maaliskuu | 2014 | Juhani Jalkanen
Hornøyan kamerat
21.3.2014 21.3.2014 juhanijalkanen Luonto(kin)päiväkirja
Olen viime aikoina harvakseltaan käynyt seuraamassa Hornøyan lintukameroita. Joku on käynyt putsaamassa kameroiden linssit lumesta tai sitten Varangillakin on ollut niin lämmintä, että kuvat ovat nyt selviä. Jokunen päivä sitten pikkukajavia näkyi vain joitakin yksilöitä varaamassa pesäpaikkaa. Tänään aamupäivällä kajavia oli jo paikalla melkoiset määrät ja äänimaailma sen mukaista. Olen käynyt paikalla kerran toukokuun alussa 2011. Linnut tietenkin tekivät vaikutuksen, mutta mieleen syöpyi myös saaren äänimaailma ja sen hajut. Kymmenet tuhannet linnut pienellä alueella eivät ole aivan hiljaa eikä paikalla ole hajuja mennessään vieviä vesiklosetteja. Tromssan yliopiston lintututkijat, etunenässä Rob Barret, alkavat todennäköisesti pikkuhiljaa raijautua paikalle. Rob on tutkinut saaren lintuja vuosikymmenien ajan ja tuntee ne todennäköisesti paremmin kuin kukaan muu. Tutkijoiden perässä paikalle ovat ainakin aikaisemmin kyyräytyneet mm lintukuva.fi:n kuvaajat, jos aihe ei heille ole jo loppuunkaluttu.
Lunnikameraan putkahtivat tänään ensimmäiset puolenkymmentä lunnia ja joukossa oli myös kaksi ruokkia. Jos kamerakuvasta pystyin oikein näkemään, korppien mustasta massasta erottui lennossa myös muutama karimetso. Saarella näkyy säännöllisesti tunturihaukkoja. Käyn usein katsomassa kamerakuvia, mutta vielä ainakaan ei haukka ole osunut kuvaan. Merikotkia olen nähnyt muutaman kerran. Oheinen ruokkikuva on otettu edellämainitulla retkellä Hornøyalle. Muistaakseni en ole sitä koskaan julkaissut.
Olisi mielenkiintoista saada saarelle kolmaskin kamera, joka kuvaisi kiislojen pesimäseinämää.
Muksahdus
20.3.2014 20.3.2014 juhanijalkanen Luonto(kin)päiväkirja
Toissa iltana istuin vielä puolen yön maissa tietsikalla, kun ikkunaan lensi jokin lintu. Asun neljännessä kerroksessa enkä usko, että kukaan olisi heittänyt ikkunaan lumipalloa tai jotain sellaista. Linnun se täytyi olla. Avasin ikkunan ja katsoin tarkkaan läpi melko hyvin valaistun pihan. Mitään ei näkynyt. Lintu oli siis selvinnyt törmäyksestään. Pöllöjä en oikein usko olevan tässä keskellä kaupunkia. Muksahdus ei ollut isomman linnun aiheuttama. Päivälinnut eivät siihen aikaan lentele. Vaihtoehdoksi jäi jokin yömuuttaja. Tähän aikaan vuodesta ainoa mahdollinen on mielestäni pulmunen, joita on jo jonkin aikaa harvakseltaan havaittu pitkin Lappia.
Muutama vuosi sitten LLY:n sähköpostilistalla käytiin keskustelua pulmusten jumiutumisesta syysmuuton aikaan valoisien alueiden kohdalle. Äänivammaisenakin pystyn tunnistamaan pulmusen äänen. Olen muutaman kerran yöaikaan parvekkeella tupakalla ollessani kuullut niiden ääntelyä kaupungin yllä näkemättä ensimmäistäkään lintua. Viime syksynä yövyimme Krissen kanssa kauden päättäjäisreissulla Saariselällä. Yötupakalla käydessäni sielläkin kuulin pulmusten ääntelyä. Lintuja ei ollut montakaan. Kaupungissa kuulemani ovat ollut suurina parvina. Ensimmäistä kertaa (jos arvailuni pitää paikkansa) voisin kuvitella, että pulmuset myös kevätmuuton aikaan ehkä jäävät valoihin kiertelemään. Oheiskuvana huhtikuussa 2012 kuvattu pulmunen.
