În

Benjamin Bloom

M Englehart

E Furst

W Hill

D Krathwohl

J S B Bloom

Carrol

Lui Ausubel

Bruner

Gagné Merrill

Keywords: lecţia interactivă Introducere. Obiectivele Cercetării modelul activ, bazat pe acţiune, pe experienţă reală, modelul iconic sau care utilizează pictograme , bazat pe imagini schematice, pe tehnici speciale de inserare, completare, extrapolare, modelul simbolic, bazat pe limbajul conceptual , care depăşeşte calitativ resursele acţiunii

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 2 Proiectarea concentrată asupra utilizatorului impune Interfeţei caracteristicile care permit utilizatorului să controleze procesul de instruire . O interfaţă utilizabilă trebuie studiată , realizată şi testată iterativ pentru a putea maximiza eficienţa şi mnimiza timpul cesesar proceselor de predare şi instruire . Un alt punct important al sistemelor de instruire Web este modul de atestare a asimilării cunoştinţelor de către studenţi , fapt care evaluează eficienţa pedagogică a sistemului de instruire cu ajutorul unui set de teste semi-automate . Implementarea rezultatelor obţinute în cadrul tezei au fost utilizate şi extinse în cadrul proiectului VIRTUiS Planul de cercetare pentru teza de doctorat a cuprins : Examinarea cercetărilor actuale în domeniul Instruirii On-Line şi a conceperii Interfeţelor Grafice Utilizator pentru sistemele de instruire . Analizarea utilitarelor existente din punctul de vedere al utilizării acestora în instruirea on-line . Creearea unui prototip dinamic de curs on-line care să utilizeze o interfaţă dedicată utilizatorului , care să fie testată experimental într-un mediu educaţional . Testarea şi evaluarea prototipului , în cadrul Univesităţii Tehnice "Gh. Asachi" Iaşi , din punct de vedere al eficienţei utilizării într-un mediu de instruire . Dezvoltarea unor criterii de utilizabilitate a mediului de instruire informatic în Învăţământul Tehnic Superior Ingineresc din România .

Rezultate obţinute

Cercetarea a fost concepută şi realizată cu scopul de a edifica un mediu informatic complet pentru predare şi învăţare interactivă distribuită . Sistemul de instruire Web (VIRTUiS) este organizat ca umare a cercetării , sub forma unor spaţii de lucru virtuale (Lecţii , Exerciţii , Discuţii) , pentru a putea fi astfel satisfăcute toate cerinţele predării tradiţionale . Au fost publicate sau sunt în curs de publicare câteva articole (vezi bibliografia) .

Obiectivul cercetării în cadrul Temei Tezei de Doctorat intitulate :

Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii a condus la realizarea unui produs informatic distribuit în reţea intitulat Campus Virtual în care să fie integrat cursul "on-line" de Compatibilitate Electromagnetică ; produsul informatic trebuie să asigure transferul optim de cunoştinţe de la Profesor la Student prin intermediul reţelei Web .

Campusul Virtual al Universităţii Tehnice "Gh. Asachi" Iaşi (VIR TU iS) este un sistem care integrează echipamentul (calculatoarele) , programele software şi reţelele pentru a putea deservi diferiţii participanţi angajaţi în activităţi de educaţie şi instruire . Campusul Virtual este un concept de cercetare dezvoltat de Institutul de Informatică Teoretică al Academiei Române , Filiala Iaşi, prin care se modelează fiecare participant la procesul de instruire cu ajutorul Tehnologiei Informaţiei , conceptul fiind fundamentat de modelul constructivist al educaţiei .

Comunicarea Tradiţională dintre Student şi Profesor este înlocuită cu o Comunicare Mediată de Sistemul Informatic Transferul de cunoştinţe de la Profesorul Inginer la Student are loc în procesul de predare învăţare prin intermediul unor evenimente didactice tradiţionale , evenimente adaptate însă funcţionării şi capabilităţilor Sistemului Informatic : Lecţia ; Tutorialul (

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 1

Introducere . Obiectivele Cercetării . Proiectarea şi evaluarea mediilor de învăţare multimedia în cadrul Predării şi Învăţării (Instruirii) Interactive Distribuite în Reţele Informatice .

Cercetarea prezentată în lucrare s-a desfăşurat în cadrul Colectivului Multimedia din cadrul Institutului de Informatică al Academiei Române, Filiala Iaşi, şi al tematicii "Utilizarea sistemelor multimedia în procesul de predare" din cadrul Catedrei de Bazele Electrotehnicii, Facultatea de Electrotehnică , Universitatea Tehnică "Gh Asachi" Iaşi .

Proiectul de cercetare are ca obiectiv realizarea unui mediu informatic pentru conceperea . administrarea şi distribuirea în reţeaua Web a Cursurilor Interactive Inginereşti , mediu care exploatează Tehnologia Informaţiei (TI) . Lucrarea prezintă metodologia unui mediu de realizare , administrare şi distrubuire a cursurilor interactive on─line (sau Web) , exploatând cât mai bine tehnologii de comunicaţii şi prelucrarea informaţiilor . Mediul informatic pentru instruire este conceput ca un complement al activităţilor didactice convenţionale . Studenţii, profesorii şi administratorii de sistem sunt principalii participanţi în cadrul acestui sistem de instruire interactiv . A fost conceput un sistem de autorare de tip Hypermedia care să permită tuturor participanţilor la instruirea on-line să-şi îndeplinească sarcinile . Mediul VIRTUiS este fundamentat pe dezvoltarea unui concept pedagogic inovator care permite participarea profesorilor şi studenţilor la generarea unor materiale interactive de curs distribuite în reţele informatice , oferind un set complet de utilitare software de reţea care să permită integrarea şi utilizarea acestor acestor materiale pe mai multe tipuri de platforme (PC) .

Obiectivele principale ale cercetării au fost :

proiectarea şi evaluarea interfeţelor grafice interactive de tip student , proiectarea şi evaluarea arhitecturii mediului interactiv de instruire a studenţilor ingineri , în termenii concepţiei şi realizării sistemelor hypermedia de tip autor pentru predare şi studiu individual .

Aceste obiective au impus realizarea unui studiu multidisciplinar despre diferitele direcţii de cercetare implicate în Sistemele de Instruire Web:

Sisteme de autorare Hypermedia , Interacţiunea dintre Om şi Calculator , Comunicarea mediată de calculator , şi Caracteristici pedagogice ale mediilor informatice . După proiectarea arhitecturii funcţionale ale sistemului care să permită susţinerea activităţii didactice pentru toate componentele unui curs tradiţional , autorul a investigat interfeţele multimedia pentru documentele hypertext ca model de dialogare şi interactivitate într-un mediu educaţional , şi a propus un model pentru documentele hypertext care să satisfacă necesităţile specifice unui mediu didactic din punctul de vedere al instructorilor şi studenţilor .

Proiectarea Interfeţelor Grafice Utilizator reprezintă una din fazele importante a procesului de implementare a unui sistem de instruire informatic . Interfaţa cu utilizatorul student trebuie să furnizeze toate facilităţile necesare unui student pentru a putea naviga în aplicaţie intuitiv şi cât mai transparent posibil .

4. Clasificarea Programelor de Instruire Asistată de Calculator .

Capitolul 1, Situaţia actuală a domeniului (istoric, pedagogie informatică) prezintă : etapele instruirii (după Gagné) ; bazele teoretice ale proiectării procesului de instruire ; modelul universal al lui Shanon pentru sistemele de comunicaţii ; modelul tradiţional de proiectare didactică ; modelul de proiectare didactică de tip curriculară ; etapele procesului de instruire ; structura fundamentală a tutorialul sau lectia interactivă ghidată ; structura exerciţiului practic ; etapele procesului de predare ; organigrama simulărilor pe calculator ; clasificarea simulărilor ; structura de bază a jocurilor pentru instruire pe calculator ; forme alternative de evaluare , verificare şi atestare (apreciere) a activităţilor de instruire a studenţilor .

Capitolul trece în revistă domeniul interdisciplinar de cercetare . Sunt introduse definiţiile specifice domeniului pedagogic . Se face apoi un scurt istoric al teoriilor fundamentale ale procesului de instruire . Sunt analizate componentele procesului de instruire . În încheiere sunt prezentate conceptele elementelor constitutive ale Instruirii Asistate de Calculator , autorul sintetizînd fiecare tip de activitate didactică folosită ulterior în structurarea complexă a instruirii on─line .

Definiţii . Definiţia procesului de Proiectare a Instruirii .

Educaţia tehnologică

Cultura societăţii postindustriale conferă tehnologiei calitatea de ştiinţă aplicată . Această calitate reflectă mutaţiile înregistrate la nivel global prin : a) susţinerea legăturilor dintre dimensiunea normativă a tehnologiei (calitatea proiectelor) , dimensiunea materială a tehnologiei (calitatea mijloacelor folosite) şi dimensiunea socială a tehnologiei (calitatea consecinţelor psihologice angajate la nivelul personalităţii şi al colectivităţilor umane) ; b) reducerea distanţei în timp dintre descoperirea ştiinţifică şi aplicaţia socială a acestei descoperiri .

Tehnologia vizează procesul de aplicare a cunoştinţelor prin intermediul unor instrumente , metode , mijloace , norme , etc. , utilizate în domeniul producţiei . Structura tehnologiei acoperă trei dimensiuni funcţionale : a) o dimensiune materială , tehnică , reprezentată prin maşini , unelte , instrumente , instalaţii , etc. ; b) o dimensiune normativă , reprezentată prin norme şi strategii de proiectare , organizare şi valorificare a tehnicilor ; c) o dimensiune socială , reprezentată prin abilităţi, capacităţi , comportamente individuale şi sociale , generate de folosirea tehnicilor promovate la nivel material şi normativ .

Educaţia tehnologică reprezintă activitatea de formare-dezvoltare a personalităţii umane , proiectată şi realizată prin aplicarea cunoştinţelor ştiinţifice şi tehnice din diferite domenii, dobândite la diferite niveluri , în viaţa socială şi în viaţa economică .

Definirea educaţiei tehnologice presupune explicarea conceptului sociologic de tehnologie şi interpretarea tehnologiei în sens pedagogic .

Instruirea

Instruirea reprezintă activitatea principală realizată în cadrul procesului de învăţământ conform obiectivelor pedagogice generale elaborate la nivel de sistem , în termenii de politică a educaţiei . Instructorul proiectează o acţiune bazată pe patru operaţii concrete :

• definirea obiectivelor pedagogice • stabilirea conţinutului • aplicarea metodologiei • asigurarea evaluării activităţii didactice / educative respective .

