Răzvan Anghel

Keywords: Limitele efectelor lucrului judecat în materia asigurărilor sociale, Încălcarea art, 1

à la diffusion de documents scientifiques de niveau recherche, publiés ou non, émanant des établissements d'enseignement et de recherche français ou étrangers, des laboratoires publics ou privés.

Limitele efectelor lucrului judecat în materia asigurărilor sociale. Încălcarea art.1 din Primul Protocol la Convenția Europeană a Drepturilor Omului prin respingerea de către o instanță a pretențiilor privind drepturi de pensie de invaliditate ca urmare a reținerii autorității de lucru judecat în pofida existenței unei erori vădite a autorității publice, imputabile acesteia. Hotărârea CEDO în cauza Grobelny c. Polonia

The limits of the effects of res judicata in matters of social security. Violation of Article 1 of the First Protocol to the European Convention on Human Rights by rejecting a court's claim for invalidity pension rights as a result of the retention of the force of res judicata despite the existence of a manifest error of public authority attributable to it. Judgment of the ECtHR in GROBELNY v. Poland

Abstract

The article presents the judgment delivered by the European Court of Human Rights of 5 March 2020 in GROBELNY v. Poland, by which the Court found that Article 1 of the First Protocol to the European Convention on Human Rights had been infringed following the rejection by national courts of the applicant's claim for compensation equal to the invalidity pension which he was unlawfully deprived of by applying the res judicata principle, despite the existence of relevant and sufficient grounds for departing from that principle, namely the fact that the applicant's deprivation of pension rights was the consequence of a manifest error attributable to the public authority, found as such by the court in the second dispute. The Court held that, in this way, the national authorities had failed to ensure compliance with the principles of social justice and fairness or good governance and that the burden to which the applicant was subject was disproportionate, since he was required to bear the consequences of the errors attributable to the public authorities on his own, even though he did not have any other legal means to compensate for the damage. The article also contains an analysis by the author of the ECtHR ruling.

Răzvan Anghel, Judecător Curtea de Apel Constanţa

În cauza Grobelny c. Polonia, 1 CEDO a reţinut că a fost încălcat art.1 din Primul Protocol la Convenția Europeană a Drepturilor Omului ca urmare a respingerii de instanţele naţionale a cererii reclamantului de acordare a unei despăgubiri egale cu pensia de invaliditate de care acesta a fost lipsit în mod nelegal, aplicând principiului res judicata, în ciuda existenței unor motive relevante și suficiente pentru a se îndepărta de la acest principiu, respectiv împrejurarea că lipsirea reclamantului de drepturile de pensie a fost consecinţa unei erori vădite şi imputabile autorităţii publice, constatată ca atare de instanţă în cel de al doilea litigiu. Curtea a considerat că, în acest mod, instaţele naţionale nu au asigurat respectarea principiilor justiției sociale și a echității şi nici al bunei guvernări iar sarcina la care a fost supus reclamantul a fost disproporţionată, acesta fiind obligat să suporte singur consecințele erorilor imputabile autorităților publice în condiţiile în care nu dispunea de niciun alt mijloc legal pentru repararea prejudiciului.

I. Prezentarea hotărârii

1. Situația de fapt: Din 1994 până la 31 martie 2008, reclamantul a primit o pensie de invaliditate, deoarece era complet inapt pentru munca agricolă. La 16 mai 2008, autoritatea de asigurări sociale a emis o decizie prin care a constatat că nu era complet inapt pentru munca agricolă și, în consecință, i s-a refuzat plata în continuare a pensiei de invaliditate începând cu 1 aprilie 2008. Reclamantul a contestat această decizie în fața instanțelor. Tribunalul Regional Gorzów Wielkopolski a respins contestația, având în vedere o serie de rapoarte medicale întocmite de experți în medicină internă, ortopedie, gastroenterologie, neurologie, psihiatrie, diabetologie și chirurgie vasculară. Reclamanta a formulat apel împotriva hotărârii primei instanțe, contestând în special raportul de expertiză în neurologie și ortopedie. Curtea de Apel Szczecin a respins apelul reclamantului (par.7-14).

La 19 ianuarie 2010, reclamantul a depus din nou o cerere la Fondul de Asigurări al Fermierilor Zielona Góra pentru a i se acorda o pensie de invaliditate din cauza incapacității sale de muncă. La 26 martie 2010, în cursul procedurii desfășurate de Fondul de securitate socială al agricultorilor, consiliul medical al fondului a declarat temporar incapacitatea totală a reclamantului pentru munca agricolă de la 17 decembrie 2009 până la 28 februarie 2011. Cu toate acestea, la 6 aprilie 2010, Fondul a respins cererea reclamantului de acordare a unei pensii de invaliditate, considerând că nu îndeplinea una dintre condițiile de acordare a acestei prestații, și anume că acesta nu a plătit cotizații la asigurările sociale pentru perioada de timp necesară. La 27 aprilie 2010, reclamantul a contestat decizia menționată anterior la Tribunalul Regional. La 24 septembrie 2010, Tribunalul Regional Gorzów Wielkopolski a considerat contestația întemeiată și, făcând trimitere la articolul 22 alineatul (2) din Legea privind securitatea socială a agricultorilor din 20 decembrie 1990, a reinstituit dreptul reclamantului la o pensie de invaliditate, cu efect de la 19 ianuarie 2010, și anume data depunerii cererii. Tribunalul Regional a avut în vedere o mai multe rapoarte de expertiză ale experților în diferite specializări medicale; instanța a constatat că reclamantul a fost complet inapt pentru munca agricolă pe parcursul întregii perioade, începând cu sfârșitul lunii martie 2008, și anume din ziua în care a încetat să mai primească pensia de invaliditate.

Reclamantul a formulat apel împotriva hotărârii Tribunalului Regional, solicitând în special restabilirea dreptului său la o pensie de invaliditate începând cu 1 aprilie 2008. La 27 ianuarie 2011, Curtea de Apel din Szczecin a respins calea de atac formulată de reclamant. Instanța a considerat că, având în vedere domeniul de aplicare al principiului res iudicata, era imposibil se reexamineze și să decidă asupra problemei stării de sănătate a reclamantului, chiar dacă experții din procedura în curs îl declaraseră complet inapt pentru munca agricolă începând cu 31 martie 2008. În acest sens, instanța a făcut trimitere la o hotărâre a Curții Supreme din 18 februarie 2003 pronunțată într-o cauză similară. Potrivit acestei hotărâri, un raport de expertiză contradictoriu cu o hotărâre definitivă nu este supus aprecierii instanței. Prin urmare, instanța a fost obligată să respecte constatările efectuate în cadrul primei proceduri, în Hotărârea Curții de Apel din Szczecin din 26 noiembrie 2009. (par.15-21).

La 1 august 2011, reclamantul, invocând articolul 417 din Codul civil, a introdus o acțiune civilă în despăgubire împotriva Fondului de Asigurări al Fermierilor Zielona Góra. El a considerat că ar fi trebuit să i se plătească o pensie de invaliditate pentru întreaga perioadă a incapacității sale de a desfășura o activitate agricolă, începând cu 1 aprilie 2008. Astfel, acesta a solicitat plata a 13,850 de zloți polonezi, acoperind cele douăzeci și una de luni în cursul cărora a fost privat de prestațiile sale sociale, împreună cu 1 260 de zloți polonezi (aproximativ 315 euro), cu titlu de rambursare a costului examenului medical pe care l-a efectuat pe cheltuiala sa și care iau confirmat incapacitatea de muncă.

La 29 februarie 2012, Tribunalul Districtual din Sulęcin a refuzat să acorde reclamantului despăgubirile solicitate, considerând că nu erau îndeplinite condițiile prevăzute la articolul 417 din Codul civil, și anume activitățile Fondului în calitate de reprezentant de stat nu erau ilegale. Tribunalul districtual a constatat că experții medicali au confirmat că nu au avut la dispoziție documentația medicală completă și dosarele procedurale relevante atunci când au emis primul raport medical privind solicitantul. În consecință, cel de al doilea raport medical al acestora conținea concluzii contrare evaluării anterioare a stării de sănătate a solicitantului. Cu toate acestea, aceasta a considerat că nu putea anula hotărârea definitivă și obligatorie din punct de vedere juridic din 26 noiembrie 2011 pronunțată de Curtea de Apel din Szczecin, nici cu privire la aprecierea juridică a instanței de apel, nici cu privire la constatările de fapt care stau la baza acesteia, ca urmare a aplicării principiului res iudicata, astfel cum este prevăzut la articolul 365 din Codul de procedură civilă, care a împiedicat-o să se pronunțe din nou cu privire la aspectul dacă reclamantul era complet inapt pentru munca agricolă după 31 martie 2008. În această privință, instanța a făcut trimitere și la hotărârea Curții Supreme din 18 februarie 2003 (dosarul nr. II UK 139/02). Astfel, Tribunalul s-a declarat obligat să nu țină seama de raportul de expertiză emis în cadrul celei de a doua proceduri privind pensia de invaliditate inițiată de reclamant, în măsura în care aceasta contrazicea hotărârea Curții de Apel. În plus, aceasta a considerat că instanțele din cadrul procedurilor anterioare nu săvârșiseră nicio eroare flagrantă în interpretarea și în aplicarea principiilor juridice relevante care ar fi putut angaja răspunderea Trezoreriei Statului.

Reclamantul a formulat apel împotriva hotărârii pronunțate în primă instanță. La 29 iunie 2012, Tribunalul Regional Gorzów Wielkopolski a respins apelul. Tribunalul Regional a fost de acord cu aprecierea juridică a instanței de prim grad de jurisdicție în ceea ce privește legalitatea activității fondului de pensii și protecția principiului securității juridice, interpretat ca principiul res iudicata, și a făcut trimitere la aceeași hotărâre a Curții Supreme. În plus, instanța a considerat că reclamantul nu a dovedit că lipsa documentației medicale complete și a dosarelor procedurale complete a rezultat dintr-o culpă a fondului de pensii (par.22-25).

Reclamantul a susținut că, având în vedere împrejurările speței, refuzul de a-i acorda despăgubiri pentru perioada de douăzeci și una de luni în care, în pofida incapacității sale recunoscute de a lucra în agricultură, a rămas fără niciun sprijin financiar din partea statului constituia o privare nejustificată de proprietate contrară articolului 1 din Protocolul nr. 1 la convenție (par.35).

Considerentele Curții

Curtea constată, mai întâi, că reclamantului i s-a acordat o pensie de invaliditate în 1994 și a primit-o până la 31 martie 2008. Nu se contestă că reclamantul a fost inapt de muncă de la 1 aprilie 2008 până la 19 ianuarie 2010 și că a îndeplinit toate condițiile necesare pentru a beneficia de o pensie de invaliditate pentru această perioadă. Problema era dacă ar fi trebuit să i se despăgubească întreruperea plății pensiei în această perioadă. Astfel, întrucât reclamantul avea, în temeiul dreptului intern, dreptul de a primi o pensie de invaliditate, acest drept este cuprins în domeniul de aplicare material al aplicării articolului 1 din Protocolul nr. 1 la Convenție (par.63).

Analizând proporționalitatea ingerinței în posesia reclamantului, Curtea consideră că în centrul litigiului se află problema dacă situația reclamantului a dat naștere unei ingerințe nelegale și disproporționate în dreptul său de proprietate, care rămâne de examinat (par.64).

Curtea subliniază faptul că reclamantul, în pofida incapacității sale recunoscute de a lucra în agricultură, a rămas pentru o perioadă de douăzeci și una de luni fără niciun sprijin financiar din partea statului și i-a fost refuzată despăgubirea. În consecință, Curtea concluzionează că faptul că reclamantul a fost privat de dreptul de a obține o pensie de invaliditate fără nicio posibilitate de compensare reală constituie o ingerință în drepturile sale în temeiul articolului 1 din Protocolul nr. 1 la Convenție (par.65).

În ceea ce privește aspectul dacă această ingerință a fost legală și a urmărit un scop legitim, Curtea admite că principiul securității juridice, interpretat ca principiul res iudicata, poate constitui, ca regulă generală, un obiectiv legitim -și anume poate fi "în interes general", în sensul articolului 1 din Protocolul nr. 1 la Convenție. Cu toate acestea, chiar dacă guvernul nu a prezentat observații specifice în această privință, Curtea nu consideră necesar să examineze în detaliu aceste aspecte în lumina împrejurărilor speței, întrucât ingerința în drepturile de proprietate ale reclamantului era în mod vădit disproporționată (par.66).