Muutaman päivän on ollut hienoja keväisiä ilmoja. Herään aamuisin yleensä kuuden maissa ja pakkasta on silloin ollut kahdenkymmenen asteen molemmin puolin. Aurinko kuitenkin lämmittää sen verran, että sen paistaessa iltapäivällä parvekkeelle, olen käynyt siinä juomassa iltapäiväkahvit ja seuraillut vastapäisen Viherkaupungin rakentumista. Toppatakki harteilla kahvin tarkenee jo hyvinkin juoda ennekuin vilu yllättää.
Viimeinkin Särestössä
8.3.2014 8.3.2014 juhanijalkanen Luonto(kin)päiväkirja
Jalkasen on syytä ottaa itsestään kovanlainen niskaote. Pitkin Lappia (ja muuallakin, vaikkapa Rovaniemi – mökki väilillä) on paljon käymättömiä kohteita, joissa olen ajatellut vierailla sitten, kun ajan seuraavan kerran ohi. Seuraavaa kertaa vain ei ole tullut. Tällä viikolla on listalta poistunut kaksi kohdetta. Aikaisemmin kerroin jo Äkäsmyllystä. Keskiviikkona kotimatkalla tuli viimein käytyä Särestöniemessä. Sieltä lähtiessämme yritin edes hahmottaa, että olen niin työ- kuin vapaa-ajanmatkoilla ajanut tiehaaran ohi ainakin parisataa kertaa käymättä paikalla.
Kannatti käydä, mutta jälkeenpäin ajatellen käymättömyydestä ei kuitenkaan kannata yöunia menettää. Kesä voisi olla parempi ajankohta. Oli Pohjoisen hiihtolomaviikko ja kävijämäärä hieman yllätti. Paikkaa ei turhaan pidetä auki. Suurimman vaikutuksen minuun tekivät rakennukset, joihin en itse muuttaisi asumaan. Olen lukenut Reidarin elämästä. Minulle näyttelyissä kerrotut asiat olivat pääosin tuttuja. Krisse ihaili Ateljee-rakennuksessa olleita grafiikanlehtiä. Hän ei ollut tiennyt Reidarin siitä puolesta. Minua kiinnostivat siellä näytteillä olleet, vielä jäljellä olevat, lukemattomat värituubit ja väripigmentit. Tauluja näyttelyssä oli vähänlaisesti. Krisse ei oikein ymmärrä miksi Särestö ei oikein minulle antanut mitään. Hänelle se kertoi ilmeisesti paljon enemmän. Mikään meidän taidenäyttelyissä aiempi käynti ei ole herättänyt niin paljon keskustelua puolesta ja vastaan kuin tämä. Hyvä niin.
Olemme käyneet kolmena päivänä yrittämässä saada Nivankylän tietopaikasta kuvia palokärjestä. Torstaina ja perjantaina kuvia tuli parisataa, joista olen vielä taltioinut 22, mutta osa niistä lähtee tietsikkataivaiseen vielä myöhemmin. Tänään kävimme paikalla kaksi kertaa. Amupäivällä tikka oli lähtenyt paikalta juuri ennen tuloamme ja iltäpäivälläkään siitä ei näkynyt merkkiäkään. Esa jäi vielä odottamaan sen tuloa, mutta meidän piti lähteä kauppaan hakemaan einestä illaksi.
4.3.2014 4.3.2014 juhanijalkanen Luonto(kin)päiväkirja
Ylläksen loma on vähissä. Huomenna palataan Rovaniemelle. Olemme liikkuneet kameroidemme ja kiikaroidemme kanssa. On ollut hyvät muutamat päivät ja joitakin aivan mielnkiintoisia haviksia.
Kuukkeli ja Kellostapulin rinne
Tänään menimme Kesänkijärven laavulle ja latukahvilalle. Tiesimme löytävämme sieltä kuukkeleita ja mahdollisesti lapintiaisia. Jälkimmäisiä ei näkynyt, mutta kuukkeleita lenteli paikalla viisi. Yksi linnuista oli rengastamaton. Neljällä oli lukurengas jalassaan. Yhtä emme pystyneet lukemaan. Kaksi saimme kuvattua renkaan lukemiseksi ja yhden renkaan näimme molemmat kiikareilla ja varmistettiin myös sen merkinnät. Ylläksen alueen kuukkeli- ja pöllörengastuksia eniten tehneelle Pekka Peltoniemelle lähettämäni sähköpostiviestiin sain vastauksen kahden ilmoittamamme linnun olevan vanha pari ja yhden olevan nuori lintu. Rengastustoimistoon on jo lähtenyt ilmoitukset haviksistamme.
Kuvassa on se rengastamaton lintu taustanaan Kellostapulin rinnettä.