Kaninpäiviä: 2015
Lahjakas joulu
Vaikka joulunaikaa onkin vielä jäljellä loppiaiseen saakka, voin sanoa viettäneeni yhden onnistuneimmista jouluistani! Ruoka oli hyvää, seura parasta ja sain paljon hienoja lahjoja, vaikka en juuri mitään edes toivonut. Muutama teistä oli kiinnostunut joululahjapostauksesta, joten voisin nyt hieman näyttää, mitä kaneilleni (ja minulle) suunnatuista paketeista paljastui.
Faunatar antoi kaneilleni lahjaksi YrttiTarhan tuotteita: juuripersiljaa, auringonkukan terälehtiä, kortea ja kotimaista herkkuruohoa.
Kanini saivat Suvilta kuivattua persiljaa ja omenaa sekä itsetehtyjä leluja, jotka kanini ovat jo tuhonneet. Minä sain häneltä söpön sydänmukin täynnä suklaata ja suihkugeelin.
Kaniteemalla jatketaan... sain nimittäin lahjaksi pupuaiheisia koruja ja oloasuja! Toisessa asussa on hihaton paita ja shortsit, ja toisessa harmaat pupukollarit sekä collegepaita samalla kuosilla.
Sain lahjaksi myös pitkään toivomiani värityskirjoja, joista ainakin yhdessä oli kanikuvia.
Itselleni sain kirjoja ja Victoria's Secret rasvoja. Tuo Teemestarin kirja on kyllä aivan ihana, toista en ole vielä aloittanut, mutta sekin on varmasti tosi hyvä!
Näiden lahjojen lisäksi sain vielä mm. herkkuja, kalenterin, värikyniä, paljon leffalippuja, lahjakortin vaatekauppaan ja söpöjä lämpösukkia. Olen todella kiitollinen kaikista saamistani lahjoista, toivottavasti tekin saitte kivoja lahjoja! :-)
p.s. Sain papalta aatonaattona kolme uutta estettä, jotka täytyy vielä maalata. Sen jälkeen pääsemme treenailemaan vähän laajemmalla estevalikoimalla!
Kanimaista joulua!
Iloista ja valkeaa joulua kaikille - rentoutukaa, syökää hyvin ja viettäkää aikaa perheen sekä lemmikkienne kanssa! Palaillaan joulun jälkeen taas tänne blogin puolelle!
Joulu on täällä taas, on nämä juhlapäivät mukavaa vaihtelua normaaliin arkeen. Lomalla olen ollut jo viisi päivää eli viime perjantaista lähtien. Perinteitä kunnioittaen teen nyt jouluvideon päivää ennen joulua. Olen kyllä jo ihan joulutunnelmissa, kun luntakin tuli pihaan viime yönä! Lahjoja olen ostanut tänä vuonna lähinnä perheelle, puput saavat joulun kunniaksi porkkanaa ja havunoksia - sekä tietenkin paljon huomiota, kun koulua ei ole pariin viikkoon vielä luvassa. Kuka muuten tahtoisi lukea joululahjapostausta, voisin ehkä esitellä ne esimerkiksi videolla? :-)
Tässä vielä vuosien 2014 ja 2013 jouluvideot:
3 kauneinta kanikirjaa
Olen kasvanut perheessä, jossa lukemista pidetään tärkeimpänä taitona ja toinen vanhemmista kirjoittaa työkseen. Kotoani löytyy monta hyllyllistä kirjoja, joita minulle on nuorempana luettu ja joita luen nykyään itse. Päätin esitellä nyt kolme itselleni tärkeintä ja omasta mielestäni kauneinta lastenkirjaa, jotka liittyvät yllätys, yllätys kaneihin.
Minä ja pikkusiskoni Kukkakaali eli päivä Kanikukkulalla
"Pieniä kaneja ei saa ikinä lyödä eikä läimäyttää eikä nipistää eikä tukistaa. Äiti sanoo niin. Silloin heistä tulee arkoja ja he lakkaavat laulamasta. Eivätkä he enää ymmärrä mistään mitään."