Conţinutul conceptului de instruire are o sferă mai restrânsă în raport cu educaţia (care se referă la formarea-dezvoltarea permanentă a personalităţii umane) dar mai largă decât învăţarea deoarece include mai multe forme de muncă intelectuală (forme extradidactice şi extraşcolare ; cu resurse substanţiale ; directe şi indirecte ; de natură morală, tehnologică, estetică, psiho-fizică).

Instruirea asistată de calculator (IAC)

Instruirea asistată de calculator (IAC) reprezintă o metodă didactică sau o metodă de învăţământ , care valorifică principiile de modelare şi analiză cibernetică a activităţii de instruire în contextul noilor tehnologii informatice şi de comunicaţii , caracteristice societăţii contemporane .

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 6 Sinteza dintre resursele pedagogice ale instruirii programate şi disponibilităţile tehnologice ale calculatorului (sistemului de procesare a informaţiei) conferă acestei metode didactice ( Instruirea asistată de calculator ) calităţi privind :

informatizarea activităţii de predare-învăţare-evaluare ; îmbunătăţirea IAC prin intermediul unor acţiuni de : gestionare , documentare, interogare ; simulare automatizată interactivă a cunoştinţelor şi capacităţilor angajate în procesul de învăţământ , conform documentelor oficiale de planificare a educaţiei .

Metoda IAC valorifică următoarele operaţii didactice integrate la nivelul unei acţiuni de dirijare euristică şi individualizată a activităţilor de predare-învăţare-evaluare :

organizarea informaţiei conform cerinţelor programei adaptabile la capacităţile fiecărui student ;

provocarea cognitivă a studentului prin secvenţe didactice şi întrebări care vizează depistarea unor lacune, probleme, situaţii problemă ; rezolvarea sarcinilor didactice prezentate anterior prin reactivarea sau obţinerea informaţiilor necesare de la resursele informatice apelate prin intermediul calculatorului ; realizarea unor sinteze recapitulative după parcurgerea unor teme , module de studiu ; lecţii, grupuri de lecţii, subcapitole, capitole, discipline şcolare ; asigurarea unor exerciţii suplimentare de stimulare a creativităţii studentului .

Proiectarea instruirii

Proiectarea instruirii implică organizarea şi ordonarea materialului care urmează să fie predat → învăţat → evaluat la nivelul corelaţiei funcţional-structurale dintre profesor şi student .

Profesorul sau instructorul proiectează o acţiune bazată pe patru operaţii concrete : definirea obiectivelor pedagogice stabilirea conţinutului aplicarea metodologiei asigurarea evaluării activităţii didactice , educative , respective .

Proiectarea instruirii asistate de calculator (IAC)

Proiectarea instruirii asistate de calculator (IAC) poate fi definită ca fiind dezvoltarea sistematică a specificaţiilor procesului de instruire utilizând teoriile învăţării şi instruirii pentru a asigura realizarea calităţii procesului de instruire.

Proiectarea instruirii este definită de un întreg proces : de analiză a necesarului de deprinderi şi cunoştinţe şi a obiectivelor învăţării ; şi de concepere a unui sistem de transfer şi de livrare care să asigure satisfacerea acestor necesităţi .

Proiectarea instruirii include : dezvoltarea unor activităţi şi materiale de instruire ; şi testarea şi evaluarea tuturor activităţilor de instruire şi învăţare (caracteristice studentului).

Proiectarea Instruirii este considerată o Disciplină . Proiectarea Instruirii este acea ramură a cunoaşterii ştiinţifice care se ocupă cu cercetarea şi teoretizarea : strategiilor de instruire , cât şi a proceselor de concepere şi implementare a strategiilor de instruire .

Proiectarea Instruirii este considerată o Ştiinţă . Proiectarea Instruirii este ştiinţa creării metodelor precise pentru conceperea , dezvoltarea , implementarea , evaluarea , şi exploatarea (menţinerea) structurilor funcţionale care facilitează învăţarea pentru unităţi mici sau mari de subiecte ştiinţifice indiferent de complexitatea structurii acestor unităţi .

Proiectarea Instruirii este privită ca o Realitate obiectivă . Proiectarea instruirii poate începe în orice etapă a procesului de proiectare . Cel mai adesea pornind de la o idee proiectantul creează fundamentele situaţiei de instruire . În timp se conturează alcătuirea întregului proces de instruire iar profesorul verifică ce considerente ştiinţifice au fundamentat procesul sistematizând munca de concepţie realizată .

Alte definiţii ale Procesului de Proiectare a Instruirii

Sistem de Instruire .Un sistem de instruire este o combinaţie de mijloace (instrumente) şi proceduri care să ajute (deservească) desfăşurarea procesului de învăţare .

Proiectarea Instruirii este procesul sistematic de concepere şi realizare a Sistemelor de Instruire .

Dezvoltarea (elaborarea) Instruirii este procesul de implementare a sistemului sau planului de instruire.

Tehnologie de Instruire . Tehnologiile de Instruire constituie aplicaţii sistemice şi sistematice a strategiilor derivate din teoriile comportamentale, cognitive şi constructiviste în vederea soluţionării problemelor care apar în procesele de instruire . Tehnologiile de Instruire sunt reprezentate de suma dintre Proiectarea Instruirii şi Realizarea Procesului de Instruire . Tehnologiile de Instruire sunt de fapt aplicarea sistematică a teoriilor şi a altor cunoştinţe sistematizate la conceperea , proiectarea şi realizarea unui proces de instruire .

Dezvoltarea Instruirii . Avantajele Proiectării Sistematice a Instruirii

Prin dezvoltarea instruirii se defineşte întreg procesul de implementare a planurilor de proiectare a instruirii .

Proiectarea sistematică şi metodică a procesului de instruire este avantajoasă deoarece : 1. Susţine instruirea centrată pe învăţare 2. Menţine o instruire efectivă , eficientă, şi atractivă 3. Susţine comunicarea şi colaborarea dintre proiectanţi , profesori , specialişti în informatică aplicată (reţele informatice) şi utilizatori 4. Facilitează difuzia şi diseminarea cunoştinţelor pedagogice de către educatorii profesionişti 5. Oferă soluţii practice , posibile , şi acceptabile pentru problemele de instruire 6. Faza de analiză susţine de asemenea elaborarea ulterioară a unor alte tipuri de materiale didactice 7. Asigură că ceea ce se predă este necesar pentru realizarea obiectivelor de învăţare ale studenţilor 8. Facilitează o evaluare corectă şi precisă a procesului de instruire .

Comparaţie între SistemeleTradiţionale şi Instruirea Sistemică

În Tabelul 1. 1. sunt analizate în antiteză componentele instruirii tradiţionale şi respectiv sistemice şi anume : stabilirea obiectivelor ţintă; obiectivele ; cunoaşterea obiectivelor instruirii de către studenţi ; condiţii de admitere care reflectă capacitatea studentului de a absolvi cursul ; Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 8 rezultat propus (estimat) ; înţelegerea şi controlul subiectelor ; notarea şi promovarea ; remedierea ; utilizarea testelor ; timpul afectat studiului în raport cu înţelegerea subiectului ; interpretarea nivelului de stăpânire a subiectelor ; dezvoltarea cursului ; secvenţa (secvenţierea cursului) ; strategii de instruire ; evaluarea ; revizuirea procesului de instruire şi a materialelor didactice de curs . Consideraţii şi ipoteze referitoare la proiectarea instruirii Proiectarea Instruirii . Pentru a putea proiecta instruirea , profesorul proiectant trebuie să posede o idee clară asupra a ceea ce Studentul va învăţa şi apoi va aplica în practică după finalizarea instruirii (Tabel 1. 2) .

Componentele Instruirii

Deziderat al procesului de instruire

Modul de realizare a acestui deziderat Cel mai bun proces de instruire este : efectiv , eficient , competent , şi interesant .

Există principii ale instruirii care se aplică indiferent de vârstă şi pentru toate domeniile (indiferent de conţinutul materiei predate la curs) .

Activitatea studenţilor ar trebui evaluată în funcţie de modul în care îndeplinesc obiectivele de învăţare şi nu prin comparaţie cu rezultatele obţinute de alţi studenţi .

Evaluarea trebuie să includă atât evaluarea instruirii cât şi nivelul de performanţă al studentului în cunoaşterea subiectului . rezultatele evaluării trebuiesc utilizate apoi la revizuirea materialelor şi procesului de instruire .

Ar trebui să existe o coincidenţă între : obiective , activităţile de învăţare şi evaluarea rezultatelor .

Studenţii trebuie să poată învăţa utilizând diferite tipuri de materiale didactice realizate pe diferite suporturi mediatice .

Obiectivele învăţării coordonează întregul proces de instruire .

Profesorul "real" nu este necesar întotdeauna.

Tabel 1. 2. Realizarea obiectivelor procesului de învăţare cu ajutorul procesului de instruire

În sens psihologic, învăţarea angajează modificarea performanţei observate într-o situaţie specifică , învăţarea fiind obiectivată la nivel elementar şi la nivel complex . Învăţarea şcolară valorifică modelele psihologice prezentate în vederea realizării obiectivelor pedagogice specifice procesului de instruire : obţinerea deprinderilor intelectuale şi motorii adecvate sarcinilor didactice proiectate ; Conceptul Învăţării prin Descoperire a apărut de mai multe ori pe parcursul evoluţiei teoriilor educaţiei la mari filosofi ca Rousseau, Pestalozzi şi Dewey, "Învăţarea prin descoperire este o relaţie profundă şi necesară dintre procesele experienţei prezente şi educaţie " (Dewey, 1938). Învăţarea prin Descoperire se desfăşoară în situaţiile în care sunt rezolvate probleme , atunci când studentul folosind experienţa dobândită anterior şi cunoştinţele învăţate descoperă noţiunile şi fenomenele noi care trebuiesc învăţate ( înţelese şi asimilate ) .

Caracteristicile Procesului de Învăţare prin Descoperire . Se acceptă că studentul va înţelege mai bine cunoştinţele asimilate prin descoperire decât noţiunile prezentate prin metoda tradiţională de predare cu ajutorul unor prezentări şi demonstraţii .

Controlul asupra activităţii Studentului . Sistemele hypermedia (paralelă între hypermedia şi memoria umană) trebuiesc proiectate în aşa fel încât să angajeze studentul . Interactivitatea se obţine cu ajutorul unor Interfeţe Grafice Utilizator intuitive , iar prezentarea interesantă a materialului de învăţat întăreşte angajarea cognitivă a studentului şi creşte capacitatea de control a studentului asupra materialului studiat .

