A I K U I S KOULUTUKSESSA LUOVUUS TUKENA. Opetusaineisto ja ohjeita luovuuden hyödyntämiseen aikuiskoulutuksessa. Piret Jeedas - PDF
A I K U I S KOULUTUKSESSA LUOVUUS TUKENA. Opetusaineisto ja ohjeita luovuuden hyödyntämiseen aikuiskoulutuksessa. Piret Jeedas
Download "A I K U I S KOULUTUKSESSA LUOVUUS TUKENA. Opetusaineisto ja ohjeita luovuuden hyödyntämiseen aikuiskoulutuksessa. Piret Jeedas"
1 LUOVUUS TUKENA A I K U I S KOULUTUKSESSA Opetusaineisto ja ohjeita luovuuden hyödyntämiseen aikuiskoulutuksessa Piret Jeedas
2 Opetusaineisto on valmistunut Latvian, Viron ja Suomen aikuiskouluttajien yhteisen kehittämishankkeen Let s Find and Use Your Creativity" puitteissa. Hanke on toteutettu Nordplus Adult -ohjelman tuella. 2
3 Pitoisuus JOHDANNON SIJAAN KOLME AJATUSTA KOULUTTAJALTA... 4 MISSÄ OLET, LUOVUUS?... 8 LUOVUUS OPPIMISRYHMÄSSÄ YKSINKERTAISIA KEINOJA LUOVUUDEN HERÄTTÄMISEEN Luovuus kouluttajatyössäni OPPIJAN LUOVUUTTA RUOKKIVAT MENETELMÄT JA NIIDEN SOVELTAMINEN RYHMÄTYÖSSÄ AVAUTUMINEN LUOMISPROSESSISSA ARVOSTAVA HAASTATTELU JOKAISESSA JOKIN TOIMII AINA HYVIN KÄVELYKESKUSTELU POIKKEAVA NÄKÖKANTA ESIINNOUSU LUOMISPROSESSISSA OPEN SPACE JOKAINEN OTTAA VASTUUN WORLD CAFÉ MENETELMÄ ERI NÄKÖKULMIEN YHDISTÄMISEKSI OPPIMISRETKI IDEAMETSÄSTYS SUPISTUSVAIHE LUOMISPROSESSISSA MENETELMÄ IDEATORI PUHALLETAAN ELÄMÄÄ UUSIIN PROJEKTEIHIN MERKITYSTEN LUOMINEN VIP-PIKNIKILLÄ (perustuu Vogtiin) YHTEENVEDON SIJAAN HENKILÖKOHTAINEN INNOVAATION KOKEMUS KIRJALLISUUS KATSO LISÄKSI Kirjoittajasta MTÜ Partnerlus
4 JOHDANNON SIJAAN KOLME AJATUSTA KOULUTTAJALTA 1 Olen toiminut koulutusalalla kymmenkunta vuotta. Se on tarjonnut mielenkiintoisia haasteita ja erinomaisia mahdollisuuksia itsensä ylittämiseen sekä haastaa edelleen kokeilemaan uutta. Kouluttajan on oltava jatkuvasti valmiina ratkaisemaan yllättäviäkin tilanteita ja toteamaan silloin tällöin, ettei valittu menetelmä toiminut tällä kertaa. Meille on kuitenkin annettu erinomainen mahdollisuus pohdiskella toimintaamme kriittisesti ja yrittää uudestaan. Kouluttajana olen eniten nauttinut työni tarjoamasta valtavasta luovasta potentiaalista, jota työni tarjoaa. Pidän kokeilusta eri menetelmillä, eri näkökulmien välisten yhteyksien luomisesta ja olemassa olevan kyseenalaistamisesta. Olen erityisen kiitollinen hetkistä, jolloin oppimisryhmässä. Tällaiset tilanteet ovat vakuutukseni siitä, että kouluttajina meillä on mahdollisuus, mutta myös vastuu, luoda voiman täyttämiä oppimisympäristöjä. Sen yhtenä edellytyksenä on luja usko siihen, että jokainen oppija ja kouluttaja ovat luonnostaan luovia (vaikka emme sitä itse tietäisikään). Tätä aineistoa laatiessani tajusin, että aikuiskouluttajan työ on ennen kaikkea luovuuden harjoittamista. Kouluttaja on siis luovuudenharjoittaja eli joku, joka joutuu jatkuvasti kehittämään ja käyttämään omaa luovuuttaan. Seuraavat kolme ajatusta ovat syntyneet kokemuksieni perusteella. Niitä esiteltiin ensimmäisen kerran nuorisoalan kouluttajien Menetelmämessuilla 2013, mutta ne ansaitsevat myös laajempaa käsittelyä koulutusmaastolla. Menetelmämessut on hyvä esimerkki siitä, että luova oppimisympäristö on rakennettavissa hyvinkin yksinkertaisilla keinoilla. Menetelmämessuja käsittelen lähemmin aineiston loppujaksossa. Tämä opetusaineisto tarjoaa ajatuksia luovuudesta aikuiskoulutuksessa, antaa vinkkejä uusien ideoiden keksimiseen ja esittelee menetelmiä, jotka tukevat luovuuden heräämistä 1 4
5 oppimisryhmissä. Omia ajatuksiaan luovuudesta kouluttajan työssä esittelevät hankkeeseen osallistuneet kouluttajat. Aineisto ei käsittele piirtelyyn, muotoiluun, huovuttamiseen eikä muuhun vastaavaan toimintaan rohkaisevia menetelmiä. Askartelu on yksi lukuisista luovuuden ilmaisumuodoista. Myös synnynnäisen luovuuden ja kollektiivisen tietämyksen syntyä tukevan ympäristön luominen aikuiskoulutuksessa on jännittävää ja haasteellista. Ryhmätyö aikuiskoulutettavien kanssa on erittäin kiehtovaa ja kouluttajalle todellinen luovuuden koetinkivi. ENSIMMÄINEN AJATUS UUDEN LUOMINEN Kouluttajana olen jonkin uuden luomista pitänyt aina hyvin tärkeänä. Yksi vaihtoehto siihen on lähteä kehittämään jotakin sinä hetkenä huomion kohteena olevaa, käynnistäen vaikka uuden koulutusohjelman tai hioten olemassa olevia koulutusmenetelmiä. Ehkä haluni tehdä jotain sellaista johtuu siitä, että ihmisenä ja kouluttajana minusta tuntuu yksinkertaisesti tylsältä kulkea jatkuvasti samaa reittiä. Ehkä siitäkin, että uuden luominen antaa aina mahdollisuuden löytää jotain uutta myös itsestäni. Tai vaikkapa siitä, että kouluttajana voi aina välillä joutua tilanteeseen, jossa entiset menettelytavat eivät enää päde. Tai siitä, että koulutuspäivien jälkeiset yhteenvetokeskustelut koulutustiloissa tai illallisella kollegoideni ja/tai oppijoiden kanssa synnyttävät joskus synergiaa, josta kasvaa jotain uutta ja arvokasta. Kouluttajana pidän oppimisesta ja inspiraation ammentamisesta muilta alueilta ja sitä mukaa uusien keinojen löytämisestä ja kokeilemisesta. Ideo -think tankin johtajan Tom Kellyn mukaan uudet ideat syntyvät katselusta, haistelusta ja kuuntelusta. Ei sen kummempaa. Se vaatii kuitenkin päivittäistä harjoittelua ja hyvin tietoista katselu-, haisteluja kuuntelukyvyn kehittämistä. Siinä luonto on ollut opettajani. Kysypä itseltäsi joskus, vaikka seuraavaa koulutusta suunnitellessasi: mitä jos...? Mitä en ole koskaan aikaisemmin tehnyt? Mitä jos kokeilisin tällä kertaa... 5
