BRISINGAMEN: helmikuuta 2010
Tapahtui eräänä viikonloppuna
Viikonloppuna tapahtui seuraavaa.
Tein omia silmukkamerkkejä. Niistä tuli niin nameja, että taidan tehdä niitä lisää ja kaikissa mahdollisissa väreissä.
Ostin Citymarketista tulppaaneita ja antikvariaatista Mary Oljen Uuden pitsikirjan. Historian siivet havisivat, kun löysin nimiösivulta edellisen omistajan nimen ja vuosiluvun.
Aloitin neulomaan äidin huivia, malliksi valikoitui Ravelrysta löytynyt Best Friend Scarf. Manoksen neulominen on kuin pitelisi pilvenhattaroita käsissään. Ah, niin taivaallista ja pehmeää.
Yksi asia tosin harmittaa valitsemassani mallissa. Nurja puoli. Olisin halunnut huivin, joka on kummaltakin puolelta samanlainen, mutta kaikkea ei voi saada. Jos olisin jaksanut vinguttaa Visaa niin olisin vinguttanut sillä tämän mallin. Tosin vieläkään ei ole myöhäistä...
Lähettänyt jonnahah klo 21.08 comments 2
Tunnisteet: keskeneräiset , kirjat , korut , metallityöt , neulominen
Joskus sitä vaan onnistuu yli odotusten.
Kulutus: Tasan kaksi kerää
Odotukset kaulurin suhteen eivät olleet kovat. Lanka tökki aluksi sillä olen joskus tehnyt Rose Mohairista huivin, joka meni käytössä aika nopeasti uitetun kissan näköiseksi. Tämä väri kuitenkin houkutteli ja kun kahdella eurolla sai kerän, niin what can I do. Lisäksi sovelsin vähän omiani neulontaprosessin edetessä.
Neuloin kaulurin päinvastoin kun ohjeesta eli ylhäältä alas. Kauluksesta tein käännettävän ja lisäysten väliset normikerrokset neuloin paljon lyhemmiksi kuin ohjeessa (ohjeessa 6 cm, minä tein varmaan 3-4 cm). Lisäksi tein vielä yhden extralisäyskerroksen ennen alaosan joustimen aloitusta, joustinneuleen viimeiset lisäykset taas jätin kokonaan tekemättä.
Kannatti soveltaa, lopputulos ylitti kaikki odotukseni ja nyt olen ihan rakastunut kauluriini. Kirpparilta löydetty rintaneula kruunaa kaiken.
Ensimmäisen kerran tänä talvena sain tuotokseni kuvattua ulkoilmassa. Kuvaussessiot olivat vähintäänkin vauhdikkaat, jostain syystä kuvaaja päätyi puoleen kuvista.
Näihin kuviin ja tunnelmiin, hyviä melkeinviikonloppuja kaikille!
Lähettänyt jonnahah klo 21.32 comments 8
Tunnisteet: keepit , neulominen
Näin ystävänpäivän kunniaksi ajattelin jakaa teidän kanssanne maailman parhaan smoothien ohjeen. Tätä ette löydä mistään kirjasta, vaan se loputtomien olenhullutiedemiessmoothiekokeilujeni tulos. Ihan tosi :)
Jäisiä mustaviinimarjoja (kannattaa antaa niiden sulaa hetki)
Maustamatonta luonnonjogurttia
Laita aineksia oman maun mukaiset määrät tehosekoittimeen ja pistä laite pyörimään.
Voin luvata, että lopputulos vie kielen mennessään! Yleensä jäiset mustaherukat maistuvat kitkeriltä, mutta tässä mansikka ja jogurtti pehmentävät maun. Tuloksena yksinkertainen ja ihanan raikas ja jäinen juoma.
Näissä vaaleanpunaisissa merkeissä toivottelen kaikille rakkauden ja ystävyyden täytteistä ystävänpäivää!
P.S Joululahjaksi saatu OBH Nordican tehosekoitin on osoittautunut loppumattoman riemun lähteeksi. Siinä on jotain oudolla tavalla kiihdyttävää laittaa sekoitin päälle ja katsoa kun kaikki menee mössöksi.
Lähettänyt jonnahah klo 16.54 comments 1
Tuli nyt sitten omakohtaisesti koettua netin vapauden varjopuolet.
Googlasin huvikseni blogini nimeä ja mitä IHMETTÄ? Tuloslista on täynnä muotiblogeja, joiden kaikkien kommenttibokseissa lukee sama anonyymisti lähetetty kommentti tähän tyyliin:
http://thebrisingamen.blogspot.com/
tsekkaaa mikä blogi!!!!!!!!!!!!!!
