Leila ja Juhani Palmun joulu: ”Kunpa pääsisimme mahdollisimman pian yhdessä töihin ateljeehen”
23.12.2017 klo 7:29
Leila ja Juhani Palmun kodissa väreilee lämmin tunnelma. Taitelijan selkeästi kohentunut vointi tuo lähestyvään jouluun lisää iloa.
Kauhavan Alahärmässä sijaitsevassa kodissa istuu pyörätuolissa varsin pirteä Juhani Palmu, 73.
Taitelija tervehtii tulijaa kohteliaasti kädestä puristaen. Saman tekee myös hymyilevä Leila Palmu, 52. Palmujen päässä ovat ensimmäistä kertaa yhteisellä taipaleella tonttulakit.
- Ajattelimme laittaa ne sinun vierailusi kunniaksi. Emme ole koskaan pitäneet tällaisia, mutta halusimme pukea ne hyvän mielen jatkeeksi, Leila Palmu hymyilee.
Palmujen koti on juuri somistettu jouluiseen asuun. Huoneeseen on tuotu joulukuusi, joka on saanut koristeensa. Lisäksi sähkökynttilät luovat lämmintä tunnelmaa eri puolille taloa. Apua kodikkaan tunnelman luomiseen Palmut saivat ystäviltään.
- He auttoivat upeasti joulun laitossa. Nautin muutoinkin joulun tunnelmasta, valot saavat pahat asiat kaikkoamaan pois mielestä. Toivon valojen olevan läsnä myös muiden ihmisten elämässä tuomassa lämpöä, Leila sanoo.
Myös Juhani kertoo nauttivansa joulusta, vaikka ei varsinaisesti sitä vakaumuksensa vuoksi vietäkään.
- Valot tekevät vahvan tunnelman, ne tuovat rauhallista mieltä. Tuntuu hyvältä, että kodissamme on nyt lisätunnelmaa, Juhani pohtii.
Leila ja Juhani kaipaavat lisää toistensa läheisyyttä. TOMI OLLI
Palmujen jouluun kuuluu tärkeänä osana joulukinkku, jonka paistoa odottavat niin Leila kuin Juhanikin. Kinkun syönti jouluaattona oli Leilalle kuitenkin uusi perinne hänen muutettuaan synnyinmaastaan Liettuasta Suomeen.
- Liettuassa kinkkua syödään vasta joulupäivänä. Siellä jaetaan myös lahjat vasta silloin toisin kuin Suomessa.
Joulua Palmut viettävät kahdestaan - tai oikeastaan kolmestaan, sillä Leila ei halua jättää Saara-koiraa pois laskuista. Pariskunnan ajatukset kiitävät jouluna myös lapsiin.
- Charlotta-tyttäreni on juhlakauden Balilla ja Uudessa-Seelannissa. Hän myös työskentelee Uudessa-Seelannissa ravintola-alalla. Peter-poikani taas viettää joulua Espanjan Barcelonassa missä hän opiskelee tieto- ja robottitekniikkaa, Leila kertoo.
- Minun Johannes-poikani ei myöskään todennäköisesti vieraile jouluna luonamme. Hän ei myöskään vakaumuksensa vuoksi vietä joulua. Pidämme kyllä varmasti muutoin yhteyttä, Juhani sanoo.
Yhdellä toiveella
Leila ja Juhani Palmu ovat jo sonnustautuneet joulutunnelmiin. TOMI OLLI
Leila ja Juhani aikovat antaa toiselleen joulupaketteja. Silti heillä on yhteinen toive, jonka Leila kiteyttää ytimekkäästi.
- Kunpa pääsisimme mahdollisimman pian yhdessä töihin ateljeehen. Samalla toiveena on saada lisää lämpimämpiä hetkiä sänkyyn. Olemme onneksi voineet jo makailla iho ihoa vasten, sellainen antaa paljon voimaa elämään, sanoo Leila Juhanin nyökytellessä hymyillen vieressä.
Ateljeen osalta Juhanilla on myös jo useita uusia visioita maalausten suhteen. Vaikkei hän ole maalannut kesäkuisen onnettomuuden vuoksi kuukausiin, on mielessä isoja suunnitelmia.
- En halua kuitenkaan kertoa niistä mitään ennen kuin olen päässyt synnyttämään ne maalauksiin. Voin kuitenkin sanoa, että toipumiseni ja sen tuomat tunteet sekä olotilat tulevat näkymään maalauksissa.
- Saan myös sivellintä varten sormiharjoittelua sikarin poltolla. Täytyy ottaa siitäkin huomioon positiivinen puoli, taitelija nauraa.
Rankka toipumisjakso tulee näkymään myös Olli-Matti Huovion Juhani Palmusta kertovassa kirjassa, joka ilmestyy ensi vuonna.
- Olen tuntenut Olli-Matin 1980-luvulta lähtien. Hän on kirjoittanut elämäntaipaleestani kirjan, jonka julkaisun aika on vuonna 2018. Mukana tulee olemaan kattava katsaus elämäni tapahtumia, Juhani paljastaa.
Pyörätuolissa istuskelevalla Juhanilla on myös selkeä päämäärä ensi vuodelle. Hän haluaa kävellä jälleen.
- Jalkojen palohaavat täytyy ensin hoitaa kuntoon. Olen myös juuri saanut uuden apulaitteen, jonka avulla pyritään vasenta jalkaani suoristamaan vähitellen.
Juhanin kivut ovat edelleen ajoittain kovat. Tämä ei ole ihme, sillä hänen varpaistaan yhdeksän on amputoitu.
- Särky on pahin jalkaterien alueella. Olen kuitenkin iloinen, että lääkityksen avulla on saatu yöllisiä harhojani vähennettyä huomattavasti.
Kesäkuinen onnettomuus ei myöskään kummittele Juhanin mielessä.
- En onneksi muista siitä paljoakaan. Se on ehkä hyvä asia.
Leila muistuttaa samaan hengenvetoon Juhania kynttilöiden vaaroista.
- Hän on muutaman kerran pyytänyt kynttilää, mutta olen silloin näyttänyt hänelle keskisormea, Leila nauraa.
Joulua Palmut viettävät kahdestaan. TOMI OLLI