6 TOINEN AJATUS UNOHDA OPPIMASI Jotta jotain uutta voisi syntyä, sille on tehtävä tilaa. Joskus saattaakin olla hyödyllistä tietoisesti sivuuttaa kaikki aikaisemmin opittu. Mutta miten minä, VIISAS kouluttaja muka unohtaisin kaiken, mikä on minusta tehnyt ammattilaisen? Yksi tapa siihen on tehdä vaihteeksi jotain, jota ei ole aikaisemmin tehnyt. Itse kokeilin kerran kesällä kahvilatarjoilijan työtä. Minua kiinnosti, millainen asiakaspalvelija olen. Pystynkö luomaan hyvää vuorovaikutusta asiakkaiden, vieraiden ihmisten kanssa ja tekemään heidän kahvilakäynnistä miellyttävän. Uskon, että onnistuin ja aika moni asiakas palasi moneen kertaan. Sinä kesänä opin paljon. Voi myös vaihtaa työkaluja. En ole kovinkaan koulutettu musiikillisesti en osaa lukea nuotteja enkä välttämättä aina pysy nuotissa. Mutta pidän silti musiikin tekemisestä. Pärjään siis oppijoiden kanssa yhteisen rytmin luomisella. En ole myöskään runouden mestari, mutta minusta on hauska aina silloin tällöin riimitellä koulutuksessa tapahtuvaa. Kouluttajana paras tapa unohtaa oppimansa tai tottumansa on siis tehdä muutoksia omassa kouluttajaelämässään: keksiä haastavia yhteistyömahdollisuuksia, visualisoida koulutusprosessissa syntyneitä ajatuksia, viedä koulutettavat yllättäviin paikkoihin yms. Kokeilepa kouluttajana ensi kerralla jotain, jota et ole aikaisemmin kokeillut, jotakin, joka vaatii itsensä ylittämistä, vaikka ihan vähän... KOLMAS AJATUS RAKASTA MUUTOKSIA Tuntuu itsestään selvältä, että oppimisen ja kehityksen puolestapuhujana jokainen kouluttaja rakastaa muutoksia. Ajattelepa vaikka energiaa, jolla pakotamme koulutettaviamme tavoittelemaan muutoksia, esittäen heille kysymyksiä tyyliin...mitkä olisivat seuraavat kolme askeltasi, jos...; jos sinulla olisi mahdollisuus muuttaa jotain, niin... 6
7 jne. Tiedämme kuitenkin hyvin, että arkirutiiniin palatessa uudet asiat tuppaavat unohtumaan pian ja koulutuksen vaikutus saattaa usein jäädä arveluttavaksi. Kaverini kysyi minulta keväällä: Piret, miksi pelkäät muutoksia? Kysymyksen yksinkertaisuus ja vaikutus hämmästyttivät minua, hämmästys kestää edelleen. Aloin miettiä, että minäkö muka oppimisen puolestapuhuja, maailmanmuuttaja, uuden kokeilija pelkään muutoksia...? Oli pakko myöntää, että kyllä: syvällä sisimmässäni olen valmis lähtemään mukaan muutoksiin vain tiettyyn rajaan asti, sieltä eteenpäin asiat on helpompaa jättää entiselleen. Pohdiskelen suhdettani muutoksiin yhä enemmän. Jonkun toisen muutosprosessin tukemiseksi minun on ihmisenä ymmärrettävä ensin oma suhde muutoksiin, koettava itse ja päästävä selville jostakin syvemmästä muutosprosessista. Olen huomannut, että jos muutoksen tarve koskee jotain, mikä herättää minussa intohimoa ja oivalluksen siitä, mitä todella haluan, muutosten matkaan on helpompaa lähteä. Kouluttajanakin ainainen tehtäväni on auttaa ihmisiä löytämään omat päämääränsä ja haaveensa ja tukea heitä niiden toteuttamisessaan. Pysähdypä pohdiskelemaan omaa suhdettasi muutoksiin ja kysy itseltäsi, mikä tukee sinua merkityksellisten muutosten toteuttamisessa. Luovuutta elämääsi toivottaen Piret Jeedas Aikuiskouluttaja, osallistavan johtamisen ja merkityksellisten oppimisympäristöjen kehittäjä ja tämän opetusaineiston laatija 7
8 MISSÄ OLET, LUOVUUS? Oletko koskaan huomannut, miten oppijan luovuus avautuu koulutusprosessin aikana? Tai miten koko ryhmä alkaa toimia ikään kuin itseohjautuen ja omaa luovaa potentiaalia käyttäen? Ihmisistä alkaa näkyä puolia, joista he eivät ole itsekään tietoisia. Jokaisessa meissä on synnynnäinen taipumus luovuuteen. Luovuus on kykyä nähdä tutuissa tilanteissa uusia asiayhteyksiä ja mahdollisuuksia, ajatella ja toimia poikkeavasti ja tyydyttävästi. Meillä on kaikki edellytykset löytää itsessämme tai tilanteissa piilevät ainutlaatuiset, hyödylliset ja tyydyttävät ratkaisut monimutkaisiin ongelmiin ja tilanteisiin. Luovuus pitää itsessään toimintaa eli jonkin luomista, mutta myös tulosta eli tuotantoa jotakin luotua ja keksittyä, esimerkiksi uutta ideaa, tuotetta, taideteosta. (Kolk 2005) Frans Johansson (2008) väittää kulttikirjassaan Medici efekt, että uudistuksien räjähdyspaikkoina ovat usein juuri eri alojen risteyskohdat. Näin ollen uudet, maailmanmuutokseen vaikuttavat löydöt syntyvät tieteenalojen risteyskohdissa eikä enää niiden sisällä. (Johansson 2008). Heterogeeniset oppimisryhmät, jossa tapaavat eri alojen ihmiset, ovat mahdollisia sellaisia risteyskohtia ja näin ollen myös erinomaisia ympäristöjä luovuudelle. Sitä hyödynnetään Johanssonin mielestä kuitenkin harvoin (2008): ihmisten on tapana tarrautua omiin tieteenhaaroihin ja -aloihin, etniseen kuuluvuuteen tai kulttuuriin. Mitä jos me kouluttajina yrittäisimme tietoisesti siirrellä näitä totunnaisia rajoja? Johansson (2008) käsittelee luovuutta eri näkökantojen satunnaisena yhdistelmänä. Uuden näkemyksen tai idean lähde saattaa monesti olla vaikeasti löydettävissä, koska sen laukaissut tekijä on ilmestynyt sattumalta, hyvän onnen aiheuttamana, tyhjästä. Ryhmätyö saattaa olla niin mukaansa tempaava, että ratkaisut syntyvät jokseenkin yllättäen ja kukaan ryhmän jäsenistä ei osaa myöhemmin sanoa, kenelle idea kuuluu tai mistä se syntyi. On siis pysyttävä avoimena voidakseen napata nämä yllättävät ideat. 8
9 Aikuiskouluttajina meillä on mahdollisuus luoda monipuolisia, inspiroivia ja avoimia ympäristöjä ja ilmapiiriä, jossa jokaisen luovuus voi avartua. Tämä vaatii kouluttajalta uteliaisuutta ja kokeilurohkeutta. Vaikka aikuisoppimista tukevia menetelmiä on runsaasti, kouluttajan taito kehittää ja soveltaa niitä samalla myös uusia menetelmiä luoden on erittäin tärkeää. Uusia ratkaisuja etsiessä parhaan tulokseen päästään järjestelmällisyydellä. Tämä kyky ei kuitenkaan synny itsestään, vaan on opittava. (Maripuu 2013). Toisin sanoen, luovuuden kehittämiseksi itsessään on oltava luovuudenharjoittajana. Jonkun vuoden takaisen Harvardissa valmistunut tutkimuksen mukaan (Tutton 2009) innovatiivista yksilöä luonnehtivat seuraavat viisi kykyä, jotka soveltuvat hyvin kuvaamaan myös tyypillistä luovuudenharjoittajaa. - kyky luoda yllättäviä asiayhteyksiä eli taito yhdistää yhdistämättömiltä vaikuttavia asioita, ideoita ja ongelmia - kyky haastaa tilanteita kysymällä miksi, miksi ei tai mitä jos - kyky tarkkailla eli taito nähdä uutta asiakkaissa, oppijoissa, yhteistyökumppaneissa tai ollen niiden roolissa - kyky kokeilla eli taito toteuttaa uusia ideoita, luoda uusia prototyyppejä ja malleja - kyky luoda suhteita eli verkostoitua, jota myötä innovatiivisuus kohtaa poikkeavia ideoita ja näkökulmia. Miten kouluttaja luovuuden asiantuntijana voi tietoisesti kehittää näitä kykyjä itsessään? Vain harjoitellen. Ja sitä mukaa auttaen kehittämään samoja kykyjä myös oppijoissaan. Mutta myös kysyen itseltään, millaisia menetelmiä minulla kouluttajana on käytössä tukeakseni innovatiivisuuden kehitystä myös oppijoissani. 9