Minä ja pikkusiskoni Kukkakaali eli päivä Kanikukkulalla on koskettava ja kauniisti kuvitettu tarina isoveljen vastuusta, kun isä ja äiti lähtevät porkkanoita metsästämään. Pienestä ja heikosta pikkusiskosta huolehtimiseen tarvitaan pitkiä hermoja ja paljon rohkeutta. Miten selvitään ketuista? Entä vaippojen vaihtamisesta?
Minä rakastan ihanaa pikku kirjaani
"Ihan kohta minä kuljen pikku kirjani lumometsään. Siellä kasvavat somat kukkaset ja sienet ja saniaiset. Parhaat ystäväni ovat siellä, hei kaikki!"
Ehdoton lastenkirjasuosikkini on iki-ihana Anita Jeramin Minä rakastan ihanaa pikku kirjaani. Rakastin sitä lapsena, ja löysin sen nyt uudelleen tehdessäni kirjahyllyyn joulusiivousta. Kirjassa hypätään pupun matkaan nauttimaan pupun kirjan lumoavasta maailmasta ja sieltä löytyvistä satupaikoista. Tämä ihana kirja pitää kyllä lukea tasaisin väliajoin, sillä hauska tarina ja hieno kuvitus jaksavat viihdyttää.
"Sitten Pikku Pupu nosti katseensa pensaiden yli. Öinen taivas oli suuri ja tumma. Mikään ei voinut olla kauempana kuin taivas. Minä rakastan sinua niin paljon kuin täältä on matkaa kuuhun, hän sanoi ja sulki silmänsä."
Tässä legendaarisessa kirjassa seikkailee Pikku Pupu sekä hänen isänsään Iso Pupu. Puput yrittävät löytää parhaan tavan kuvata tunteidensa määrää, mutta kuten Pikku Pupu ja Iso Pupu huomaavat, rakkaus ei ole mikään helppo asia mitattavaksi. Tykkään kovasti kirjan kuvituksesta, jonka on taiteillut edellisen kirjan tapaan Anita Jeram.
Siinä oli minun lastenkirjasuosikkini. Mistä kirjoista te olette pitäneet lapsina? Oliko jollekin nämä minun mainitsemani kirjat tuttuja?
Jiia hyppäsi sängylle ihmettelemään kirjojen kuvaamista.
Neljä yötä jouluun on... Seuraavan vuoden miettiminen alkaa olla jo ajankohtaista näin kymmenen päivää ennen vuodenvaihdetta. Viime vuonna en täällä blogin puolella asettanut meille minkäänlaisia odotuksia tai tavoitteita, mutta tietenkin olemme pyrkineet pysymään terveinä ja menestyksekkäinä koko vuoden ajan. Nämä pyrkimykset toteutuivat ainakin joiltain osin: kanini komeilivat peräti kolme kertaa näyttelyiden Best in Show -pöydällä ja suuremmilta sairauksilta ollaan vältytty, vaikka maaliskuussa jouduimmekin hyvästelemään rakkaan Pyry-kanin. Tavoitteet vuodelle 2016:
- pysyä terveenä ja hyvässä kunnossa
- pärjätä hyvin näyttelyissä
- esteillä kotona ja muutamissa kisoissa
- kokeilla vielä pituushyppyä ja oman ennätyksen (130cm) parantamista
- viettää onnellista seniorielämää (Peppi täyttää keväällä 7 vuotta!)
