Maanantai 27.4.2015 klo 20.39 Törkeistä rikoksista tuomittujen uusimisriskiä on erittäin vaikea ennustaa. Asiantuntija kritisoi hovioikeuden roolia päätöksentekijänä.
Abdigadir Osama Hussein on istunut Suomessa yli 19 vuotta vankilassa murhasta, raiskauksesta ja lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Hän päässee vapaaksi syyskuussa 2016. Kuva Tampereen oikeustalolta vuodelta 1995. (IL-ARKISTO)
LUE MYÖSVankisairaalan ylilääkäri hämmästelee murhaajaraiskaajan vapauttamistaAsiantuntija murhaajaraiskaajan vapauttamisesta: "Suuri riski"Murhaajaraiskaajan karkotuksesta adressi - Mikään maa ei ota vastaan
Iltalehti uutisoi viime viikolla, että poikkeuksellisen törkeistä seksuaalirikoksista ja murhasta elinkautiseen tuomittu mies on pääsemässä ehdonalaiseen vapauteen ensi vuoden syyskuussa. Vapauttamista vastustivat Rikosseuraamuslaitos, Psykiatrinen vankisairaala ja Turun vankila, mutta hovioikeus päätti silti vapauttaa miehen.Psykiatrisen vankisairaalan Vantaan yksikön ylilääkärin Alo Jüriloon mielestä hovioikeuden argumentit olivat "vähän heikkoja". Päätös näytti perustuvan pitkälti siihen, että mies on jo istunut niin kauan vankilassa.- Tämä on hyvä kriminaalipoliittinen kysymys. Pitäisikö olla sellainen mahdollisuus, ettei vapauteta lainkaan? Nyt on kova paine vapauttaa aina jossain vaiheessa, vaikka joissakin harvoissa tapauksissa voidaan oikeasti tarvita sitä, että on vangittuna lopun ikää, psykiatrian ja oikeuspsykiatrian erikoislääkäri Jüriloo sanoo.Hovioikeus sanoi murhaajaraiskaajan vapautuksen yhdeksi perusteeksi, että mies on päihteetön ja opiskellut vankeudessa.- Kun on tehnyt toistuvia seksuaalirikoksia, opiskelu tai se, ettei käytä viinaa, ei välttämättä pienennä riskiä, Jüriloo sanoo ottamatta kantaa yksittäistapaukseen.Hänen mielestään olisi hyvä, jos päätös vietäisiin korkeimman oikeuden arvioitavaksi, sillä asia on herättänyt niin paljon mielenkiintoa.Abdigadir Osman Husseinin karkottamiseksi Suomesta on perustettu nettiadressi, jonka on allekirjoittanut jo pitkälle yli 45 000 ihmistä. Kaikista riskiarvioVuonna 2010 Porvoossa tapahtui ampumavälikohtaus, jossa elinkautisen vankeusrangaistuksen kärsinyt mies tappoi kolme ihmistä. Sen jälkeen tehtiin poliittinen päätös, että kaikista elinkautisvangeista on tehtävä riskiarvio.Jüriloo kuitenkin muistuttaa, että elinkautista istuvat eivät useinkaan ole kaikkein vaarallisimpia vankeja.Oman arvionsa elinkautisvangista tekevät Psykiatrinen vankisairaala ja Rikosseuraamuslaitos. Sen jälkeen lopullinen päätös ehdonalaisesta vapaudesta on kuitenkin juridinen ja tehdään hovioikeudessa.- Se herättää kysymyksiä. Me lääkärit puhumme riskeistä, emme henkilön vaarallisuudesta. Se on juridinen asia.Jüriloo on lähiaikoina itsekin todennut erään elinkautisvangin korkean riskin henkilöksi, mutta hovioikeus päätti silti vapauttaa tämän. Ei aukotonta keinoaRiski rikoksen uusimiselle on erittäin monimutkaista määrittää.- Jos kysytään, riittääkö ammattitaito löytämään rikolliset aukottomasti, vastaus on ei. Pitää muistaa, että on eri asia arvioida riskiä kuin ennustaa, uusiiko henkilö tekonsa, Jüriloo sanoo.Jüriloon mukaan riskinarviointityökaluja on kehitetty paljon. Suomessa on ollut kuitenkin konservatiivinen linja.- Yksilötasolla arviointi ei ole niin tehokasta kuin halutaan.Jüriloon mukaan kaikkein yksinkertaisimpia mittareita on kolme. Ensimmäinen riskitekijä on aikaisempi väkivaltaisuus, toinen on psykopatia ja kolmas päihderiippuvuus.Riskiarviota alentaa esimerkiksi, jos henkilö opiskelee, hänellä on työpaikka tai hän on parisuhteessa. Oleellista on, mikä näiden tekijöiden merkitys on, kun kokonaisuutta arvioidaan.- Esimerkiksi eräs korkean riskin henkilö oli erittäin älykäs. Hänen tapauksessaan älykkyys ei laskenut riskiä vaan nosti sitä. Näin, että psykopaatti voi käyttää älykkyyttään rikoksen suunnitteluun. Pakko ottaa riskiKaikessa riskiarvioinnissa tulee niin sanottuja vääriä negatiivisia ja vääriä positiivisia arvioita. Jos onnistumisprosentti olisi esimerkiksi 95 ja tutkittaisiin 10 000 ihmistä, noin viisi tappajaa jäisi löytämättä.- Ja näistä media kirjoittaa. Toisaalta samalla 495 arvioitaisiin virheellisesti tappajaksi ja pantaisiin täysin turhaan lukkojen taakse, Jüriloo sanoo.Hänen mukaansa on yksinkertaisesti pakko uskaltaa päästää rikoksen tehneitä vapauteen ja ottaa riski. Lautakuntajärjestelmä?Jüriloon mielestää yksi mahdollinen vaihtoehto nykyiselle hovioikeuden päätökseen perustuvalle mallille olisi lautakuntajärjestelmä. Esimerkiksi Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen psykiatristen asioiden lautakunta koostuu juridiikan ja psykiatrian asiantuntijoista, jotka tekevät vaarallisuusarvioita ja pyytävät tarvittaessa lisäselvityksiä.- Mutta elinkautisvankien arviointi menee nyt aivan eri rataa. Oma huoleni on, että siitä puuttuu väliporras ja mahdollisuus jakaa vastuuta. Yksi psykiatrisen vankisairaalan lääkäri vastaa arviosta allekirjoituksellaan.Yksittäiselle lääkärille on kova paikka joutua yksin määrittelemään esimerkiksi, onko järjestäytyneen rikollisuuden pomo riski vai ei. MARKKU SAARINEN markku.saarinen@Iltalehti.fi - Suomen suurin uutispalveluilmedia.fi