10 Ajatuksia luovuudesta Luovuus on kaikessa, mitä teet rakkaudella ja ilolla. Luovuus ei ole toimintaa, vaan mielentilaa: kaikesta voi luoda jotain, se riippuu luojan asenteesta. Luovuuden tottumus on kehitettävissä meissä jokaisessa. Se vaatii kuitenkin kuria. Onnistumiseen johtaa kokemus, inspiraatioon toiminta. Itsensä ylittämällä (poistumalla mukavuusalueelta, ottamalla riskejä) saat yhteyden omaan luonnolliseen ja luovaan olemukseesi. Luominen vaatii olemista tässä ja nyt. Voidakseen luoda jotain MINÄ (ego) on jätettävä sivuun (vaikka hetkeksi), jotta se ei muistuttaisi jatkuvasti, että onnistuminen on MAHDOTONTA. Kyetäkseen luomaan on luovuttava (vaikka joksikin aikaa) täydellisyyden tavoittelusta välttääkseen epäonnistumisen pelkoa heti ensimmäisistä askelista lähtien. Voidakseen olla luova on tietoisesti vahvistettava uteliaisuuttaan ja vähennettävä pelkoaan. Olleksesi luova: - löydä lapsi itsestään (uskalla tehdä virheitä, ole utelias) - ole intohimoinen oppimaan - uskalla haaveilla. Moniulotteisuus tekee elämästä mielekkään. Älä koskaan tee elämästäsi yksiulotteista. Älä siis määritä itsesi pelkästään alasi mukaan. Kiinnostu myös muista aloista (älä siis ole aina vain yrittäjä, vaan kokeile joskus vaikka palkkatyöläisenä olemista). Älä anna elämäsi muuttua kuolleeksi rituaaliksi. Anna olla hetkien, joita et pysty selittämään ja mysteerien, joille et löydä vastausta tai tekojen, joista sinua pidetään hieman hulluna. Sataprosenttisen tervejärkinen ihminen on kuollut ihminen. Altistu aina välillä rohkeasti hulluuteen. Se tuo uusia ulottuvuuksia elämään! Liina Kolk, Hiekkakello-seminaarin esityksen teesejä 10
11 LUOVUUS OPPIMISRYHMÄSSÄ Jotta idea tai innovaatio olisi merkityksellistä ja kestävää, sen on synnyttävä ihmisen ja tilan ainutlaatuisesta kohtaamisesta. Ihminen tukee vain sitä, mitä itse luo. (Wheatley & Frieze 2011). Ajatus, että merkityksellisten ideoiden synty on mahdollista vain ihmisten ja tilan kohtaamisella, on antoisaa. Aikuiskouluttajan tehtävänä on tukea oppimisryhmässä ideointia ja kehitystä edistävää vuorovaikutusta. Tukeminen tarkoittaa mm sellaisen oppimisympäristön luomista, jossa voi rehellisesti ja avoimesti oppia toisiltaan ja sitä kautta ainutlaatuisella tavalla kohdata olemassa olevia haasteita. Tässä on avuksi luomisprosessin tietoinen ohjaaminen. Oppimisryhmän luomisprosessia tukien on otettava huomioon siihen liittyvät sisäiset vaikutteet: - jännitystila, jolloin tajutaan, että tehtävää ei haluta ratkaista tai se ei ole ratkaistavissa totunnaisilla menettelyillä - sisäisen motivaation löytäminen ongelman ratkaisemiseksi - olemassa olevan tiedon kartoittaminen - päätyminen umpikujaan, tilanteen pysähtyminen - spontaani etsintä - ratkaisuvaihtoehtojen hahmottelu - luova toiminta päämäärän tavoittamiseksi (Kolk 2005). Niiden prosessien ymmärtäminen antaa kouluttajalle paremmat evät oppijan tukemiseen. Hänellä on mahdollisuus tarjota vaikka työkaluja tiedon kartoittamiseen (esim. idea- tai ajatuskartat) tai jännityksen purkuun (esim. itseanalysointi, ajatustauko) yms. 11
12 Luomisprosessi on jaettavissa kolmeen eri vaiheeseen: avautuminen (divergence), esiinnousu (emergence) ja supistaminen (convergence). Kaikki nämä vaiheet eroavat olemukseltaan toisistaan ja prosessiohjaajan eli kouluttajan on tärkeää tietää, missä vaiheessa ollaan ja mitä eri vaiheissa tarvitaan. MONIPUOLISUUS avautuminen ESIINNOUSU supistus Selkeä tavoite selkeä tulos AIKA Kasvamisen tila Kuva 1. Luomisprosessin kolme vaihetta AVAUTUMISVAIHEEN avainsanoja ovat läsnäolo, viritys, kiinnostuksen herääminen, vuorovaikutuksen ja turvallisen ilmapiirin luominen. Kyseessä on eräänlainen etsintävaihe, jossa selkeä tavoite määrittelee yhteisen suunnan. Tässä vaiheessa tärkeää on oikeiden kysymysten esittäminen, ongelman tajuaminen, odotusten ja haettavan tuloksen ymmärtäminen. Jos avautumisvaihe päättyy liian nopeasti, innovaation taso saattaa jäädä riittämättömäksi. Avautumisvaiheessa suoritetaan erilaisia tutustumiseen ja yhteenkuuluvuustunteen luomiseen tähtääviä lämmittelyharjoituksia, kerrotaan inspiroivia tarinoita, näytetään videoita, suoritetaan kokeiluja, jotka kannustavat siirtymään eteenpäin ja poistumaan mukavuusalueelta. 12
