Ballerinan päiväkirja: huhtikuuta 2017
Heissansaa kaikki!
En ole pitkiin aikoihin tehnyt my dayta, joten ajattelin että nyt voisi olla sen vuoro :)
Eli millainen on ollut tämä tiistai, sekä mitä mulle kuuluu?
Tämä tiistai on merkityksellinen siksi, että se on Doora Unelman syntymäpäivä! Pikkuneiti täytti neljä vuotta, eli joka tassulle on oma vuotensa :D
Mulla oli kello herättämässä kasilta mutta sain itseni ylös varttia myöhemmin. Tiistait ovat aina pyhitetty kokemusasiantuntijan koulutukselle, useimmiten myös torstait, mutta tällä viikolla oli vain tänään tiistaina ryhmätapaaminen. Inhoan sitä, että pitää valmistautua kamalassa kiireessä, se tekee niin hermostuneeksi ja laittaa hermostonkin ihan ylikierroksille, joten mä ennemmin herään aikaisin ja teen aamustani rauhallisen ja mukavan :)
Lauloin totta kai Dooralle paljon onnea vaan, vaikka sen ilme olikin kuin tyypillisellä teinillä: mamma mitä sä oikeen tee-eet?! :D Kunnon halipusukohtauksen jälkeen käväisin suihkussa ja pyöräytin itselleni smoothien aamupalaksi.
Tänään smoothie koostui mustikkarahkasta, mustikoista, banaanista, kananmunan valkuaisesta sekä ainakin neljästä ruokalusikallisesta maapähkinävoita. Oikeasti, banaani ja maapähkinävoi tekee smoothieista vaan niin paljon parempia! Lisäksi se ei turvota samalla tavalla kuin viljatuotteet.
Laitoin Dooralle synttäripäivän päivällisen jo heti kuppiin: uusia nappuloita, kananmunan keltuainen, vähän karkkia, märkäruokaa, ruokaöljyä ja merilevää. Kyllä mä olin miettinyt tekeväni sille koirien synttärikakun, mutta se koira on niin älyttömän pieniruokainen, että sille on välillä oman kupin tyhjäksi syöminenkin haastavaa :D
Söin aamupalan, laittauduin valmiiksi ja käytin Dooran aamulenkillä, ja lopulta lähdin yhdentoista bussille kaupan kautta, sillä suklaavarasto tarvitsi täydennystä.
tän päivän #ootd
Päästyäni Törnävän sairaala-alueelle menin pariksikymmeneksi minuutiksi kirjastoon. Meillä ryhmätapaamiset ja luennot alkavat aina klo 12 mutta kiitos Seinäjoen lievästi puutteellisesti kulkevan paikallisliikenteen, joudun lähtemään tilanteisiin aina tuntia aiemmin, koska muuten mä myöhästyisin. Ja mä vihaan myöhästelyä.
Mä tykkään ehkä eniten just näistä ryhmätapaamisista. Kyllä mä tykkään luennoistakin mutta ryhmätapaamisiset ovat jotenkin paljon intiimimpiä, ollaan vain omalla porukalla, päästään kuulemaan muiden omia elämäkertoja ja muutenkin näissä kuullaan mitä muille kuuluu.
Just tänään mietin sitä, että mä en vuosi sitten uskaltanut edes unelmoida tästä. Kokemusasiantuntijan koulutus oli jotain, josta olin kuullut terapian kautta ja joka mua kiehtoi ja jota mä arvostin paljon, mutta en mä uskaltanut edes omalle psykologille myöntää miten paljon mä sitä halusin. Mä pidin sitä yli-ihmisten asiana, en sellaisena että minun kaltaisella surkimuksella olisi sinne asiaa. Mutta niinpä sinne tällainen minunkin kaltainen surkimus pääsi sisään.. ;)
Meille tarjotaan aina sairaanhoitopiirin puolesta tarjottavat ja yleensä se on jotain leipää. Mun leipä oli tänään hyvin perus juusto-kasvisleipä ilman tomaattia, ja mukana mulla oli smoothie kyytipojaksi, ja jälkkäriksi pupelsin Fazerin Pectus -pastilleja, ai vitsit mä olen niihin ihan koukussa! :D
Ryhmä päättyi neljältä ja sain jälleen kyydin kotiin eräältä ryhmäläiseltä.
Kotona Doora oli niin ylitsepursuavan riemuissaan vastassa ja päästin sen hetkeksi ulos pikapissalle. Mulla oli Dooran lahja vielä antamatta, joten kun tultiin takaisin sisälle oli Dooran päättämän leikkituokion aika. Olin eilen puolihädissäni ostanut kaupasta kissalle tarkoitettuja pehmeitä palloja, sillä enhän mä muistanut viikonloppuna hankkia Dooralle mitään muuta. Mutta se on niin rakastunut kaikkiin palloihin, ja nämä on pieniä ja pehmeitä ja kevyitä kantaa. Olisittepa nähneet Dooran ilmeen, kun se sai yhtäkkiä kolme uutta palloa, ja raukka näytti menevän sekaisin jahdatessaan niitä! :D
Riehuttiin siinä hetken aikaa, kunnes oli aika istua alas Netflixin ääreen. Pari päivää sitten aloitin katsomaan sitä 13 syytä miksi -sarjaa, ja sitä jatkettiin tänäänkin. Doora torkkui sohvan selkänojalla mun niskan takana ja mä söin suklaata.