În primul rând, Curtea consideră că reclamantului i-a fost impusă o sarcină excesivă ca urmare a faptului că, urmare a unei aprecieri eronate a stării sale de sănătate de către experții medicali ai fondului de pensii, acesta s-a confruntat cu o pierdere totală a pensiei sale de invaliditate, în pofida faptului că era complet inapt pentru munca agricolă. Astfel, indiferent de orice obiectiv urmărit în interesul general, este greu de acceptat ca autoritățile să fi transferat reclamantului consecințele unei erori care le-a fost imputabilă (par.67).

În al doilea rând, Curtea are în vedere că, în cadrul drepturilor de proprietate, trebuie acordată o importanță deosebită principiului bunei guvernări. Este necesar ca autoritățile publice să acționeze cu cea mai mare coerență, în special atunci când se ocupă de chestiuni de importanță crucială pentru persoane, cum ar fi prestațiile sociale și sociale și alte drepturi de proprietate. În speță, Curtea observă că autoritățile naționale, inclusiv instanțele naționale în cursul procedurii de despăgubire, nu și-au îndeplinit obligația de a acționa în timp util și în mod adecvat și cu cea mai mare coerență, întrucât nu au remediat o eroare imputabilă în mod clar fondului de pensii (par.68).

În această privință, Curtea consideră că trebuie arătat că noțiunea de securitate juridică, deși importantă în orice sistem juridic, nu este absolută. Curtea consideră că, în speță, existau motive pertinente și suficiente pentru a deroga de la acest principiu pentru a asigura respectarea justiției sociale și a echității (par.69).

Curtea nu insistă asupra faptului că derogarea de la principiul res iudicata pentru a-l repara pe reclamant era singurul mijloc prin care autoritățile naționale îl scuteau de sarcina disproporționată care i-a fost impusă. Cu toate acestea, consideră că autoritățile naționale ar fi trebuit să îi ofere o soluție juridică care să implice plata unei compensații din partea fondului de pensii; această concluzie este determinată de aceea că fondul de pensii a fost cel care ar fi trebuit să suporte consecințele greșelii făcute de experții săi (par.70).

Curtea a considerat că aceste considerente sunt suficiente pentru a îi permite să concluzioneze că ingerința în drepturile de proprietate ale reclamantului a fost disproporționată (par.71).

II. Comentariu

Esențială în această cauză este concluzia enunțată de Curte în sensul că noțiunea de securitate juridică, deși importantă în orice sistem juridic, nu este absolută și că se poate deroga de la regula respectării lucrului judecat atunci când este necesară respectarea unor imperative cu importanță superioară cum sunt respectarea justiției sociale și a echității.

Într-adevăr, autoritatea sau puterea lucrului judecat constituie un principiu al securității juridice dar nu trebuie absolutizate și opuse particularilor în favoarea statului atunci când efectul produs constă în lipsirea celor dintâi de drepturi și libertăți care le sunt negate de stat ca urmare a unor erori ale instituțiilor sale și al neîndeplinirii obligației de bună guvernare.

Respectarea lucrului judecat poate avea ca scop protecția unui interes general. În particular, în materia asigurărilor sociale, un astfel de interes poate fi legitim atunci când particularul urmărește obținerea sau păstrarea unui drept de asigurări sociale necuvenit, care este suportat de ceilalți asigurați care contribuie la fondul din care se plătește acel drept de asigurări sociale.

CEDO a stabilit că statele pot revizui drepturile de pensie, inclusiv în sensul reducerii și chiar și atunci când eroarea aparține instituțiilor sale, întrucât asiguratul încasează un venit necuvenit în detrimentul celorlalți asigurați care contribuie la fondul asigurărilor sociale2 .

Per a contrario, rezultă că, atunci când asiguratul este cel prejudiciat prin calcularea drepturilor de asigurări sociale, ca urmare a unor erori ale autorităților publice, cu atât mai mult trebuie ca pensia să fie revizuită și nu există niciun impediment în acest sens, căci nu ar putea fi considerat un interes legitim, care să fie protejat, interesul statului de a plăti, în mod nelegal, drepturi de pensie mai mici unor asigurați, realizând o economie nejustificată în bugetul asigurărilor sociale de stat, mai ales că sumele "economisite" nu ar reveni celorlalți asigurați.

Ca urmare, o ingerință în dreptul protejat de art.1 din Primul Protocol la Convenție nu ar putea fi justificată de protecția securității raporturilor juridice prin instituția autorității de lucru judecat căci scopul statului nu ar fi unul legitim pentru că nu se poate considera că această instituție are ca scop protejarea situației bugetare a unor instituții publice în detrimentul cetățenilor ale căror drepturi au fost încălcate, în special atunci când i se opun respectarea justiției sociale și a echității.

În principal, însă, autoritatea de lucru judecat are ca scop protejarea securității circuitului civil în privința drepturilor recunoscute unor terți particulari prin hotărâri judecătorești anterioare.

În această privință, CEDO a reținut că riscul erorilor aparținând unor autorității publice trebuie să fie suportat de stat în special atunci când niciun alt interes privat nu este în joc și nici o eroare nu trebuie să fie reparată în detrimentul persoanelor vizate [START_REF] Cedo ; Magomedov | Hotărârea din 28.03[END_REF] .

În consecință, atunci când niciun alt interes privat nu este în joc, autoritatea de lucru judecat nu ar trebui să constituie un instrument pentru a împiedica înlăturarea nor erori ale autorităților statului prin care sunt afectate drepturi de asigurări sociale astfel încât asiguratul să suporte consecințele acestor erori constând în privarea sa de drepturile cuvenite.

Soluția Curții privind posibilitatea de înlăturare a autorității de lucru judecat a unor hotărâri judecătorești nu nouă. Curtea a reținut și anterior că instanțele se pot îndepărta de principiul res judicata atunci când necesitatea unei astfel de măsuri este determinată de circumstanțe substanțiale și convingătoare [START_REF] Cedo | Hotărârea din 24.07[END_REF] .

În particular, în legătură cu modul în care autoritatea de lucru judecat operează în materia asigurărilor sociale, CEDO a validat raționamentul potrivit căruia ea operează diferit în această materie față de materia civilă, considerând că această concluzie este compatibilă cu caracterul și scopurile procedurilor de asigurări sociale și ale dreptului material, care se dorește a fi suficient de flexibil pentru a răspunde nevoilor reale ale persoanelor asigurate, nevoi care pot evolua și se pot schimba în timp [START_REF] Cedo | Hotărârea din 26.07[END_REF] .

Continuând analiza, Curtea reține drept motiv justificat de lăsare neaplicată a principiului autorității de lucru judecat împrejurarea că instanțele însele au constatat o eroare a autorităților administrative care a condus la lipsirea nejustificată a reclamantului de un drept de asigurări sociale, contrar principiilor justiției sociale, al echității și bunei guvernări.

O situație similară este, însă, și aceea în care o interpretare a legii adoptată și aplicată de autoritatea administrativă și validată de instanțe prin respingerea contestațiilor asiguraților, în baza căreia se refuză drepturi de asigurări sociale, este considerată incorectă de instanța supremă dintr-un stat fie printr-o decizie pronunțată într-un mecanism de unificare a jurisprudenței fie printr-o jurisprudență consolidată. Și în acest caz eroarea autorității competente în materia asigurărilor sociale este evidentă și stabilită în mod clar de chiar instanța supremă a statului respectiv nu doar de instanța sesizată cu cererea reclamantului în al doilea litigiu.

Este relevant că, prin absolutizarea autorităţii de lucru judecat a unor hotărâri bazate pe o eroare vădită de interpretare a legii, constatată de o instanță supremă, se ajunge ca între diferiți asigurați să existe diferențe nejustificate de drepturi de asigurări sociale deși se află în aceeași situație din punct de vedere al datelor relevante pentru calcularea acestor drepturi.

Astfel, de o parte se află asigurații ale căror pretenții au fost respinse pe baza interpretării greșite a legii și de cealaltă parte se află asigurații ale căror acțiuni au fost admise pe baza interpretării contrare a legii, care s-a vădit a fi cea corectă, precum și asigurații care nu au acționat în justiție, acționând ulterior clarificării problemei de drept și beneficiind de dezlegările de drept ale instanței supreme.

O asemenea diferențiere nu poate fi justificată printr-un scop legitim urmărit, scopul statului fiind, prin ipoteză, nelegitim, constând în lipsirea în continuare de drepturi de asigurări sociale a unor asigurați, în pofida unei prevederi legale care le acorda aceste drepturi, doar pentru că, formal, se opune acordării lor autoritatea de lucru judecat a unei hotărâri anterioare a unei instanțe, bazate pe o interpretare a legii care s-a dovedit a fi greșită.

În sfârșit pentru aprecierea caracterului excesiv și disproporționat al sarcinii suportate de reclamant, Curtea nu alocă o parte importantă a considerentelor.

Este adevărat că, luând în considerare situația de fapt reținută precum și prima parte a considerentelor din paragraful 67, ar părea că o importanță aparte a avut împrejurarea că reclamantul a fost lipsit total de pensia de invaliditate. Totuși, Curtea nu insistă asupra acestui argument și nu analizează pierderea totală a dreptului de asigurări sociale prin raportare la durata lipsirii de acest drept, ceea ce în mod normal poate fi relevant.

Astfel, Curtea pare să considere esențial principiul că reclamantul nu trebuia să suporte consecințele unei erori a autorităților publice care le este imputabilă, motiv pentru care nici nu continuă analiza proporționalității ingerinței, fiind suficientă pentru a reține lipsa acestei proporționalități împrejurarea că autoritățile statului au transferat reclamantului toate consecințele acelei erori.

Pare astfel că acesta este argumentul principal, iar lipsirea totală de venituri sau durata acesteia nu au aceeași importanță; ele ar putea dobândi o relevanță mai mare doar dacă reclamantului i-ar fi fost transferată doar o parte a consecințelor erorii imputabile autorităților publice.

Din motivarea Curții rezultă că sarcina considerată a fi disproporţionată nu a fost cea determinată, în sine, de lipsirea totală de venituri pentru mai mult de un an, ci imposibilitatea ulterioară a reparării prejudiciului rezultat din sistarea plății pensiei, respectiv respingerea cererii de despăgubiri egale cu veniturile de care reclamantul a fost lipsit și inexistenţa oricărui alt mijloc juridic de reparare a acestui prejudiciu.

O problemă care se poate pune este aceea dacă se poate reține existența unei sarcini disproporționate suportate de asigurat atunci când el nu este lipsit total de drepturile de asigurări sociale, ci numai de o parte din acestea.

Având în vedere că, în această privință, esențial este că asiguratul suportă singur consecințele erorilor instituțiilor statului, împrejurarea că a fost lipsit doar de o parte din venituri nu ar trebui să conducă, în principiu, la o altă concluzie. În plus, chiar dacă este vorba de o parte a veniturilor de asigurări sociale, nu poate fi omis că această lipsire de veniturile cuvenite ar avea efecte viagere dacă ele nu ar mai fi niciodată recunoscute ca urmare a opunerii efectelor lucrului judecat. În aceste condiții, caracterul definitiv al lipsirii de drepturi, chiar dacă doar în parte, corelat cu lipsa unui interes legitim al statului pentru menținerea acestei situații contrare legii, a principiului justiției sociale și echității, chiar al contributivității și egalității în drepturi a asiguraților, ar putea conduce tot la concluzia că sarcina impusă asiguratului este una disproporționată.

De altfel, cel puțin din perspectiva valorii prejudiciului, este dificil de identificat o diferență relevantă între un asigurat care este lipsit de întregul venit o perioadă limitată şi unul care este lipsit de o parte din venit pentru restul vieții.

În condițiile în care autoritatea de lucru judecat a hotărârii judecătorești anterioare ar însemna numai că aceasta nu este desființată cu efecte retroactive, dar asiguratul poate beneficia pentru viitor, de la data noii cereri, de drepturile de pensie de care a fost lipsit nelegal, iar această lipsire ar fi numai parțială, sarcina suportată de asigurat ar consta numai în prejudiciul, limitat, cauzat de plata unui cuantum inferior al drepturilor de asigurări sociale pentru o perioadă determinată. Luând în considerare durata perioadei în care a fost lipsit parțial de drepturi precum şi valoarea acestora în raport de drepturile cuvenite, în principiu, sarcina suportată de asigurat ar putea să nu fie considerată atât de importantă încât să constituie o încălcare a art.1 din Primul Protocol la Convenția EDO.