13 Tärkeää on, että avautumisvaiheessa kehittyisi avoin ajattelutila, joka synnyttää uteliaisuutta ja halua nähdä erilaisia näkökulmia ja mahdollisia vaihtoehtoja ongelman ratkaisemiseksi. Sellaisen tilan muodostuminen voi johtaa myös kaaoksen syntymiseen oppimisryhmässä. Kaaos on elävälle luonnolle ominaista ilmaisumuotoa, joka heijastaa sekaannusta, rutiinien rikkomisesta johtuvaa epävakautta. Koulutustilanteessa kaaos saattaa johtua koulutuksen päämäärään liittyvästä tietämättömyydestä, epäselvästä tavoitteesta, mutta myös menetelmän uutuudesta. ESIINNOUSU on avautumisen ja supistuksen välinen vaihe, ns. kasvamisen tila, jossa eri ideoista ja tarpeista muodostuu kokonaisuus. Tämä vaihe vaatii valmiutta avartaa omaa maailmankuvaansa voidakseen ymmärtää myös muiden ryhmän jäsenien näkökantoja. Vaikka se saattaa vaikuttaa jokseenkin epämukavalta, se on vaihe, jossa uudet ideat syntyvät. Ilmenemisen vaiheessa on tärkeää luoda turvallinen ilmapiiri mahdollisen sekaannuksen kokemiseksi ja antaa henkilökohtaista aikaa tapahtumien reflektointiin: luonnossa liikkumiseen, ajatusten kirjaamiseen, kokemusten jakamiseen ryhmässä tms. Se on samalla yhdessä luomisen aika, jolloin ryhmissä ratkaistaan luovia tehtäviä, keskustellaan, tarvittaessa kiistellään ja korotetaan ääntä. Avoimen tilan keskusteluissa voi siis syntyä myös ristiriitoja, jotka yleensä päättyvät kuitenkin itseohjautumiseen ja vastuun ottamiseen. SUPISTUS tähtää selvästi päämäärän saavuttamiseen, tuloksiin ja toteutukseen, se on jäsennetty ja yleensä myös ajallisesti rajoitettu. Ajatusten yhteenveto ryhmässä tarkoittaa yhteistä vaihtoehtojen hahmottelua, oleellisen esiintuomista, ideoiden jäsentelyä ja yhteisten päätösten syntymistä. Tässä vaiheessa luodaan henkilökohtaisia merkityksiä, kuvaillaan joko suullisesti tai kirjallisesti seuraavia askeleita ja muotoillaan toimintasuunnitelma. Opintoprosessia suunnitellessa voi siis harkita tietoisesti eri menetelmien käyttöä sen eri vaiheissa. Siksi käsittelen kaikkia tässä opetusaineistossa esiteltäviä menetelmiä edellä kuvailemani kolmen vaiheen valossa. 13
14 YKSINKERTAISIA KEINOJA LUOVUUDEN HERÄTTÄMISEEN Luovuuden herättäminen voi joskus tuntua valtavan monimutkaiselta, aikaa ja mahdottomia resursseja vaativalta ponnistukselta. David Lynch on kuitenkin sanonut, että hyvät ideat leijailevat ilmassa. Meidän tehtävämme on vaan napata ne sieltä. Inspiraation perään ei tarvitse välttämättä matkustaa tuhansia kilometrejä, osallistua sen löytämiseksi kansainvälisiin koulutuksiin (vaikka sekin on hyödyllistä) tai lukea lukemattomia kirjoja. Jokainen päivä ja jokainen hetki voivat yllättää jollakin uudella. Kouluttajalta löytyy itse asiassa suositeltavaksi melko yksinkertaisia keinoja luovuuden rohkaisemiseksi ja kehittämiseksi joko itsessä tai muissa. Ne ovat yhdistettävissä myös tässä oppimateriaalissa käsiteltävien menetelmien kanssa. Uusien ideoiden ammentaminen (Sticky Wisdom 2002) Käytä töihin menoon joka viikko eri kulkuvälinettä. Huomaa ihmisiä ja puhuu heille. Lue sanomalehteä, jota et yleensä lue. Kuuntele radioasemaa, jota et yleensä kuuntele. Katso tv-ohjelmaa, jota et yleensä katso. Käy kerran kuukaudessa lounaalla jonkun muun alan ihmisen kanssa. Pyydä häntä kertomaan työstään ja siihen liittyvistä ajankohtaisista asioista. Kerro myös omasta työstäsi ja pyydä palautetta omiin tekemisiinsä. Poistu kerran viikossa tavanomaisesta ympäristöstäsi. Pyydä perheenjäseniä/lapsia tarjoamaan ratkaisuja jollekin sinua juuri askarruttavaan ongelmaan. Ota ongelman ratkaisemiseksi aikaa. Löydä ainakin kolme mahdollista ratkaisua, ennen kuin menet päättämään. Järjestä kerran kuukaudessa tiimillesi virkistyspäivä. Menkää yhdessä johonkin, jossa ette yleensä käy. Tai tehkää yhdessä jotain, jota ette yleensä tee. Mene kävelylle puistoon. Ota aikaa kulkemiseen. Seuraa musiikin kärkilistoja. Laadi tehtävänkuvauksesi uudelleen kerran vuodessa. 14
15 Tavanomaisen kääntäminen päälaelleen (Johansson 2005) 1. Ajattele jotakin sinuun liittyvää tilannetta, tuotetta tai palvelua. Kirjaa jokunen lause tai sana, jotka yleensä liittyvät siihen tilanteeseen, tuotteeseen tai palveluun. Esimerkiksi: Olen koulutuksen järjestäjä ja joudun huolehtimaan osallistujien majoituksesta ja koulutustiloista. Kirjoitan: ihmiset nukkuvat sängyissä; kouluttaja kouluttaa luokassa. 2. Pyydä joku kirjoittamaan tämä tavallinen lause erilaiseksi. Esimerkiksi: ihmiset nukkuvat kuusen juurella; kouluttaja kouluttaa suossa 3. Analysoikaa yhdessä kirjoittamaanne ja miettikää, miten tuloksia voisi hyödyntää omassa työssä. Tämän esimerkin perusteella voi päätyä vaikka ideaan järjestää seuraava koulutus luonnossa. Yhteyksien luominen yhdistämättömiltä näyttävien asioiden väliin (Johansson 2005) Osta pari aikakauslehteä, jota ei tavallisesti lue. Valitse joku sivu, yritä luoda yhteyksiä siinä lukevan tekstin ja sinulle tällä hetkellä tärkeänä olevan ongelman väliin. Jos et löydä mitään, käännä seuraava sivu. Älä pysähdy ennen kuin löydät jonkun yhteyden. Jos olet laatimassa matkaopasta, selaile ideoiden löytämiseksi keittokirjoja. Päivittäinen ajatteluharjoitus (Maripuu 2013) Arkitilanteita ratkaistessasi kysy itseltäsi, millä eri tavoilla ne olisi vielä ratkaistavissa. Ota seuraavaksi hetki aikaa ja kirjaa kouluttajana kymmenen ohjettasi luovuuden kehittämiseksi. KOULUTTAJAN KYMMENEN OHJETTA LUOVUUDEN HERÄTTÄMISEEN 15
16 Luovuus kouluttajatyössäni Ivika Nõgel, kouluttaja, yleishyödyllinen yhteisö Partnerlus MTÜ Olen niitä kouluttajia, jotka näkevät luovuuden oppimisprosessin perustana. Ilman luovuutta oppimisesta tulee faktojen opettelua ulkoa ja pelkkää ohjeiden seuraamista. Alati muuttuvassa ja monipuolisessa nykymaailmassamme valmiit vastaukset ovat kuitenkin hyödyttömiä kaikki riippuu tilanteesta. Näin ollen oppiminen tarkoittaa nykyään kykyä käyttää koulutuksessa hankittuja tietoja joustavasti yhdistämällä uutta totunnaiseen, kokeilemalla uusia lähestymistapoja ja soveltamalla niitä tilanteen mukaan. Kouluttajana perustehtäväni on tukea oppijan oman luovuutensa avautumista ja kehittää hänen kykyään poimia tiedon paljoudesta juuri hänelle tarpeellinen. Kouluttajana en pidä itseäni ainoana tiedonlähteenä. Päinvastoin, suurimman osan arvokkaista ajatuksistani saan muilta ryhmän jäseniltä tai ne heräävät omista menneisyyden kokemuksistani. Käytän koulutuksissa luovan ympäristön saavuttamiseksi monia eri keinoja. Aloitan fyysisestä tilasta luovuuden heräämistä tukee valoisa, ilmava ja kodikas tila, jossa kaikilla osallistujilla on näköyhteys