Lastensuojelun tutkimusmenetelmät osa 3- "lapsilähtöiset" välineet vuorovaikutuksen vahvistamiseksi
Monet lastensuojelun tutkimusmenetelmät jakavat psykoanalyysin häiriö-orientoituneen käsityksen (bio)perheestä neuroottisena ja salailevana riskiympäristönä, joka tuottaa lapsille tukahdutettuja traumoja. Tutkimusmenetelmien kyseenalaistamaton taustaoletus on, etteivät lapset kerro traumaattisiksi oletetuista perheoloistaan mitään vapaaehtoisesti vaan lastensuojelun asiantuntijan/ työntekijän pitää nyhtää ja tulkita haluamansa tieto heistä salakavalasti esiin esim. leikin varjolla. Lastensuojelun tutkimusmenetelmät ovat usein paitsi tieteellisesti epäpäteviä ja helposti vääriä positiivisia löydöksiä tuottavia- myös eettisesti arveluttavia ja perheiden oikeusturvaa loukkaavia ja vaarantavia.
Lastensuojelun tutkimusmenetelmien ennakko- olettamista johtuen lastensuojelun tutkimusprosessit eivät useinkaan perustu 0- hypoteesiin, tosiseikkaselvittelyyn tai lasten kuulemiseen vaan lastensuojelun työntekijöiden ennakkoluuloihin ja pitkälle vietyihin tulkintoihin. Tosiseikkojen selvittelyn sijaan ”tutkimuksissa” keskitytään etsimään sitä pahaa, jonka olemassaolosta työntekijät ovat työtään aloittaessaan varmoja ( Ikonen , 2013). Huostaanottoihin johtavia lausuntoja epätieteellisiksi todistettujen menetelmien esim. korttipelien perusteella kirjoittelevat mm. perhetyöntekijät lähihoitajan tai sosionomin koulutuksella. Tehtyjä kirjauksia ja tulkintoja ei aina oikaista, vaikka lapsi tai vanhempi kykenisi todistamaan ne vääriksi ja niitä käytetään todisteina huostaanottotarpeesta hallinto- oikeuksissa, joiden asiantuntijajäsenet ovat usein sosiaalityöntekijöitä ja lähes aina sidoksissa lastensuojeluun.
Koska lastensuojelun tutkimusmenetelmät ovat yleensä epätieteellisia, tutkimusten suorittajilta puuttuu usein tarvittava ammattitaito ja tutkimusten tulokset ovat tulkinnanvaraisia, suosittelemme AINA taltioimaan tutkimukset, ottamaan niihin mukaan tukihenkilön ja tarkistamaan tutkimusten pohjalta tehdyt kirjaukset.
Pesäpuu ry:n mainoksen mukaan "nallekortit toimivat keskusteluiden tukena, kun käsitellään lasten, nuorten tai vanhempien kanssa perhe-elämää, ihmissuhteita, tunteita ja identiteettiä. Korttien avulla voi käsitellä ongelmia, muutoksia ja tulevaisuuden suunnitelmia sekä edistää osallistujien itsetuntemusta. Esim. lapsen näkemystä perheestään voi tutkia pyytämällä häntä valitsemaan nallekortin jokaiselle perheen jäsenelleen".
Pesäpuun kortteja käytetään mm. lasten olosuhde- ja huostaanotontarpeen selvityksissä ikäänkuin tieteellisinä tutkimusmenetelminä, joita ne eivät ole.
Martikaisen ja Peräojan (2009) tutkimus Ässä- hihassa Pesäpuu ry:n vuorovaikutusta tukevien välineiden käytöstä on mielenkiintoista ja huolestuttavaa luettavaa:
Korttien käyttö ( s. 35-36):
"Osa työntekijöistä kirjoitti lukevansa ohjeet ennen käyttöönottoa, toiset kirjoittivat hyödyntävänsä ohjeita ja vinkkejä satunnaisesti. Mainittiin myös, että työntekijä voisi hyödyntää vinkkejä ja ohjekirjoja enemmän kuin tällä hetkellä tekee, sekä keksiä itse eri tapoja käyttää välineitä.
- Enemmänkin voisi hyödyntää ja keksiä itse eri tapoja.
- Joskus jopa luen ohjeet.
Lisäksi pyydämme asiakaspapereistanne suoria lainauksia Nallekorttityöskentelystä ja sen pohjalta tehdyistä tulkinnoista. Lähettää voi myös myönteisiä kokemuksia, jos sellaisia on. Otteet Nallekorttityöskentelystä tehdyistä asiakaskirjauksista voi lähettää Lokakuun Liikkeen sähköpostiin info@lokakuunliike.com