U gotta read this:
Kuka oletkaan niiden takana, olisitko kiltti ja lopettaisit blogini mainostamisen näin ikävällä tavalla. Teet vain suuren karhunpalveluksen minulle. Kiitos.
Lähettänyt jonnahah klo 23.45 comments 0
100 grammaa täydellisyyttä
Kävin viikonloppuna Vaasan Kädentaito -messuilla ja törmäsin sellaiseen herkkubeibeen, että oksat pois.
Saanen esitellä Manoksen Silk Blendin, Uruguaylaisen käsintehdyn ja -värjätyn reilunkaupan silkkimerinosekoituksen.
100 grammaa täyttä täydellisyyttä sanon minä.
Vouhotuksesta huolimatta kerä ei ole itselleni, vaan äidilleni, joka valtuutti minut tekemään siitä huivin itselleen. Luojalle kiitos muuten netistä. Raaskin luopua tästä ihanuudesta vain, koska tiedän, että lisää on saatavilla.
Ongelma tällaisten ihanuuksien kanssa on vain se, että ne vaativat yhtä ihanan ohjeen. Pari viimeistä iltaa onkin vierähtänyt Ravelryssa, olen miettinyt esimerkiksi tätä, tätä ja tätä. Harmi kyllä Clapotis on out of question, koska lankaa on vain se 100 grammaa. Tosin taitoni eivät olisi siihen varmaan riittäneetkään.
Mietinnän ohessa tapahtuu jotain konkreettistakin (ei kuitenkaan pussukoita tällä kertaa). Tulon päällä Auran ja Nastin innoittamana Dropsin kauluri.
Lähettänyt jonnahah klo 21.23 comments 0
Tunnisteet: keskeneräiset , langat
Raidalliset villahousut, sellaiset mulle!
Ehkä tässä on vastaus pussukkatulvan loppumiseen.
Juju -kerhon tammikuun kirjana oli Sanna Vatasen Neulo. Virkkaa. Kirjo. Jämälangasta! Tilasin sen taka-ajatuksena jämälangoista eroon pääseminen.
Kirja on kaunis. Kuvat ovat ihanan värikkäitä ja rentoja, sivujen paperi mukavan paksua. Ohjeet menevät aika lailla fifty-fifty: puolet ohjeista oikein huutavat toteutustaan, jotkut taas ovat hieman outoja ja epämääräisen näköisiä. Kylmä totuus kun on, että niistä syvimmälle haudatuista efektikarvakimallelangoista ei saa hyvännäköistä millään.
Ohjeista etenkin nämä villapöksyt kiinnittivät huomioni. Takapuoleni ei taatusti näyttäisi niissä hyvältä ja vaikka ne ehkä lämmittäisivät kankkuja, niin reidet jäätyisivät. Siitä huolimatta haluan nyt kuollakseni itselleni raidalliset villapöksyt. Ne näyttävät niiiiin vastustamattomilta!
Kirja ei silti anna vastausta siihen suurimpaan kysymykseen. Kuka ne kaikki langanpäät oikein päättelee?
Lähettänyt jonnahah klo 22.02 comments 7
Tunnisteet: kirjat , neulominen
Ehkä se tästä lähtee
Aloitan, jumitan, puran, aloitan uudelleen, puran uudelleen, vaihdan työtä, puran senkin, kokeilen toisesta langasta, ei onnistu, kokeilen lankaa kaksinkertaisena, ei onnistu taaskaan, puran taas.
On se stana kun mikään ei onnistu!
Projekteja olisi, mutta projektit ja lankavaraston sisältö ei mene yksiin. Miten kaikki ohjeet voikin olla nelosen puikoille just silloin, kun mun lankat vaatii kakspuolta? Ja miten voikin olla, että ihastun Ravelryssä aina ohjeisiin, joiden jäljitys päättyy poikkeuksetta johonkin nihkeään amerikkalaiseen verkkokauppaan, joka ei lähetä Eurooppaan kuin ziljoonan dollarin tilauksia? Argh.
Tilanteen parantumista odotellessä väkerrän langanjämistä pussukoita. Olin muuten väärässä, kun joskus väitin, että pussukoita ei voi koskaan olla liikaa. Uskokaa pois, niitä voi.
Malli: Minipussukka (oma)
Lanka: Marks & Kattens Bomull (Keepin jämälankoja)
Ehkä tälle pussukalle tulee käyttöäkin, ainakin siihen mahtuu puhelin tai läjä kanta-asiakaskortteja.
One ready, two to go. Tulossa pussukat myös ihanaisen Regian jämistä ja epämääräisen Novitan Lollipopista.
Lähettänyt jonnahah klo 21.18 comments 2
Tunnisteet: neulominen , pussukat