Evaluarea Procesului de Învăţare (Instruire) . Sistemele hypermedia sunt folosite ca medii de Învăţare prin Descoperire . Concluzii asupra utilizării Învăţării prin Observare şi Descoperire cu ajutorul Materialelor Didactice Hypermedia . Materialele didactice Hypermedia şi Învăţarea prin Descoperire au multe lucruri în comun . Combinarea structurilor tehnologiilor informatice hypermedia cu teoria Învăţării prin Descoperire .

Alte direcţii de cercetare : utilizarea reţelei web pentru creşterea eficienţei educării studenţilor folosind constructivismul şi conceptul de proces de învăţare concentrată asupra studentului ; instruirea concentrată asupra studentului ; evaluarea instruirii concentrate asupra studentului .

Utilizarea Tehnologiilor Informatice în Mediile de Învăţare (studiu) bazate pe Constructivism

Tehnologiile informatice oferă o metodă relativ accesibilă , simplă şi ieftină pentru crearea mediilor de studiu constructiviste . Primele medii de învăţare informatizate au fost concepute sub forma unor simulări şi a unui microunivers pentru studiu , ca de exemplu LOGO (Papert, 1980) , şi medii de proiectare hypermedia . Mediile moderne de studiu , denumite virtuale sunt distribuite pe suportul reţelei informatice globale WWW (World Wide Web) , formatului HTML , şi navigatoarelor grafice (ca de exemplu Netscape şi Mosaic) .

1. 3. Teoriile Fundamentale ale Proiectării Instruirii . Componentele Procesului de Proiectare a Instruirii .

Teoria educaţiei

Teoria educaţiei este o disciplină de bază, integrată în domeniul ştiinţelor pedagogice / ştiinţelor educaţiei, care studiază fundamentele activităţii de formare -dezvoltare permanentă a personalităţii umane, definitorii la nivel de sistem şi de proces .

Conţinutul teoriei educaţiei angajează un ansamblu de modele, principii, concepte, propoziţii, legi, aflate în interacţiune, care asigura explicarea activităţii de formare -dezvoltare a personalităţii umane într-o viziune sistemică, necesară pentru înţelegerea proiectării şi realizării acesteia conform finalităţilor pedagogice asumate la nivel social .

Teoria educaţiei analizează conceptele pedagogice de bază , care au o stabilitate epistemică maximă în raport cu variabilitatea fenomenelor care concretizează activitatea de formare -dezvoltare permanentă a personalităţii : educaţie , dimensiunile educaţiei , formele educaţiei ; sistemul de educaţie ; finalităţile educaţiei : reforma educaţiei , proiectarea educaţiei ; procesul de învăţământ ; activitatea didactică . .. Domeniul de cercetare angajat conferă teoriei educaţiei , simultan şi / sau succesiv , calitatea de teorie axiologică, teorie formală , teorie explicativă , teorie practică .

Teoria axiologică studiază valorile de maximă generalitate implicate în activitatea de formare -dezvoltare a personalităţii : paradigmele educaţiei , finalităţile educaţiei , sistemul de educaţie , managementul educaţiei , reforma educaţiei . Teoria axiologică are o funcţie prioritar interpretativă angajată la nivelul liniei de continuitate dintre filosofia educaţiei şi politica educaţiei .

Teoria formală studiază "laturile educaţiei", care definesc , la nivel convenţional , principalele direcţii de proiectare a activităţii de formare -dezvoltare a personalităţii . Teoria formală are o funcţie prioritar descriptivă care asigură "analiza conţinuturilor" la nivelul liniei de continuitate dintre dimensiunile şi formele educaţiei ( intelectuală , morală , profesională , estetică , fizică -realizată în cadru instituţional şi noninstituţional ) .

Teoria explicativă studiază principalele linii de acţiune delimitate la nivel de sistem şi de proces : educaţia permanentă şi autoeducaţia , valorificarea deplină a educabilitităţii , proiectarea de tip curricular . Teoria explicativă are o funcţie prioritar prescriptivă care asigură orientarea activităţii educative , în general , a celei didactice în mod special în direcţia realizării unor acţiuni de maximă eficienţă pedagogică şi socială .

Teoria practică studiază principiile generale de organizare a activităţii educative / didactice relevante la nivelul procesului de învăţământ . Teoria practică are o funcţie prioritar metodologică angajată în direcţia optimizării acţiunii educative / didactice la nivel general (didactica generală) şi special (didactica specialităţii) .

Teoria generală a educaţiei asigură asamblarea celor patru domenii la nivelul unei sinteze care asigură fundamentele unei construcţii epistemologice solide aflată la baza sistemului de principii şi strategii specifice ştiinţelor pedagogice .

Analiza activităţii de formare -dezvoltare a personalităţii angajează astfel un discurs coerent situat la linia de interacţiune metodologică existentă între : finalităţile educaţieiconţinutul şi formele educaţiei -direcţiile de evoluţie a educaţiei (educaţia permanentăautoeducaţia -valorificarea educabilităţii -proiectarea curriculară ) -realizarea managerială a procesului de educaţie şi de instruire .

Semnificaţiile conferite teoriei educaţiei au o sferă de referinţă variabilă în raport cu evoluţiile înregistrate la nivelul paradigmelor de abordare a activităţii de formare -dezvoltare a personalităţii .

Pedagogia tradiţională reduce problematica teoriei educaţiei la nivelul dimensiunilor educaţiei ( intelectuală -morală -profesională -estetică -fizică ) . Această tendinţă , definitorie pentru teoria formală a educaţiei , este uneori menţinută şi la nivelul conţinutului învăţământului , în cadrul programelor şco1are / universitare de specialitate .

Pedagogia modernă şi postmodernă extinde problematica teoriei educaţiei la nivelul conceptelor de bază ale educaţiei care definesc fundamentele activităţii de formare -dezvoltare permanentă a personalităţii , adaptabile , în orice context aplicativ . Această tendinţă , definitorie pentru teoria generală a educaţiei , răspunde cerinţelor de validare epistemologică angajate şi în domeniul ştiinţelor pedagogice (claritate , consistenţă , coerenţă , completitudine , aplicabilitate în sens probabilistic ) în conformitate cu rolul conceptelor operaţionale .

Teoria instruirii

Teoria instruirii este o subteorie a teoriei educaţiei care defineşte conceptele de bază ale didacticii generale : procesul de învăţământ ; obiectivele pedagogice, conţinutul învăţământului , metodologia didactică , evaluarea didactică ; proiectarea pedagogică a procesului de învăţământ . Raportarea teoriei instruirii la sistemul ştiinţelor educaţiei evidenţiază calitatea acesteia de disciplină pedagogică fundamentală, care asigură analiza articulată, coerenţa, a acelor concepte definitorii pentru explicarea şi înţelegerea procesului de învăţământ . Împreună cu teoria educaţiei -care analizează conceptele pedagogice de bază (educaţie, dimensiunile şi formele educaţiei, sistemul de educaţie, finalităţile educaţiei) -teoria instruirii formează nucleul epistemic tare al ştiinţelor educaţiei, activat la nivelul pedagogiei generale.

Funcţiile teoriei instruirii intervin la nivel normativ , unde este vizată dimensiunea funcţională structurală operaţională a procesului de învăţământ şi este marcat cadrul epistemologic specific didacticii generale . De asemenea funcţiile teoriei instruirii intervin la nivel prescriptiv , unde este vizată practica activităţii de predare învăţare evaluare, realizabilă în cadrul procesului de învăţământ , care marchează domeniul de studiu specific proiectării curriculare .

Orientările valorice promovate la nivelul teoriei instruirii asigură fundamentele ştiinţifice ale procesului de învăţământ. Angajarea lor la nivel de dezvoltare curriculară presupune parcurgerea unui traseu metodologic situat între : "teoria instruirii" -didactica normativădidactica prospectivă -didactica generală -didactica aplicată .

Calităţile unei teorii a instruirii evidentă la nivelul practicii procesului de învăţământ, reflectă capacitatea acestei teorii de : a) a aborda corect realitatea specifică celor care învaţă; b) a proiecta inteligibil ceea ce trebuie învăţat; c) a poseda o autentică forţă predictivă; d) a propune soluţii strategice de rezolvare a problemelor ; e) a susţine coerenţa internă a programelor ; f) a eficientiza efortul de învăţare ; g) a realiza experimente ; h) a crea tehnici de cercetare adecvate ; i) a convinge în diverse situaţii educative / didactice .

Proiectarea instruirii

Proiectarea instruirii implică organizarea şi ordonarea materialului care urmează să fie predat → învăţat → evaluat la nivelul corelaţiei funcţional--structurale dintre profesor şi student . Profesorul sau instructorul proiectează o acţiune bazată pe patru operaţii concrete :

definirea obiectivelor pedagogice stabilirea conţinutului aplicarea metodologiei asigurarea evaluării activităţii didactice , educative , respective .

Cursul universitar

Cursul universitar reprezintă o formă de organizare a activităţii didactice proiectată şi realizată în învăţământul superior .

Conceptul pedagogic de curs universitar defineşte ansamblul activităţilor de învăţare propuse conform programelor de studii specifice învăţământului superior , cu un anumit număr de ore repartizate anual sau semestrial şi cu examene finale care sancţionează promovarea sau obţinerea unui anumit certificat .

Tipologia cursurilor universitare reflectă ponderea anumitor obiective pedagogice specifice angajate la nivelul strategiei de proiectare şi realizare a activităţii didactice . Aceste obiective pedagogice specifice sugerează posibilitatea clasificării cursurilor universitare în conformitate cu următoarele criterii : a) criteriul modului de structurare a conţinutului : cursuri tradiţionale ( structurate pe capitole , secvenţe de instruire ) , cursuri moderne ( structurate pe unităţi de instruire / credite ) ; b) criteriul tipului de cunoştinţe şi de capacităţi vizate în mod prioritar : cursuri fundamentale (cunoştinţe şi capacităţi / deprinderi de bază) , cursuri de profil şi specialitate (cunoştinţe şi capacităţi specifice , aplicabile în anumite domenii particulare ) , cursuri complementare (cunoştinţe şi capacităţi preluate din domenii complementare disciplinei / disciplinelor fundamentale şi de specialitate ) ; c) criteriul gradului de implicare în procesul de formare socio-profesională a studentului : cursuri obligatorii , cursuri opţionale , cursuri facultative . Proiectarea cursului universitar angajează o gestiune pedagogică adaptată / adaptabilă la resursele existente în plan uman ( profesor -studenţi -alţi factori ) , material ( spaţiu -timpbază didactică disponibilă ) , valorificabile la nivel mono , intra , inter sau/şi trans-disciplinar , în diferite forme de organizare a instruirii ( prelegeri , lucrări de laborator , activităţi de documentare , activităţi practice , module , credite , etc. ) , finalizate de regulă prin examene sau colocvii ( semestriale , anuale ) susţinute în scris , oral , prin lucrări aplicative , etc.