toisiinsa. Uudelle avautumista tukee myös estojen poistaminen osallistujien väliltä. Oma suosikkini on istuminen ringissä ilman pöytiä. Jotta osallistujat olisivat valmiina oppimaan toisiltaan sen sijaan, että keskittyisivät lopullisen totuuden saamiseen kouluttajalta, yritän sulautua ryhmään tasavertaisena osallistujana eli olla yksi ringin jäsen, jolle pätee muiden kanssa samat säännöt. Jännityksen poistamiseksi ja mukavan ilmapiirin luomiseksi olen kasvattanut lyhyiden harjoitusten ja leikkien osuutta koulutusprosessissa. Aikuiset leikkivät mielellään edellytyksellä, että tajuavat, mikä on leikin idea käsiteltävän aiheen ja koulutuksen kontekstissa. Olen huomannut, että eniten elävöittäviä ovat leikit, jotka naurattavat tai yllättävät osallistujia. Ajatustoiminnan virkistämiseksi käytän usein myös aiheeseen liittyviä allegorisia tarinoita. En tietenkään keksi kaikkia osallistavia keinoja itse, vaan käytän maailmalla tunnustettuja menetelmiä kuten Open space tai World cafe, Puhepiiri, Arvostava haastattelu tms. Osallistujien oppimiskykyä kehittävät eniten keskustelut, joissa heidän on luotava jonkinlaista yhteistä tietoa eli etsiä yhdessä vastauksia. Näin ollen ajatteluharjoitukset pareittain, kolmen kesken tai ryhmissä ovat keskeinen osa oppimista. Vaikka oman ajatuskyvyn käyttäminen luennon kuuntelemisen sijaan on usein uuvuttavampaa, ilo koulutuksesta on sitä suurempi, mitä enemmän siihen osallistutaan aktiivisesti ajatellen. Entäs piirustelu, askartelu, musisointi koulutuksessa? Minulle tilanteet, joissa osallistujat alkavat ilmaisemaan ajatuksiaan spontaanisti visuaalisten kuvioiden, äänten tai jopa liikunnan kautta, ovat mahtava merkki siitä, että on syntynyt todella luova ilmapiiri, jossa ei ole tabuja ja oppiminen on lähtenyt käyntiin kaikilla aisteilla. 16
17 OPPIJAN LUOVUUTTA RUOKKIVAT MENETELMÄT JA NIIDEN SOVELTAMINEN RYHMÄTYÖSSÄ Kouluttajan on oltava luova jo hetkenä, jolloin hän tapaa koulutettavansa. Vaikka kuinka perusteellisesti olisit kouluttajana valmistautunut suunnitellut kaiken opetusohjelman mukaisesti ja tulostanut matkalaukullisen monisteita koko valmistelu voi lentää taivaan tuuliin sillä hetkellä, kun tapaat ryhmäsi. 20 oppijan sijaan saattaa olla paikalla vain 5. Koulutustila saattaa olla ihan muuta kuin olit kuvitellut. Ryhmässä saattaa olla kysymyksiä ilmassa, joiden olemassaolo on tajuttavissa vain ihmisten välisestä jännityksestä. Yksi on varmaa: tilannetta pitää lähestyä luovasti... Luova kouluttaja lähtee hetken olosuhteista ja koulutettavien tarpeista. Hän osaa yhdistää ne koulutuksen tavoitteeseen ja matkalaukussa odottaviin materiaaleihin (tai jättää ne käyttämättä). Luova kouluttaja osaa luoda tilanteita, joissa oppijoista tulee luojia, jotka pystyvät rakentamaan uusia asiayhteyksiä, näkemään tuttuja asioita poikkeavasta näkökulmasta, poikkeamaan totutuista toimintamalleistaan. Luovat menetelmät ovat avaimia, jotka avaavat oppijan ovet omaan viisauteen ja sisäisiin voimanlähteisiin. Astrid Org, aikuiskouluttaja, Partnerlus MTÜ Koulutusmateriaalin lisäksi matkalaukkuihimme sisältyy erilaisia menetelmiä. Tässä kokoelmassa käsitellään pääasiallisesti näitä menetelmiä, jotka tähtäävät erikokoisten ryhmien osallistamiseen ja tukevat mielekkäiden ja merkityksellisten keskustelujen syntymistä. Menetelmät ovat sovelleltavissa tilanteen mukaan, esimerkiksi Open Space - menetelmää voi käyttää jo 5 osallistujan ollessa paikalla. Tulos tai luovuuden avautuminen ovat aina kiinni myös osallistujien määrästä. Kutakin menetelmää sovellettaessa kannattaa ensin muistaa siihen liittyviä olennaisia periaatteita, jota hyödyntää valinnassa. - Menetelmän on oltava tavoitteen- ja tarkoitusperäinen. Sen olisi siis oltava sidottu koulutettavien tarpeisiin. - Menetelmä mahdollistaa tärkeiden kysymysten ja aiheiden käsittelyn. - Menetelmän valinnassa lähdetään ryhmän koosta. Eri menetelmät on tarkoitettu erikokoisille ryhmille, toiset pienille (enintään 20 osallistujaa) ja toiset isommille. Jotkut menetelmät ovat käytettävissä jopa yli 1000 henkilön ryhmien osallistamiseen (esim. Open Space). 17
18 - Menetelmä on sovellettavissa erilaisissa, sekä homogeenisissä että heterogeenisissä ryhmissä. - Menetelmä tukee tasavertaista kumppanuutta. Esimerkiksi istuminen ringissä luo tasavertaisen ilmapiirin, jossa kaikki osallistujat iästä tai kokemuksista riippumatta ovat samassa asemassa. - Menetelmän käyttö vaatii perusteellista valmistelua. Sen soveltamista tukee avoin, ilmava fyysinen ympäristö (esim. mahdollisuus laittaa tuolit rinkiin ja siirrellä niitä tai mahdollisuus liikkua eri tilojen välillä). - Menetelmän käyttö voi aiheuttaa sekaannusta, kaaosta, ymmärtämättömyyttä, jolloin se vaatii kouluttajalta valmiutta kohdata haasteellisia tilanteita ja taitoa löytää paras tapa osallistujien tukemiseksi. - Menetelmän käytön mukaan syntyneet tulokset luovat uusia merkityksiä; avaavat uusia tulevaisuudennäkymiä; auttavat muotoilemaan konkreettisia toimintoja, jolla jatkaa eteenpäin. Menetelmien soveltaminen vaatii kouluttajalta uskoa luovuuteen ja osallistamisen mielekkyyteen sekä taitavaa valmistelua. Isojen ryhmien tapauksessa voi hyödyntää monen kouluttajan yhteistyöstä. Kouluttajan rooli on olla antoisan ympäristön ja ilmapiirin luojana ja ohjaajana. Kouluttaja on tarvittaessa valmis luopumaan ohjailusta ja antamaan osallistujien ottaa vastuu omasta oppimisestaan. Kun päätät menetelmästä, kysy itseltäsi ensin, mihin keskityt. Onko se: uusien ratkaisujen löytäminen; vastuun jakaminen; motivaation herättäminen; osallistujien tyytyväisyys; voimavarojen esiintuominen; oppiminen; tietoisuuden kasvu; ongelmanratkaisu; vuorovaikutuksen luominen, laatu ja kehitys; tiedon ja ideoiden jakaminen; kokemusten reflektointi; henkilökohtainen kehitys; ristiriitojen sovittelu; merkitysten luominen. 18
