Raisa Jäntti: Grand plié – Kosminen K
05/02/2018 05/02/2018 ~ kosminenk
Minulle baletin maailma on tuntematon. En tunne sen tekniikoita ja harjoitusohjelmia liikesarjojen ja kehon muokkaamiseksi. Minulla ei ole tietoa saati ymmärrystä kommentoida näkemääni balettiesitystä taidelajin termein ja ihmiskuvan kautta. Tämä ei silti estä minua nauttimasta balettiesityksistä tai lukemasta runokokoelmaa, jonka otsikko on grand plié.
Runojen kertoja kuvaa tuntojaan ja erityisesti fyysisiä ruumiillisia kokemuksiaan vuosien ajalta baletin parissa. Nämä ruumiilliset kokemukset kehittyvät harjoittelun ja toiston kautta osaksi kertojan minäkuvaa. Harrastus on aloitettu nuorena ja siitä on tullut elämäntapa, joka rytmittää muuta elämää. Liike ja liikkeen muistot voivat tulla myös uniin ja herättävät yöllä erilaisiin kehon tuntemuksiin. Liikesarjat muovaavat kehoa ja kuluttavat sitä. Kun elää baletille ei ole muuta kuin liike ja sen hiominen täydellisyyteen välineenä oma ruumis. Ei ole mitään muuta kuin kehollinen perfektionismi, joka säteilee muualle elämään. Liikesarjojen toisto luo hallittavissa olevan olemisen tavan ja se on kokonaisvaltaista.
Treenisali on valkoinen paperi jolle me kirjoitamme saman tarinan uudelleen
jalkaterästä kierähtää kaunokirjainten jono ja me kerromme saman tarinan
jos hengitystä annetaan meille vain tietty määrä koko elämäksi
me tuhlaamme sitä surutta
koska emme haaveile tämän jälkeen mistään
Toistot rakentavat tanssijasta katseiden kohteen. Tanssija tarkkailee itseään. Miltä kehossa tuntuu, mitä jälkiä siihen on jäänyt ja miltä suoritus näyttää peilistä katsottuna? Katseet tulevat myös tanssijan ulkopuolelta. Opettajat antavat palautetta suorituksesta, äidit vertailevat tyttäriään seuratessaan tanssitunteja ja harjoittelun johtaessa esitykseen on paikalla yleisö, joka on tullut katsomaan balettia. Katse ja erityisesti sen kautta tapahtuva ihailu ihmisen fyysistä kyvyistä eivät ole itsestään selvyyksiä.
Totuttelemme olemaan lihaksikkaita ja venymään. Totuttelemme siihen, ettei
meitä aina katsota kuin ihmettä, että se on ansaittava, että se on vuosi vuodelta
Lukija pääsee tähän todellisuuteen sisälle kertojan kuvaillessa kehon liikkeen herättämiä välittömiä tuntemuksia ja kaiken sen, mitä keho muistaa. Ihminen venyy, ihosta näkee venymisen vaaleat jäljet ja mustelmat, kynnet tummuvat ja irtoavat, haavoja tulee, revähdyksiäkin ja luut muljahtavat pois kuopistaan liukkaalla talvikelillä. Toisto ja täydellisyys: näitä tavoitellaan. Vai ovatko ne keinoja tavoitella jotakin muuta?
Grand pliéssä on vahva tilantuntu läsnä. Ruumis on tila. Tuo tila laajenee koreografian kouluttamien käsien ja jalkojen kautta ja liikesarjaharjoitusten myötä. Mieli palvelee ruumista, kun ihminen pakottaa itsensä fyysisiin suorituksiin. Ja samalla ruumis on väline kokea jotakin ainutlaatuista ja ylikehollista.
ajatella häntä on ajatella liikkeitä, joista hän rakentuu
kuten taloissa on nauloja ja sähköjohtoja
kaikki yritykset pysäyttää hänet muistuttavat kuolemaa
että voisi vangita palavan tulen
Grand plié oli lukukokemuksena minulle baletin tanssijan todellisuutta avaava kokoelma runojen kertojan tarjoamista näkökulmista. Mitä tapahtuu tanssijan kehossa ja miten sen voi sanallistaa? Mitä on elää baletille nuoresta iästä lähtien, kun kokemus on, että ”On totta että tunnemme ruumiimme paremmin kymmenvuotiaina kuin useimmat itseään koskaan” .
Runokokoelman rakenne on kerronnallinen ja ei vaadi lukijaltaan pysähdyksiä kielen leikin tähden vaan sisältönsä puolesta. Minua lukijana kuljetettiin ajasta toiseen, balettitunnista toiseen ja niihin hetkiin, kun liike on hetkeksi pysähtynyt ja kertoja kuvaa mitä hänelle on tapahtunut ja mitä hän tuntee. Liikesarjoja toistetaan, koska kehoa on muokattava suorituksiin, joita balettiesitystä katsovat voivat ihastellen hämmästellä. Katse valoa kohti, ilon ja vapauden tunne kehon rajojen ylityksistä ja liikesarjojen vaivaton kevyt sulavuus.
Video: lapsia harjoittelemassa plie – liikettä (englanninkielinen opetustuokio)
Video: lyhyt opetusvideo grand plié:stä aikuisille (englanninkielinen opetustuokio)
Kansi: Martin M. Lipka
Kirja kustantajan sivuilla (purukollektiivi.fi)
#Runo18 (lukuhaaste, joka käynnistynyt Reader why did I marry him – blogista)
Kategoriassa 2010-luku kirjallisuus, Kirja-arvio, Kirjallisuus, Kotimainen runous, Liike, fyysisyys kirjallisuudessa, Luetut 2018, Lukeminen, Lukuhaasteet, Runous
‹ PreviousSavinien Cyrano de Bergerac: Matka kuuhun
Next ›Han Kang: Ihmisen teot