Din perspectiva proiectării curriculare , cursul universitar este elaborat ca parte a unui program care se raportează la o materie sau la o disciplină determinată care comportă un timp dat de învăţământ teoretic şi / sau practic , timp necesar pentru obţinerea unui anumit nivel de cunoştinţe sau de calificări . Cursul universitar este instituţionalizat prin elaborarea unor documente scrise la nivel periodic ( tratate de curs , manuale , module , sinteze , tematici bibliografice , etc. ) care orientează realizarea unor activităţi de învăţare independentă , recunoscute în plan pedagogic şi social , care favorizează atingerea unor obiective de formare exactă în cadrul unui program sau a mai multor programe .

Necesitatea perfecţionării permanente a cursului universitar reprezintă o linie de politică educaţională tradiţională , proprie învăţământului superior . Operaţionalizarea acestei politici educaţionale la nivelul autonomiei universitare urmăreşte atât democratizarea sistemului prin promovarea valorilor confirmate la scară pedagogică şi socială , cât şi individualizarea procesului de instruire prin proiectarea materiei în unităţi didactice / credite care oferă studentului posibilitatea îndeplinirii sarcinilor propuse în funcţie de posibilităţile sale minime-maxime realizabile în timp şi în spaţiu . În perspectiva perfecţionării permanente a cursului universitar cursul însuşi poate deveni parte a programei de studii la care este asociat un număr de unităţi de învăţare cu valoare de credite .

Instituţionalizarea sistemului de credite angajează responsabilitatea titularului de curs care în contextul managementului universitar trebuie să asigure : a) proiectarea unităţilor de instruire la nivelul unor structuri modulare funcţionale prin fixarea , reluarea şi aprofundarea cunoştinţelor şi capacităţilor (deprinderilor) de bază şi Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 21 antrenarea acestor cunoştinţe în diferite situaţii specifice cu rază mare de operaţionalizare .

b) delimitarea timpului real necesar studentului pentru îndeplinirea obiectivelor specifice şi concrete propuse , cu precizarea materialului de sprijin disponibil ( manual , curs , module de curs , sinteze-tematici bibliografice ; informaţii stocate-procesate în medii informatice , etc. ) accesibil imediat la nivel de bibliotecă , mediatecă , etc. ; c) realizarea activităţii de asistenţă psiho-pedagogică a studentului prin oferirea unor acţiuni permanente de : consultanţă , îndrumare , animare , (re)motivare formativă , etc. .

Contribuţii ale altor discipline ştiinţifice la definirea fundamentelor teoretice ale proiectării instruirii (Figura 1. 2. Bazele Teoretice ale Proiectării Procesului de Instruire)

Teoria este un set organizat de enunţuri şi legi care pot fi utilizate la explicarea, prezicerea şi controlul evenimentelor (fenomenelor, proceselor) . Contribuţii ale Teoriei Sistemelor : Proceduri şi metode ale Teoriei Sistemelor sunt folosite în procesul de proiectare a instruirii . Sunt utilizate tipurile de organigrame şi tehnicile drumului critic pentru planificarea procesului de instruire şi pentru rezolvarea problemelor .

Teoria Instruirii

Contribuţii ale teoriei comunicaţiilor : principiile construirii mesajelor vizuale şi verbale ; modul în care informaţia este comunicată de la o persoană la alta ; necesitatea "feedback"--ului sau a reacţiei inverse (Figura 1. 3. Modelul universal al lui Shanon pentru sistemele de comunicaţii) .

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de

Psihologia Cognitivă şi Instruirea Asistată de Calculator

Psihologia Cognitivă . Domeniile studiate de psihologia proceselor cognitive care sunt deosebit de importante pentru proiectarea sistemelor de instruire asistată de calculator sunt următoarele : Percepţia şi Atenţia Memorizarea Înţelegerea Învăţarea Activă Motivaţia (sau motivarea învăţării ) . Motivarea corectă a studentului este esenţială pentru învăţare . Motivaţia este suţinută de patru factori : acceptarea progresului (noului) , curiozitatea , controlul şi fantezia . Concentrarea Controlului . Controlul procesului de instruire trebuie să fie realizat de către student . Transferul de cunoştinţe prin intermediul Învăţării . Diferenţele Individuale . Lecţiile trebuiesc adaptate studiului / învăţării individuale şi diferenţelor care pot exista între studenţi .

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii [START_REF] Boxleitner | Electrostatic Discharge and Electronic Equipment: A Practical Guide for Designing to Prevent ESD Problems[END_REF] Diferenţele dintre Comportament şi Cognitivism sunt prezentate succint în Tabelul 1. [START_REF] Wolf | Wolverhampton Online Learning Framework[END_REF].

Teoria Comportamentului Cognitivismul

• influenţa condiţiilor mediului • procesele de percepţie , interpretare şi stocare a informaţiilor

• manifestarea modului de comportament

• procese cognitive interne Tabelul 1. [START_REF] Wolf | Wolverhampton Online Learning Framework[END_REF]. Diferenţele dintre Comportament şi Cognitivism Fundamentele Teoretice ale Cognitivismului Mulţi educatori şi cercetători au definit cognitivismul ca punct de plecare pentru teoria comportamentului care a apărut douăzeci de ani mai târziu .

Definirea termenului de "Cogniţie" sau Cunoaştere . Cunoaştere înseamnă a ştiincluzând procesele interne ca învăţarea , percepţia , înţelegerea , gândirea , memorizarea şi atenţia .

Evoluţia Cognitivismului Teoriile învăţării

Teoriile învăţării analizează modelele psihologice care descriu tipuri specifice de activităţi educative (şcolare) . Psihologia procesului educaţional organizează aceste modele sub forma unei piramide cu şase nivele în care sunt indicate ierarhiile şi legăturile funcţionale posibile şi necesare în contextul grupului de studenţi .

• Primul nivel al piramidei conţine patru modele psihologice de învăţare : a) Învăţarea condiţională clasică (Pavlov , 1900 ;Watson , 1924) angajează relaţia stimul → răspuns , aplicabilă în procesul de instruire prin întărirea reacţiilor emotive la stimuli anteriori neutri , stimuli oferiţi înaintea declanşării acţiunii didactice . (Kendler , 1961(Kendler , , 1962) ) presupune reactualizarea unor noţiuni de bază care asigură diferenţierea stimulilor apropiaţi de stimulii originali (respectiv a stimulilor care nu produc acelaşi răspuns ca şi stimulul original) .

• Al treilea nivel al piramidei conţine un model psihologic de învăţare :

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 24 g) Învăţarea conceptelor (Piaget , 1962, Mc.Donald , 1965) angajează o clasificare a stimulilor care au caracteristici comune , clasificare realizabilă la diferite niveluri ierarhice astfel încât un concept cu grad superior poate fi înţeles numai dacă studentul stăpâneşte deja conceptele de grad inferior şi percepe relaţiile dintre concepte .

• Al patrulea nivel al piramidei conţine un model psihologic de învăţare : h) Învăţarea principiilor (Bruner , 1960 ;Gagné , 1965) angajează un lanţ de concepte integrate la nivelul cunoştinţelor incluse în programele şcolare universitare care solicită aplicarea acestor concepte în situaţii noi .

• Al cincilea nivel al piramidei conţine un model psihologic de învăţare : i) Învăţarea prin rezolvare de probleme (Ausubel , 1968 ) angajează practic cunoştinţele obţinute cu scopul umplerii unui gol de cunoştinţe , facilitând aprofundarea informaţiilor şi perfecţionarea deprinderilor , dar şi înzestrarea studenţilor cu noi informaţii , deprinderi şi atitudini . Psihologul elveţian , Jean Piaget, a operat , începând cu anii 1920 , cu conceptele de "scheme" , "planuri" , "structuri" , "strategii" , şi "operaţii" utilizate în contextul dezvoltării mentale şi al înţelegerii.

În 1950 a fost introdus conceptul că mintea omenească poate fi comparată cu funcţionarea unui calculator . 1950-1960 : Lucrările lui Ausubel despre teoriile subconştientului şi sintetizarea / organizarea avansată a informaţiilor .

Modele pentru Proiectarea Instruirii

Proiectarea pedagogică

Proiectarea pedagogică reprezintă activitatea de structurare a acţiunilor şi operaţiilor care asigură funcţionalitatea sistemului şi a procesului de învăţământ la nivel general , specific / intermediar şi concret / operaţional conform finalităţilor elaborate în termeni de politică a educaţiei .

Activitatea de proiectare este complexă atât din punct de vedere pedagogic cât şi din punct de vedere social şi angajează acţiunile şi operaţiile de definire anticipativă a obiectivelor , conţinuturilor , strategiilor învăţării , probelor de evaluare şi mai ales a relaţiilor dintre acţiuni şi operaţii, în condiţiile specifice unui anumit mod de organizare a procesului de învăţământ.

Realizarea activităţii de proiectare pedagogică presupune valorificarea deplină a caracterului său : a) global (vezi corelaţia obiective → conţinuturi → metodologie → evaluare ) ; b) optim (vezi calitatea raportului principii → obiective → conţinuturi → strategii de predare → învăţare → evaluare → resurse materiale → umane → informaţionale → particularităţi ale mediului extern ; Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 25 c) strategic (caracterul strategic vizează anticiparea inovatoare a rezultatelor în termenii raportului managerial intrare → ieşire ) .

Specificul activităţii de proiectare pedagogică

Modelele de acţiune angajate în activitatea de proiectare pedagogică desemnează un set de valori şi de factori care conferă acţiunii didactice o anumită linie de evoluţie probabilă asociată cu programele de instruire (educaţie) adoptate şi cu procesele psihice angajate în activitatea studentului . ) este centrat asupra conţinuturilor instruirii care subordonează obiectivele, metodologia şi evaluarea didactică într-o logică proprie "învăţământului informativ" , care supralicitează predarea, transmiterea de cunoştinţe , dirijarea şi unilateralizarea procesului de formare a studenţilor . Formula de proiectare pedagogică , dezvoltată la acest nivel, defineşte o activitate de predare restrictivă, închisă, directivă, unilaterală. Această activitate de predare poate evolua în cadrul didacticii moderne până la atingerea stadiului de activitate de predare--învăţare .

