Markus J��skel�inen, Testamentti (runoja 1998) <!- file mjaaskel.htm ->
Markus J��skel�inen Markus J��skel�inen
Testamentissa on 51 kpl runoa jaettuna yhdeks��n osastoon eli sikerm��n. Taittajan valitsema fontti on pienehk��, jota himmeill� lukulaseilla on raskas lukea; en jaksanut. K�vin korjaamassa R�fs��n Siikarannalla tuulisella rannalla katkenneen lukulasieni sangan ja sitten Testamentin sanat tarttuivat verkkokalvoilleni. Sanat jatkoivat el�m��ns� kirjan sulkemisenkin j�lkeen ja se piti kaivaa uudelleen luettavaksi. Mieleni sopukoihin oli j��nyt taustalle kellumaan kerroksia ja viestej�: erinomaisen runouden tunnusmerkit. 1. osaston Y� on hiljainen el�in runot pyrkiv�t olemaan tasavaltalaisia. Ei isoja kirjaimia. Ei kappalejakoa. Tajunnanvirta ei kaipaa kielioppien kahleita. Ottaa riskin on kirjoittaa runoja. Markuksen 1. osaston runot i - viii on selke�sti harkittuja. Niist� kuultaa Markuksen henk�ys; ne ovat h�nen sanojaan. H�n on ne halunnut noin asetella, eik� siihen ole muilla sanomista.
on vain liike. liike joka ei milloinkaan pys�hdy.
(M. J. runossa v sivulla 10.) 2. osasto ALUSSA, runoihin i - v on jo l�ytynyt Isoja Alkukirjaimia. Apollinaire k��ntynee lev�hdyspaikassaan? Pisteit�h�n oli jo 1. osastosta asti. Teksti� on 2. osastossa my�s jo paloteltu kappaleihin. On kuin lukisi ihan oikeaa tarinaa. Teksti l�yt�� maan, joka oli hiekkaa, jossa oli jalanj�ljet, runossa ii himme�t jalanj�ljet, horisonttiin ulottuvan hiekan. He eiv�t jatkaneet en��. (runosta ii sivulta 17.) Runossa iii on tyylirikko: Isot alkukirjaimet ja pisteet, sitten pisteen j�lkeen pieni alkukirjain. Kuin unohtunut ykk�sosaston l�mmittelyriveist�. Mietin miksi. En l�yt�nyt sille perustetta. Turhanaikaista kikkailuako? Maailmassa on paljon ihmeellisi� asioita, kuten se kun kuuntelee radiota, se alkaa kesken musiikin r�p�tt�� GSM-puhelimen kutsukiimaa. Joskus vain ilmoittaakseen tukiasemalle olevansa olemassa. Onko ne isot alkukirjaimet ja lauseen lopettavat pisteet niin vaikeita veivata?
Sikerm� loppuu runossa v valheeseen:
Min� tied�n, ettei muistoja ole.
Mielenkiintoista. Mit�h�n seuraa osastossa kolme, nimisikerm�ss� Testamentti? L�hestymme runouden orgasmia!? Nimiruno p��ttyy lauseeseen, jossa Markus sanoo: Olen kirjoittanut viimeiset sanani. (sivulla 23) ja jatkaa seuraavalla sivulla runossa KAMIKAZE :
Kun runoilijat matkasivat vuoren yli, heid�n kimononsa repeytyiv�t kiviin. K�vi tuuli joka tiputti korvat lumeen, he antoivat niiden olla.
Kuulin Turussa kansainv�lisess� kierr�tyksess� kuluneen jutun: Tamperelainen oli kuollut Turussa. H�nelle tehtiin ruumiinavaus. Kalloa avattaessa tamperelaisen p��n sis�ll� ei ollut yht��n mit��n. Kallon poikki meni ainoastaan ohut lanka. Patologin apulainen ihmetteli, ett� mik� naru se siin�. - Pianhan se n�hd��n, tuumi patologi ja leikkasi narun poikki. Tamperelaisen korvat putosivat p�yd�lle. Hekoheko.
Runon KAMIKAZE runoilijat saavuttivat runon lopussa huipun. Lainaan my�s kolmannen osaston viimeist� runoa sivulta 27:
Huonossa runossa, kuin seurassa,
olet yksin. Kuuntelet, et kuule;
avaat suusi, lasket sormet n�pp�imille
mutta sanasi sanottu; j�t�t lauseen kesken.