Päivällä ryhmässä syöty leipä aiheutti (taas) niin jäätävän turvotuksen ja vatsakivun, ettei minkään yhtään täyttävämmän ruoan syöminen ollut mahdollista. Sitä paitsi mitäpä väliä sillä on kunhan vaan saa tarpeeksi energiaa :)
Höpö synttärisikari suupielessään ja kissanpallot edessä :'D
Lähdettiin sitten kuuden aikaan lenkille ja tehtiin meidän (tai ainakin mun) lempilenkki joen rantaan ja sitä pitkin pellolle. Fasaaneja ei tällä kertaa näkynyt mutta yksi iso koira tuli vähän turhan lähelle ja kolhaisi Dooran tassua niin että kiljaisu pääsi. Mutta mitään vakavempaa ei näyttänyt sattuneen, sillä intoa piisasi ja keppien perässä juostiin häntä suorana.
Kotiin tultiin vähän ennen puolta kasia, Doora tassupesun kautta, ja kun neito riehui Poikaystävän kanssa niin mä rupesin kirjoittamaan tätä :)
Mutta tähän loppuun vielä pikaiset kuulumiset, eli mitä mulle kuuluu?
Pientä vääntöä ja kamppailua ovat olleet nämä pari viimeisintä viikkoa vähän kaikilla tapaa. Kivut ovat olleet harvinaisen pahat, sekä oma triggeröitymispiste on ollut harvinaisen alhaalla ja se on vaikuttanut käyttäytymiseen. Ruokia on välillä jäänyt vähemmälle ja usein pelkää syödä enemmän, koska pitää jäädä se jonkinlainen pieni nälkä ruokailun jälkeen. Kesä on tulossa kovaa vauhtia ja se ahdistaa ihan pirusti, sillä en ole herra ties kuin moniin vuosiin viettänyt tervettä kesää, en ainakaan 7-8 vuoteen :/ En ole selvinnyt kesistä kunnossa vaan joko on relapsi tullut aiemmin tai sitten kesällä. Kesä on mulle paha triggeri ja se myös ahdistaa. Inhoan jatkuvaa valoa, aurinkoa, lämpöä, ne tekee kivuista aina paljon pahemmat. Kun selkää polttaa hermokivut, niin auringonpaahte vaan lisää niitä, tekee olosta sietämättömän. Viime viikolla yritin puhua tästä sh-polin hoitsun kanssa, mutta sieltä tuli vaan mitätöintiä. "No hyvä että sä asut Suomessa, eihän täällä mikään kuuma kesä ole!" "Sä et siis ole valmis muuttamaan omaa ajatusmalliasi kesästä."
Wtf?! Etkö sä kuullut mua? Vai etkö sä vaan ymmärrä? En juuri uskalla sanoa polilla enää hoitsulle paljon mitään, koska se mitätöinti ja tuomitsevuus siellä on niin yleistä ja sitä saa siellä lähes joka kerta osakseen.
Mutta kun kerran tähän aiheeseen päästiin, niin sellaisia hyviä uutisia mä sain, että mun osteoporoosi on vaikea-asteisesta parantunut normaalille osteoporoosin tasolle, jess!! Tämä oli mulle älyttömän iso yllätys, sillä vuoden 2013 jälkeen on ollut yhteensä noin vuosi terveempää aikaa, mutta jälleen mun kroppa osoitti sen sitkeytensä. Jos ihan rehellisiä ollaan, niin kyllä mun eka reaktio oli pettymys. En ole ollut koskaan sairas, olen vaan kuvitellut tämän kaiken, olen luuseri syömishäiriöiseksi, koska mun luustontiheys on parantunut vaikka olen ollut sairas. Eli en ole ollut sairas.
Tiedän nyt, että tämä oli ihan puhtaasti sh:n ajatusta eikä mun, sillä nyt mä pystyn jo vähän iloitsemaan tästä uutisesta, koska oikeasti tää on ihan mahtava juttu!!
Mutta ei se sh vaan niin äkkiä häivy.
mun uus kesätakki
Mutta ei tässä sitten ihmeempiä! Pääsiäistä lähden viettämään Haapikselle vaikkakaan en riemumielin, mutta joskus sekin pitää kohdata, Dainan poissaolo. Joten hyvää pääsiäistä en toivota koska siihen en usko, mutta hyvää loppuviikkoa ja huhtikuun alkua mä toivotan sen sijaan! :)
Olen aktivoinut mun ask.fm -tilin (@hhheidijohanna) taas toistaiseksi koska sitä pyydettiin, joten sinne voi taas käydä heittelemässä kysymyiksiä!
Tunnisteet: Baletin ulkopuolelta, Doora, Kipu, Koiruuksia, kokemusasiantuntija, kunto ja hyvinvointi, Kuulumisia, Kuviani, My day