Modelul

Proiectarea tradiţională concepe criteriul de optimalitate în limitele obiectivelor prioritar informative , exprimate nediferenţiat , în cadrul unui standard fix , abstract, care vizează performanţa unui "student mediu" , supralicitată adesea exclusiv la niveluri de vârf .

Criteriul de optimalitate definit la nivelul proiectării tradiţionale , în termenii relativi ai standardelor de performanţă proprii fiecărui grup de studenţi , angajează o evaluare bazată, în special , pe selecţia negativă , întreţinută pe tot parcursul ciclului şcolar , cu accente stresante în cadrul examenelor , concepute în sens prioritar sumativ, cumulativ.

Acest model de proiectare tradiţională , reflectă calitatea procesului de formare iniţială şi continuă a cadrelor didactice , caracterizat prin dezechilibrul existent între pregătirea de specialitate (predominantă şi adesea monodisciplinară) şi formarea pedagogică (precipitată sau insuficient integrată în circuitul psihologie → teoria educaţiei (instruirii) → metodică → practică pedagogică . Corespondenţa pedagogică , angajată la nivelul activităţii didactice şi concepută ca o activitate simultană de predare → învăţare → evaluare , devine prioritară .

Abordarea curriculară a procesului de învăţământ presupune proiectarea interdependenţelor dintre elementele componente ale activităţii didactice : obiective → conţinuturi → metodologie → evaluare . Aceste interdependenţe angajează realizarea unui învăţământ prioritar formativ bazat integral pe resursele de (auto)instruire şi de (auto)educaţie ale fiecărui student .

Proiectarea curriculară consemnează saltul de la structura de organizare bazată pe conţinuturi definite explicit (" ce învăţăm ?") la structura de organizare orientată valoric prin intermediul unor obiective şi metodologii explicite şi implicite (" cum învăţăm ? ") , cu efecte macrostructurale ( plan de învăţământ elaborat la nivel de sistem ) şi microstructurale (programe şi manuale şcolare elaborate la nivel de proces), asumate la scară psihosocială .

Principiile modelului de proiectare curriculară , concepute de R. W. Tyler în 1950, sunt următoarele :

A) Principiul analizei necesităţilor societăţii urmăreşte definitivarea competenţelor funcţionale ale procesului de învăţământ care reflectă finalităţile macrostructurale ale sistemului educaţional ; B) Principiul analizei necesităţilor studenţilor urmăreşte definitivarea obiectivelor pedagogice ale activităţii didactice / educative care reflectă finalităţile microstructurale ale procesului de învăţământ ; C) Principiul analizei conţinutului instruirii urmăreşte definitivarea programelor şcolare universitare bazate pe cunoştinţe şi capacităţi esenţiale ( cultura generală) şi de specialitate (cultura de profil şi profesională), care asigură "ceea ce trebuie să ştie toţi membrii societăţii şi ceea ce este rezervat specialiştilor " .

Proiectarea curriculară , care a fost concepută de R. W. Tyler , implică un program educaţional cu acţiuni dezvoltate pedagogic în direcţia perfecţionării continue a activităţii de instruire : a) selecţionarea şi definirea obiectivelor învăţării în calitate de obiective pedagogice ale procesului de învăţământ ; b) selecţionarea şi crearea experienţelor de învăţare , adecvate obiectivelor pedagogice , în calitate de conţinuturi cu resurse formative maxime ; c) organizarea experienţelor de învăţare la niveluri formative superioare prin metodologii adecvate obiectivelor şi conţinuturilor selecţionate ; d) organizarea acţiunii de evaluare a rezultatelor activităţii de instruire realizată conform criteriilor definite la nivelul obiectivelor pedagogice asumate , valorificate şi valorificabile , în termeni de revizuiri dezirabile .

Analiza procesului de învăţământ din perspectivă curriculară evidenţiază corelaţia existentă între proiectarea curriculară a instruirii şi formarea → dezvoltarea personalităţii studentului . Această corelaţie este relevantă din două puncte de vedere : a) din punctul de vedere al elementelor componente ale programului educaţional care formează un ansamblu coerent de situaţii de învăţare dezvoltate pe circuitul : obiective → conţinuturi → metodologie → evaluare , care valorifică şi experienţele de viaţă ale studentului la nivelul raporturilor dintre educaţia / instruirea formală--nonformală-informală ; b) din punctul de vedere al corespondenţelor pedagogice construite între elementele componente ale programului educaţional care asigură o ordine de progresie determinată a acestui program, subordonată valorificării necesităţilor de formare--dezvoltare permanentă a personalităţii .

Proiectarea curriculară concepe criteriul de optimalitate la nivelul corespondenţei pedagogice dezvoltată continuu între : obiectivele informative--formative , conţinuturile instruirii--educaţiei , strategiile de predare--învăţare--evaluare .

Conţinutul activităţii de proiectare pedagogică valorifică un algoritm al acţiunii eficiente în plan sistemic , bazat pe următoarele operaţii : Strategiile cognitive sunt importante : pentru învăţare (strategii de învăţare) , pentru stocarea informaţiilor în memorie , pentru folosirea acestor informaţii ulterior (strategii de memorizare) , şi pentru rezolvarea problemelor practice care apar (strategii de rezolvare a problemelor) .

Proiectarea Instruirii şi Strategiile Cognitive . În lucrarea "Proiectarea Instruirii :

Implicaţii ale Ştiinţelor Cognitive" , autorii West, Farmer, şi Wolf (1991) descriu procesul folosirii uneia sau mai multor strategii cognitive pentru a facilita procesarea mentală sau învăţarea unui anumit conţinut de informaţii de către student .

4. Clasificarea Programelor de Instruire Asistată de Calculator

Softul pedagogic / educaţional

Softul pedagogic / educaţional reprezintă un program informatizat , proiectat special pentru rezolvarea unor sarcini sau probleme didactice / educative prin valorificarea tehnologiilor specifice instruirii asistate de calculator care asigură :

memorarea datelor, organizarea datelor în fişiere , gestionarea fişierelor , simularea învăţării realizarea învăţării evaluarea formativă a învăţării controlul reglarea / autoreglarea şi autocontrolul activităţii de învăţare / educaţie .

Unitatea didactică

Unitatea didactică reprezintă secvenţa de instruire, relativ autonomă, rezultată în urma divizării conţinutului unei discipline de învăţământ în vederea facilitării activităţii de învăţare .

Funcţia unităţii didactice / de instruire este relevantă la nivelul activităţii de învăţare, angajând procesul de asimilare rapidă a conţinutului proiectat în contextul unei "secvenţe de informaţii" care stimulează asigurarea saltului de la cunoaşterea simplă la cunoaşterea bazată pe înţelegere .

Structura unităţii didactice / de instruire include un ansamblu de informaţii, deprinderi, priceperi, operaţii, etc. care trebuiesc realizate printr-o temă dată . Relaţiile dintre aceste elemente, proiectate la nivelul interdependenţei necesare între latura teoretică şi latura aplicativă a învăţării, conferă unităţii didactice coerenţa şi consistenţa pedagogică .

Valorificarea unităţii didactice / de instruire este posibilă în diferite contexte de proiectare pedagogică a unor conţinuturi disciplinare, intradisciplinare sau chiar transdisciplinare . Operaţionalizarea lor la nivelul activităţii didactice (lecţiei, etc.) permite ierarhizarea acţiunilor de predareînvăţareevaluare conform operaţiilor de divizare pedagogică a conţinutului instruirii propuse în contextul programei şcolare sau prin iniţiativa fiecărui profesor. Aceste operaţii presupun a bună cunoaştere a ceea ce urmează a fi învăţat; a celor care învaţă (a studenţilor) ; a condiţiilor în care se produce învăţarea .

Tutorialele sau Lecţiile Interactive "On-Line"

Predarea

Predarea reprezintă acţiunea cadrului didactic de transmitere a cunoştinţelor la nivelul unui model de comunicare unidirecţional , dar aflat în concordanţă cu anumite cerinţe metodologice care condiţionează învăţarea .

Lecţia

Lecţia reprezintă o modalitate fundamentală de organizare a activităţii didactice şi de instruire .

Definirea conceptului de lecţie din perspectivă curriculară : Profesorul lecturează esenţialul iar studentul meditează eficient înaintea lecţiei şi după terminarea lecţiei ca efect al prezentării informaţiei . Activitatea studentului este ghidată (îndrumată de către profesor / instructor) .

Lecţia poate fi interpretată ca un program didactic , bazat pe un sistem de acţiuni structurate în funcţie de obiectivele generale şi specifice ale procesului de învăţământ , acţiuni operaţionalizate adecvat la nivelul fiecărui student , într-o atmosferă de lucru congruentă .

Coordonatele lecţiei reflectă structura unui model tridimensional care defineşte funcţionalitatea , structura şi calea de operaţionalizare a procesului de învăţământ .

a) coordonata funcţională a lecţiei vizează obiectivele generale şi specifice ale activităţii stabilite în cadrul unor documente de politică a educaţiei (plan de învăţământ , programe şcolare ) care reflectă în plan didactic finalităţile sistemului de educaţie (definite la nivelul : idealului pedagogic --scopurilor pedagogice ) ; b) coordonata structurală a lecţiei vizează resursele pedagogice angajate în cadrul activităţii la nivel material (spaţiul--timpul didactic disponibil , mijloacele de învăţământ disponibile ) , informaţional (calitatea programelor şcolare , calitatea materialelor documentare , calitatea materialelor informatizate , etc. ) şi uman (calităţile pedagogice ale profesorului , capacităţile studenţilor ) ; c) coordonata operaţională a lecţiei vizează acţiunea de proiectare şi realizare a obiectivelor concrete ale activităţii , deduse din obiectivele generale şi specifice ale lecţiei , cu respectarea particularităţilor grupului de studenţi , prin angajarea creativităţii pedagogice a profesorului în sensul valorificării depline a resurselor (conţinuturi → metodologie → condiţii de instruire) şi a modalităţilor de evaluare necesare în contextul didactic respectiv .

