Tamagotchi - Savon Sanomat
Pääkirjoitukset 09.10.2012 21:38
Muistatteko vielä 1990-luvun jälkipuoliskolta japanilaisen virtuaalilemmikin, joka vaati huolenpitoa, ruokkimista ja tykkäämistä?
Tamagotchi-villitys herätti yleistä hilpeyttä, mutta lasten vanhemmille se sopi mainiosti aidon koiran tai gerbiilin korvikkeeksi.
Eipähän tarvinnut kinastella puudelin ulkoiluttamisesta sen jälkeen, kun lasten alkuinnostus lemmikkiin oli häipynyt.
Myös virtuaalilemmikki saattoi kuolla heikon huolenpidon seurauksena, mutta sen sai herätettyä henkiin parilla napinpainalluksella.
Psykologit tietenkin kritisoivat sormi pystyssä lelun tarjoamaa huolenpidon mallia, jossa inhimilliset tunteet alistettiin tekniikan muovikuoriin.
Tamagotchi-sukupolvesta on kasvanut nuoria aikuisia. Tavassa, jolla he ruokkivat, silittävät ja paapovat älypuhelimiaan, on jotakin tuttua.
Kerran syntynyt riippuvuussuhde virtuaalilemmikkiin on herännyt henkiin.
Itse sukelsin älypuhelinten käyttäjien maailmaan vajaa kuukausi sitten. Ja pakko se on tunnustaa, ihmelaite koukuttaa käyttäjänsä armotta.
Kamera, kalenteri, sähköposti, navigointi, kartat, musiikki, youtube-videot, päivän uutiset, säätila, nettiselain ja ties mitä yhdessä paketissa.
Puhelinkin siinä on ja monenlaista näennäisen hyödyllistä, mutta viihdyttävää palvelua.
On jotenkin maagista, kun ihmettelet radiosta soivan biisin nimeä ja annat ääninäytteen älypuhelimelle, niin sovellus paljastaa sinulle laulajan.
Kuvioon kuuluu tietysti se, että voit ostaa hitin omaan puhelimeesi.
Älypuhelinten evoluutio on edennyt vaiheeseen, jossa käyttäjän ei tarvitse enää näprätä takkuilevien irrallisten sovellutusten kanssa. Toiminnot ilmestyvät näytölle nopeammin kuin useimpien kotitietokoneista.
On suorastaan pelottavaa kuinka älypuhelin yhdistää ihmisten Facebook-profiilit kuvineen ja vanhasta puhelimesta imuroimasi puhelinnumerot.
En todellakaan välitä tietää, minkä nimisiä ja näköisiä lapsia jollakin puolitutulla on, mutta sieltä ne putkahtavat esille normaalin puhelinyhteyden ohella.
Älypuhelin paljastaa karusti, miten leväperäisiä ihmiset ovat oman yksityisyydensuojansa suhteen. Samalla unohtuu, että tietojen urkkiminen esimerkiksi Facebookin välityksellä on armotonta liiketoimintaa.
Ja Facebook vielä ilkeää hurskastella, että tietojenkeruun perimmäinen motiivi on pedofiilien etsiminen käyttäjäkunnasta (HS 8.10.).
Paikkatietojen paljastaminen älypuhelimen välityksellä on yksi arveluttavista ominaisuuksista. Moni näennäisesti harmiton tieto sosiaalisessa mediassa voi yllättää, ellei rajaa yksityisyysasetuksia järjen ja vakaan harkinnan kanssa.
On tietysti hyvä, että saan laitteesta ulos lähimmän pitserian tai huoltoaseman osoitteen tarvittaessa, mutta muuten kyllä kytken toiminnon pois päältä.
Isovelihän valvoo älypuhelimen avulla liikkeitäsi kuin jälkikoira. Se tietää, kävitkö kuntosalilla vai yökerhossa, lihakaupassa vai videovuokraamossa.
Facebook ja Google puolestaan jalostavat näistä tiedonjyvistä kauppatavaraa, jonka perusteella kulutustottumuksesi ovat pian selvillä. On siis turha ihmetellä mainospostia, joka yllättäen ja pyytämättä kolahtaa täsmäjakeluna.