Totuși, având în vedere cele reținute de CEDO în cauza de față, rezultă că este important nu doar ca drepturile de pensie să fie recunoscute pentru viitor, de la data unei noi cereri, ci să existe şi un mijloc de reparare a prejudiciului rezultat din neplata drepturilor de pensie cuvenite, în pofida autorității de lucru judecat a unei hotărâri judecătorești anterioare prin care aceleași pretenții fuseseră respinse în mod evident eronat. De aceea, pentru a înlătura caracterul disproporționat al sarcinii suportate de asigurat, ar putea fi necesar ca acesta să poată recupera drepturile de pensie de care a fost lipsit în mod incorect, ca urmare a erorii autorității publice, cel puțin în termenul general de prescripție eventual nu mai devreme de data pronunțării hotărârii a cărei autoritate de lucru judecat este protejată.

În acest scop, autoritatea de lucru judecat al hotărârilor judecătorești în materia asigurărilor sociale ar trebui limitată la procedura administrativă ulterioară căreia s-a pronunțat hotărârea judecătorească.

Totodată, trebuie avut în vedere că principiul bunei guvernări și al justiției sociale obligă în primul rând autoritățile administrative ale statului, competente în materia asigurărilor sociale, să își îndrepte ex officio erorile care determină lipsirea incorectă a unor asigurați de drepturi de asigurări sociale şi acestea ar trebui să acționeze de îndată ce constată respectivele erori, inclusiv atunci când instanța supremă a unui stat stabilește o interpretare a legii cu caracter obligatoriu, contrară celei reținute de instituția statului pentru a respinge cererea de acordare a unor drepturi de asigurări sociale.

Procedând cel puțin în acest mod, consecințele erorilor săvârșite de instituțiile statului nu ar mai fi suportate numai de asigurat, ci ar fi partajate, așa încât nu s-ar mai putea reține ca element determinant al caracterului disproporționat al sarcinii suportate de reclamant împrejurarea că a suportat singur consecințele erorilor statului.

CEDO, Secţia I, Hotărârea din 5 martie

(definitivă la 05.07.2020), cauza Grobelny c. Polonia (Cererea nr. 60477/12), disponibilă în limba engleză la https://hudoc.echr.coe.int/?i=001-201526 (prezentarea nu constituie o traducere integrală, fiind selectate pasajele considerate relevante de autor; traducere realizată cu ajutorul serviciului automat eTranslation al Comsiei Europene şi revizuită de autor).

În acest sens şi hotărârile pronunţate în cauzele CEDO: Barbara SAJ c. Poloniei, Secția a IV-a, hotărârea din 16 iunie 2015 (cererea nr.10920/12), http://hudoc.echr.coe.int/eng?i=001-155954; Moskal c. Polonia, (cererea nr.10373/05), Hotărârea din 15 septembrie 2009, § 73 şi Iwaszkiewicz c. Polonia, (cererea nr.

30614/06), hotărârea din 26 iulie 2011, § § 53 şi 70; pentru prezentare a se vedea Anghel, R., Hotărâri CEDO relevante în materia raporturilor de muncă şi asigurărilor sociale. Comentarii şi jurisprudenţă naţională, Ed. Rosetti International, Bucureşti 2016, pp.282-288;


Ioana-Daniela Bălăuţă
email: daniela.balauta@gmail.com

Adjectivele evaluative ca mărci ale subiectivităţii. Analiză asupra discursului ghidurilor turistice

Keywords: travel guides, evaluative adjectives, subjectivity, concordancer, quantitative and qualitative analysis Pentru studiul nostru, am reunit un corpus Pentru limba română, am ales ghidurile turistice următoare: România: ghid turistic, ]. Pentru limba franceză, sînt pertinente pentru analiza

The article addresses the way in which the evaluative adjectives, integrated in the discourse of travel guides, reflect the subjectivity of the enunciator. In a comparative approach, our objectives are to identify, classify and semantically analyze the evaluative adjectives, frequently used in the discourse of current tourist guides, having the same reference, Romania, from both the Romanian and the French space. In travel guide, the declarative instance produces an informative but also a prescriptive speech. The use of axiological evaluation adjectives, which focuses on topics such as authenticity, beauty, notoriety, excellence, etc., is one of the ways to introduce the enunciator's subjectivity into the tourist text, in order to convince the reader. The interpretation of subjective semantic elements is related to the culture in which the text was written. By exploiting computerized techniques, we submit the corpus of statistical analyses to identify the frequently used adjectives that allow to enhance the qualities of a destination (Romania), in order to convince potential tourists. We consider that a work on this issue is relevant given that Romanian studies have approached the marks of subjectivity in the reception of the poetic text and analyzed the media discourse in terms of subjectivity, but, a complex analysis that would identify and interpret the role of evaluative adjectives in the speech of tourist guides has not been elaborated yet.

Introducere

În cercetarea noastră, vom analiza discursul scris al ghidurilor turistice originale despre România, publicate în română şi în franceză, cu scopul de a pune în evidenţă rolul adjectivelor calificative în construirea referentului. Utilizarea adjectivelor evaluative reprezintă unul dintre procedeele de punere în valoare a referentului şi caracterizează acest tip de discurs. Prezenţa adjectivelor în număr sporit este explicabilă dacă o raportăm la puterea de seducţie cu care este învestit discursul publicitar turistic. Adjectivele permit exaltarea calităţilor produselor publicitare turistice cu scopul de a convinge consumatorul.

Plecînd de la constatarea lui Catherine Kerbrat-Orecchioni [Kerbrat-Orecchioni, 2004: 18], referitoare la faptul că ghidurile turistice sînt supradeterminate de o orientare de tip promoţional care explică recurgerea generalizată la procedee evaluative pozitive, ne propunem, cu o abordare de tip corpus-based 1 [Tognini- Bonelli, 2001: 65-83] să observăm dacă materialul faptic, concretizat în ghidurile turistice ce constituie corpusul propus pentru acest studiu, atestă pertinenţa acestei constatări.

Prin exploatarea cu mijloace informatice a unui corpus multilingv, ne propunem să observăm, de asemenea, dacă se înregistrează diferenţe între cele două cadre culturale, în ceea ce priveşte prezenţa şi frecvenţa anumitor adjective evaluative existente în acest gen de discurs. În opinia noastră, în ceea ce priveşte organizarea textuală a ghidurilor turistice, în plan enunţiativ, aceste mărci semantice -adjectivele evaluative -reprezintă indici ai subiectivităţii care sporesc expresivitatea textului.

Modelele de structurare semantică, propuse de către Angela Bidu-Vrânceanu şi Narcisa Forăscu [Bidu-Vrânceanu, Forăscu, 1984], de asemenea, şi pe studiul despre sintaxa şi semantica adjectivului în limba română al Ralucăi Brăescu [START_REF] Brăescu | Raluca Brăescu, Adjectivul în română : sintaxă şi semantică[END_REF] şi, pe de altă parte, pe cercetările despre subiectivitate, începînd cu descoperirea şi introducerea noţiunii de subiectivitate în limbaj de către Émile Benveniste [Benveniste, 1974], şi apoi, avînd în vedere teoria propusă de Catherine [START_REF] Kerbrat-Orecchioni | Catherine Kerbrat-Orecchioni, L'énonciation de la subjectivité dans le langage[END_REF] dar şi pe clasificările adjectivelor evaluative propuse de către Björn Larsson [START_REF] Larsson | La place et le sens des adjectifs épithètes de valorisation positive : Une étude de 113 adjectifs d'emploi fréquent dans la langue du tourisme et dans d'autres types de prose non-littéraire[END_REF]. Ţinem cont de faptul că trebuie să abordăm situaţia de enunţare din discursul publicitar turistic, în care putem încadra şi genul discursiv al ghidului turistic care are ca scop promovarea unei destinaţii în mod persuasiv, bazîndu-se pe o anume strategie enunţiativă.

Într-o perspectivă comparativă ce vizează inventarierea adjectivele din corpusul menţionat, ne propunem să identificăm cu mijloace computerizate, printr-o analiză cantitativă, care sînt itemii lexicali 2 [Dubois, 2012: 259] reprezentativi pentru fiecare ghid, în ceea ce priveşte adjectivele evaluative. Prelucrarea corpusului permite determinarea din punct de vedere cantitativ (prin măsurări statistice), dar şi calitativ (prin exploatarea contextului) a marcării axiologice a lexicului utilizat în aceste ghiduri.

Menţionăm că a fost necesară o primă etapă de numerizare a ghidurile turistice menţionate, care au fost scanate şi ocerizate. Studiul nostru cantitativ şi calitativ se bazează pe exploatarea automatizată a corpusului, cu ajutorul programului Tropes 3 (care funcţionează atît pentru texte în limba română, cît şi pentru texte în limba franceză) , cu ajutorul concordanţierului Lucon 4 pentru textele în limba română şi cu ajutorul programului informatic de lectură a corpusului, IRaMuTeQ 5 , în varianta 0.7 alpha 2 (doar pentru textele în limba franceză).

2 "Numim item orice element al unui ansamblu (gramatical, lexical, etc.), considerat ca termen distinct: vom spune că substantivele tată, frate, soră, masă, scaun sînt fiecare itemi lexicali având proprietăţi semantice deosebite şi că prezentul, trecutul sînt itemi gramaticali." (tn) 3 Programului de analiză semantică Tropes (care se bazează pe analiza cognitivo-discursivă, presupunînd decuparea textului în propoziţii (unităţi cognitivo-discursive) şi clasificarea semantică a cuvintelor utile) este disponibil pentru limba franceză (la adresa: http://www.tropes.fr) dar şi pentru limba română (la adresa: http://www.semantic-knowledge.com/tropes.htm). Acest instrument de lucru, Tropes, permite extragerea informaţiilor dintr-un text şi realizează analiză morfologică, lexicală, sintactică, semantică şi cognitivodiscursivă, apoi statistici pe părţi de vorbire. Gramatica programului cuprinde următoarele clase morfologice: substantive, verbe, împărţite în factive, stative şi reflexive, conectori (conjuncţii, locuţiuni conjuncţionale, pronume relative), modalizări, clasificate ca exprimînd: timpul, locul, modul, afirmaţia, îndoiala, negaţia şi intensitatea, adjective împărţite în subiective (care exprimă proprietăţi percepute subiectiv) obiective şi numerale, pronume personale. Programul Tropes prezintă toate aceste clasificări, indicînd numărul de ocurenţe şi procentajul în raport cu categoria principală, vizualizarea se poate face atît alfabetic, cît şi în ordinea descrescătoare a ocurenţelor. Se poate stabili frecvenţa termenilor (referinţelor) din corpus. 4 Concordanţierul Lucon este disponibil la adresa: https://sourceforge.net/projects/lucon/ 5 IRaMuTeQ (« Interface de R pour les Analyses Multidimensionnelles de Textes et de Questionnaires ») este un program liber şi deschis de analiză de date textuale sau de statistică textuală şi se bazează pe limbajele de programare R şi Python, dezvoltat în cadrul Laboratorului LÉRASS (Studii şi cercetări aplicate în ştiinţe sociale), de la Universitatea din Toulouse şi poate fi accesat în varianta 0.7 alpha 2, de pe adresa de internet : https://sourceforge.net/projects/iramuteq/ Funcţionarea programului constă în pregătirea datelor şi în scrierea scripturilor care sînt apoi analizate în programul de statistică R. Rezultatele vor fi afişate, în final, de interfaţa grafică. Fişierele pe care le supunem analizei trebuie sa fie în format text brut (.txt) şi să conţină semnele de punctuaţie. Prima linie a textului trebuie să fie codată cu variabile descriptive ale textului şi modalităţi şi nu trebuie să conţină alte caractere. Programul ne dă posibilitatea de a alege parametrii de indexare ai textului şi am optat pentru parametrul UTF 8 utilizat pentru codarea textului. IRaMuTeQ transformă tot textul în minuscule pentru a nu diferenţia cuvîntul scris cu minusculă, de acelaşi cuvînt scris cu majusculă, la început de propoziţie.

