinalaisten lisääntynyt matkailu vaikuttaakin eniten Aasian Tyynenmeren alueella ja etenkin Hong Kongissa, ovat kiinalaisten matkailijoiden määrät nousseet jo hyvin selvästi Suomessakin ja suuria odotuksia on ladattu tulevaisuuteen. Erityisen mielenkiintoista on lukea Hong Kongissa tehty tutkimus, jossa tutkittiin mannerkiinalaisten kokemuksia matkailukokemuksista tärkeys- ja kokemusominaisuuksien mittaamisen avulla. (Zhan & Chow 2004, s. 81.) Zhanin ja Chown tutkimuksessa (2004) kysyttiin ensin Hong Kongiin vierailevilta mannerkiinalaismatkailijoilta, mitkä ominaisuudet ja taidot he kokivat tärkeiksi oppaan työssä ja sen jälkeen heiltä kysyttiin miten oppaat olivat onnistuneet palvelussa. Näin tutkimuksen kautta saatiin selvitettyä oppaiden vahvuusalueet ja toisaalta vahvistamista tarvitsevat osa-alueet ja mahdolliset täydennyskoulutustarpeet. Suomalaisesta näkökulmasta mielenkiintoista on nyt tuoda esille 13
15 kiinalaismatkailijoiden tärkeiksi nostamat osa-alueet, joita voidaan tietyllä varauksella huomioida myös Suomeen tulevien kiinalaismatkailijoiden odotuksina. Kolme tärkeimmäksi oppaan työn osa-alueeksi nousivat täsmällisyys, ongelmien ratkaisukyky ja kohteen osaaminen. Täsmällisyys ja kohteen osaaminen ovat kärjessä todennäköisesti sen vuoksi, että ne ovat ryhmämatkailun kriittisiä pisteitä; lennoille tulee ehtiä ajoissa eikä kaupunkikierroksilta sovi myöhästyä. Kohteen tunteminen on tärkeä kriteeri silloin, kun matkustetaan ennalta tuntemattomiin kohteisiin, kuten Suomen voisi kuvitella olevan monille kiinalaismatkailijoille. Kiinalaiset toivovat oppaan olevan kohteen asiantuntija ja pystyvän esittelemään kohteen vetovoimatekijöitä hyvinkin syvällisesti. Yleensä ottaen kiinalaiset luottavat vieraassa ympäristössä oppaaseen ja pitävät opasta lähimpänä yhteyshenkilönä kohteeseen. Apua tai neuvoja tarvitessaan tai joutuessaan hätään, kiinalaismatkailija ottaa ensimmäisenä yhteyttä oppaaseensa. Muina oppaan tärkeinä ominaisuuksina kiinalaiset listasivat seuraavat tärkeysjärjestyksessä: rehellinen ja luotettava, kertoo turvallisuusohjeista, noudattaa etukäteen luvattua ohjelmaa, ystävällinen, hyvä ulosanti, hyvin koulutettu, kertoo matkailijoille päivän ohjelmasta, kunnioittaa asiakkaita, osaa sujuvasti Mandariinin-/ Kantoninkiinaa, luo ystävällisen ilmapiirin, on edustava ja siisti, on aina saavutettavissa kun apua tarvitaan, kiinnittää huomiota yksityiskohtiin, kertoo kohteen tavoista, esittelee luotettavia kauppoja ja viimeisenä omaa hyvän huumorintajun. Kiinalaismatkailija arvostaa sitä, että heille kerrotaan kohteen tavoista sitä enemmän mitä kauemmaksi omasta kulttuuristaan he matkustavat, eivätkä he halua menettää kasvojaan mahdollisesti paikallisia tapoja vastoin toimiessaan. Ostosten teko on kiinalaisille tärkeää, mutta Hong Kongin kohdalla odotukset eivät olleet korkealla, koska vuosien aikana luottamus oppaiden toimintaan kauppojen esittelyssä on laskenut siihen liittyvän komissioiden keräämisen vuoksi. Huumorintaju ei ole kiinalaisessa kulttuurissa korkealle arvostettu tekijä asiakaspalvelutilanteessa. ( Zhan & Chow 2004, s ) Suomen matkailun kannalta kiinnitin tutkimuksessa huomion potentiaaliseen mahdollisuuteen; ongelmien ratkaisukyky, jonka kiinalaismatkailijat listasivat palveluodotuksissaan toisella sijalle, ei ollut Hong Kongin oppaiden vahvuus, mutta suomalaiset taas tunnetaan hyvinä ongelmanratkaisijoina. Suomen maabrändin slogania Suomi on ongelmanratkaisujen maa kannattaisi tämän tutkimuksen tulosten perusteella ehdottomasti käyttää näyttävästi Kiinaan suuntautuvassa matkailumarkkinoinnissa! 14
16 Lähteet Ap, J & Wong, K. (2001).Case study on tour guiding: professionalism, issues and problems. Tourism Management 22 (2001) s Min, J.C.H (2011). Tour Guides and emotional intelligence. Annals of Tourism Research, Vol. 38, No. 1, pp Min, J.C.H (2012). A short-form measure for assessment of emotional intelligence for tour guides: Development and evaluation. Tourism Management 33 (2012). s , Nylund, A. (2013). Matkailun keltainen kirja. Matkailuosaajat Suomi-kuvan lähettiläinä. Pro Gradu, Lapin yliopisto, Yhteiskuntatieteiden tiedekunta, Matkailututkimus OPH (2011). Matkaoppaan ammattitutkinto Määräys 12/011/2011. Espoo: Kopijyvä Oy. Räikkönen, J., Honkanen, A. (2013). Does satisfaction with package tours lead to successful vacation experiences? Journal of Destination Marketing & Management 2(2013) s Salazar, N.B. (2005). Tourism and glocalisation. Local tour guiding. Annals of Tourism Research, Vol. 32, No. 3, pp , 2005 UNWTO (2014) UNWTO Tourism highlights Wong, J.Y., Wang C.H. (2009). Emotional labor of the tour leaders: An exploratory study/ Tourism Management 30 /2009 s Zhang, H.Q., Chow, I. (2004). Application of importance-performance model in tour guides performance: evidence from mainland Chinese outbound visitors in Hong Kong. Tourism Management 25/2004 s