Delimitarea variabilelor lecţiei presupune următoarele acţiuni :

a) Interpretarea curriculară a modelului tridimensional , care evidenţiază existenţa unor variabile independente de profesor (dimensiunea funcţională → structurală a lecţiei) şi a unor variabile dependente de profesor (dimensiunea operaţională a lecţiei care angajează creativitatea pedagogică şi responsabilitatea socială a profesorului în vederea realizării unei activităţi didactice de calitate în orice context funcţional → structural) .

b) Activarea unui model managerial de analiză a lecţiei , operabil în termeni de : b 1 )

intrare (obiective → conţinuturi → profesor → student) ; b 2 ) desfăşurare a activităţii didactice (predare → învăţare → evaluare ; mesaje pedagogice realizate într-un anumit câmp psihosocial ; comportamente de răspuns ale studenţilor ; circuite de conexiune inversă externă şi b 3 ) ieşire (studenţi care au obţinut , la diferite grade de performanţă şi competenţă : cunoştinţe , deprinderi şi capacităţi , strategii de cunoaştere , aptitudini generale şi specifice , atitudini comportamentale ) .

c) Angajarea unui model de analizăsinteză a lecţiei, care evidenţiază :

• coerenţa externă a variabilelor, dezvoltată curricular la nivelul corelaţiei dintre finalităţile macrostructurale (ideal pedagogicscopuri pedagogice) şi finalităţile microstructurale (obiective generaleobiective specificeobiective operaţionale), corelaţie care reflectă logica externă a activităţii didactice respective ;

• coerenţa internă a variabilelor, dezvoltată curricular La nivelul corelaţiei dintre :

obiectiveconţinuturimetodologieevaluare, corelaţie care reflectă logica internă a activităţii didactice respective .

d) Definitivarea unui model de evaluare critică externă a lecţiei, aplicabil în activitatea de evaluare , care urmăreşte stabilirea unei decizii optime La nivelul raportului existent între :

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii

31

variabilele independente, care condiţionează logica de acţiune externă a profesorului (vezi dimensiunea funcţională-structurală a lecţiei) ; variabilele dependente, care determină logica de acţiune internă a profesorului (în conformitate cu dimensiunea operaţională a lecţiei, care angajează : proiectarea obiectivelor concrete; competenţa elaborării mesajului didactic, competenţa elaborării repertoriului comun profesor-elev, competenţa realizării circuitelor de conexiune inversă; aptitudinea de valorificare a potenţialului maxim al colectivului de studenţi , al grupului de studenţi , al fiecărui student în parte).

Principiile Psiho--Pedagogice ale Instruirii utilizate în realizarea Tutorialelor. Procesul de instruire include patru etape reprezentate în figura care urmează (Figura 1. 6. Etapele Procesului de Instruire) . Instruirea include aceste patru etape principale reprezentate în figura de mai sus . Tutorialul include primele două etape : prezentarea şi ghidarea . Tutorialul nu angajează studentul în activităţi practice sau de atestare / verificare a cunoştinţelor asimilate . Pentru exerciţii practice şi verificări trebuiesc prevăzute activităţi specifice ca de exemplu teme şi teste de verificare , activităţi care vor fi descrise şi analizate ulterior .

Avantajele Utilizării Tutorialelor pe Calculator

Tutorialele sunt recomandate : pentru prezentarea informaţiilor faptice , pentru învăţarea unor reguli şi principii , şi pentru învăţarea unor strategii de rezolvare a unor probleme . Tutorialul începe cu o secţiune introductivă care informează studentul asupra obiectivelor şi natura lecţiei . Informaţia este apoi prezentată într-o formă elaborată . Sunt adresate întrebări la care studentul trebuie să dea un răspuns . Programul apreciază răspunsul studentului şi oferă reacţie care să întărească înţelegerea şi să crească performanţa studentului .

Structura de Bază a Tutorialelor

Elementele constitutive ale unui Tutorial sunt : Introducerea ; Asigurarea Controlului studentului asupra desfăşurării Lecţiei ; Motivarea studentului ; prezentarea informaţiilor ; întrebări şi răspunsuri ; analizarea răspunsurilor ; îndrumări suplimentare în funcţie de corectitudinea răspunsurilor ; Remedierea cunoştinţelor asimilate ; Secvenţierea / Segmentarea Lecţiei ; încheierea tutorialului .

Exerciţii Practice (Drill)

Exerciţiul şi Lucrările practice Exerciţiul şi Lucrările practice (Figura 1. 8. Structura exerciţiului practic) reprezintă o metodă didactică de învăţământ în care predomină acţiunea practică / operaţională reală . Această metodă valorifică resursele dezvoltate prin exerciţiu şi algoritmizare , integrându-le la nivelul unor activităţi de instruire cu obiective specifice de ordin practic .

Metoda didactică de tip exerciţiu implică automatizarea acţiunii didactice prin consolidarea şi perfecţionarea operaţiilor de bază care asigură realizarea unei sarcini didactice la niveluri de performanţă prescrise şi repetabile, eficiente în condiţii de organizare pedagogică relativ identice. Exerciţiul susţine însuşirea cunoştinţelor şi capacităţilor specifice fiecărei trepte şi discipline de învăţământ prin formarea unor deprinderi care pot fi integrate permanent la nivelul diferitelor activităţi de predare-învăţare-evaluare .

Structura Exerciţiului Practic

Proiectarea şi realizarea exerciţiului presupune valorificarea pedagogică a etapelor angajate psihologic în procesul de formare şi consolidare a deprinderilor : a ) familiarizarea studentului cu acţiunea care urmează să fie automatizată ; b ) declanşarea operaţiilor necesare pentru desfăşurarea acţiunii respective ; c ) integrarea operaţiilor antrenate în structura acţiunii , consolidată deja la nivelul unui stereotip dinamic ; d ) sistematizarea acţiunii în funcţie de scopul general şi specific al activităţii respective ; e) integrarea acţiunii automatizate în activitatea respectiva ; f ) perfecţionarea acţiunii automatizate în contexte diferite care asigură evoluţia sa în termeni de stabilitate şi de flexibilitate (Golu, Mihail 1978) .

Proiectarea exerciţiului presupune orientarea aplicativă a cunoştinţelor şi capacităţilor în vederea realizării unor produse didactice semnificative , în special la nivelul educaţiei tehnologice .

Valoarea pedagogică a exerciţiului reflectă gradul de integrare al deprinderii obţinute în structura de proiectare şi realizare a activităţii de învăţare. Exerciţiul intervine permanent în secvenţe de instruire care solicită stăpânirearecuperareaaplicareaanaliza materiei în termenii unor obiective concrete care vizează nu numai consolidarea deprinderilor ci şi dezvoltarea capacităţilor operatorii ale cunoştinţelor şi capacităţilor reactualizate / aprofundate în diferite contexte didactice, în vederea eliminării / prevenirii interferenţei sau uitării noţiunilor , regulilor, formulelor, principiilor, legilor, teoriilor , etc. , studiate în cadrul fiecărei discipline de învăţământ.

Exerciţiile didactice pot fi clasificate în funcţie de gradul de complexitate (exerciţii simple, semicomplexe, complexe) sau în funcţie de dirijarea acţiunii automatizate (exerciţii dirijate, exerciţii semidirijate, exerciţii autodirijate). Evoluţia pedagogică a exerciţiilor marchează saltul formativ, realizabil de la exerciţiul automatismelor (care are o sferă de acţiune limitată) la exerciţiul operaţiilor, care angajează un câmp aplicativ mai larg, perfectibil la diferite niveluri de referinţă didactică şi extradidactică. (Cerghit, Ioan, 1980).

Simulările şi Experimentele virtuale

Simularea

Simularea este o metodă de predare prin care se încearcă repetarea , reproducerea sau imitarea unui fenomen sau proces real . Studenţii interacţionează cu programul de instruire întrun mod similar cu modul de interacţiune al operatorului cu un sistem real , dar desigur situaţiile reale sunt simplificate . Scopul simulării este de a ajuta studentul în crearea unui model mental util a unui sistem sau proces real , permiţând studentului să testeze în mod sigur şi eficient comportarea sistemului în diverse situaţii . Simulările se deosebesc de tutorialele interactive (Figura 1. 9. Etapele procesului de predare) prin faptul că folosind simulările, studenţii învaţă cu ajutorul unor activităţi să opereze cu sisteme şi procese reale . Faţă de tutorial şi de exerciţiul practic , simulările pot conţine toate cele patru etape ale modelului de predare . Simulările pot conţine : o prezentare iniţială a fenomenului , procesului , echipamentului ; ghidează activitatea studentului ; oferă situaţii practice pe care studentul trebuie să le rezolve ; şi atestă nivelul de cunoştinţe şi capacităţi (deprinderi) pe care studentul le posedă după parcurgerea programului de instruire . Cele mai multe programe de simulare oferă o combinaţie ale primelor trei etape de predare sau sunt folosite numai pentru atestarea unor capacităţi .

Prezentarea Informaţiilor

Studentul

Experimentul, valorificabil în activitatea de instruire, reprezintă o metodă didactică / de învăţământ în care predomină acţiunea de cercetare directă a realităţii în condiţii specifice de laborator, cabinet, atelier şcolar, etc.

Obiectivele metodei vizează formarea-dezvoltarea spiritului de investigaţie experimentală a studentului care presupune aplicarea cunoştinţelor ştiinţifice în diferite contexte productive. Obiectivele specifice angajează un ansamblu de capacităţi complementare care vizează : formularea şi verificarea ipotezelor ştiinţifice; elaborarea definiţiilor operaţionale ; aplicarea organizată a cunoştinţelor ştiinţifice în contexte didactice de tip frontal , individual , de grup . Realizarea instruirii bazată pe experiment, desfăşurată sub îndrumarea profesorului , implică aprofundarea cunoştinţelor ştiinţifice în contexte aplicative , tehnologice , specifice fiecărei discipline de învăţământ . Experimentul devine efectiv o metodă de cercetare-descoperire, bazată pe procedee de observare provocată, de demonstraţie susţinută de obiecte reale (naturale) sau tehnice, de modelare cu funcţie ilustrativă, figurativă, sau simbolică.

Proiectarea şi organizarea metodei de tip experiment implică parcurgerea următoarelor etape : motivarea psihopedagogică a studentului pentru situaţii de experimentare; argumentarea importanţei experimentului care va fi realizat în cadrul activităţii didactice; prezentarea ipotezei / ipotezelor care impun experimentul; reactualizarea cunoştinţelor şi a capacităţilor necesare pentru desfăşurarea experimentului, cu precizarea condiţiilor didactice şi tehnologice; desfăşurarea experimentului sub îndrumarea profesorului; observarea şi consemnarea fenomenelor semnificative care au loc pe parcursul derulării experimentului; verificarea şi analiza rezultatelor; definitivarea concluziilor în sens ştiinţific şi pedagogic.