Clasa eterogenă a adjectivului. Definire Din perspectivă teoretică, în Gramatica Academiei [GALR, 2005], adjectivul este definit ca reprezentînd "clasa cuvintelor flexibile subordonate substantivului, acordîndu-se cu acesta şi limitîndu-i extensiunea prin atribuirea unei informaţii specifice." [GALR, 2005: 141] Trăsăturile semantice primează în definiţia adjectivului în majoritatea lucrărilor de gramatică, urmate de trăsăturile morfologice şi de cele sintactice. În acest sens, adjectivul este caracterizat semantic "prin calitatea de a exprima proprietăţi ale indivizilor, funcţionînd ca predicate semantice ([este]inteligent, sensibil, fragil), precum şi de acţiona asupra extensiunii substantivului, funcţionînd ca modificatori restrictivi [...]" [Pană Dindelegan, Dragomirescu, Nedelcu, 2010: 169], este caracterizat morfologic prin flexiune în funcţie de categoriile de gen, număr şi caz şi este caracterizat sintactic, prin necesitatea de a se raporta la un subsantiv, acordîndu-se cu el şi modificîndu-l. După cum menţionează Raluca Brăescu [Brăescu, 2012: 21], s-a produs o schimbare în lingvistica românească, în ceea ce priveşte perspectiva de analiză a adjectivului: "de la o definiţie strict morfologică sau semantică, am ajuns la un cadru comun în care subclasele semantice de adjective se corelează cu un anume tip de funcţionare sintactică".

Subiectivitatea enunţării în ghidurile turistice: explicită sau implicită?

Pentru Émile Benveniste, subiectivitatea din limbaj se defineşte ca « la capacité du locuteur à se poser comme sujet dans son énoncé ». [START_REF] Benveniste | Problèmes de linguistique générale[END_REF] Problematica enunţării, pe care a dezvoltat-o, a reafirmat faptul că, prin limbă, omul se constituie ca subiect. Această concepţie orientează către identificarea şi analiza mărcilor subiectivităţii în discurs, deicticele reprezentînd un centru de interes pentru el.

Curentul iniţiat de Benveniste care analizează subiectivitatea si limbajul evaluativ este continuat de Catherine Kerbrat -Orecchioni si de către Patrick Charaudeau. Catherine Kerbrat-Orecchioni propune un model de măsurare a gradului de subiectivitate a substantivelor, verbelor şi adjectivelor. În opinia sa:

"cînd un subiect al enunţării se confruntă cu problema verbalizării unui obiect referenţial, real sau imaginar, va selecta anumite unităţi din stocul lexical şi sintactic şi va avea de ales între două tipuri de discurs:

-unul obiectiv, în care se străduieşte să şteargă orice urmă a existenţei enuţătorului;

-unul subiectiv, în care fie enunţătorul apare explicit (« je trouve ça moche »), fie apare implicit (« c'est moche »), ca sursă a evaluării respective." [Kerbrat-Orecchioni, 1980: 80] În această optică, plecînd de la teoria avansată de cercetătoarea menţionată, considerăm că discursul materializat în ghidurile turistice este subiectiv, iar enunţătorul se poziţionează implicit ca sursă evaluativă a aserţiunii. Totodată, ne raliem opiniei lui Catherine Kerbrat-Orecchioni care consideră că valoarea axiologică a unui termen, sau, mai precis, valoarea acordată unuia dintre sememe poate să fie stabilă/instabilă: « Le discours à fonction apologétique, comme le discours publicitaire dont la visée pragmatique consiste à rendre, pour mieux le vendre, le produit plus alléchant, exploiteront massivement l'existence en langue de termes mélioratifs. » [Kerbrat-Orecchioni, 1980: 88] Categorizarea adjectivelor Clasificarea adjectivelor s-a realizat în funcţie de mai multe criterii : conţinutul semantic, analiza componenţială în seme, dar şi după criteriile sintactice şi morfologice propuse de către gramaticile tradiţionale. Vom ţine cont, în demersul nostru de clasificare a adjectivelor, pe de o parte, de studiul de cercetare semantică teoretică şi aplicată, elaborat de către Angela Bidu-Vrânceanu şi Narcisa Forăscu [Bidu-Vrânceanu, Forăscu, 1984], de cercetarea monografică asupra clasei eterogene a adjectivului, studiu dedicat exclusiv adjectivului în limba română de către Raluca Brăescu [START_REF] Brăescu | Raluca Brăescu, Adjectivul în română : sintaxă şi semantică[END_REF] si, pe de altă parte, de categoriile "pragmatice" stabilite de Catherine Kerbrat-Orecchioni şi de clasele de adjective stabilite de către Björn Larsson.

În Gramatica Academiei, 2005, "adjectivele propriu-zise pot fi clasificate în funcţie de tipul informaţiei semantice adăugate regentului, în calificative şi categoriale". [GALR, 2005: 142] Adjectivele calificative exprimă caracteristici variate ale obiectelor denumite de substantiv: ceea ce este relevant pentru studiul nostru este faptul că şi în Gramatica Academiei se pune accent pe subiectivitate în atribuirea unei calităţi, considerîndu-se că " Atribuirea calităţii prin adjectiv subsantivului diferă de la vorbitor la vorbitor (este în mare măsură subiectivă) şi ea poate fi prezentată, de obicei, în diferite grade de intensitate, dacă sensul adjectivului este susceptibil de evaluări". [GALR, 2005: 141] În acelaşi sens, Raluca Brăescu propune o clasificare complexă, distingînd trei clase semantice de adjective, cu caracteristici morfosintactice diferite: adjectivele calificative, adjectivele relaţionale, şi adjectivele de modificare a referinţei. Pentru fiecare clasă, cercetătoarea prezintă rolul semantic îndeplinit în cadrul sintagmei nominale, urmărind totodată implicaţiile opoziţiilor intersectiv/nonintersectiv, obiectiv/subiectiv, linear şi nonlinear. Pentru lucrarea noastră, este pertinentă disticţia obiectiv/subiectiv operată de către Raluca Brăescu, care consideră că adjectivele calificative pot fi considerate tipic subiective, "pentru că denotă proprietăţi ale unor obiecte particulare, ceea ce implică un act de evaluare." [Brăescu, 2012: 41] Adjectivele care denumesc proprietăţi din domeniul dimensiunii (mare), greutăţii (greu), mişcării (rapid), variază în funcţie de locutor şi sînt considerate subiective, la fel ca şi termenii măsurabili, forme precum, mic, rece. În viziunea autoarei, interpretarea adjectivelor de acest fel depinde de o normă de comparaţie şi poate varia în raport cu un punct de referinţă: o stradă largă/mică este largă sau mică pentru o stradă.

"Evaluarea este raportată la o normă care nu funcţionează decât pentru categoria referenţială a substantivului caracterizat; un castel micuţ are dimensiuni reduse pentru un castel, dar nu este automat un imobil mic. Adjectivele de acest tip trimit la proprietăţi cărora experienţa noastră comună le asociază o evaluare variabilă în funcţie de ceea ce caracterizează." [Brăescu, 2012: 41] Citîndu-l pe Georges Kleiber [START_REF] Kleiber | Quelques réflexions sur la vague dans les langues naturelles, in Etudes de linguistique générale et de linguistique latine offertes en hommage à Guy Serbat[END_REF], Raluca Brăescu precizează că există şi un alt tip de adjective calificative care nu implică o scală de măsură, ci o simplă apreciere individuală: agreabil, frumos, bun, drăguţ, imbecil, inteligent, simpatic. După o analiză riguroasă, cu referire la adjectivele calificative, Raluca Brăescu concluzionează că ele denotă proprietăţi ale numelor, sînt intersective, în general subiective, lineare şi gradabile. Considerăm, de asemenea, că se dovedeşte extrem de utilă pentru studiul nostru, clasificarea adjectivelor propusă de Catherine Kerbrat-Orecchioni. Remarcăm în studiul cercetătoarei, mai întîi, o împărţire a acestora în două clase: adjective obiective (célibataire/marié, adjectifs de couleur, mâle/femelle) şi adjective subiective. Constatăm că adjectivele subiective sînt divizate apoi, la rîndul lor, în alte două clase: adjective afective (poignant, drôle, pathétique) şi adjective evaluative. Clasa adjectivelor evaluative se împarte în axiologice (bon, beau, bien) şi nonaxiologice (grand, loin, chaud, nombreux).

După cum remarcăm, cercetătoarea divizează adjectivele în patru clase de subiectivitate, însă, cu toate acestea, putem vorbi, mai degrabă, despre o opoziţie graduală între obiectiv-subiectiv. În opinia lui Kerbrat-Orecchioni, adjectivele nonaxiologice "implică o evaluare calitativă sau cantitativă a obiectului, fără a enunţa şi o judecată de valoare, nici angajamentul afectiv al locutorului". [Kerbrat-Orecchioni, 1980: 85-86] În ceea ce priveşte adjectivele axiologice, cercetătoarea constată că utilizarea acestora implică o dublă normă: una internă clasei de obiecte suport ale proprietăţii respective şi o a doua care este internă subiectului enunţării şi relativă la sistemele de evaluare (estetice, etice etc). Diferenţa dintre adjectivele axiologice şi cele nonaxiologice, în viziunea autoarei, este reprezentată de faptul că adjectivele axiologice implică, în plus, o judecată de valoare, pozitivă sau negativă.

La rîndul său, utilizînd drept criteriu de clasificare acordul diferiţilor locutori de a aplica acelaşi adjectiv aceluiaşi semnificant, cercetătorul Björn Larsson stabileşte două liste de adjective de valorizare pozitive, cele mai utilizate în documentele turistice, clasificîndu-le în "adjective pozitive în sine" şi "adjective pozitive prin valorizarea substantivului". Lista "adjectivelor pozitive în sine" ar cuprinde forme precum : admirabil, adorabil, agreabil, ataşant, atrăgător, stălucitor, călduros, fermecător, delicat, uimitor, elegant, emoţionant, fascinant, excelent, excepţional, fin, extraordinar, fabulos, faimos, fantastic, formidabil, graţios, grandios, armonios, fericit, ideal, idilic, incomparabil, incredibil, magnific, minunat, perfect, pasionant, plăcut, preţios, prodigios, încîntător, remarcabil, seducător, somptuos, splendid, sublim, superb, simpatic. [Larsson, 1994: 45] În opinia aceluiaşi cercetător, sînt "pozitive prin valorizarea substantivului" următoarele adjective : abundent, primitor, amuzant, autentic, celebru, colosal, confortabil, considerabil, copios, curios, dinamic, enorm, surprinzător, ciudat, exotic, gigantic, generos, insolit, interesant, luxos, luxuriant, majestuos, modern, monumental, multiplu, natural, original, pitoresc, popular, prestigios, principal, puternic, rar, real, savuros, zîmbitor, spaţios, spectaculos, surprinzător, tradiţional, tipic, unic, vast, veritabil, adevărat. [Larsson, 1994: 45] Björn Larsson consideră că adjectivele de valorizare pozitive ar trebui repartizate în cele 3 categorii de adjective subiective stabilite de Catherine Kerbrat-Orecchioni. Cercetătorul se întreabă însă care ar fi proprietatea care ne permite să distingem adjectivele afective de adjectivele evaluative şi subliniază că nici Catherine Kerbrat-Orecchioni nu este suficient de explicită, pentru că utilizează mai multe criterii de ordin diferit: reacţia emoţională a locutorului (a cărei intensitate este greu de definit) sau caracterul graduabil pentru adjectivele non axiologice.

Este important de remarcat că adjectivele evaluative descriu, în egală măsură, locuri, obiecte, ambianţe, culturi, popoare şi este dificil de realizat o clasificare a lor. Ţinînd cont de complexitatea problematicii clasificării semantice, criteriul semantic ni se pare pertinent pentru a realiza o clasificare a lor şi vom încerca să regrupăm adjectivele evaluative în cîmpuri semantice, respectînd acest criteriu.

Considerăm că pentru a clasifica în cîmpuri semantice aceste adjective evaluative inventariate, trebuie să ţinem cont de trăsăturile care revin frecvent în definiţiile înregistrate în dicţionarele specializate [START_REF] Dlr | Dicţionarul limbii române[END_REF] atît ale limbii române, cît şi ale limbii franceze6 .

