Maakuntien ei kannata kilpailla samoilla investoinneilla ja tuotteilla.
Kirjoitin Vihreiden ajatuspaja Visiolle analyysin ilmastokestävästä aluepolitiikasta. Siitä, miten maakunnissa toteutetaan elinkeinojen ekologinen rakennemuutos.
Tavoitteeni on ensinnäkin se, että ilmaston lämpeneminen saadaan hillittyä siedettävälle tasolle. Ja toiseksi se, että eri puolilla maata on elinvoimaa, työpaikkoja ja hyvää elämää.
Kävin läpi Suomen kahdeksantoista maakunnan strategiat sekä älykkään erikoistumisen kärkialavalinnat. Kahdeksastatoista maakunnasta yli puolet, eli 11 oli valinnut kärkialoikseen biotalouden, puunjalostuksen tai metsän.
Toisaalta ymmärrän biotalouteen panostamisen oikein hyvin. Iso osa strategian valmistelijoista ja päätöksentekijöistä omistaa itse metsää. Moni asuu kirjaimellisesti metsän keskellä tai ainakin lähiluonto on oikeasti lähellä.
Lisäksi metsä- ja biotalous on Suomessa tuonut leivän pöytään vuosikymmeniä. On luontaista panostaa siihen, mikä on tuttua ja turvallista sekä siihen, minkä jo osaa.
Mutta, onko se välttämättä järkevää? Maakuntien elinkeinopoliittisten painotusten pitää olla nimenomaan järkeviä.
Järkeviä siksi, että niiden tehtävänä on edesauttaa maakunnan kasvua ja sitä kautta asukkaiden hyvinvointia. Ja järkeviä siksi, että niiden perusteella jaetaan julkista rahaa. Järkeviä myös siten, että niiden myötä siirtymä kohti vähähiilistä maailmaa vauhdittuu ja hiilidioksidipäästöt vähenevät.
Minusta on järkevää, että osa Suomen maakunnista panostaa biotalouteen. On järkevää, että metsätalous on yksi meidän talouden kivijaloista. On järkevää, että uusia biopohjaisia tuotteita kehitetään.
Järkevää ei kuitenkaan ole se, että joukolla panostetaan biotalouteen miettimättä asiaa kunnolla. Järkevää ei myöskään ole se, että biotalousinvestoinneissa – tai ylipäätänsä missään investoinneissa - kilpaillaan maakuntien kesken.
Kilpailun sijaan kannattaa keskittyä siihen, mitä jo on ja kehittää sitä edelleen. Jonkun maakunnan kannattaakin keskittyä luomaan puurakentamisen arvoketju huippuunsa ja toisen sitten panostaa sellunkeittoon.
Maakuntastrategioita ja niihin liittyviä älykkään erikoistumisen kärkiä ruvetaan parhaillaan päivittämään. Panostuksia ja kärkialavalintoja kannattaa arvioida erityisen tarkasti.
Niiden kannattaa olla tarpeeksi konkreettisia, erottua riittävästi sekä olla ympäristön kannalta aidosti kestävällä pohjalla ja vauhdittaa siirtymää kohti vähähiilistä maailmaa.
Ei ole älykästä erikoistumista panostaa samaan isoon kattokäsitteeseen nimeltä biotalous, johon kymmenen muutakin maakuntaa panostaa ja jonka alla olisi vieläpä valtavasti erikoistumismahdollisuuksia biokaasun mädätejäännöksen ravinteiden talteenotosta vaatekuitujen valmistamiseen sekä puukerrostaloelementtien tuotantoon.
Älykästä erikoistumista on valita jotain konkreettista, ekologisesti kestävää ja globaalisti tarpeellista, johon on olemassa paikallista osaamista.
Älykästä erikoistumista on valita jotain konkreettista, ekologisesti kestävää ja globaalisti tarpeellista.
Aiheet Keränen biotalous
MTK:n Marttila arvostelee komission suojelusuunnitelmia: "Lahja fossiilitaloudelle ja isku ilmastotavoitteille"
Kestävä kasvu vaatii raaka-ainestrategian