﻿ Front National ja Ranskan EU-vaalit – Politiikasta
3.6.2014politiikastaArtikkelit, Laura Parkkinen0
”Kuinka naiivi hallituksemme onkaan”, Ranskan kansallisväreihin sonnustautunut Marine Le Pen totesi maanantaina. Aikaisemmin samana päivänä oli selvinnyt, että Brysselin juutalaismuseon surmien takana oli ranskalainen jihadisti Pariisin lähiöistä. Eurovaaleissa Ranskan suurimmaksi puolueeksi nousseen äärioikeistolaisen Front Nationalin Le Pen otti ensimmäisenä tilanteesta kaiken irti.
Marine Le Pen oli ensimmäisenä puolustamassa ranskalaisia myös keväällä 2012, kun Mohammed Merah tappoi juutalaislapsia Toulousessa. Nopea reagointi sekä kyky esiintyä niin heikkojen puolustajana kuin vahvana ja kovasanaisena johtajana auttoivat Marine Le Peniä presidentinvaaleissa samana vuonna. Kun virallinen Ranska odotti istuvan presidentin Sarkozyn kannanottoa Merahin surmiin, oli Marine Le Pen jo saanut viestinsä läpi kaikkialla mediassa. Samalla tavalla kävi nyt. Karismaattisen populistin tapaan Le Pen on osannut aina ottaa kaiken irti vallitsevasta tilanteesta. Hän esittää itsensä pelastajana ja kertoo olleensa oikeassa: ”mitä me sanoimme, emmekö varoittaneet teitä?”
Ranskan suojeleva äiti
”Haluan suojella ranskalaisia siirtolaisten hyökyaallolta”, Marine Le Pen totesi vuonna 2012. Vaalivoiton jälkeisessä puheessaan vuonna 2012 Marine Le Pen korosti ennen kaikkea sitä, että halusi olla äitihahmo ja suojella kaikkia. Hän esitti itsensä köyhien ja heikkojen puolustajana eli omi perinteisesti vasemmistolle kuuluneen retoriikan. Poissa oli kovasanainen populisti ­– nyt puhui ennen kaikkea ”äiti”. Naiseus, sukupuoli ja ”pehmeys” ovat auttaneet Marine Le Peniä projektissa, jota tutkija Pierre-André Taguieff pitää ”semanttisena silmänkääntötemppuna”. Retoriikka on kuitenkin tehnyt Front Nationalista entistä hyväksyttävämmän ja suuremman.
Front Nationalin juhliessa eurovaalivoittoaan ranskalaiset poliitikot kertovat häpeävänsä sitä, että Front Nationalesta tuli suurin puolue. Kannatukseen ovat syynä entisen valtapuolueen UMP:n alamäki, epäselvät lahjusskandaalit ja kasvoton hallitus. Nonna Mayerin mukaan perinteiset puolueet eivät ole huomioineet ”sitä Ranskaa, jossa me elämme”. Pascal Perrinaeu analysoi, että Front Nationalin voittoon on kolme syytä: siirtolaisuus, siirtolaisuus ja siirtolaisuus.
Perinteiset puolueet ovat arvostelleet kovin sanoin Front Nationalin tapaa esittää asioita. Ministeri Toupira kuvaili Front Nationalin toistuvaa kansallislauluesitystä ”karaoketasoiseksi”. Pascal Perrinaun mukaan puolue syyttää kaikkia ja hyökkää kaikkia vastaan: Eurooppaa, globalisaatiota, euroglobalisaatiota, islamia, valtapuolueita, kastia, eliittiä, eurokraatteja, siirtolaisia ja teknokraatteja.
Onnistunutta kommunikaatiota
Marine Le Pen reagoi nopeasti ajankohtaisiin asioihin. Hän viestii nopeasti Twitterissä ja julkaisi esimerkiksi viime viikolla hempeitä suukottelukuvia miehensä kanssa vastauksena Closer-sensaatiolehden eroarvuutteluihin. Tämä ei ole suinkaan samantekevää, sillä Marine Le Penistä puhutaan etunimellä ja hän on jotain muuta kuin etäiset ranskalaiset poliitikot. Eräs Le Penin ansioista onkin proximité, tunne läheisyydestä, jota hän viestii haastatteluissaan.
Samalla hän jakaa pieniä murusia yksityiselämästään ja perhealbumeistaan. Viimeksi Le Point-lehti näytti Marine Le Penin nuoruudenkuvia, joissa tytär muun muassa poseerasi tunnetun poliitikkoisänsä kanssa. Le Pen kertoo henkilökohtaisesta kärsimyksestään ja siitä, miten hän ajautui poliitikoksi sattumalta toisin kuin tavalliset poliitikot, jotka hänen mukaansa rakentavat uraansa määrätietoisesti.
Marine Le Peniä saa sinutella, ja häntä pidetään ystävällisenä, vaikka pohjimmiltaan hän onkin femme de fer, rautarouva. Omilla internetsivuillaan hän korostaa tuntevansa samat huolet kuin jokainen äiti. Sivuilla on myös videoita, joissa Marine Le Pen jutustelee kodikkaasti takkatulen ääressä perheen loma-asunnolla. Vaikka lehdistö on Ranskassa julistanut häpeää, ovat viralliset kannanotot olleet vähäisiä. Päinvastoin huoli siirtolaisuudesta on levinnyt: esimerkiksi UMP:n vaaliohjelmassa keskeisenä teemana oli siirtolaisuuden kitkeminen. Front Nationalin voiton seurauksia voidaan vaan arvailla. Pystyykö Marine Le Pen hyödyntämään asemaansa? Se luonnollisesti lisäisi hänen mahdollisuuksiaan tulevissa presidentinvaaleissa vuonna 2017.
Kohti Elysée-palatsia?
Eurovaalien tulosta on pidetty ennen kaikkea viestinä EU-politiikalle, ei niinkään kansalliselle tasolle. Virallinen retoriikka on koventunut, ja Marine Le Pen haluaa vakavasti Elysée-palatsin korkeimmalle paikalle. Yhtäläisyyksiä voidaan vetää vuoden vuoden 2002 ”tsunamiin”, jolloin Le Pen oli toisella kierroksella presidentinvaaleissa. Nyt EU-parlamentissa pohditaan, minkä puolueiden kanssa Front National liittyy samaan ryhmään.
Hollannin Vapauspuolue koki vaalitappion eikä Ison-Britannian UKIP:in Nigel Farage lämpene yhteistyölle. Yhtenä kumppanina on pidetty Ruotsidemokraatteja. Kreikan Kultainen aamunkoitto -puolueen Marine Le Pen on hylännyt liian äärijärjestönä. Yksi asia on selvä: maanantaisen ulostulon jälkeen Marine Le Pen ja Front National ovat saaneet lisää kannattajia. Presidentti Hollande näyttää yhä heikommalta tilanteessa, jossa edellytetään vahvaa johtajuutta.
Äärioikeisto, Europarlamenttivaalit 2014, populismi, Ranska, Retoriikka