Aceste trăsături constituie baza grupării adjectivelor în cîmpuri semantice. De exemplu, pentru itemii lexicali: vast, imens, grandios, larg, monumental, semul lexical reţinut a fost dimensiunea, pentru itemii lexicali: cunoscut, celebru, prestigios, faimos, remarcabil, semul lexical reţinut a fost notorietatea.

Ne raliem opiniei celor două autoare, Angela Bidu-Vrănceanu şi Narcisa Forăscu, care pledează pentru interdependenţa dintre semantica lexicală şi cea sintactică, pentru că semantica lexicală nu se reduce pur şi simplu la analiza componenţială, ci trebuie ţinut cont, obligatoriu, şi de utilizările contextuale.

În opinia noastră, considerăm că în discursul ghidurilor turistice, care sînt supuse unei finalităţi globale, de tip promoţional, se recurge, cel mai adesea, la procedee evaluative pozitive. Utilizarea adjectivelor evaluative permite exaltarea produsului turistic /a destinaţiei. Remarcăm, în textele ghidurilor turistice atît din spaţiul francez cît şi din spaţiul cultural român, un limbaj abundent în adjective în general şi, mai ales, recurgerea la adjectivele evaluative pozitive. Agreabil, fermecător, excepţional, minunat, splendid, majestuos, fascinant, pasionant, faimos, prestigios, original, monumental, grandios, pitoresc, celebru, original etc. reprezintă doar o scurtă listă de adjective apreciative, cu conotaţii pozitive, care se înregistrează în discursul ghidurilor turistice din ambele spaţii culturale.

Cele mai relevante informaţii în privinţa comparaţiei ghidurilor care fac parte din corpusul propus pentru această lucrare sînt sintetizate în tabelul 1. Datele incluse în tabel au fost obţinute în urma investigării corpusului de lucru cu programul Tropes, varianta 8.2.4 pentru limba română 7 şi varianta 8.5.0 pentru limba franceză 8 . În urma investigaţiilor întreprinse, am constatat că specialiştii străini, Johansson şi Hofland [START_REF] Johansson | Frequency analysis of English vocabulary and grammar[END_REF], admit ideea că adjectivele reprezintă aproximativ 7% din totalul cuvintelor dintr-un text, aparţinînd diferitelor categorii de texte incluse în corpusul lor (jurnalistice, religioase, ştiintifico-fantastice etc). Relaţia care se stabileşte între Vocabulaire Français du laboratoire ATILF, Le Dictionnaire du Moyen Français (1330-1500) du laboratoire ATILF, Le Du Cange (Moyen Âge) de l'École Nationale des Chartes, Le dictionnaire de synonymes du laboratoire CRISCO) dar şi programe care pot fi accesate liber pentru tratarea automatizată a limbilor. 7 Dicţionarul pentru Versiunea 8.2.4 în limba română a fost dezvoltat de către Dan Caragea pentru UEFISCDI. 8 Versiunea 8.5.0. pentru limba franceză a programului Tropes a fost dezvoltată de către Pierre Molette şi Agnès Landré, pe baza lucrărilor lui Rodolphe Ghiglione. frecvenţa adjectivelor şi genul discursiv căruia aparţine textul este pertinentă şi pentru studiul nostru.

Ghid

În opinia noastră, ceea ce este important de semnalat, în acest sens, este că, după cum am remarcat, procedînd la analiza cantitativă a ghidurilor turistice care fac parte din corpus, procentele de adjective obţinute (între 8,84% şi 12,73%), raportate la numărul total de cuvinte din texte, ne permit să afirmăm că adjectivul este învestit cu un rol special în textul turistic, reprezentînd o cale de a atrage şi de a convinge potenţialul cititor-călător în cătarea "excepţionalului".

După inventarierea adjectivelor evaluative din corpusul propus, atît în limba română cît şi în limba franceză, am remarcat diferenţe culturale în ceea ce priveşte preferinţa pentru anumite adjective (în funcţie de numărul de ocurenţe) ale scriptoruluighid român faţă de scriptorul-ghid francez. În ghidul [START_REF] Rogt | Mariana Pascaru, România[END_REF] remarcăm că adjectivul cu numărul cel mai mare de ocurenţe, 230, este adjectivul "vechi". Ideea de "evaluare" pentru scriptorul-ghid român este bine reprezentată apoi (prin numărul de ocurenţe) de adjective precum : important, impresionant, spectaculos, celebru, pitoresc, remarcabil, valoros, superb, monumental, interesant. "Bucureştiul a devenit rapid un vad comercial important, situat la întretăierea drumurilor dintre Occident şi Orient, ceea ce a dus la o dezvoltare fără precedent a meşteşugurilor şi breslelor." [START_REF] Rogt | Mariana Pascaru, România[END_REF] "Străbateţi Transfăgărăşanul şi Transalpina, două spectaculoase şosele de altitudine care taie Munţii Făgăraş, respectiv Munţii Parâng ia cote de peste 2. 000 m altitudine." [START_REF] Rogt | Mariana Pascaru, România[END_REF] "Un remarcabil ansamblu urbanistic, Centrul Vechi a păstrat multe dintre elementele caracteristice vocaţiei sale iniţiale-de centru comercial." [START_REF] Rogt | Mariana Pascaru, România[END_REF] "Domnia lui Petru Rareş a continuat tradiţia marelui voievod Ştefan; din această perioadă datează valoroasele fresce exterioare de la Voroneţ, Humor, Moldoviţa şi Probota, mănăstiri înscrise în Patrimoniul Mondial UNESCO." [START_REF] Rogt | Mariana Pascaru, România[END_REF] "Biserica se mai remarcă prin pridvorul monumental deschis, cu cinci arcade mari, şi prin tainiţa de deasupra gropniţei (camera mormintelor)." [START_REF] Rogt | Mariana Pascaru, România[END_REF] Constatăm că în Guide Bleu, adjectivul cu numărul cel mai mare de ocurenţe (76) este « grand », urmat de : beau , ancien, superbe, excellent, agréable, intéressant, fameux, chaleureux, incroyable. Observăm că adjectivele "important" (55 de ocurenţe în ghidul românesc) şi, respectiv, "monumental" (14 ocurenţe în ghidul în limba română) sînt mult mai puţin utilizate în Guide Bleu : 37 ocurenţe pentru « important » şi 11 ocurenţe pentru « monumental ».

« Mais ces grands espaces n'offrent aucune sécurité en cas d'invasion. Les paysans de Prejmer et Hàrman se dotent alors de grandes citadelles capables d'accueillir la population en cas de siège prolongé. » [START_REF] Gb | Bernard Houliat, Guides Bleus Évasion[END_REF] « Remarquez le beau visage de Dieu le Père sur la voûte du naos dont les parois offrent une superbe représentation du cycle de la Passion. » [START_REF] Gb | Bernard Houliat, Guides Bleus Évasion[END_REF] « Au confluent des vallées de la Mara et de l'Iza, Vadu Izei est renommé pour ses artisans : sculpteurs sur bois (les portails de ce village comptent parmi les plus intéressants de la région), tisseuses et même un peintre d'icônes sur verre, Ion Borlean, qui propose aussi des chambres d'hôtes (p. 219). » [START_REF] Gb | Bernard Houliat, Guides Bleus Évasion[END_REF] « Contournez l'abside en suivant l'incroyable cortège qui s'y presse. La prière de tous les saints L'ensemble de l'iconographie trouve son accomplissement dans cette représentation de la prière de tous les saints qui couvre les absides de toutes les églises moldaves peintes. » [START_REF] Gb | Bernard Houliat, Guides Bleus Évasion[END_REF] Deşi, în opinia noastră, Guide Vert este perceput ca un ghid cultural, reprezentînd discursul didactic, al transmiterii de cunoştinţe, constatăm că este cel mai reprezentativ pentru această temă abordată, prin numărul mare de adjective evaluative prezente în ghid. Cel mai utilizat este adjectivul « beau », care înregistrează 316 ocurenţe, urmat de adjective precum: petit, grand, agréable, superbe, vaste, immense, confortable, réputé, important, joli, spectaculaire, intéressant, célèbre.

« La Transylvanie et le Banat comptent de belles cités, marquées et colorées par la variété des cultures et des mouvements architecturaux. » [START_REF] Gv | Michelin Collectif, Guide Vert Roumanie Michelin[END_REF] « Les grandes villes s'animent à nouveau avec le retour des étudiants et le début d'une nouvelle saison culturelle. » [START_REF] Gv | Michelin Collectif, Guide Vert Roumanie Michelin[END_REF] « À l'image du quartier qui porte son nom, cet axe est composé d'un alignement de façades variées, superbes, délabrées pour certaines. Son nom rappelle la ville de Leipzig (Lipsca en roumain), d'où l'on importait au 18e s. les tissus que les marchands transylvains vendaient ici. » [START_REF] Gv | Michelin Collectif, Guide Vert Roumanie Michelin[END_REF] « Village réputé pour ses sources thermales, la station balnéo-climatique de Bazna (Baassen) se niche dans un paysage accidenté de vignobles. » [START_REF] Gv | Michelin Collectif, Guide Vert Roumanie Michelin[END_REF] « Des routes spectaculaires comme la Transfăgărăşan ou le couloir Rucăr-Bran traversent les reliefs vers la Transylvanie, un autre monde. » [START_REF] Gv | Michelin Collectif, Guide Vert Roumanie Michelin[END_REF] În opinia noastră, dimensiunea evaluativă şi valorizantă prezentă în discursul din ghidurile turistice este pusă în valoare prin adjectivele evaluative axiologice (care completează informaţiile oferite de substantivele pe care le califică), vizînd teme precum: autenticitatea ("elementele arhitecturale tipice unui burg medieval germanic", "în stil tradiţional românesc", « de bâtiments caractéristiques du Maramures », « cet authentique palais baroque »), frumuseţea ("un admirabil palat princiar", "un remarcabil ansamblu urbanistic", "aceste splendide mănăstiri serveau drept necropole domneşti", "un superb complex în stil neogotic", "somptuoase clădiri baroce", « un beau panorama sur les traditions du Maramures », « découvrir de merveilleux paysages », « une magnifique iconostase en bois doré », « une fascinante exposition », « une impressionante route en lacets »), dimensiunea ("vastele apartamente ale familiei princiare", "printre imense stînci cu forme bizare", "grandioasa arteră presărată cu fîntîni arteziene ", "drumul porneşte mai departe în serpentine largi şi spectaculoase", « l'arche d'entrée monumentale, soutenue par des colonnes », « ce majestueux édifice a été dessiné », « le sobre et imposant Palais du Sénat »), notorietatea ("pe aici trecea un cunoscut drum comercial", "după modelul celebrei biserici Trei Ierarhi din Iaşi", "prestigiosul Festival George Enescu", "punîndu-se în valoarele renumitele sale formaţiuni de stalactite şi stalagmite", « la fameuse représentation de l'Échelle des vertus », « le remarquable retable peint », « une importante université domine le centre de la ville », « une cuisine réputée attire les gourmets »), excelenţa (« une liste d'excellentes spécialités roumaines »), ospitalitatea (« la population accueillante garde vivants les métiers », « l'accueil chalereux reste un bon souvenir », « personnel aimable et attentif », « le confort irréprochable se marie avec », « service souriant »), afecţiunea ("în ciuda tristei arhitecturi" , « trop heureux de retrouver la campagne »), aprecierea (« de l'ivoire au bois précieux », « un sympathique café littéraire »), bogăţia ("o bogată bibliotecă umanistă", « des parties communes luxueuses »), varietatea şi exclusivitatea siturilor, a felurilor de mîncare etc ("o bibliotecă cu cărţi rare", "exemplar unic de artă gotică tîrzie", "o lume incredibilă", « les conditions de vie exceptionnelles expliquent ce succès », « l'équilibre de cette extraordinaire biodiversité »).

Exploatînd corpusul de lucru cu mijloace computerizate9 , ne propunem să determinăm (ţinînd cont de numărul de ocurenţe înregistrate în ghidurile turistice care alcătuiesc corpusul) afinitatea scriptorului-ghid pentru anumite adjective evaluative care marchează axiologic din punct de vedere meliorativ discursul materializat în ghiduri.