Organigrama Simulărilor pe calculator (Figura 1. 10. )

Avantajele utilizării activităţilor de simulare pe calculator : creşterea motivaţiei ; transfer de cunoştinţe real prin învăţare ; învăţare eficientă ; control asupra unor variabile multiple ; prezentări dinamice ; controlul asupra timpului . structura de bază a simulărilor Simulările pot fi de mai multe tipuri : simularea unor fenomene fizice , simularea unor procese industriale , simularea unor procedee sau procedurale, simularea unor situaţii sau situaţionale . Simulările pot fi clasificate în două grupuri principale , aşa cum ilustrează şi diagrama care urmează . Jocurile de Instruire : pot fi incluse în cadrul mai multor situaţii de instruire în vederea creşterii motivării studentului şi a creşterii nivelului de efort pentru realizarea unor activităţi didactice specifice ; implică activ studentul în procesul didactic şi încurajează interactivitatea socială prin intermediul realizării comunicaţiilor necesare dintre participanţi . Jocul educativ include : obiectivul jocului ; utilizarea jocului în instruire ; reguli ; număr de participanţi ; echipament necesar ; proceduri ; reguli ; penalizări .

INTRODUCERE

SIMULÃRI

SEGMENT INTRODUCTIV

STUDENTUL

Jocurile pentru Instruire . Rezumat

Obiectivele Jocului trebuiesc definite foarte clar . Regulile jocului trebuiesc bine formulate şi uşor de înţeles . Jocul trebuie să motiveze participanţii şi să le capteze atenţia . Jocul trebuie să conţină mai multe nivele de dificultate . Răspunsurile trebuie să conţină o reacţie inversă corectă . Învăţarea activă , nu doar contemplarea , trebuie remunerată . Jocul trebuie să se încheie cu o concluzie .

4. 5. TESTELE PEDAGOGICE

Testele pedagogice desemnează, în general, testele de cunoştinţe care sunt probe standardizate utilizate în procesele de instruire pentru a măsura progresele sau dificultăţile din activitatea de învăţare .

Obiectivele testelor pedagogice vizează măsurarea cunoştinţelor şi a capacităţilor fundamentale proiectate în cadrul programelor şcolare. Această acţiune presupune implicit aprecierea gradului de înţelegere, aplicare, analiză şi sinteză a informaţiei , calitatea de apreciere fiind obţinută într-o anumită perioadă de timp determinată, într-un domeniu al cunoaşterii generale, de profil, de specialitate / profesionale.

Interpretarea testelor pedagogice ca teste de cunoştinţe angajează o anumită concepţie de elaborare a probelor pentru a permite fie un pronostic al reuşitei, fie un inventar al situaţiei sau al achiziţiei, fie un diagnostic de localizare a unei dificultăţi, eventual indicând şi sursa acestei dificultăţi . În această accepţie testele pedagogice pot fi definite ca teste de prognoză, teste de achiziţii, teste de diagnoză, aplicabile în calitate de teste de cunoştinţe instrumentale sau de teste de cunoştinţe profesionale .

Clasificarea testelor pedagogice, angajate în cunoaşterea fondului informativ-formativ obţinut de student în cadrul activităţii didactice / educative, presupune deosebirea acestor teste de testele docimologice, folosite doar la concursuri, examene, acţiuni de promovare a cadrelor . Testele pedagogice pot fi clasificate în funcţie de două criterii complementare : a) criteriul obiectivului operaţional prioritar : teste de sondaj iniţial (aplicate la începutul unui curs , semestru , anului şcolar, ciclului şcolar) ; teste pentru anumite teme, capitole (aplicate după parcurgerea anumitor teme, capitole); teste de sinteză (aplicabile la sfârşitul anului şcolar, după parcurgerea tuturor temelor, inclusiv a temelor de sinteză); b) criteriul metodologiei angajate prioritar : teste de lucru sau de simulare; teste bazate preponderent pe memorie sau pe gândire, teste cu răspunsuri standardizate sau deschise .

Avantajele Utilizării Activităţilor de Testare pe Calculator

Testările sunt utile în următoarele situaţii : -Înaintea Instruirii trebuie să aibă loc o pre-testare pentru : a identifica deprinderile practice pe care le posedă studentul înainte de a începe instruirea propriuzisă şi nivelul de competenţă (capacitatea de a parcurge materia de studiu) ; a concentra atenţia studentului asupra importanţei subiectelor care trebuiesc învăţate ; pentru a stabili nivelul iniţial de la care se începe asimilarea de cunoştinţe .

-Pe parcursul Instruirii se va proceda la o testare-formativă care să : evalueze progresul înregistrat de student ; să ofere îndrumare corectivă ; să determine necesitatea acordării unor îndrumări adiţionale ; să asigure reconcentrarea atenţiei studentului asupra rezultatelor dorite de programul de instruire .

-După terminarea Instruirii are loc o evaluare sumativă care cuprinde : testarea calitativă şi cantitativă a învăţării de către student a materiei predate ; luarea unor decizii privind : acreditarea cunoştinţelor acumulate de către student , continuarea la un nivel avansat a procesului de învăţare şi instruire , sau remedierea cunoştinţelor insuficient sau greşit acumulate şi înţelese de către student ; pregătirea studentului pentru transferarea unor cunoştinţe asimilate în cadrul unei alte situaţii de instruire .

Caracteristicile unui Test şi Implementarea Testului pe Calculator

Caracteristicile unui Test . Scopul testului şi conţinutul de materie studiată care este verificat trebuiesc precizate ; obiectivele testului ; numărul de întrebări şi durata de timp a sesiunii de testare a cunoştinţelor ; întrebările pot fi generate aleatoriu sau sunt aceleaşi ; întrebările trebuie să testeze obiectivele procesului de instruire ; în cadrul desfăşurării sesiunii de testare profesorul poate acorda sau nu îndrumări suplimentare ; trebuie precizată valoarea procentajului sau scorului de trecere a studentului ca urmare a efectuării testului ; trebuie introdusă sau nu o limită de timp ; pot fi sau nu colectate date privind modul de parcurgere a testului de către student ; trebuie prevăzută sau nu modalitatea de prezentare a rezultatelor .

Implementarea testului pe calculator . La implementarea testului trebuie să se aibă în vedere următoarele elemente : modul de reprezentare vizuală a testului pe ecran ; modul de operare (funcţionare) a testului opţiunile instructorului ; opţiunile studentului ; care sunt procedurile de rezolvare sigură a unor probleme neprevăzute . Scopul Testului este de a evalua şi atesta cunoştinţele esenţiale însuşite de student după parcurgerea fiecărui capitol al unui curs . Trebuie stabilit : ce capitol de curs va fi verificat de testul respectiv ; care sunt obiectivele testului . Obiectivele testului constau în testarea cunoştinţelor acumulate de student prin parcurgerea materialului învăţat . De asemenea trebuie stabilit tipul de întrebări folosite în cadrul testului : selectarea unui răspuns din mai multe posibile ; completarea răspunsului ; răspuns scurt ; sau bifarea răspunsului corect . Se recomandă să nu se utilizeze teste cu răspuns de tip Adevărat-Fals sau teste care să solicite studentului un răspuns sub forma unui eseu . Calculatorul poate fi folosit atât la realizarea (construirea testului) cât şi la administrarea răspunsurilor .

Forme Alternative de Evaluare , Verificare şi Atestare (Apreciere) a Activităţilor de Instruire a Studenţilor Asimilarea cunoştinţelor de către studenţi poate fi verificată şi cu ajutorul unor forme alternative de verificare aşa cum este indicat în figura următoare (Figura 1. 13. Forme alternative de evaluare , verificare şi atestare (apreciere) a activităţilor de instruire a studenţilor) . Sistemele multimedia sunt sistemele informatice care integrează : telecomunicaţiile, tehnologiile audio şi video ; arhitecturile de calculatoare (hardware) şi programele de calcul şi /sau procesare a informaţiei (software) ; şi serviciile informatice.

TESTE ŞI INSTRUMENTE DE EVALUARE A STUDENTULUI INSTRUMENTE DE EVALUARE A STUDENTULUI

Din problematica actuală de cercetare-dezvoltare a acestor tehnologii de vârf in informatica aplicată putem menţiona: vizualizarea tridimensională; sisteme de explorare a informaţiilor organizate în domenii de cunoştinţe şi realizate sub forma băncilor de date multimedia ; aplicarea principiilor psiho-pedagogice de instruire în proiectarea interfeţelor grafice om-maşină; conceperea, proiectarea şi realizarea unor manuale electronice pentru instruirea "on-line" a diferitelor categorii socio-profesionale , asigurându-li-se utilizatorilor Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii [START_REF]Tehnici de proiectare respectând CIEM Tehnici de Proiectare considerind CIEM[END_REF] asistenţă în vederea creşterii eficienţei activităţii de producţie specifice; conceperea şi realizarea unor documente de tip hypermedia; conceperea şi realizarea unor navigatoare eficiente pentru accesarea informaţiei stocate sub forma fişierelor multimedia; reprezentări virtuale a fenomenelor ştiinţifice, tehnice, şi tehnologice; eficientizarea accesării informaţiei distribuite în reţele informatice (de calculatoare) prin conceperea şi realizarea unor echipamente (servere) şi programe de transfer a informaţiei performante. Sistemele informatice multimedia oferă următoarele beneficii şi avantaje : reducerea semnificativă de spaţiu şi timp necesar fişării, stocării, încărcării şi accesării unui document livrat electronic, nu pe hârtie ; creşterea productivităţii prin eliminarea posibilităţilor de pierdere a unui fişier prin utilizarea indexării automate (facilitate oferită de sistemul de administrare a datelor) ; acces simultan la un acelaşi document a unor utilizatori multipli : atât pentru afişare cât şi pentru imprimare ; creşterea fluxului de informaţii multidimensionale în cadrul unei organizaţii ; reducerea de timp şi de bani pentru fotocopierea şi distribuţia clasică copiilor multiple pe hârtie ; facilitarea unor cereri de răspunsuri rapide şi corecte la solicitările de informaţii utilizând interacţiunea vizuală stocată ; conversia informaţiei de pe suport hârtie într-o resursă strategică uşor de administrat care poate fi cu uşurinţă inclusă în alte rapoarte şi/sau documente .