- rauhallista esteilyä kotona
- pitää massaa yllä vanhentumisesta huolimatta
- syödä enemmän heinää
- lihaksien lisääminen ja mahan pitäminen kurissa
- leppoisia ja terveitä kaninpäiviä
- lisää sylittelyä
- enemmän papanoita vessalaatikkoon -> sisäsiisteyden lisäämistä
Jiia:
- käydä estekisoissa ja hyppiä kotona uusilla esteillä
- elää korkea-arvoista elämää siskoni ainoana kanina
- ulkoilla paljon - hankkia uudet valjaat ja pidempi hihna
- järjestää onnistuneet estekisat Jyväskylään
- kehittyä bloggaamisessa, valokuvaamisessa, kuvankäsittelyssä sekä tietenkin kaninomistajana
- hankkia kesällä kunnon järkkäri nykyisen minijärkkärin rinnalle
- viettää hauska rippileiri
- pärjätä koulussa ja aloittaa viimeinen vuosi yläasteella
- käydä ainakin yhdellä ulkomaanreissulla (syksyllä Espanjaan)
- mopokortti ja skootterin hankinta
- saada kesätöitä
Haluaisin myös käydä kanitapahtumissa ja viettää muutenkin mahdollisimman paljon aikaa kanien kanssa kaikesta kiireestä ja stressistä huolimatta. Nauttia elämästä ja edetä päivä kerrallaan kohti sitä seuraavaa päivää. :-) Lisäksi yritän pitää tämän blogin mahdollisimman aktiivisena ja monipuolisena - toiveita ja palautteita silmällä pitäen.
Vuoden lopussa sitten katsomme, kuinka onnistuimme näissä meidän tämän vuoden tavoitteissa!
Jälleen hauska, mutta erittäin rankka kaniviikonloppu takana. Paneliassa oli lauantaina Suvin järjestämät pikkujoulunäyttelyt ja -estekisat. Tätä päivää oli suunniteltu ja odotettu pitkään ja kaiken sen arvoinen tuo tapahtuma kyllä oli!
Junani saapui Harjavaltaan perjantaina puoli kuudelta. Seitsemältä päästiin sisälle Panelian seurataloon järjestelemään palkintopöytiä ja koristelemaan tiloja. Aamulla palasimme kantamaan pöytiä näyttelykaneille, joita oli ennakkoilmoittautunut kuusikymmentäneljä eli aivan valtava määrä. Perjantaista sunnuntaihin yövyin kanieni kanssa Suvin mummilassa, johon pupuille koottiin mukavan kokoinen komppariaitaus. Etenkin lauantai-iltana kanit olivat onnellisia päästessään pois bokseista, joissa oltiinkin istuttu jo koko päivä.
Kisapäivän vietin näyttelyissä urosten sihteerinä, mikä oli yllättävän mielenkiintoista hommaa. Täytyy varmaan ilmoittautua tuohon työhön jatkossakin, siinä oppi paljon uutta ja oli hauskaa tutustua kanien arviointiin. Palkaksi sain kisapaikalta lämpimän ruoan eikä nälkäkään päässyt yllättämään.
Välissä kävin hypyttämässä Raimoa, jonka olin ilmoittanut ensimmäistä kertaa sisäkisoihin. Ensimmäinen kierros meni aivan odotusteni mukaan eli esteitä ihmetellen ja lopulta radan keskeyttäen. Mietin jo, että kannattaako sitä toiselle kierrokselle edes viedä ja olin rehellisesti sanottuna erittäin yllättynyt, kun Raimo hyppäsi yhden lämmittelyesteen. Toinen kierros meni siis paljon paremmin ja olisimme saaneet ehkä hyvän tuloksenkin, mutta radan puolivälillä päätti kani innoissaan ylittää esteen toiseen kerran. Tästä seurasi siis hylkääminen, joka harmittaa kyllä paljon, kun alkurata näytti menevän niin hyvin. Tälläiset hetket saavat käymään estekisoissa vielä uudestaan, koska tiedän, että Raimolta löytyy intoa ja taitoa, jos se niitä haluaa käyttää. Jos olisimme saaneet vielä yhden yrityksen, se olisi mennyt varmasti hienosti.
Näyttelyissä oli tällä kertaa erittäin tiukat tuomarit ja muutamaa kania lukuunottamatta lähes kaikkien pisteet jäivät 89 ja 93,5 välille. Tytöt saivat tasoon nähden aika normaalit pisteet juurikin tuolta väliltä ja olen niihin ihan tyytyväinen. Olisihan se voinut paremminkin mennä, mutta mitä voi odottaa koko päivän boksissa istuneilta kaneilta (Peppi ja Pipsa olivat näyttelyiden viimeiset kanit).
