Niinhän siinä kävi, että en malta olla osallistumatta kesän toiseen lukumaratoniin. Tällä kertaa maratonia emännöi Emmi, jonka blogissa on tarkempaa tietoa ja ilmoittautumiset. Virallinen päivä on siis huomenna, mutta otan taas varaslähdön ja aloitan jo tänään. Tällä kertaa päätin valita luettavakseni tiiliskiven. En ole aiemmin maratoonannut yhdellä kirjalla, joten varasin myös muutaman varakirjan, jos varsinaisen lukeminen alkaa tökkiä.
Aion lukea ikuisuuden hyllyssäni kököttänyttä Taru sormusten herrasta -kirjaa. Olen jumittanut jo ties kuinka kauan jossain 160 sivun paikkeilla ja päätin, että nyt on aika jatkaa ja ehkä jopa edetä kirjassa. Katsotaan kuinka käy.
Päivitän maratonin etenemisestä Twitterissä ja Instagramissa, mahdollisesti myös täällä.
23.15 Aloitus
Tästä se lähtee. Toivotaan, etten nukahda ihan alkumetreillä.
10.28 Simahdin 3.30, mutta nyt jatkan taas levänneenä.
16.7. 23.15 Lopetus
Ei tämä nyt ihan putkeen mennyt tällä kertaa. Luettuja sivuja kertyi vaivaiset 170 ja k…
- heinäkuuta 04, 2014
Varistytön jatko-osa ilmestyi vihdoin ja pakkohan se oli ahmia melkein heti. Nyt taas odotellaan malttamattomana seuraavaa, trilogian päättävää osaa.
Unissakulkija jatkaa siitä mihin Varistytyttö päättyi. Tällä kertaa viime kirjassa alkanut lapsenmurhien tutkinta on jätettävä sivuun, sillä tapahtuu uusia raakoja murhia. Siitä huolimatta Jeanette Kihlberg jatkaa tutkimuksia epävirallisesti kollegansa Jens Hurtigin kanssa. Samaan aikaan psykologi Sofia Zetterlund yrittää setviä menneisyyttään kärsien edelleen omituisista muistikatkoista.
Lyhyet luvut tekivät kirjasta nopealukuisen, mutta kevyttä luettavaa tämä ei missään nimessä ole. Aihe on raskas ja järkyttäviä asioita Victorian menneisyydestä paljastuu lisää. Minua suoraan sanoen pelotti tarttua tähän kirjaan, sillä edellisen luettuani tiesin, miten tummissa tunnelmissa mennään. Hyväksikäyttö on edelleen suurin teema, mutta sen rinnalle on nostettu myös kiusaaminen.
Kirja on täynnä lohduttomia, rikkinäisiä ihmiskohtaloita ja julmia…
Jälleen kirjailija, jonka tuotanto on odotellut lukemistaan turhan kauan. Sydäntalven uhri aloittaa Malin Forsista kertovan sarjan.
Keskellä hyytävän kylmää talvea Malin Fors kollegoineen tutkii puusta hirtettynä löytyneen miehen kuolemaa. Moni seikka viittaa rituaalimurhaan, mutta onko sittenkään kysymys seonneen muinaisuskon harjoittajan yksityisestä rituaalista. Löytyykö syyllinen uhrin menneisyydestä?
Malin Fors on melko tyypillinen dekkaripoliisi henkilökohtaisine ongelmineen. Kirjallisista kollegoistaan hänet erottaa kuitenkin hitusen intuitiivisempi ote rikoksen ratkaisemiseen. Henkilöiden yksityiselämää kuvataan myös jonkin verran ja tällä kertaa se myös kiinnostaa aidosti, eikä vie liikaa huomiota rikosjuonelta. Ääneen pääsee myös uhri itse. Poikkeuksellinen, mutta toimiva ratkaisu.
Aluksi minun oli vaikea päästä kerrontaan sisälle, mutta kun tarina vei mukanaan, lumosi myös kieli minut pikkuhiljaa. Vaikka rikosjuoni on sangen näppärästi punottu ja ratkaisu pysyy hyvin arv…
Lukumaratonilla luetut
Kuten yhteenvedossa jo mainitsin, luin lukumaratonin aikana kolme kirjaa kokonaan sekä yhden osittain. Tässä tarkempi kooste niistä.
Olin päättänyt, että luen maratonilla viimein tämän hyllyssäni ja lukulistallani jo jonkin aikaa olleen kirjan. Kirja oli ilmestymisvuonnaan Finlandia-ehdokkaana.
William Nylander oli 1800-luvulla elänyt kasvitieteilijä sekä lääketieteen tohtori, joka asui Pariisissa ja toimi jäkälätutkijana. Carlsonin kirja on oikeasti eläneen Nylanderin fiktiivinen päiväkirja marraskuusta 1897 maaliskuuhun 1899. Päiväkirjassaan William N. kuvaa hyvinkin tarkasti elämänsä tapahtumia sekä ajatuksiaan ja mielipiteitään. Yli 70-vuotias professori elää askeettisissa oloissa ja kärsii keuhkotaudista, mutta uurastaa viimeiseen asti jäkälätutkimuksensa parissa.
Carlson onnistuu sukeltamaan William Nylanderin ajatuksiin varsin uskottavasti. Hetkeäkään ei tule mieleen, etteivät päiväkirjamerkinnät voisi olla erakoituneen jäkälätutkijan its…