Tiana X - Korublogi: toukokuuta 2011
Nyt salaisuus on virallisesti julkaistu, joten saan laittaa lahjaksi tekemäni korun esille. Mieheni veli ja hänen avovaimonsa kertoivat meille jokin aika sitten, että sukuun saataisiin uusi sukunimen haltija, kun heidät vihittäisiin. Sormukset näimme jo aiemmin ja ne olivat todella kauniit, henkilökohtaisesti heille tehdyt.
Uutisesta innostuneena tekaisin morsiamelle lahjaksi kaulakorun. Muistin hänen kauniin puseronsa meidän viimevuotisista häistämme ja siitä olivat jääneet värit muistiini. Tuo kuva mielessäni syntyi alla oleva koru sydänriipuksella. Nyt on kerrankin tekemässäni korussa esillä kullattuja osia! Itse pidän nykyään enemmän hopeasta tai valkokullasta ja tämän takia myös monet tekemäni korut on tehty hopeoiduista, hopeisista tai metallisista osista. Tästä pidin kuitenkin itsekin.
Näissä helmissä näkyy myös samaa graafista ilmettä, johon nyt olen ollut kovasti ihastunut. Väritkin ovat kauniin pirteitä. Korut lähtivät uusille omistajille.
Nyt onkin tullut tehtyä hempeitä, vaaleanpunaisia kaulakoruja. Kaikki nämä korut lähtivät uusille omistajille. Pienet perhosriipukset olivat kauniita ja graafisissa helmissä vain on sitä jotain.
Joskus teini-ikäisenä löysin yhdestä korukaupasta kauniin käsikorun. Korun yläketju pujotettiin keskisormen ympärille ja alempi kiinnitettiin ranteen ympärille. Keskellä oli linkkinä sydän. Koru oli hyvin yksinkertainen, mutta todella kaunis, eikä moisia tullut vastaan. Olen vieläkin pitänyt korua silloin tällöin. Etenkin keikoille se on sopinut hyvin.
Myöhemmin opeteltuani korujen tekoa valmistin myös itse samanlaisen korun. Alaketjut tein tähän koruun kaksinkertaisina, koska silmukkakoko oli todella pieni. Linkkinä käytin kaunista hopeista sydäntä, jonka keskelle oli upotettu monisävyinen simpukka- tai kivipinta. Koru vaikutti valmiina intialaistyyppiseltä ja hyvin naiselliselta.
Kategoriat Käsikorut