Cu ajutorul concordanţierului Lucon, investigînd corpusul în limba română, obţinem o listă a cuvintelor şi frecvenţa apariţiei acestora în corpus. Din această listă, adjectivele evaluative au fost selectate manual. Trebuie să menţionăm că, în acest program, sînt inventariate toate formele flexionare ale cuvîntului iar numărul total de ocurenţe, corespunzătoare lemei10 [START_REF] Dubois | Le dictionnaire de linguistique et des siences du langage[END_REF], a fost obţinut prin adunarea manuală a tuturor ocurenţelor formelor înregistrate în corpus (de exemplu, pentru adjectivul "impresionant", în RoGT 2015, se înregistrează, în total 39 de ocurenţe, distribuite după cum urmează: impresionant -9, impresionanta --3, impresionante -8, impresionantelor -20, impresionantul -2, impresionantă -14, impresionanţi -1).

Corpusul în limba franceză a fost investigat cu ajutorul programului IRaMuTeQ, care beneficiază de funcţionalităţi mai avansate: putem lematiza11 [START_REF] Tufiş | Servicii Web lingvistice ale ICIA, în Lucrările atelierului Resurse lingvistice şi instrumente pentru prelucrarea limbii române Iaşi, 14-15 decembrie 2007, accesat în[END_REF] fişierele supuse analizei (în acest fel, aducem adjectivele la forma de masculin singular, dar, totodată, cu ajutorul concordanţierului integrat în program, putem reveni la contexte, pentru a regăsi distribuţia formelor flexionare) şi, cel mai important aspect al analizei, putem observa, în paralel, mai multe corpusuri, pentru a realiza tabele încrucişate cu datele supuse investigaţiei, precum şi reprezentări grafice. Analizînd tabelul cu date lingvistice cantitative, observăm că inventarul acestor lexeme apare aproape echivalent în cele două limbi şi credem că este pertinent pentru studiul nostru. În construirea referentului, adjectivului evaluativ îi revine un rol important pentru a focaliza atenţia cititorului-călător. Examinînd tabelul contrastiv, remarcăm că un număr ridicat de ocurenţe înregistrează adjective care singularizează un referent, îi descriu frumuseţea, îi subliniază notorietatea (cunoscut) şi vehiculează ideea de grandoare (vast, impunător). Adjectivele care au o capacitate importantă de sugestie pentru turistul în căutarea unui produs exclusivist (rar, unic, excepţional) sînt bine reprezentate prin numărul de ocurenţe înregistrat în corpus.

Pentru a compara ghidurile franceze între ele, am ales o reprezentarea grafică, bazată pe adjectivele evaluative prezente în cele 4 ghiduri franceze, generată cu ajutorul programului IRaMuTeQ. Graficul prezintă în abscisă coordonatele care indică identitatea ghidului, parametrii stabiliţi de catre noi, atunci cînd am codat fişierele şi în ordonată logaritmii de frecvenţă a termenilor. Analiza factorială a corespondenţelor (metodă statistică integrată în acest program) ne permite obţinerea unei reprezentări grafice contrastive a datelor lingvistice explorate.

Figura 1 -Reprezentarea grafică a adjectivelor evaluative excerpate din corpusul în limba franceză

Interpretînd graficul, observăm că numărul de ocurenţe pentru adjectivele evaluative comune (dintre Guide Bleu, Guide Vert, Guide du Routard şi Guide du Petit Futé) este diferit de la un ghid la altul. De la 0 la 438 (maximum înregistrat), aceste cifre reprezintă numărul de ocurenţe. Conform graficului de mai sus, pentru Guide Bleu, de exemplu, itemii lexicali « beau » (frumos), « traditionnel » (tradiţional), « connu » (cunoscut) înregistrează cel mai mare număr de ocurenţe în acest ghid, respectiv 90, 65 şi 51, pe cînd, în Guide Vert, aceiaşi itemi lexicali au 316, 90 şi, respectiv, 93 de ocurenţe. Guide du Petit Futé are, pentru fiecare adjectiv evaluativ, cel mai mare număr de ocurenţe. Acest fapt este explicabil prin diferenţa de talie a corpusului, Guide du Petit Futé avînd un număr de 297.437 de cuvinte, comparativ cu Guide Bleu, de exemplu, care înregistrează 121.294 de cuvinte.

Topica

Avînd în vedere că abordarea noastră este contrastivă, trebuie să ţinem cont de topica specifică fiecărei limbi, însă, putem afirma că adjectivele antepuse focalizează, de obicei, atenţia receptorului. În ceea ce priveşte corpusul în limba română, am remarcat preferinţa scriptorului-ghid pentru antepunerea adjectivelor "frumos" şi "important". Studiind contextele, am constatat că din cele 61 de ocurenţe înregistrate în RoGT 2015, pentru adjectivul "frumos", 55 de ocurenţe sînt antepuse, pentru a focaliza atenţia cititorului-călător asupra evaluărilor respective. Şi în cazul adjectivului "important", 44 de ocurenţe sînt antepuse, din cele 55 înregistrate în acest ghid.

"Micuţa biserică Stavropoleos, ascunsă în spatele Muzeului Naţional de Istorie, în apropierea străzii Lipscani, este socotită cel mai frumos şi reprezentativ monument de artă târzie brâncovenească." [START_REF] Rogt | Mariana Pascaru, România[END_REF] "Biserica cu un corp scurt (mai mult îngust decât lung, cum ar fi fost normal), formată din trei nave, cor pătrat şi abside semicirculare, prezintă un frumos portal romanic vestic, format din patru arce, sprijinite pe coloane cu capiteluri şi flancat de arcade oarbe." [START_REF] Rogt | Mariana Pascaru, România[END_REF] "Trasarea Podului Mogoşoaiei (Calea Victoriei) în 1792, în timpul domnitorului Constantin Brâncoveanu, şi dezvoltarea la limita vestică a cartierului a acestei importante artere pe care şi-au ridicat casele somptuoase boierii bogaţi şi unde a apărut magazinul Lafayette (Victoria), au contribuit de asemenea la dinamizarea zonei." [START_REF] Rogt | Mariana Pascaru, România[END_REF] Ceea ce este important de semnalat însă, pentru lucrarea noastră, este să observăm şi diferenţele de sens care apar în unele cazuri, în funcţie de criteriul antepus/postpus. Ilustrăm aceste afirmaţii utilizînd adjectivul «unique», care înregistrează în limba franceză două sensuri diferite în funcţie de criteriul antepus/postpus, respectiv, unique antepus este sinonim cu "singurul", pe cînd postpus este sinonim cu "remarcabil", "excepţional": « Continuez le long de la rivière pour déboucher dans la vallée de la Târnava Mare près de la citadelle de Scharosch, en allemand, par l'unique route qui suit la vallée. » [START_REF] Gb | Bernard Houliat, Guides Bleus Évasion[END_REF] « Surmontant le pronaos la flèche du clocher s'accompagne de quatre clochetons, exemple unique en Maramures. » [START_REF] Gb | Bernard Houliat, Guides Bleus Évasion[END_REF] Remarcăm în discursul ghidurilor turistice şi o acumulare de adjective antepuse şi postpuse, utilizate pentru a spori forţa de seducţie asupra cititorului-călător, dar şi utilizarea superlativelor cu acelaşi scop (aspect de care ne vom ocupa în altă etapă a cercetării).

Concluzii

Cadrul limitat al acestui studiu nu ne-a permis dezvoltarea in extenso a acestui subiect de cercetare. În primul rînd, am observat care sînt adjectivele evaluative care urmăresc trezirea curiozităţii la cititorul-călător, reprezentînd mărci ale subiectivităţii enunţătorului din cele două spaţii culturale. Dominantele semantice ale adjectivelor

Compararea ghidurilor care constituie corpusul în privinţa procentelor de adjective

		Nr total	Nr total de	Adjective	Adjective	Adjective
		de	adjective şi	obiective: nr	subiective:	numerice:
		cuvinte	procent	şi procent	nr şi	nr şi procent
					procent
	RoGT, 2007 16.070	2.047 (12,73%) 592 (28,9%)	436 (21,3%)	1.019 (49,8%)
	RoGT, 2015 70.345	8.071 (11,47%) 2.417 (29,9%)	1787 (22,1%) 3.867 (47,9%)
	GB, 2004	121.294	11.760 (9,69%) 2.306 (19,6%)	2.918	6.536 (55,6%)
					(24,8%)
	GV, 2008	203.846	18.023 (8,84%) 4.466 (24,8%)	4.814	8.743 (48,5%)
					(26,7%)
	GR, 2018	162.677	17.727	3.536 (19,9%)	5.141	9.050 (51,1%)
			(10,90%)		(29,0%)
	GPF, 2018	292.437	31.519	6.615 (21,0%)	9.042	15.862 (50,3%)
			(10,77%)		(28,7%)
	Tabelul 1 -

Număr de ocurenţe înregistrate în corpus: Semul comun Adjectivul evaluativ

			RoGT,	RoGT,	GB,	GV,	GR,	GPF,
			2007	2015	2004	2008	2018	2018
	autenticitatea	tipic / «typique»	4	23	6	12	20	73
		autentic / «authentique»	1	2	2	7	32	23
		tradiţional / «traditionnel» 11	38	65	90	121	200
		caracteristic /	-	5	6	10	12	15
		«caractéristique»
	frumuseţea	admirabil / «admirable»	1	2	1	2	3	5
		remarcabil /	2	19	13	29	17	70
		«remarquable»
		splendid / «splendide»	2	5	1	-	10	9
		superb / «superbe»	1	15	52	91	56	181
		somptuos / «somptueux»	-	1	16	21	5	23
		frumos / «beau»	3	61	90	316	238	438
		minunat / «merveilleux»	9	14	3	2	5	18
		magnific / «magnifique»	-	1	3	14	26	142
		fascinant / « fascinant »	2	5	6	3	3	3
		impresionant /	7	39	7	25	15	63
		«impressionnant»
	notorietatea	cunoscut / «connu»	13	45	51	93	59	168
		celebru / «célèbre»	4	30	15	50	20	68
		prestigios / «prestigieux»	-	4	7	14	3	20
		renumit / «renommé»	3	7	6	4	-	11
		faimos / «fameux»	1	1	27	23	29	22
		important / «important»	8	55	37	49	59	170
		reputat / «réputé»	-	-	6	43	13	85
	dimensiunea	vast / «vaste»	4	10	40	78	34	132
		imens / «immense»	1	9	25	59	29	37
		grandios / «grandiose»	-	3	2	1	5	8
		larg / «large»	1	9	20	36	23	47
		monumental /	2	14	11	20	8	12
		«monumental»
		impunător / «imposant»	-	3	8	24	25	50
		majestuos / «majestueux»	-	-	2	13	7	25
	exclusivitatea	rar / «rare»	4	12	42	58	34	84
		unic / «unique»	10	31	13	36	37	66
		excepţional /	1	-	19	6	17	37
		«exceptionnel»
		extraordinar /	-	-	5	6	8	14
		«extraordinaire»
	ospitalitatea	primitor / «accueillant»	1	1	12	7	24	26
		călduros / «chaleureux»	-	-	16	24	30	74
		amabil / «aimable»	-	-	1	11	5	16
		atent / «attentif»	1	-	1	5	6	9
		ireproşabil /	-	1	3	5	13	40
		«irréprochable»
		zîmbitor / «souriant»	-	-	1	4	15	25
	Tabelul 2 -

Date cantitative extrase din corpus cu privire la adjectivele evaluative selectate

CNRTL (Centre National de Ressources Textuelles et Lexicales) reuneşte într-un portal unic un ansamblu de resurse lingvistice informatizate şi de instrumente pentru prelucrarea limbii: un ansamblu de dicţionare vechi şi moderne (Le Trésor de la Langue Française informatisé (TLFi), Les dictionnaires de l'Académie Française (4ème, 8ème et 9ème édition), La Base de données lexicographiques panfrancophone de l'université Laval de Québec, La Base Historique du

Pentru ghidurile în limba română, utilizăm pentru investigare concordanţierul Lucon, iar pentru ghidurile în limba franceză, utilizăm programul IRaMuTeQ.

