Agatha Christie - Kuolema lähettää viestin - Tessi & Waldemar
Agatha Christie: ”Kuolema lähettää viestin”, WSOY, 1989, 263 s., alkuperäisteos nimellä ”The Murder at Hazelmoor”, Dodd, Mead and Company, USA, 1931, ja alkuperäisnimellä ”The Sittaford Mystery”, Collins Crime Club, UK, 1931.
Christien 16. kirja, jota edelsi usean kirjoittajan yhteisteoksena 15. ja ilmeisesti suomentamaton teos ”The Floating Admiral”, 1931 (lukematta). Teoksen suomenkielinen nimi viittaa tapahtumien alkuun, jossa pienen maalaiskylän kartanossa ryhmä ihmisiä järjestää ajanvietteeksi ”pöydän pyöritystä”, ajankuvaan hyvin sopivan spiritistisen istunnon. Murha ennustetaan ja se tapahtuu.
Juonen kehittely on varmaa christie-laatua, joskaan ei yllä kirjailijan keskitasoa korkeammalle. Koska tässä tarinassa jälleen ei ole päähenkilönä Poirot eikä Marple, vie aikansa ennen kuin lukija oivaltaa, kuka on se rikosta selvittävä tai selvittävät henkilöt ja ketkä eivät. Tarinaa kerrotaan hetkittäin useamman henkilön näkökulmasta, mikä hieman sekoittaa korttipakkaa. Ehkä tarkoituksella.
Tässä tarinassa ei ole mukana mitään merkillisiä maailmanrikollisjärjestöjä tai muita ihmeellisyyksiä, jotka tekivät usean Christien aiemman teoksen epäuskottavaksi. Sen sijaan tarinan keskeiseen teemaan liittyvä talvinen lumentulo on jostain syystä tässä kirjoitettu niin massiiviseksi, että se koettelee uskottavuuden rajoja. Kirjassa esitetään, että eteläisimmässä Englannissa sijaitsevassa tapahtumapaikassa olisi ”kolme metriä” lunta. Tämä piti oikein tarkistaa, ja kyllä, alkuperäistekstikin esittää lumen syvyydeksi ”ten feet”. Google ehdottaa Englannissa mitatun lumen ennätyssyvyydeksi 2,1 metriä. Mutta ei tästä yksityiskohdasta sen enempää.
Loppuratkaisu miellytti. Olisi pitänyt oivaltaa, mutta kun ei malttanut miettiä.
Ihan hyvä perus Christie, ei loistava, mutta ei huono. Voi lukea.
Täällä voit kommentoida tätä kirja-arviota Facebook 02.05.2020