Leena Lumi: Kuulaassa ilmassa sellainen tuoksu...
lähtemisen riemu, apeus.
Elegia 11. lokakuuta 2013 klo 11.47
Kaunis kuva ja säkeet. Oikeastaan mitä useamman kerran tavaan nuo sanat, sen syvemmälle ne koskettavat. Lähtemiseen liittyy riemua, mutta myös apeutta.
Leena Lumi 11. lokakuuta 2013 klo 11.59
Elegia, kiitos psta;) Tässä yhdistyy kaksi taitavaa, toinen runoilija, toinen kuvaaja.
Niinhän se on ja onko surullisempaa ääntä kuin junan huuto aamuyöstä. Vieläkö junat huutavat? En tiedä, en muista. Silloin huusivat surullisesti, kun oli syksy, soi All my loving ja oli jäähyväiset vuonna tähti ja koivu.
Lähteminen on myös mahdollisuus...ehkä. Uusi alku. Ehkä.
Leena Lumi 12. lokakuuta 2013 klo 10.26
Cheri 11. lokakuuta 2013 klo 12.34
Erinomainen kuvan ja sanojen liitto. Syksyn haikeus ja jäähyväisten aika. Alkaa uusi jakso.
Leena Lumi 11. lokakuuta 2013 klo 15.49
Cheri, kiitos. Haikeus joka lupaa uutta.
Vielä: ♥
Mustis 11. lokakuuta 2013 klo 13.51
Se kaikki on tässä. Iineksen hurmaava kuva kertoi enemmän kuin tuhat sanaa, mutta kyllä Niemisen runo tuohon kylkeen kivasti läsähti.
Leena Lumi 11. lokakuuta 2013 klo 15.51
Mustis, eikö vain. Kuva sen usein tekeekin, mutta runohulluna on kiva nähdä, miten kuva vaikuttaa runoon. Parhaimmillaan vahventaa.
Maria 11. lokakuuta 2013 klo 18.01
Kaikkea hyvää viikonloppuusi
Leena Lumi 11. lokakuuta 2013 klo 19.02
Maria, kiitos ja ole hyvä.
Kukkaiselämää - My flowering life 11. lokakuuta 2013 klo 18.24
Kaunis, haikea runo. Hieno kuva.
Leena Lumi 11. lokakuuta 2013 klo 19.04
Kaisa 11. lokakuuta 2013 klo 20.06
Kai Niemisen runot läpäisevät sielun valonsäteen lailla, niin tämänkin <3
Ihanaa, voimaannuttavaa viikonloppua sinulle! :)
Leena Lumi 11. lokakuuta 2013 klo 20.11
Kaisa, niin minustakin.
Sarppu 11. lokakuuta 2013 klo 20.54
Aivan ihana, mitä ihaninta viikonloppua ja ruokailua arvatenkin täälläpäin, ruska on tällä hetkellä parhaimmillaan ja suunnattoman kaunis, tervetuloa, harmi että joudun lähtemään koulutukseen, olisin muuten bongannut sinut johonkin kuvaan ;)
Leena Lumi 12. lokakuuta 2013 klo 10.25
Sarppu, kiitos. Olemme klo 15 nauttimassa Luvialla maailman parhaita perunapiirakoita;) Ja sitten huomenna syömässä eräässä huomattavan tasokkaassa kalaravintolassa, jonka sinäkin tunnet. Aion kuviesi innoittamana katsastaa myös kotisaaresi ruskan. Ehkä R. kuvaa minut viittoineni vaeltamassa siellä saaresi ruskassa...
arleena 11. lokakuuta 2013 klo 21.43
Hieno syksyruno.
Mine 11. lokakuuta 2013 klo 22.03
Tuollaista kuulasta tuoksua minä niin kaipaan...
Leena Lumi 12. lokakuuta 2013 klo 10.27
Mine, täällä se odottaa...
hanne virtauksesta 11. lokakuuta 2013 klo 22.20
Kai Niemistä luin joskus paljon.
Ihana tuo valitsemasi runo ja kuva, jotka yhdessä ovat enemmän.
Ihanaa kuulautta sinulle ♥
Leena Lumi 12. lokakuuta 2013 klo 10.28
Hanne, muistankin niin.
Jos osuu hyvin, kaksin enemmän.
Helmi-Maaria Pisara 11. lokakuuta 2013 klo 22.59
Runo kuin omaa elämääni!
Leena Lumi 12. lokakuuta 2013 klo 10.40
Helmi-Maaria, ymmrrän.
Marmustoi 12. lokakuuta 2013 klo 0.37
Tänä iltana tarvitsin juuri tuon runon ja ihana kuva tuli vielä kaupan päälle. Kiitos, Leena ja hyvää viikonloppua!
Leena Lumi 12. lokakuuta 2013 klo 10.41
Marmustoi, runo voi oikeassa kohdassa olla elämän pitkospuu. Kiva kuulla, että näin oli nyt kohdallasi.
Kiitos samoin sinulle, Marja-Leena!
Birgitta 12. lokakuuta 2013 klo 7.53
Lähtemisen riemu ja apeus. Hieno runo tämäkin.
Jos jäisin odottamaan niin varmasti kuolisin. Elämässä pitää olla liikettä, joskus se tulee itsen ulkopuolelta ja toisinaan sisäisestä palosta.
Leena Lumi 12. lokakuuta 2013 klo 10.42
Meidän kierroksemme ovat liian kovat odottamiseen;) Täysin samaa mieltä.
Rita 12. lokakuuta 2013 klo 21.08
Just nää syksyn tuoksut, aah.
Vähään aikaan en kaipaa lähteä täältä nyt mihinkään.
Leena Lumi 13. lokakuuta 2013 klo 12.40
Rita, tääl rannikol melkein suvi...
Kuka nyt Suomen vuodenajoista, etenkään syksystä mihinkään lähtisi.