Raimo oli sen sijaan päivän yllättäjä, tai no eihän sen pärjääminen sinäänsä mikään yllätys ollut. Raimo on niin helppo käsiteltävä, sopusuhtainen ja leikatuksi urokseksi hyvässä karvassa, että sillä oli hyvät mahdollisuudet yllättää. Oli mielenkiintoista seurata Raimon arviontia vierestä sihteerin roolissa ja kiva kuulla siitä hyvää palautetta. Tuomari muunmuassa huomasi, kuinka Raimoa on selvästi sylitelty paljon kotona, mikä pitää täysin paikkansa ja olen iloinen, että sen huomaa myös muut.
Tässä vielä kanieni tarkemmat pisteet ja arvostelut:
Yleiskunto: 26/30 - kaipaa taakse lihaksia
Turkki: 18/20 - puhdas ja siisti
Korvat: 5/5 - miniantennit
Silmät: 5/5 - kirkkaat
Hampaat: 5/5 - nököt
Kynnet: 5/5 - leikatut
Tassut: 5/5 - puhtaat
Häntä: 5/5 - takuton
Käsiteltävyys: 17,5/20 - ei tykännyt kääntämisestä
Yhteensä: 91,5/100
Yleiskunto: 26/30 - kaipaa lisää lihaksia
Turkki: 18/20 - kiiltävä ja puhdas
Kynnet: 4,5/5 - osa tosi lyhyitä
Häntä: 5/5 - söpö töpö
Yhteensä: 91/100
+ Nätti naaras (palkintona kuivattua persiljaa)
Yleiskunto: 28/30 - sopivan jämäkkä
Turkki: 18/20 - paksu ja pehmeä
Korvat: 5/5 - puhtaat
Hampaat: 5/5 - ok
Kynnet: 5/5 - ok
Tassut: 4,5/5 - hiukan kellertää
Häntä: 5/5 - paksu
Käsiteltävyys: 18,5/20 - paljon sylitelty, luottaa ihmiseen
Yhteensä: 94/100
+ Avointen urosten luokkavoittaja (ruusuke ja pussi kuivattua porkkanaa)
+ BIS 5 (ruusuke, pokaali ja sangollinen Rabbit Royalea)
Pipsa voitti "nätti naaras"-palkinnon ja sai kuivattua persiljaa. Raimo sai kaikista uroksista parhaat pisteet voittaen oman luokkansa eli avoimet urokset ja sijoittuen koko näyttelyn viidenneksi! Se sai myös esteiltä "hyvä alkurata"-kunniamaininnan aiemmin kertomastani radasta ja sai siitä palkinnoksi ruokakupin ja ruusukkeen. Lisäksi sain estekisojen jouluarvonnasta Suklaa-kirjan, jossa on reseptejä suklaisiin leivonnaisiin. Oli kyllä paljon kotiin viemisiä, kun piti kahden kaniboksin ja kassien lisäksi viedä Suvin antama joululahja ja fleece sekä voittamamme palkinnot kotiin!
Ylhäällä: Raimo Bis-pöydällä (kuva: Liisa Peltola) /
Vasemmalla: Kanien aitaus Suvin mummilassa / Oikealla: Kanieni voittamat palkinnot
Kaiken kaikkiaan reissu oli hauska ja oikein onnistunut! Tänään laitan puput matokuurille, kun näyttelyissä oli niin runsaasti pupuja ettei vaan omat kanit sairastuisi. Seuraavista kilpailuista en osaa sanoa vielä mitään, maaliskuussa olisi tarkoitus mennä taas ShowLinkPets-tapahtumaan, jos se täällä Jyväskylässä järjestetään ja omille pupuille sopivia luokkia löytyy. Toukokuussa saattaa olla taas Suvin järjestemä kanitapahtuma ja mikäli näin on, olen sinnekin menossa.
Alla vielä video, jonka tein tapahtumasta (osa videopätkistä Suvin ja Veeran kuvaamia):
Ensi viikon pikkujouluista
Elämme jo joulukuuta eli on ihan ajankohtaista laittaa joululaulut soimaan, tonttulakki päähän ja avata ensimmäiset luukut suklaakalenterista. Tänne blogiin en valitettavasti joulukalenteria tee, ehkä pystyn siihen vielä joskus. Korvaavana vaihtoehtona voitte ihmetellä vuoden 2013 joulukalenteria, ihmettelen sitä itsekin.
