Pieni kirjasto: Riikka Pulkkinen: Iiris Lempivaaran levoton ja painava sydän
Marika 7. toukokuuta 2017 klo 20.04
Tämän kirjan kautta ihastuin Pulkkiseen. Hänellä on mainiota sanankäyttöä. Silti tätä kirjaa enemmän tykkäsin Vieras ja Raja -kirjoista.
Katri 7. toukokuuta 2017 klo 20.07
Pulkkinen käyttää hienosti kieltä. Minä olen tainnut pitää kaikista eniten Vieraasta, Totta oli ihan kiva, mutta Raja ei ihan omaan makuuni, vaikka ei huono ollutkaan. Uusin jäi kesken, mutta tekisi mieli vielä joskus yrittää sitä uudelleen...
Laura 8. toukokuuta 2017 klo 10.20
Tää oli mullekin eka Pulkkinen, ja luin kans aika samoin ennakko-odotuksin kuin sinä. Ja mitä sainkaan, Lempivaarahan oli ihana! Sellainen höttöisen hauska, välillä silmiäpyörittelevän stereotyyppinen, mutta silti jotenkin raikas ja lempeä, ihastuin. Olen tän jälkeen yrittänyt etsiä muitakin kevyempiä kirjoja joihin ihastua, mutta varsin turhaan :-D Pulkkiseenkin on aika ristiriitaiset tuntemukset kirjailijana, Tottaa rakastin, tästä pidin, mutta muut ovat olleet enemmän tai vähemmän blah.
Katri 8. toukokuuta 2017 klo 10.26
Haa hauskaa. Tavallaan aika kiva ajatella, että tämän kirjan kautta on löydetty Pulkkinen. Minulla kun meinasi juuri siksi jäärä lukematta, että Pulkkinen on jo ennestään tuttu, sillä minullakin on ristiriitaiset tuntemukset kirjailijan teoksiin. Toisaalta kiinnostaa ja olen tykännyt, ja toisaalta en. Omaan makuuni Vieras on ollut hitti, muut ei ihan niinkään. Tämä yllätti.
Hyviä kevyitä kirjoja ei varsinaisesti tupsahtele esiin kuin sieniä sateella - valitettavasti.
sanoissa 8. toukokuuta 2017 klo 12.04
Ihanaa kuulla, että kirjasta oli iloa! Luin itsekin Iiriksen toilailuista aikoinaan vastaavassa tilanteessa, keskellä opiskelu-uupumusta. Kun en mitään muuta olisi jaksanut lukea, Pulkkisen luonteva tarinankerronta ja iskevä kieli toivat heti paremman olon. Yllättävä lukukokemus kerta kaikkiaan!
Katri 8. toukokuuta 2017 klo 21.56
Iloa oli, yllättävän paljon. Ehkä tarkoitukseni siis olikin lukea kirja, vaikka en sitä ennakolta tiennyt. Hassua, että olemme lukeneet kirjan samankaltaisessa tilanteessa! Voinee siis suositella muillekin stressin ja uupumuksen nujertamille.
Kaisa V 8. toukokuuta 2017 klo 20.19
Onpa kiva tietää, että tämä toimii. Kirja on nimittäin odottanut hyllyssä jo tovin, enkä jostain syystä ole saanut aikaiseksi lukea sitä, vaikkei siihen kai menisi kuin se päivä :) Ja tuo sun ottama kuva kirjasta, aivan ihana <3
Katri 8. toukokuuta 2017 klo 21.58
Näyttäisi toimivan ainakin huonona päivänä :D Mutta ilmeisen moni on kirjasta pitänyt, joten kannattaa kokeilla. Lukutunteja tähän ei montaa tuhlaannu. Ja voi kiitos! <3