19 AVAUTUMINEN LUOMISPROSESSISSA Saapuminen, virittäytyminen, ryhmätunteen luominen Tässä jaksossa käsitellään avautumista tukevia menetelmiä luomisprosessissa: saapumista, virittäytymistä, vuorovaikutuksen ja yhteenkuuluvuuden tunteen luomista, luovuuden herättämistä. PUHEPIIRI VANHIN OSALLISTAMISMENETELMÄ Oletko koskaan ajatellut, miten esivanhemmillamme oli tapana käsitellä tärkeitä yhteisöä koskevia kysymyksiä; tai mikä oli vanhojen intiaanien vuorollaan eteenpäin siirrettävän rauhanpiipun tarkoitus; taikka miksi kuningas Artturin ritareilla oli tapana kokoontua pyöreän pöydän ääreen. Puhepiiri on yksi vanhimpia vuorovaikutuksen muotoja, jonka arvostus on nykyään taas nousussa. Ringissä istuessa kaikki ovat tasavertaisia. Kukaan ei ole muita tärkeämpi, kukaan ei ole ensisijainen eikä ohjaaja. Sekä johtaminen että vastuu on jaettu osallistujien kesken. Ringin keskelle laitetaan paperi kysymyksillä, joilla tuodaan keskusteluun syvyyttä. Puhepiiri soveltuu: saapumiseen ja virittäytymiseen tutustumiseen, vuorovaikutuksen luomiseen palautteeseen näkökantojen yhtenäistämiseen ideointiin ja ratkaisujen tavoitteluun jne. Tärkeänä puhepiirin työkaluna on puhekapula, johon voi käyttää erilaisia hyvin käteen istuvia esineitä: kynttilöitä, askarteluvälineitä, sulkia, omenoita, leluja yms. Puhekapula auttaa keskittämään huomion puhujaan ja muistuttaa, että hän on sillä hetkellä ohjaajana. Rinki on valmiina (Anneli Ohvril) Tila: rinkiin asetetut tuolit Työskentelytarvikkeet: paperia, puhekapula, tiibetin kellot. Säännöt voi halutessaan laittaa kaikille näkyviin. Aika: ryhmän koosta riippuen enint. 1 tunti 19
20 Valmistelu Jos osallistujia on vähän, puhepiiri ei vaadi sen kummempaa valmistelua. Riittää, että osallistujilla on näköyhteys toisiinsa, että he sopivat kysymyksestä ja löytävät puhekapulana käytettävän esineen. Isomman ryhmän tapauksessa olisi löydettävä riittävän iso tila, jossa tuolit voi asettaa tasaiseen rinkiin. Ringin keskelle laitetaan joitakin esineitä mahdollisiksi puhekapuloiksi ja paperi kysymyksellä. Puhepiirin kysymys tulisi muotoilla selkeästi. Sen olisi kuitenkin oltava ajatustoiminnan virkistämiseksi riittävän haastava. Piiriin sopivia kysymyksiä ovat esimerkiksi: Mitä elämässäni tapahtuu juuri nyt? Mikä oikeastaan tuo minut tänne? Mitä tapahtuu sisimmässäni? Miten ilmaisen luovuuttani kouluttajana? Puhepiiri Osallistujat istuvat ringissä. Piirin vetäjä toivottaa heidät tervetulleiksi ja esittää kysymyksen/kysymykset, perehdyttäen osallistujat samalla lyhyesti puhepiirin sääntöihin ja periaatteisiin (ks edempänä). Kannattaa myös sopia ns. piirin haltijasta, joka tarkkailee aikaa ja pysymistä aiheessa sekä ehdottaa tarvittaessa taukoja. Puhepiirin ja taukojen aloitukseksi ja lopetukseksi voi sopia tietystä merkistä, vaikka kellonsoitosta. Keskustelun aloittaa osallistuja, joka on ensimmäisenä valmis esittämään ajatuksensa ja ottaa puhekapulan. Muut keskittyvät kuuntelemiseen, eivät kommentoi eivätkä väittele. Kapulaa siirretään vuorollaan aina vasemmalla (avautuminen) istuvalle henkilölle, päätöskierroksessa puolestaan oikealle istuvalle (sulkeminen). Seuraava puhuja voi halutessaan aina vaihtaa puhekapulaan käytettävää esinettä. Puhevuoron saa jättää myös väliin. Puhepiiri päättyy, kun kaikki ovat saaneet puheenvuoron. Puhepiirin vetäjä kiittää osallistujia ja voi tehdä keskustelusta lyhyen yhteenvedon tai reflektoinnin. Puhepiiristä voi siirtyä eteenpäin muihin menetelmiin, esimerkiksi käynnistäen keskustelun tai suunnitteluprosessin soveltamalla Open Space tai World cafe -menetelmää. 20
21 Henkilökohtainen valmistelu alku lopetus fokusointi Piirin haltija (guardian) keskipiste sopimukset Kolme käytäntöä kolme periaatetta päämäärä johdanto Kuva 2. Ringin dynamiikka. Puhepiirin sopimukset: Kaikki puhuttu pysyy piirissä ja tietoja käsitellään hienovaraisesti. Muita kuunnellaan avoimesti ja kiinnostutaan aidosti. Tarjoamme tarjottavamme ja ymmärrämme myös omia tarpeitamme (anto = saanti). Piirille valitaan haltija, joka tarkkailee ajankäyttöä ja pysymistä aiheessa. Kolme periaatetta Ohjailu siirtyy puhujalta seuraavalle. Vastuu on jaettu kaikkien osallistujien kesken. Osallistujat luottavat yhteiseen inspiraatioon eivätkä aja omia etujaan. Kolme käytäntöä Keskustelulla on selkeä tavoite, ei puhuta siis mitään keskusteluun liittymätöntä. Kuunnellaan tarkkaan ja ennakkoluulottomasti. Jokainen osallistuja välittää ja huolehtii ryhmän hyvinvoinnista. Katso myös: 21
22 ARVOSTAVA HAASTATTELU JOKAISESSA JOKIN TOIMII AINA HYVIN Keskustelu on luonnollinen osa viestintää. Keskustelulla ja keskustelulla saattaa kuitenkin olla oleellisia eroja. Mitä antoisampaa on keskustelu, sen enemmän se synnyttää yhteenkuuluvuuden tunnetta, mitä pinnallisempaa se taas on, sen suurempi on ristiriidan vaaraa. Keskustelun käsite (engl conversation) lähtee latinankielisestä sanasta conversatio, jossa con tarkoittaa yhdessä ja versare kääntää toisinpäin. Keskustelu on siis jonkin kääntämistä toisin päin yhdessä. Kaikki toimintamme on tavalla tai toisella sidottu keskusteluihin. Myös keskustelu itse on toimintaa, joka luo tilan asioiden muuttamiseksi. Näin ollen keskustelulla luodaan yhteinen tila jonkun tilanteen muuttamiseksi ja vastausten löytämiseksi kysymyksiin. Arvostavassa keskustelussa keskitytään siihen, mikä toimii. Jos tavoittelemme myönteisiä muutoksia huomiseen, meidän ei kannata tänään tuhlata energiaa kielteisiin asioihin eli siihen, mikä ei toimi. Arvostus on uskoa yksilön voimavaroihin ja kykyihin sekä arvon antamista hänen vahvuuksille ja teoille. Arvostus lähtee ajattelumallista, että jokaisessa ihmisessä, jokaisessa yhteisössä on jotakin toimivaa siitä, mille keskitymme, tulee todellisuutta todellisuuden rakentaminen tapahtuu nyt ja tässä kysymysten on aina oltava myönteisiä synnyttääkseen luottamusta, omistautumista, tähtäämistä eteenpäin usko tulevaisuuteen on vakaampaa, kun pidetään mukana palasia menneisyydestä jos pidämme mukanamme menneisyyttä, sen on oltava parasta osaa siitä aina on tärkeää ymmärtää ihmisten välisiä eroja luomme todellisuutta puheillamme. Tila: rinki Työskentelytarvikkeet: paperia, kirjoitusväline, fläppitaulun paperia Aika: ryhmän koosta riippuen 1 2 tuntia 22