Pikkujouluja lähdemme viettämään ensi viikon viikonlopuksi Suvin luokse Euraan. Lauantaina 12.12. on hänen järjestämänsä pet-näyttelyt ja estekisat, tulkaahan kaikki muutkin mukaan. Alunperin ajattelin ottaa mukaan ainoastaan Raimon, mutta tällä viikolla muutin mieleni ja ilmoitin koko poppoon reissuun. Peppi ja Pipsa ovat siis vain näyttelyissä, mutta Raimo myös esteillä. Erittäin alhaisilla odotuksilla mennään kanien menestymisen suhteen, mutta ikimuistoinen tapahtuma on varmasti luvassa. Siellä siis nähdään!
Tällä kertaa sain haasteen Kaikenkarvaisten keskellä -blogista. Sen pidempiä selittelemättä, vastaan nyt yhteentoista mielenkiintoiseen kysymykseen, jotka kyseisen blogin kirjoittaja on minulle keksinyt.
K: Mihin yhteen vapaavalintaiseen kauppaan käyttäisit 1000 euron lahjakortin?
V: Giganttiin, josta ostaisin uuden kameran ja objektiivin.
K: Millainen olisi unelmatalosi?
V: Omakotitalo isolla tontilla ja rauhallisella paikalla, mutta lähellä kaupunkia.
K: Olisitko mieluummin lahjakas matemaattisissa aineissa vai kielissä?
V: Tällä hetkellä olen paljon parempi matemaattisissa aineissa, mutta valitsisin ehdottomasti kielet. Kieliä tarvitsen päivittäin, joten niistä olisi paljon enemmän hyötyä.
K: Onko sinulla lävistyksiä tai tatuointeja? Haluaisitko?
V: Ei ole kuin korvakorureijät. Jonkun hillityn ehkä kaniaiheisen tatuoinnin tosin haluaisin joskus myöhemmin.
K: Mikä oli ensimmäinen lemmikkisi?
V: Pyry-kani, jonka sain neljävuotiaana. Aluksi sitä hoidettiin yhdessä perheen kanssa, mutta myöhemmin vastuu siirtyi kokonaan minulle. Blogiani vähän pidempään seurailleet saattavatkin muistaa Pyryn, joka valitettavasti menehtyi viime maaliskuussa 10-vuotiaana.
K: Mistä lemmikistä haaveilet?
V: Tällä hetkellä en mistään, nykyisiä hoitelen kyllä mielelläni.
K: Paljonko lemmikkeihisi kuluu keskimäärin rahaa kuukaudessa?
V: Paha kysymys, koska purut, heinät, ruoat sun muut ovat yhteisiä talon muiden eläinten kanssa. Ehkä parikymppiä?
K: Miten perheesi, ystäväsi ja tuttusi suhtautuvat lemmikeihisi?
V: Perhe tykkää pupuista ja hoitaa niitä, jos en ole kotona. Ystävät suhtautuvat aika neutraalisti, ei niitä kanit ainakaan haittaa. Välillä tosin saattaa mennä hermot, jos selitän pelkkiä kanijuttuja. Kanitutut ovat sitten tietenkin asia erikseen.
K: Miten järjestät lemmikkiesi lomahoidon?
V: Edellisessä kohdassa taisinkin mainita, että tarvittaessa kaneja hoitaa siskoni tai vanhempani. Jos olemme perhelomalla, pupujen luona käy mummo ja pappa tai muut sukulaiset.
K: Mitä lemmikkieläintä et itsellesi hankkisi ja miksi?
V: En hankkisi välttämättä hiirtä, hamsteria, rottaa tai muuta pienjyrsijää. Tykkään niistä kyllä ja ne ovat todella suloisia, mutta vähän liian pieniä ja "tylsiä" omaksi lemmikikseni.
K: Millä perusteella nimeät lemmikkisi?