Poistut p�yd�st�, avaat wc:n ikkunan;
olet kuolleiden kirjoissa kauan
menetetty lupaus; sinusta puhutaan
kuin olisit poissa.
Kolme osastoa jo luettu, ja niiss� ainekset kohtuulliseen runokokoelmaan. Kohtuullisen tolkullista alkul�mmittely�. 19 runoa vasta takana, kuin lyhyt runoelma tai yritys kuvata muutama idea. Eka osastosta tosin j�i tunne ett� piti itse pihdeill� kaivella runot sanam�ss�st�. ("Poimi itse omat runosi" - osasto.)
Osasto nelj�, SINULLE. Viisi nimet�nt�, numeroimatonta runoa. Kiintoisa kehitys. N�m� viitoset on nopeasti luettu. Mutta ovat pienine sanoineen alkup��t� hankalampia kavereita. Ne juttelevat. Pienell� tunkeilevalla ��nell�. Intiimi kurkistus p��ttyneeseen parisuhteeseen, kuin tirkistelisi Markuksen makuuhuoneeseen.
Yhteisten vuosien j�lkeen yksin�inen, upottava s�nky. Aikaisempi sanatulva on nyt kiinteytynyt kuin tukahtuvaan tuskaan ett� on YKSIN. vain sin� n�et syd�meni. Sanat ovat t�ss� osastossa niukkoja, kenties siksi ett� sis�lt� kasvoi sanoja suuremmaksi. Kuin olisivat vapautuneet tunnelista, ja runojuna kiskot kilkaten lis�� h�yry�. Miksi eteenp�in kiit�v� juna tuo mieleen voimakkaan vapauden, vaikka junanpy�r�t eiv�t muuta voi, paitsi kiskoja seurata? Helpottava homma; ei tarvitse j�nnitt�� ett� k��ntyisik�, koska k��nty� ei voi. Sit� on kiskojen iloisessa johdatuksessa. Juna puksuttaa, ja voi huoletta keskitty� muihin t�rke�mpiin asioihin. Kuten k�si poskella toljottaa ohivilist�v�� maisemaa.
En osaa nukkua yksin,
olet siin�.
Osasto viisi on kuin juna kipuaisi liev�� yl�m�ke�. kannoit lumisia puita syliss�si, teit tulta lieden mustaan syd�meen. Mik� symbolien vilistys: 'lumisia puita', 'sylisi', 'tuli', 'musta syd�n'. Uskoisi muutenkin v�hemm�ll� ett� parisuhde, tai sen loppuminen on katumusta, ja tuskaa. Joka pit�� kirjoittaa yl�s. Niin ett� tekee kipe�� ihmisen sis�ll�. Hienostuneesti kuumana sykkiv�� syd�nt� sanojen j��piikeill� hellitell��n. Kuin pitk��n jatkuneiden orgasmien j�lkeen: mik��n ei en�� ole mit��n sen rinnalla. ... kukkivat silmien mets�n reunan / kuin paksun peiton alle, kuolevat. Osasto kuusi palaa alkuper�iseen ruotuun: runoihin ilmestyv�t numeroinnit (i...v). Runossa i latvat heiluvat tuulessa / kirjoittavat pime��n pime��.
Runossa ii valossa piirtyisi nainen ohimennen Jatkuen iii.ssa: koirien kuonot koskettavat valoa. iv: Ja pime� palaa. Runossa v laskemme k�det luiselle otsalle.
Valolyriikkaa, ihmisen sis�ss� olevaa valoa jota ei ole ilman pimeytt�, jota sit�kin pit�� olla vastapainoksi kepe�n ilmaville hetkille. Kuin katselisi uusintana Marquerite Duras'in India Song - elokuvaa.