23 Valmistelu Valmistelu keskittyy keskustelun kontekstiin eli sen aiheeseen ja päämäärään, esim. tehokkaaseen osallistamiseen, organisaation tulevaisuuteen, tiimin luovuuteen, arvostavaan johtamiseen yms. Seuraavana tehtävänä on arvostavien kysymysten laatiminen. Brownin ja Isaacsin (2005) mukaan toimiva kysymys - on yksinkertainen ja selkeä - parantaa ajatuskykyä - antaa energiaa - keskittyy uuden löytämiseen - selkeyttää odotuksia - avaa uusia mahdollisuuksia Valmiit kysymykset voi tulostaa erikseen jokaista osallistujaa varten tai kirjoittaa fläppitaululle. Esimerkkikysymyksiä: (aiheena luovuus kouluttajan työssä). - Oletko kokenut todellista luovuuden tulvaa ohjaamassasi oppiryhmässä, kertoisitko siitä? Missä se tapahtui, miten se tapahtui, ketkä olivat osallistujia, miksi se on jäänyt mieleesi, mikä oli sinun roolisi siinä kokemuksessa? - Mitä arvostat eniten itsessäsi, työssäsi? Mitkä ovat parhaat ominaisuutesi ja vahvuutesi, jotka tuot mukanasi työelämään? Älä ole vaatimaton, vaan osoita parhaaseen. - Kun katsot tulevaisuuteen, niin millaisena kouluttajana näet itsesi viiden vuoden päästä? Mitä haluaisit silloin tehdä? Miten pystyt antamaan parhaasi luovuuden herättämiseksi oppimisryhmässä? Kulku Osallistujille jaetaan tarvittaessa monisteet ja annetaan aikaa keskustelujen toteuttamiseen. Aikaa olisi annettava riittävästi ja kehotettava kuunnellessa kirjaamaan ajatuksiaan. Keskustelun jälkeen keskustelukumppanille annetaan palautetta siitä, mikä hänen puheessaan korostui, mikä jäi epäselväksi, mille kannattaisi keskittyä tulevaisuudessa. Keskustelua analysoidaan yhdessä ja pohditaan sen merkityksellisyyttä kummankin näkökulmasta. Keskusteluja pidetään pareittain tai kolmen hengen ryhmissä, tärkeintä on kuitenkin keskittyminen sisältöön. 23
24 Keskustelujen reflektoimiseksi ja seuraavien askelten määrittämiseksi voi siirtyä eteenpäin World Café -menetelmällä, jossa tarkastellaan käytyjen keskustelujen valossa ryhmän luovuuden avautumiseen johtaneita edellytyksiä. Näiden perusteella jonkinlaisen yleisen mallin laatiminen voi olla todella luovaa toimintaa, jossa eri näkökohtien törmäykset ja rajoitettu aika saattavat tehdä yhteiseen lopputulokseen pääsemisestä hyvinkin haasteellisen. Yhdessä kannattaa kouluttajan näkökulmasta käsitellä ryhmän luovuuteen vaikuttavia tekijöitä myös laajemmin, eli pohtia tulevaisuuden suuntauksia ja suunnitelmia. Katso myös: KÄVELYKESKUSTELU Kävelykeskustelu on yksinkertainen ja tehokas keino vuorovaikutuksen edistämiseen ryhmässä, osallistujien lähempään tutustumiseen ja ilmenneiden kysymysten pohtimiseen. Kävelyn palkittavuuteen vaikuttavat erityisesti kaunis luonnonympäristö ja keskusteluun annettu riittävä aika. Valmistelu Osallistujia pyydetään keskittymään johonkin heidän työssään/elämässään ajankohtaiseen ongelmaan, haasteeseen, kysymykseen ja kirjaamaan se muistivihkoon. Aiheen tulisi olla osallistujalle henkilökohtaisesti tärkeää. Se voi olla jotain, johon hän on kenties juuttunut eikä osaa itse ratkaista tilannetta. Tila: puisto, metsä Työskentelytarvikkeet: kysymykset, paperia, kirjoitusväline, muistivihko Aika: ryhmän koosta riippuen 1 2 tuntia Kulku Osallistujat lähtevät kävelylle pareittain. Toinen parillisista kertoo ensin omasta ongelmastaan, jota pohditaan kävelyn aikana yhdessä siitä keskustelemalla, kuuntelemalla ja mahdollisia ratkaisuja etsimällä. Sovittuna aikana ja sovitussa paikassa vaihdetaan roolit. Tavoitteena ei ole ratkaisun löytäminen, vaan usko siihen, että puhuminen jonkun kanssa voi johtaa vastausten löytämiseen itsestä. 24
25 Kävelykeskustelun matkaoppaaksi osallistujille voi jättää kysymykset myös ennalta sovitun reitin varrelle kuoreen. Kysymyskuoret kiinnitetään esimerkiksi tietyn matkan välein puihin. Kumpikin parillisista ottaa kuoresta aina yhden kysymyksen ja eteenpäin kävellessä yritetään omia pohtia ongelmiaan kuoresta löydettyjen kysymysten valossa. Esimerkkejä kysymyksistä: - Mitä haluan oikeasti? - Mitä pidän itselleni tärkeänä? - Olenko oikeasti onnellinen? - Mitä luon elämässäni, maailmassa? - Miten minun pitäisi siirtyä eteenpäin? - Mikä olisi seuraava, yksinkertaisin askel elämässäni? - Millaisia mahdollisuuksia minulla vielä on? - Ovatko asiat sitä, miltä ne näyttävät? - Mikä motivoi minua? - Mitä tapahtuu sydämessäni? - Mikä kaipaa sanomista, ilmaisemista? - Mikä kaipaa syntymistä? - Mitä haluan muuttaa? - Miksi en liiku eteenpäin? - Miksi minusta tuntuu, että olen juuttunut? - Mitä tämä oikeasti tarkoittaa? - Miten ylitän pelkoni siirtyäkseni seuraavalle tasolle johtajana? - Milloin olisin tyytyväinen? - Kuka olen? - Miten pidän sydämeni avoimena? - Miten kuuntelisin? - Mitä pelkään eniten? - Mistä olen valmis luopumaan? - Minkä polun valitsen perille pääsemiseksi? - Mistä en ole valmis luopumaan? - Mistä minun on päästettävä irti? - Mitä tarkoittaa olla nuori? - Mitä tarkoitan oikeasti? Kävelykeskustelulta palanneet osallistujat pyydetään kirjaamaan muistivihkoonsa kaikki matkalla pintaan nousseet ajatuksensa ja tunteensa. Myöhemmin voi pyytää myös koko ryhmää reflektoimaan kävelyä. 25
