KHO:lta merkittävä linjaus | Pääkirjoitukset | Kaleva.fi
KHO:lta merkittävä linjaus
Korkein hallinto-oikeus KHO on tehnyt merkittävän ennakkopäätöksen, joka koskee sitä, miten rikoksen tehneen henkilön kulttuurinen tausta on otettava huomioon Suomen lakia ja kansainvälisiä sopimuksia sovellettaessa.
Viime perjantaina annetussa päätöksessä KHO otti tiukan linjan. Se piti voimassa hallinto-oikeuden ratkaisun, jonka mukaan sisartaan pahoinpidellyt irakilaismies voidaan karkottaa maasta. Alun perin päätöksen karkotuksesta oli tehnyt Maahanmuuttovirasto.
Hallinto-oikeus totesi aiemmin, että shiialaismies voi asettua Irakissa shiiaenemmistöiseen Etelä-Irakiin. KHO:lla ei ollut tähän näkemykseen huomautettavaa.
Maahanmuuttoviraston karkotuspäätös on viime vuodelta. Täysi-ikäinen irakilaismies oli saanut kuuden kuukauden ehdollisen vankeustuomion. Hän oli käyttänyt useita kertoja väkivaltaa sisartaan kohtaan.
Mies oli oikeudessa kertonut, että koska sisar ei ollut totellut häntä, hän oli voinut kulttuurinsa mukaisesti tehdä sisarelle väkivaltaa.
KHO:n ratkaisussa yhdessä vaakakupissa oli rikoksentekijän henkilökohtainen tilanne kuten se, että rikos oli tehty nuorena henkilönä, se, että mies oli tehnyt sisarensa kanssa sovinnon, sekä se, että hänen äitinsä ja sisarensa ovat Suomessa. Mies oli tullut maahan 16-vuotiaana vuonna 2010.
Siihen vaakakuppiin, joka puolsi hallinto-oikeuden päätöksen voimassa pysyttämistä, kertyi kuitenkin enemmän painoa. KHO muistutti päätöksessään, että Suomi on sitoutunut Euroopan neuvoston yleissopimuksella torjumaan naisiin näiden sukupuolen perusteella kohdistuvaa väkivaltaa.
Ratkaisun painokkain linjaus sisältyy lauseeseen, jonka mukaan kulttuurisiin syihin perustuva väkivaltakäyttäytyminen osoittaa piittaamattomuutta Suomen perustuslain ja Suomen kansainvälisten sopimusten turvaamista arvoista.
Ennakkopäätökset linjaavat tulevien oikeustapausten käsittelyä. Tähän tapaukseen liittyy erityistä kiinnostavuutta aikana, jolloin Suomen ulkomaalaisväestö on kasvussa.
Moni tulija elää kahden kulttuurin ja perinteen risteyksessä. Siksi sopeutumisongelmia voi tiettyyn rajaan ymmärtää. Oikeuden edessä maassa ei kuitenkaan voi olla kaksoisstandardeja.
Tässä KHO:n päätös on kirkas: Suomessa vedotaan vain Suomen lakiin ja Suomea sitoviin kansainvälisiin sopimuksiin. Nämä lait ja sopimukset suojelevat myös tulijoita. Näihin heidän pitää odottaa myös sitoutuvan.
Vaikuttaa siltä, että erityisesti suojelua tarvitsevat ne maahanmuuttajanaiset, joiden lähtömaissa miehet hallitsevat naisten elämää. Tätä hallintaa voivat tukea kulttuurin ohella avioliittoihin, -eroihin ja perintökysymyksiin liittyvät islamilaisen sharia-lain tulkinnat.
Vaikka shariaa käytetään islamilaisessa maailmassa laajasti kiistojen sovittelussa, Suomessa ratkaisujen pohjan on aina oltava suomalaisissa laeissa. Ovea ei pidä raottaa muunlaiselle käytännölle, ei uskontoon eikä kulttuuriin vedoten.