Osasto 7 on MATKALLA. Alkuruno sotkuinen mossotus matkan sekaisuudesta; tapahtuu enemm�n kuin yhteen runoon mahtuu: ihmisen p��h�n sopii enemm�n asiaa kuin millek��n paperille. Runossa toisaalta vaarallisen unettavasti kuitenkin tehd��n matkaa: 1. linja-auto, 2. lennet��n, 3. laskeudumme moskovan (pieni m!) kent�lle, jne kunnes n. yhteiselt� matkaltamme yksin her�simme. Toisessa runossa Markus saa s�keens� taas hivenen uneliaaseen vetoon, palataan ulkoisesti samoihin teemoihin mist� Markus kirjoitti Kaukaa tullut vesi - yhteisrunoelmassa vuonna 1996. edess�mme hotellin sininen sein� / siit� menemme sis��n Osastossa 8 unohdan nuoruuteni kuukausien toivottoman ahdistuksen. Luulisi ett� lapsuuden juurimaisemissa n�kisi suurempaakin nostalgiaa. Miksi ihmisill� on niin hyv� muisti? Markus palaa Sturenkadulle mummolaan ja k�y �idin kotona.
Taivaan pilvi� lapsuuden
jumalan reik�iset kalsarit.
(sivulta 58) Osasto 9 (PICNIC) on Testamentin loppuosasto. pilvet ja aurinko kiert�v�t maailmaa sivulla 65.
Y� lausetta lyhyempi.
Pime�.
(Lainaus sivulta 67, kokoelman viimeinen runo.) Paradoksi ei sin�ll��n riit� tekem��n mihink��n runoon sis�ist� dynamiikkaa, j�nnitett�. Ett� meteli on melua vasta kun se nousee hiljaisuudesta. Kun katselee pime�� y�t� alkaa n�hd� omat ajatuksensa. Markus J��skel�isen kokoelma TESTAMENTTI on miellytt�v� lukukirja. Paikoin on pitemp�� sanavuota ja nopeita muutaman sanan v�l�yksi�. Jotka hyvinkin ovat pitempi� turinoita 'raskaampia'. Vastuu on lukijassa. Kriitikot tekev�t pullam�ss�poskillaan senttej� suoltaessaan n�pp�ri� teilauksia, joiden tarkoituksena on nostaa omaa ylivertaisuutta. Avuton runoilija on niiden teilikirveksien jytk�htelyn alla suojattomia, kuin Tikkasen Liftarikaislat. J��skel�isen alkuajan uneliaisiin s�vyihin on tullut her��misen makua, teksti on ter�v�itynyt, siit� kirkastuu kokoelma ja runoelma runoelmalta omaa ��nt�, joka j�� p��h�n miellytt�v�sti h�iritsem��n, ja jonka j�lkeen j�� ik��nkuin odottelemaan. Kyll� Suomeen runoutta mahtuisi, eik� niiden kustantaminen niin hirveit� p��omia tarvitse. Tahdosta kaikki on kiinni. Kun viel� lukaisin sis�llysluettelon ja havaitsin ett� sinne ei riit� osastojen 1,2 ja 6 runojen numerointi, vaan h�n on lis�nnyt n�iden tueksi runojen alkusanoja. Ja nyt Isoilla Alkukirjaimilla! (Petturi.) Testamentti on tavallaan Markus J��skel�isen viides julkaisu. Ensimm�inen oli yhteisrunoelma Tommi Parkon kanssa: Vanhat laulut / Nimett�m�t el�imet Nihil Interit 1994. Ote:
Suutele h�nen selk�ns�
nimett�m�t el�imet
historian erehdykset.
Meill� oli sopimus.
Min� olen apina.
Teen itse�ni koskevat p��t�kset.
(Sivulta 31) Sitten seurasi Kunnes muuta n�en - kokoelma vuonna 1994. Senj�lkeen kokoelma Siemen vuonna 1996. V�lill� oli Markuksen kirjoittamana kolmasosa julkaisussa Kaukaa tullut vesi. (Manuscript -63 ry, Pori 1996.)
Sokea on syntym�,
yst�v�t poissa.
Kirjoitan nimeni
vieraskirjaan:
en k�ynyt t��ll�
(Markus J��skel�inen Kaukaa tullut vesi - runoelmassa runossa 44.) On Markus J��skel�inen niin hyv� runoilija, ett� on hienoa, ett� Otava h�nt� julkaisee.
Juhani Tikkanen . . . Ps. Katso englannin kielen hiipimisest� alitajuntaamme inkeril�isten runoista kertovan jutun yhteydess�. Alkusivulle
sivu laadittu 15.7.2000, t�ydennetty 28.7. & 8.8.2000. Pari poistoa 21.7.2002. chkd 26.10.2003