26 POIKKEAVA NÄKÖKANTA Kouluttajan on tärkeää hallita oppimisryhmän luovuutta ruokkivia keinoja. Luovuus on kykyä ajatella asioita yllättävältä näkökannalta, luoda olemassa olevien asioiden väliin uusia yhteyksiä tai käyttää niitä uudella tavalla. Tämä taito on opittavissa. Valmistelu Riittävästi paperilappuja ja kirjoitusvälineitä jokaista osallistujaa varten. Tila: rinkiin asetetut tuolit Työskentelyarvikkeet: muistilaput jokaista osallistujaa varten, kirjoitusvälineet, fläppitaulu Kulku Jokainen osallistuja ottaa kolme muistilappua, mieluummin erivärisiä. Lappuihin kirjoitetaan: - ensimmäiseen lappuun joku objekti (kysymys: mikä?), esimerkiksi pöytä - toiseen lappuun joku käyttötarkoitus (kysymys: mihin jotakin käytetään?), esimerkiksi maalaamiseen (ei tarvitse liittyä ensimmäiseen lappuun kirjoitettuun) - kolmanteen lappuun jotakin luonnehtiva ominaisuus, esimerkiksi makea (ei tarvitse liittyä ensimmäiseen tai toiseen lappuun kirjoitettuun). Aika: riippuen ryhmän koosta noin 1 tunti Jae laput kolmeen pinoon ensimmäisessä on kaikki objektit, toisessa käyttötarkoitukset, kolmannessa ominaisuudet. Pyydä osallistujia jakautumaan pareihin. Jokainen pari ottaa satunnaisen lapun kaikista pinoista, yhdistelee niissä lukevia sanoja, keskustelee ja sopii keskenään, minkä uuden tuotteen, palvelun, lähestymistavan, menetelmän tms. he ovat juuri keksineet (5 10 min). Parien sijaan prosessin voi käydä läpi myös 3-4 hengen ryhmissä. Pyydä osallistujia esittelemään uusia tuotteitaan/palveluitaan/menetelmiään myös muille ryhmän jäsenille. Katso myös: 26
27 ESIINNOUSU LUOMISPROSESSISSA Syvempi tarkastelu, kyseenalaistaminen, ongelmanratkaisu, uusien ratkaisumallien luominen Tässä jaksossa käsitellään niitä mahdollisia menetelmiä, jotka tukevat luovuuden esiinnousua luomisprosessissa: aiheiden/ongelmien/haasteiden syvempää tarkastelua, olemassa olevan kyseenalaistamista, luovaa yhteistyötä ongelmanratkaisun parissa ja uusien ratkaisumallien/prototyyppien luomista. OPEN SPACE JOKAINEN OTTAA VASTUUN Yksi tapa järjestää inspiroivia keskusteluja koulutuksessa, on Open Space -menetelmä, jossa osallistujat muodostavat samanaikaisesti useita keskusteluryhmiä ja käsittelevät niissä heille tärkeitä aiheita. Open Space antaa ryhmälle mahdollisuuden itseohjautumiseen, tärkeiden aiheiden käsittelyyn, dialogiin ja yhdessä oppimiseen. Osallistujat ovat itse vastuussa heille tärkeiden aiheiden käsittelystä ja niille ratkaisujen löytämisestä. Menetelmä perustuu ajatustapaan, että ihminen ottaa vastuun vain, jos kyseessä on häneen henkilökohtaisesti liittyvä asia. Valmistelu Open Space vaatii huolellisen tilan valmistelun. Menetelmän toteuttamiseen tarvitaan yksi päätila, johon osallistujat mahtuvat istumaan ringissä. Näin istuminen symbolisoi ryhmän yhtenäisyyttä ja kaikkien osallistujien tasavertaisuutta. Isomman ryhmän tapauksessa tuolit voi asettaa kahteen tai kolmeen rinkiin (kuva 3). Ringin keskelle laitetaan A4-paperia ja kirjoitusvälineitä. Open Spcen vetäjillä on tapana asettaa ringin keskelle myös erilaisia heille itselleen merkityksellisiä esineitä (kiviä, kukkia yms.). Kuva 3. Open spacen päätila. 27
28 Yhteen seinään on jätettävä tilaa ns. ilmoitustaulua varten ja sen luokse vapaa läpipääsy. Ilmoitustauluun kiinnitetään osallistujien kysymyksiä. Kiinnitysvälineenä voi käyttää teippiä tai muuta vastaavaa. Päätilan lisäksi tarvitaan tiloja keskustelupiireille. Jos päätila on riittävän iso sinne voi samanaikaisesti sijoittaa 2 3 (tai enemmän) keskustelupiiriä, mikä lisää ryhmään luovaa virtausta ja voimaa. Keskustelupiiritiloina voi käyttää käytäviä, portaikkoja, pihaa, aputiloja jne. Keskustelutilat kannattaa merkitä vaikka kirjaimilla (A-B-C-D-E-F-G, katso myös tilan matriisia jäljempänä) ja tiloissa olisi oltava valmiina (fläppitaulun) paperia ja kirjoitusvälineitä (mm korostekyniä) sekä ohje keskustelun kulun kirjaamiseksi (ks jäljempänä). Tila: avara, rinki, päätila ja sivutilat Työskentelytarvikkeet: paperia, kirjoitusvälineitä, korostekyniä, fläppitaulun paperia, teippiä Aika: 2,5 tuntia 3 päivää tai enemmän Open Space -toimintaa ohjaa neljä periaatetta (kuva 4) ja yksi laki (kuva 5), jotka laitetaan kaikkien näkyville: NELJÄ PERIAATETTA Kuka tahansa paikalle tullut on se oikea henkilö YKSi LAKI Kahden jalan laki Mitä ikinä tapahtuukaan, on se minkä on tapahduttava Milloin tahansa on oikea aika aloittaa Kun se on ohi, se on ohi Kuva 4. Open Space -menetelmän periaatteet. Lain selitykseksi voi piirtää jalanjäljet. Kahden jalan lain mukaan henkilö, joka löytää itsensä keskustelupiiristä, jossa hänellä ei ole mitään opittavaa eikä sanottavaa, käyttää jalkojaan ja siirtyy muualle. Kuva 5. Yksi laki. Lisäksi valmistellaan ja laitetaan seinään seuraavat kyltit: (kuvat 6, 7, 8, 9): - ole valmis yllätyksiksi - intohimo ja vastuu - mehiläinen - perhonen 28
29 OLE VALMIINA YLLÄTYKSIIN INTOHIMO JA VASTUU KUVAT 6, 7, 8, 9. Open Spacen periaatteet. Osallistujat valitsevat itselleen mehiläisen (kuva 8) tai perhosen (kuva 9) roolin. Mehiläinen siirtyy keskustelusta toiseen, jakaen ajatuksiaan ja poimien niitä mukaansa. Perhosella taas on lupa istua itsekseen ja mietiskellä, mutta hänen ympärilleen voi jonain hetkenä kertyä spontaani omaehtoinen keskustelupiiri. Open Space tarjoaa aina yllätyksiä (kuva 6). Koskaan ei voi tietää, minkälaisiin tuloksiin päädytään tai millaisia keskusteluja pidetään. Antoisa ja mielekäs ajatuksen lento syntyy intohimosta ja omistautumisesta (kuva 7). Ryhmän koosta riippuen kylttisarja voi olla monessa seinässä. Ne olisi asetettava riittävään korkeuteen, jotta ne olisivat hyvin näkyvillä. Esimerkki seinälle laitettavasta päivän ohjelmasta ja aika-tila -matriisista (kuva 10). PAIKKA A B C D E F AIKA Miten olla luova? Matti Meikäläinen Miten... Miten... Miten... Miten... Miten Maija Meikäläinen Miten... Miten... Miten... Miten... Miten Yhteenvedot Päätösrinki Kuva 10. Ajan ja tilan taulukko. 29