V: Peppi ja Pipsa sopivat hyvin Pyryyn, koska kaikki alkoivat P:llä. Raimo on tullut sen virallisesta nimestä, Lavella's Raimondo di Sangro. Trogen (perheeni koira) on nimetty erään satamakoiran mukaan, jonka näimme matkaillessamme saaristossa. Jiia (siskoni kani) oli Jiia jo tullessaan meille. Erittäin sekalaisin perustein siis.
Kiitos haasteesta, tätä oli tosi mukava tehdä! Blogilleni saa jatkossakin heittää haasteita, vastailen niihin oikein mielelläni.
Postauksen kuvat © Tessa J.
Testissä: vadelmaheinä
Viime viikolla hain postista ison paketin, josta paljastui kanien iloksi YrttiTarhan vadelmaheinäpussi. En ehtinyt odotella heinää kuin yhden illan, seuraavana päivänä se olikin jo noudettavissa, nopeaa palvelua siis!
YrttiTarha-sarjaan kuuluu kotimaisia timoteihin pohjautuvia yrttiheiniä, makuina mm. maitohorsma, vadelma, voikukka ja nokkonen. Heinät ilmestyvät Faunattareen joulukuun aikana eli ehtivät hyvin vielä pukin konttiin! ;)
Viikonlopun vietin mökillä, mutta heti palattuani kanit pääsivät testaamaan uutta heinää. Ilosta ei meinannut tulla loppua, kun avonaisesta pussista leijaili raikkaita heinän ja vadelman tuoksuja. Kuvasin heinän testaamisen videolle, josta voitte katsoa kanien rehelliset mielipiteet.
Kokosin heinästä muutamia plussia ja miinuksia:
+tuoksuu hyvälle ja raikkaalle
+heinä vihreän väristä, ei kellerrä
+suomalaista
+eri makuvaihtoehtoja: maitohorsma, vadelma, voikukka, nokkonen jne.
+terveellistä (sisältää runsaasti C- ja A-vitamiineja, kalsiumia, rautaa ja muita kivennäisaineita)
+hyvänmakuista, jokainen neljästä kanista alkoi heti syömään
–ei vielä saatavilla
–pakkauskokoja voisi olla useampaa: pieni pussi maistiaiseksi ja iso useamman kanin omistajalle
Aion varmasti ostaa heinää jatkossakin normiheinän sekaan. Ainoa joka jää vielä nähtäväksi on hinta, jonka uskon olevan suhteellisen korkea, kun kuitenkin laadukkaasta tuotteesta ja isosta pussista on kysymys.
(postaus toteutettu yhteistyössä Faunattaren kanssa)
21. marraskuuta 2015
Nyt se tuli, ensilumi!
Puput pääsivät viikko sitten ulos tutkimaan tuoretta lunta. Kaikki kanini ovat tunnetusti talvenystäviä ja pomppivat hangessa iloloikkaa ristiin rastiin. Etenkin Raimosta tulee lumessa aivan vallaton, mutta silti se pomppii välissä tarkistamaan, että en ole lähtenyt mihinkään. Miten teidän kanit ovat suhtautuneet lumeen, vai ulkoilutatteko kaneja talvisin lainkaan?
Muutama päivä sitten saivat puput postissa kivan paketin. Siitä kuitenkin lisää ensi postauksessa!
DIY: Lasipurkki kanisi kuvalla
Tällä ohjeella saat painettua valitsemaasi lasipurkkiin oman kanisi kuvan. Kannattaa tehdä näitä jouluksi ja polttaa niissä tuikkuja pimeinä iltoina. Tämä on myös hyvä joululahja ihmiselle, jolla on jo kaikkea.
lasipurkin
kanisi kuvan
lakkaa
1. Valitse sopiva kuva, pienennä se oikean kokoiseksi ja tulosta. Jos tahdot painaa purkkiin esimerkiksi tekstiä, käännä kuvasi peilikuvaksi ennen tulostamista.
2. Peitä kuva lakalla mahdollisimman tasaisesti. Kun kuva alkaa sumentua, lakkaa on sopiva määrä.
3. Paina kuvan lakkapinta lasipurkkiin niin, että kuvasta näkyy valkoinen puoli. Vältä ryppyjä! Anna purkin kuivua ainakin yön yli.