"Cuvintele, în dicţionar, sînt în mod tradiţional asociate unei forme canonice care se numeşte lemă. Operaţiunea de lematizare constă deci în a găsi lema asociată formei flexionare a unui cuvînt."(tn)

"Lematizarea cuvintelor necunoscute este un proces statistic, bazat pe reguli induse din lexicoane. Lema pentru un cuvânt necunoscut este aleasă dintr-un set de leme candidat generate cu aceste reguli. Mecanismul de selecţie este bazat pe un Model Markov care a fost antrenat pe leme cu aceeaşi etichetă morfo-sintactică."[START_REF] Tufiş | Servicii Web lingvistice ale ICIA, în Lucrările atelierului Resurse lingvistice şi instrumente pentru prelucrarea limbii române Iaşi, 14-15 decembrie 2007, accesat în[END_REF]


Ioana-Daniela Bălăuţă
email: daniela.balauta@gmail.com

Ipostaze discursive în ghidurile turistice despre România. Perspectivă evolutivă asupra mutaţiilor formale şi de conţinut

Keywords: tourist guide, ideological constraints, formal mutations, interdisciplinary, comparative perspective. Introducere În cercetarea noastră, vom aborda din perspectivă evolutivă ghidurile turistice despre România, publicate, cu argumente şi exemple, că mutaţiile socio-istorice se reflectă şi în discursul ghidurilor turistice, care pune în lumină

In this article, we propose the evolutionary approach of the tourist guides about Romania, both from the Romanian space and the French one, in order to reveal the formal and content mutations. The discourse of the tourist guide is first of all descriptiveinformative, but it also has appreciating and formative valences and induces the readertraveler some socio-cultural representations corresponding to the age in which it is written. Socio-historical mutations are also reflected in the discourse of tourist guides, which becomes the mirror of these mutations encoded in speech at the time of enunciation. Revealing in this respect is our observation regarding the communist period of the Romanian history, when the discourse of the tourist guides was subject to ideological constraints imposing the circumvention of certain references representing taboo themes of the period: royalty, religious symbols, Saxon heritage in Transylvania, etc. An analysis of the discourse in the tourist guides, both from an evolutionary perspective and from a synchronous perspective, is a perceptible way of also surprising the formal changes that have taken place in this type of discourse.

Corpus propus

Demersul nostru se bazează pe un corpus bilingv, constituit din ghiduri turistice imprimate în română şi în franceză. Pentru articolul nostru, am reunit un corpus format din ghiduri publicate între 1966 -2018. Pentru limba română, am ales ghidurile turistice următoare: România -ghid turistic, Editura Meridiane, Bucureşti, 1967. (RoGT 1967); România -ghid, Editura Meridiane, Bucureşti, 1968. (RoG 1968); România: ghid turistic, Editura Ad Libri, Bucureşti, 2007. (RoGT 2007); România, Editura Ad Libri, Bucureşti, 2015. (RoGT 2015). Pentru limba franceză, sînt pertinente pentru analiza noastră următoarele ghiduri: Roumanie, Les Editions Nagel, Genève, Paris, 1966. (RouN 1966); Roumanie, Les guides bleus -Hachette, Paris, 1981. (RouGB 1981); Guides Bleus Évasion. Roumanie, Hachette Tourisme, Paris, 2004. (RouGB 2004); Le guide du routard. Roumanie, Hachette Tourisme, Paris, 2018. (RouGR 2018).

Ghidul turistic -mărturie a epocilor şi a societăţilor Imaginea culturală însoţeşte evoluţia practicilor sociale în discursul turistic, după cum remarcă Annabelle Seoane [Seoane, 2013: 23], sprijinindu-şi afirmaţia pe constatarea lui Patrick Charaudeau referitoare la discursul mediatic; discursul turistic poate fi deci "o oglindă a societăţiiˮ în care se reflectă identitatea (socială, culturală, istorică) a epocii. În opinia noastră, reprezentările socio-culturale induse cititorului-călător corespund epocii în care sînt scrise ghidurile, iar mutaţiile socio-istorice (includem aici şi constrîngerile ideologice specifice perioadei comuniste) se reflectă şi în discursul ghidurilor turistice.

Conform lui Teun A. van Dijk [START_REF] Van Dijk | Politique, Idéologie et Discours[END_REF], se poate observa că relaţiile între discurs şi ideologii politice sînt de obicei studiate în termeni de structuri ale discursului politic: utilizarea itemilor lexicali "deturnaţiˮ, construcţii sintactice active sau pasive, metafore etc., însă doar conţinutul poate fi supus constrîngerilor ideologice, modificările sintactice sînt mai puţin vizibile: indiferent de ideologie, gramatica nu poate fi diferită. În acest sens, pornind de la consideraţiile lui Teun Van Dijk, şi din punctul nostru de vedere, constrîngerile ideologice se manifestă în privinţa a ceea ce se spune (conţinut), şi nu în privinţa a cum se spune, de exemplu, în ghidurile turistice redactate în perioada comunistă, erau eludate unele informaţii care deranjau ideologic, mai ales dacă vizau zone tabuizate: religie, regalitate, patrimoniu saxon etc.

Ateismul filosofic-marxist presupunea o atitudine combativă faţă de reprezentările mistico-religioase, de aceea în ghidul turistic despre România, publicat la Editura Meridiane în 1968, în articolul despre Mănăstirea Voroneţ se precizează că "monumentul se remarcă printr-o excelentă pictură exterioară, formată din compoziţii inspirate din viaţa epocii şi de folclor, operă a unor meşteri populari anonimi, unică şi neîntrecută prin măreţia coloristică şi valoarea artistică ˮ [RoG, 1968: 160]. Or este cunoscut faptul că frescele reprezintă teme iconografice religioase, de provenienţă bizantină: Rugăciunea tuturor Sfinţilor, Arborele lui Iesei, Judecata de Apoi, însă punerea lor în frescă este o creaţie moldovenească cu certitudine, fapt dovedit şi de integrarea unor elemente locale (detalii arhitecturale, instrumente muzicale: bucium, cobză) şi istorice (turcii ca inamici damnaţi) în aceste teme religioase.

Comparativ, în ghidul România, publicat în limba română în 2015, se enumeră temele religioase care sînt pictate, fără a fi explicate în detaliu:

Mănăstirea Voroneţ [...] este socotită o "adevărată Capelă Sixtină a Orientului". Faţada vestică a acestei remarcabile ctitorii din 1488 a lui Ştefan cel Mare este acoperită în întregime de scena Judecăţii de Apoi, pe peretele sudic este reprezentat Arborele lui Ieseu, alături de care apar portrete ale filozofilor Platon şi Aristotel, iar în partea superioară a zidului nordic puteţi vedea scene precum Păcatul lui Adam, Adam ară, Eva toarce lâna (Facerea lumii), Zapisul lui Adam şi Vămile Văzduhului. [RoGT, 2015: 101] Remarcăm că această temă religioasă a Judecăţii de Apoi, deşi este foarte amplu reprezentată în frescele Mănăstirii Voroneţ, pe întreg peretele vestic, şi se desfăşoară pe cinci registre tematice, nu este explicată absolut deloc, autoarea ghidului presupune, probabil, că vizitatorii mănăstirilor au cunoştinţele necesare interpretării semnificaţiilor acesteia. Acest ghid are şi o versiune în limba franceză, publicată în 2017, care se adresează publicului străin, însă nu explică nici ea detaliile frescelor. In opinia noastră, această situaţie este inadaptată pentru un ghid cu adresabilitate orientată către străini ţi nu se poate compara, din acest punct de vedere, cu Guide Bleu care face apel la specialişti în istoria artei şi teologi pentru a aduce cele mai pertinente explicaţii.

Deşi se recunoştea oficial că România este un stat multietnic şi organizaţiile naţionalităţilor trebuiau să pună în aplicare "politica partidului de întărire a prieteniei, frăţiei şi unităţii dintre poporul român şi naţionalităţile conlocuitoareˮ [Giurescu, 2010: 78], în ghidurile turistice despre România redactate în perioada comunistă nu se vorbeşte deloc sau este total diminuată importanta contribuţie a minorităţii saxone la construirea patrimoniului din Transilvania: oraşe, cetăţi, biserici fortificate: Sighişoara, semnalată de istorici încă din anul 1191, era cunoscută spre sfîrşitul secolului al XIII-lea sub numele de "Castrum Sex", iar în documente din 1435, sub numele românesc de Sighişoara. Alcătuită din oraşul de jos, pe cîmpie, şi oraşul de sus, în care se află cetatea, Sighişoara a găzduit, între zidurile sale, puternice bresle de meşteşugari care au contribuit la realizarea fortificaţiilor ce apărau oraşul. Şi astăzi stau mărturie a bogatului trecut istoric 9 turnuri printre care cele ale cojocarilor, cositorarilor, măcelarilor, fierarilor. [RoGT, 1967: 167] În secolul al XII-lea Sibiul figurează în documente sub denumirea de Cibinum. In anul 1241 oraşul este devastat de tătari refăcîndu-se însă relativ repede, ca urmare a dezvoltării meşteşugurilor şi comerţului. În secolul al XIV-lea Sibiul devine un important centru al meşteşugarilor. În acest timp oraşul îşi clădeşte o fortificaţie puternică din cărămidă, care îl înconjura în scopul apărării împotriva invaziilor turceşti. [RoG 1968: 131] Comparativ, în ghidul România, publicat în 2015, se menţionează foarte explicit rolul important al comunităţii săseşti în construirea acestor oraşe cu aspect de burguri germanice (Sibiu, Sighişoara, Braşov etc.):

Centrul istoric al Sibiului este un ansamblu unitar care contopeşte elementele arhitecturale tipice unui burg medieval germanic cu cele specifice barocului vienez. Veţi descoperi în Sibiu străzi înguste şi abrupte, de-a lungul cărora se aliniază vechi case săseşti de meşteşugari, [...], ziduri de incintă, bastioane şi turnuri alcătuind cîndva un redutabil sistem de apărare, pasaje, scări şi poduri care vă vor transpune de-a dreptul în Evul Mediu [...]. [RoGT, 2015:123] Rescrierea istoriei faţă de exigenţele prezentului făcea parte din Programul PCR de făurire a societăţii socialiste multilateral dezvoltate, adoptat la Congresul al XI-lea al PCR din 1974, incluzînd o retrospectivă din Antichitate şi pînă în 1974, menită să sugereze că apariţia PCR din România (1921) se încadrează în dezvoltarea istorică a poporului nostru [Giurescu, 2010: 69]. Evident, după cum remarcăm, perioada regală şi referinţele istorice legate de ea deveniseră tabu, prezentarea Muzeului Peleş nu aduce niciun indiciu de acest fel:

Turiştii pot vizita aici Muzeul Peleş, o construcţie în a cărei arhitectură predomină stilul renaşterii germane. În interior, castelul prezintă o varietate de stiluri arhitecturale: stilul renaşterii italiene şi engleze, barocul, rococo-ul, hispano-maur, predominînd însă stilul renaşterii germane. Castelul are 160 de camere şi săli în care pot fi văzute diferite obiecte ornamentale, covoare orientale, sculpturi fine din fildeş, vaze din cele mai renumite porţelanuri şi cristale etc. [RoGT, 1967: 67] În ghidul România, publicat în 2015, scurta descriere a Muzeului Peleş începe chiar cu această precizare că familia regală a construit această reşedinţă de vară: Fermecat de împrejurimile Sinaiei, Carol I de Hohenzollern-Sigmaringen, primul rege al României, a hotărât să-şi stabilească reşedinţa de vară aici, construind, între 1875 şi 1883, Castelul Peleş. [RoGT, 2015: 46] Bineînţeles, şi marile realizări obţinute în toate domeniile erau menţionate şi în ghidurile turistice care trebuiau să reflecte realizările socialismului. Din descrierea itinerariilor turistice incluse în România -ghid, redactat de Vasile Cucu şi publicat în 1968 la Editura Meridiane, aflăm pentru ce aspect (în unele cazuri, fiind singurul menţionat) ar merita să acordăm atenţie unor localităţi aflate pe traseul prezentat: Km 177: Slatina, oraş reşedinţă a judeţului Olt, important centru al industriei de aluminiu. Aici a intrat, parţial, în funcţiune un mare combinat de aluminiu, care marchează totodată o nouă ramură a metalurgiei neferoase în România. [RoG, 1968: 8] Km 51: Rovinari, localitate intrată în istoria ţării în anul 1950. De la această dată au început aici exploatările de cărbune, Rovinari devenind un centru important al cărbunelui lignit. [RoG, 1968: 10] În ghidul turistic despre România, publicat la Editura Meridiane în 1967, la elaborarea căruia au contribuit Şerban Cioculescu şi Ion Marin Sadoveanu, remarcăm pînă şi armonizarea epocilor istorice:

Multe şi vechi mănăstiri voievodale amintesc un trecut de slavă, pe care numai prezentul îl pune în lumina sa adevărată. Către sud, în depresiunea Tazlău-Caşin, scăldată de apele Tazlăului, Oituzului şi Caşinului, la Borzeştii copilăriei voievodului Ştefan cel Mare întîlneşti cîteva mari construcţii ale socialismului: termocentrala, combinatul de cauciuc sintetic, rafinăria de petrol. [RoGT, 1967: 18] Constatăm, însă, că şi publicaţiile străine de acest tip, respectiv ghidurile turistice, pot fi supuse unor constrîngeri ideologice, după cum remarcăm în anumite conţinuturi din Ghidul Nagel despre România.

Enciclopediile de voiaj Nagel sau Guides Nagel, prezentări sobre şi elegante, cu remarcabile descrieri erudite ale siturilor şi cu informaţii practice (căi de comunicaţie, monedă, preţuri, cumpărături, adrese de hoteluri şi tarife de cazare) la sfîrşitul volumului, publică în 1966 un ghid dedicat României, avînd 384 de pagini. Din Nota Editorului, situată la începutul ghidului, aflăm că nici un ghid despre România nu exista atunci cînd s-a decis începerea lucrului de către echipă şi că, după război, România rămăsese puţin deoparte faţă de ampla mişcare turistică europeană [RouN, 1966: 10]. Tot în Nota Editorului descoperim ca unele informaţii au fost puse la dispoziţie de către autorităţile române şi celebrul O.N.T. "Carpaţi", ceea ce explică faptul că, uneori, regăsim viziunea oficială a regimului politic de atunci din România, şi anumite informaţii de ordin istoric şi cultural sînt supuse cenzurii sau prezentate într-o lumină defavorabilă:

Servant les intérêts des gros propriétaires terriens et de la bourgeoisie ; qui s'efforcent d'attirer les capitaux étrangers, surtout les capitaux allemands, les milieux conservateurs installent sur le trône un représentant de la famille des Hohenzollern (Charles I er ). [RouN, 1966 : 21] În prezentarea Mănăstirii Voroneţ, de exemplu, se pune accentul pe elementul istoric, afirmîndu-se că frescele exterioare expun tema luptei contra turcilor:

Les fresques extérieures, à dominante bleue, exposent le thème de la lutte contre les Turcs ; elles utilisent de la poudre de lapis-lazuli (ce qui explique l'intensité des bleus) et ont admirablement résisté à quatre siècles d'intempéries et de dégradations. [RouN, 1966 : 273] Evident, acest element istoric (al turcilor-inamici) există, însă integrat în fresca monumentală care reprezintă tema religioasă Judecata de Apoi, care include în grupurile celor damnaţi pe evrei, pe turci, dar şi pe armeni.

Realizările epocii de transformare radicală a ţării (industrializarea masivă), începute după 1950, sînt menţionate în descrierea oraşelor, evident, şi în acest ghid publicat în limba franceză:

Pendant la première moitié de notre siècle, Suceava ne fut qu'une ville sans grande importance, mais, de pair avec son industrialisation (combinat d'industrialisation du bois, de papier et de cellulose, fabrique d'oxygène, centrale thermique, etc.), elle s'est développée rapidement, témoin le fait que sa population a presque sextuplé entre 1948 et 1963 (69000 âmes en 1965). [RouN, 1966 : 265] Aceleaşi procedeu utilizat de cenzură, respectiv eludarea temelor tabu, este caracteristic şi discursului din acest ghid turistic. La fel ca în ghidurile româneşti redactate în aceeaşi perioadă, nu este amintită contribuţia importantă a saşilor la realizarea patrimoiului arhitectural din Transilvania. În prezentarea oraşului Sighişoara, se vorbeşte despre breslele de artizani şi rolul lor important în construirea oraşului cetate, însă nu se precizează că erau saşi: Au XIVe siècle, Sighişoara devient ville libre et agrandit la petite citadelle qu'elle possédait depuis le XIIe siècle, chaque corporation d'artisans contribuant à la construction de l'une des tours et d'une partie des murailles. [RouN, 1966 : 204]

Schimbări formale, referitoare la punerea în pagină, în ghidurile turistice publicate după anul 2000

După cum reiese şi din analiza celor două ediţii ale Guide Bleu despre România, cea din 1981 şi cea din 2004, constatăm că în ghidurile turistice publicate după anul 2000 în Franţa se produc nişte schimbări formale importante. Pentru prima dată, după aproape 100 de ani, Guide Bleu, emblematic pentru spaţiul francez, şi-a adaptat şi el discursul provocărilor contemporane după anul 2000, modificînd macheta ghidului. Ediţia Guide Bleu din 1981 despre România prezintă la nivel formal o aşezare în pagină destul de epurată, aproape fără ilustraţii, cu texte destul de lungi, dispuse pe o singură coloană.

Ediţia din 2004 vine cu o nouă prezentare grafică bazată pe o puternică fragmentare a textului, pusă în evidenţă şi prin posibilităţile de evidenţiere tipografică şi sprijinită de o iconografie bogată:

Une très grande vi-lisibilité découle des indications alphanumériques, des alinéas souvent sur-marqués par des « puces », de la présence de composantes iconiques (photographies, dessins et/ou infographie sous forme de cartes, de schémas) qui vont de la simple illustration à l'information majeure. [Adam, 2001 : 24] Credem că, în ceea ce priveşte punerea în pagină, Guide Bleu din 2004 ilustrează foarte bine ideea că textul de acest tip exploatează din ce în ce mai mult faptul că ocupă un anume spaţiu material, elementele discursive fiind completate de elementele iconice şi de paratext. În acest sens, ni se pare foarte pertinent pentru a descrie discursul ghidurilor turistice şi conceptul de "tabularitate", utilizat de către Christian Vanderdorpe, ca fiind un principiu de scriere şi un program de lectură total diferit, raportîndu-l la "linearitate": « la possibilité pour le lecteur d'accéder à des données visuelles dans l'ordre qu'il choisit, en cernant d'emblée la section qui l'intéresse […] » [Vanderdorpe 1999 : 41]. Textul tabular formează astfel un mozaic pe care cititorul îl abordează după voia sa. [Vanderdorpe 1999: 42].

În opinia noastră, în conceperea ghidului, primează modul de lectură; contrar unui roman care se citeşte în mod linear, ghidul de călătorie este conceput şi pentru o lectură diferită, la faţa locului, iar informaţia trebuie să fie cît mai bine evidenţiată. În ediţia Guide Bleu din 2004 remarcăm utilizarea strategiilor pentru a marca scrisul şi pentru a oferi repere vizuale mai rapide: o prezentare a textului pe două coloane, o secvenţiere importantă în paragrafe scurte şi toate procedeele tipografice de reliefare: italice, caractere îngroşate, jocul privitor la dimensiunea caracterelor, dar şi combinarea acestora, ceea ce demonstrează că a avut loc o evoluţie formală importantă.

Ghidul Routard despre România a evoluat în ultimii 15 ani, producându-se, poate, şi o "contaminare" (termen utilizat de Annabelle Seoane, 2013) cu alte media, în sensul că, ni se pare ingenioasă soluţia găsită de către echipa redacţională pentru a aduce şi ilustraţii: prin introducerea codului QR în paginile despre obiective mai importante, care dă acces, prin intermediul Internetului, la galeria de fotografii care ilustrează obiectivul respectiv (în ediţia 2018/2019). Dimensiunile textelor de prezentare nu au avut de suferit prin utilizarea acestei metode, ci dimpotrivă, au fost îmbogăţite şi au fost introduse şi alte informaţii, care ţin mai degrabă de anecdotic, puse în evidenţă tipografic faţă de ediţia veche pe un fond de culoare roşie.

În spaţiul cultural românesc actual situaţia este diferită: deşi s-au înregistrat progrese în ultimele două decade, dinamica publicaţiilor de acest tip (ghidurile turistice) nu este nici pe departe la fel de importantă ca în spaţiul cultural francez. Cîteva apariţii notabile pot fi semnalate abia începînd cu anul 2007: România: ghid turistic (care în doar 96 de pagini prezintă cele mai vizitate areale turistice ale României), România: ghid turistic şi istoric (conceput să cuprindă cît mai multe dintre obiectivele turistice cu încărcătură istorică din România, grupate pe regiuni, în ordine cronologică), România, 2015. Doar două traduceri ale unor ghiduri generale despre România cu structura specifică, apărute în străinătate, au pătruns şi ele în spaţiul românesc: Le Guide Vert Roumanie, Michelin, în traducerea lui Eugen Damian şi a Irinei Ohanisian, publicat de Editura Meteor Press în 2010 şi Insight Guide România, în traducerea Ioanei Moisi, publicat de Editura Aquila Logistic.

O abordare comparativă a celor două ghiduri ale Marianei Pascaru, cel din 2007[RoGT, 2007] şi cel din 2015 [RoGT, 2015], ne permite să observăm cum a evoluat ghidul turistic în spaţiul românesc în această etapă istorică, după anul 2000 (însă, nu putem şti dacă autoarea a fost influenţată de apariţia în 2010 a celor două ghiduri străine traduse în limba română).

Observăm că, la nivel formal, se produce o evoluţie a modului de a organiza informaţiile, dar şi a aşezării în pagină. Ghidul din 2007 [RoGT 2007] organiza informaţiile privind prezentarea României (în doar 100 de pagini) sub formă de itinerarii regionale, după prezentarea datelor generale despre ţară, a cadrului natural, a unor date istorice şi a obiectivelor incluse în patrimoniul mondial UNESCO. Textele sînt destul de succinte, dispuse în pagină pe o singură coloană (despre Bucovina găsim 2 pagini cu informaţii generale şi fotografii şi încă patru pagini cu texte şi ilustraţii despre mănăstirile din patrimoniul mondial UNESCO), iar informaţiile practice (adrese, numere de telefon, orare de vizitare, etc.) lipsesc în totalitate.

În ghidul din 2015 [RoGT 2015], (care are aproape 200 de pagini), după ce găsim chiar la început elemente de noutate de tipul "top 10 al atracţiilor" ("Cele mai frumoase 10 locuri din România" şi, respectiv, "Cele mai interesante 10 experienţe româneşti"), informaţiile ne sînt prezentate ţinînd cont de regiunile istorice, fiecare regiune având o descriere şi o hartă. Textul în pagină este organizat pe două coloane, sînt introduse informatiile practice (adrese, site-uri internet, căi de acces, telefoane, orare de vizitare). Ghidul prezintă o ilustrare mai bogată, la care se adaugă, uneori, şi informaţii de tip anecdotic, inserate în casete de text separate. Ca şi în ghidurile franceze, sînt utilizate elemente de paratext editorial: subtitluri, caractere îngroşate, ce constituie repere vizuale importante pentru lectura cititorului-călător.

Concluzii

Cadrul limitat al acestui studiu nu ne-a permis o abordare exhaustivă din perspectivă evolutivă a ghidurilor turistice despre România din cele două spaţii culturale. În primul rînd, aşa cum o confirmă şi corpusul ales, am încercat să evidenţiem faptul că discursul ghidului turistic se înscrie într-o epocă dată, iar conţinutul său este influenţat şi de mutaţiile socio-istorice caracteristice epocii în care a fost scris. În al doilea rînd, avînd în vedere că ghidurile turistice despre acelaşi referent, România, nu au fost analizate din perspectiva comparativă pe care ne-am propus-o noi, în spaţiul românesc şi în spaţiul francez, considerăm că este o modalitate pertinentă de surprindere a diferenţelor, dar şi a similitudinilor acestui tip de discurs. Înainte de anul 2000, diferenţele majore se manifestau în privinţa conţinutului: informaţiile din ghidurile româneşti erau supuse cenzurii, pe cînd ghidurile publicate în străinătate erau cenzurate doar în anumite circumsanţe, menţionate în studiul nostru. În urma analizei, putem observa că după anul 2000, ghidurile turistice despre România, în română şi în franceză, au ca proprietate comună o foarte puternică segmentare tipografică şi o largă exploatare a posibilităţilor de evidenţiere tipografică.