4. Kun purkki on kuivunut, kostuta se pyyhkeellä ja ala hieromaan paperia erittäin varovasti niin, että paperi irtoaa kuvan päältä. Kannattaa antaa purkin välillä kuivua ja katsoa, missä kohdissa näkyy valkoista paperia. Voit sitten kastella purkkia uudestaan ja hieroa kevyesti niistä kohdista.
5. Jos haluat, voit vielä viimeistellä purkin laittamalla lakkaa varovasti valmiin kuvan päälle.
* * * Jos teit purkkisi ohjeiden mukaan, lopputulos saattaa näyttää tältä: (tulostetun kuvan muste on siis jäänyt purkkiin eikä siinä ole enää kiinni paperia)
Mitä tykkäsitte DIY-postauksesta? Kertokaa, jos aiotte kokeilla tätä!
Huurteinen aamu
Iloista Halloweenia!
Väsymys pomppii ja loikkii,
mellastaa mielessäni.
Se paukuttaa ja meluaa,
mutustaa ajatuksiani.
Pakenen makaamaan,
puputtamaan muualle.
Heinän vihreä tuoksu,
leikittelee uneen.
Pötkötän, rötkötän,
kuin pieni kaninpoikanen.
Syksy alkaa olla lopuillaan, pian on jo joulu! Joulukuun 11. päivä matkaan Suville ja vietän siellä viikonlopun. Varsinainen syy tähän vierailuun on Suvin järkkäämät näyttelyt ja estekisat, jotka ovat tuon viikon lauantaina. Mukaani lähtee näillä näkymin ainoastaan Raimo. Tämä kuu lopetellaan vähän samoilla fiiliksillä kuin se aloiteltiinkin, kiireitä siis riittää! Kaneille on kaikesta huolimatta jäänyt aikaa ja niiden kanssa ollaan käyty ihmettelemässä syksyistä pihaa. Esteitä ei olla vähään aikaan edes kokeiltu ja tauko hyppimisestä tekee varmasti hyvää itse kullekin. Ehkä ensi kuussa päästään niitä taas harjoittelemaan.
Toivottavasti teillä on ollut mukava syksy, vähemmän stressaava kuin minulla! Onhan tämä mun syysmasennus aika koominen, kun ihan vasta kirjoitin Palokka-lehteen jutun siitä, kuinka kannattaa olla masentumatta vaikka ulkona sataisi loskaa. hah. Kertokaa toki, jos olette tulossa Suvin kisoihin 12.12. tai jos teillä on muuta asiaa koskien syksyä tai masentumista. Älkää jooko kommentoiko tuota yllä olevaa runoa, se ei kestä palautetta!
Raimon veli!
Sain toissapäivänä blogiini erittäin piristävän kommentin, jossa mukavanoloinen kaninomistaja nimeltä Frida kertoi löytäneensä blogini Faunattaren kautta ja omistavansa yhden Raimon sisaruksista. Erittäin yllättyneenä, mutta todella innoissani menin katsomaan hänen blogiaan ja ihailemaan toinen toistaan söpömpiä kuvia Sigge-pupusta. On se kyllä suloinen, aivan niin kuin Raimo!
Sigge on ollut mun toinen lemppari Raimon sisaruksista itse Raimon lisäksi ja on ihanaa nähdä sen kuulumisia. Poika muistuttaa kuulemma paljon Raimoa tavoiltaan ja voin hyvin uskoa tämän. Ylemmässä kuvassa pikku-Raimo (vasemmalla) ja pikku-Sigge (oikealla) poseeraavat nätisti vierekkäin, suloista!
Raimon veljen seikkailuja pääsette seuraamaan Fridas Djurblogg -blogista. Suosittelen sitä kaikille, jotka tykkäävät lukea eläin- tai lifestyleaiheisia blogeja ja joilta ruotsinkieli yhtään luonnistuu. Itse olen ainakin ihan hurahtanut Fridan juttuihin, mitä niitä nyt tiistaista asti olen selannut. Hänen uusin postaus kertoo Raimosta, se kannattaa ainakin tsekata!
Kuvat: © Fridas Djurblogg ja Maija Suni