Trăsăturile esenţiale ale organizării datelor în cadrul sistemelor de instruire multimedia (Figura 2. [START_REF]Multimedia Optimisation and Demonstration for Education in Microelectronics[END_REF]

Componentele Operaţionale Abstracte ale Instruirii şi Implementarea în Reţele Informatice

În cele mai simple aplicaţii bazate pe text sau date textuale sau numerice, transferul este coordonat şi administrat în general de serverul care oferă sau furnizează datele stocate. Cu atât aceste transferuri devin mai complexe cu cât datele care trebuiesc introduse provin de la mai multe servere care sunt accesate simultan de mai mulţi utilizatori. Conflictele apar atunci când doi utilizatori citesc sau scriu în aceeaşi locaţie de stocare. Metodologia multifazată obligatorie este utilizată în acest caz în vederea eliminării conflictelor care apar în băncile de date relaţionale.

Platformele multimedia . Platforma multimedia este un sistem de calculator standard care poate procesa text, grafică, animaţie, audio, imagini şi filme de înaltă calitate.

Perifericele multimedia se împart in trei categorii fundamentale: dispozitive de intrare ; dispozitive de ieşire ; dispozitive de captare şi conversie a semnalelor.

Producerea aplicaţiilor multimedia implică: achiziţionarea, manipularea, transmiterea şi afişarea elementelor multimedia cum ar fi text, grafică, animaţie, audio, imagini şi filme de înaltă calitate.

Dezvoltarea aplicaţiilor multimedia implică: integrarea textului, graficelor, imaginilor, sunetelor, fişierelor video şi de animaţie într-o prezentare interactivă accesată direct. Instrumentele software dezvoltate de sistemele de instruire asistată de calculator şi prezentările de business sunt aplicaţiile cele mai importante care integrează diversele elemente multimedia într-un sistem unic. Aceste instrumente software includ: metasisteme de editare (sisteme autor), software hypermedia, procesoare secvenţiale de interconectare, limbaje specializate de editare şi limbaje de programare convenţionale .

Sisteme de autor . (Figura 2. 5. Sistemele de editare şi utilitare de prelucrare a informaţiilor multimedia) Există o serie de instrumente de software care pot fi folosite pentru elaborarea aplicaţiilor multimedia. Printre acestea se află sistemele de autor, metasisteme de autor, software hypermedia, limbaje de autor şi limbaje convenţionale generale . Sistemele de autor sunt instrumente software de nivel înalt care combină într-un singur pachet interfeţele necesare elaborării de multimedia. Aceste sisteme au fost proiectate în mod creativ pentru a permite concentrarea proiectării unui conţinut important prin manipularea automată a unui număr de pachete de software de integrare. Ca urmare, aceste produse pot fi folosite destul de uşor de persoane fără o experienţă anterioară în programare.

Limbajele speciale de elaborare de multimedia, aşa cum sunt Script X sau Telescript au fost realizate în încercarea de a pune la dispoziţie instrumente software care să permită proiectarea unei aplicaţii pentru toate platformele multimedia şi respectiv pentru toate produsele PDA; acestea sunt instrumente relativ recente şi care sunt folosite deocamdată pe scară restrânsă.

Facilităţi de manipulare de text . Sistemele de autor conţin editoare de text extensive, deoarece în prezentările multimedia apar deseori elemente de text. Deoarece aplicaţiile multimedia sunt producţii creative, mediul de elaborare trebuie să aibă facilităţi de manipulare a textului care trec mult de capacităţile de procesare a cuvintelor (sau documentelor de tip Microsoft Word Processor) . Una dintre cele mai importante caracteristici constă în capacitatea de a importa, de a manipula şi de a procesa fişiere text din alte programe.

Conversie Digitală

Muzică Muzică Discuţii Discuţii

Video Video Figura 2. 5. Sistemele de editare şi utilitare de prelucrare a informaţiilor multimedia Sistemele de autor de vârf oferă facilităţi de manipulare a textului care combină caracteristicile procesării documentelor şi de publicare. Sistemele eficiente oferă o gamă largă de fonturi, dimensiuni de fonturi, culori şi diverse stiluri (bolding sau îngroşare , underlining sau subliniere, highlighting sau iluminare, blinking sau luminare intermitentă , şi inversare a afişării video).

Includerea Imaginilor Grafice într-o pagină Web

Grafica . Majoritatea sistemelor de autor oferă o anumită combinaţie de capacităţi de importare a unor elemente esenţiale de grafică, desen şi fişiere grafice. Cele mai multe dintre ele conţin facilităţi elementare de animaţie, dar numărul de caracteristici disponibile şi, mai important, calitatea produsului rezultat sau "output"-ului variază mult între diferitele produse.

Majoritatea sistemelor de autor oferă instrumente de desen cu mâna liberă, o paletă de culori şi opţiunile taie sau "cut" şi lipeşte sau "paste" ca parte din facilităţile grafice de care dispun. Calitatea "output"-ului depinde de rezoluţia maximă a ecranului pe care o permite un anumit sistem Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de Controlul nivelului de pixeli al funcţiilor de desenare de linii şi capacităţile de netezire sunt, de asemenea, foarte utile în crearea unor desene complexe. Nu toate sistemele de autor oferă obiecte grafice predefinite, iar în cazul în care acestea există, numărul lor variază de la 3 la 12, ceea ce măreşte viteza de elaborare a graficii şi a imaginilor. Obiectele predefinite includ dreptunghiuri, poligoane, elipse, arce, pene şi bare. Manipularea culorilor este îmbunătăţită prin intermediul facilităţilor de amestecare a culorilor, care controlează nivelurile dorite de roşu, albastru şi galben şi intensitatea amestecului rezultat.

Capacitatea de importare a graficii din pachete de grafică mai puternic specializate este extrem de importantă . Fişierele grafice externe folosite cu rezultate bune într-o mare varietate de situaţii sunt cele .PCX. În anumite sisteme de autor este posibilă importarea unor fişiere grafice mai obişnuite, cum sunt TIFF, PICT, DIB .

O altă caracteristică destul de importantă este funcţia de importare a ecranelor. Animaţia . Majoritatea aplicaţiilor multimedia folosesc animaţia. Această facilitate este o componentă foarte importantă a sistemelor de autor. Deseori, animaţie şi sunetul se dovedesc a fi substitute excelente pentru elemente video de mişcare, care sunt mult mai costisitoare.

Există două categorii majore de animaţie: în linie şi în ciclu. În cazul animaţiei în linie, obiectele sunt făcute să urmeze o traiectorie bine definită pe ecran. În cazul animaţiei în ciclu, o serie de obiecte cu forme sau elemente uşor diferite sunt afişate în acelaşi loc pe ecran, într-o secvenţă controlată temporal. Acest tip de animaţie simulează mişcarea şi este folosită pentru a ilustra mecanisme în mişcare, în aplicaţii educaţionale, de diagnostic şi de mentenanţă (Figura 2. 6 Facilităţi audio . Deoarece multimedia este asociată în primul rând cu grafica, animaţia şi efectele video de mişcare, componentele audio au fost elemente introduse mai târziu. Sunetul este un element major şi deseori dominant în aplicaţiile multimedia. Opţiunea audio într-un sistem de autor permite utilizatorului să ruleze fişiere audio pentru computer sau "digitizate" convertite în semnale logice , care au fost create cu diferite aparate de digitizare audio. Elementele audio pot să îmbogăţească foarte mult o prezentare multimedia, ocupând mai puţin loc pe hardware şi în memorie decât elementele video.

Majoritatea sistemelor de autor oferă facilităţi pentru intrări sau "input"-uri sonore analoge sau digitale şi generează fişiere audio asociate pentru editarea sonoră. Calitatea sunetului depinde de calitatea echipamentului de înregistrare şi de reproducere şi este asociată unui aspect de timp real. Difuzoarele incluse în platformă sunt considerate de calitate insuficientă pentru a reproduce sunete sau muzică, cu excepţia platformelor Macintosh şi NeXT, care au fost proiectate având în vedere obiectivele redării sonore.

Canalele audio pentru CD sunt manevrate separat de cele mai multe sisteme de autor, cu facilităţi care oferă o flexibilitate suplimentară în manipularea sunetului în cadrul prezentărilor. Alte funcţii utile sunt cele de control pentru pornirea, oprirea, repetarea secvenţelor audio, cu viteze obişnuite. 7. Ierarhizarea acurateţei percepţiei vizuale pe ecran) reprezintă caracteristica cea mai atractivă a unei aplicaţii multimedia, dar sunt dificil de implementat în mod elegant şi necesită disponibilităţi colosale de memorie şi viteză din partea platformei de lucru. De aceea, capacităţile unui sistem de autor de a realiza manipularea elementelor video şi de a le integra în aplicaţii devin deosebit de importante.

Poziţia

Producerea şi Prelucrarea Secvenţelor Video într-un Studio de Televiziune Convenţional (Figura 2. 10. Studio TV convenţional)

În cele mai multe sisteme de autor, există posibilitatea de manipulare a elementelor de mişcare video pe întregul ecran sau pe ferestre. Astfel este controlată căutarea segmentelor video în dispozitivele de memorare şi se sincronizează input-urile de la mai multe surse video, inclusiv cadrele în repaus şi sunetul corespunzător. Aceste capacităţi sunt extrem de importante şi trebuie evaluate cu mare grijă înainte de luarea unei decizii. Există două seturi de comenzi video care trebuie luate în considerare (Figura 2. 8. Sincronizarea secvenţelor audio / video) . Unul se ocupă de integrarea cadrelor în repaus sau a obiectelor video în mişcare cu elementele de text şi de grafică ale unei aplicaţii. Celălalt are în vedere editarea cadrelor video într-un dispozitiv de memorare. Bănci de date multimedia şi servere specifice de manipulare a informaţiei Băncile de date existente sunt proiecte să manipuleze text şi informaţii / date. Acestea nu sunt capabile să stocheze şi să manipuleze obiecte video şi audio dependente de timp (în timp real), animaţii sau imagini care sunt structuri neregulate şi nepredictibile.

Graficul de timp al unei

Secvenţe Video

Băncile de date multimedia conţin în afara caracteristicilor băncilor de date clasice: capacităţi de dezvoltare client / server, facilităţi de stocare de fişiere multimedia, transmisii video / audio în timp real, interacţiuni în timp real cu un număr mare şi variabil de utilizatori, magistrale largi de comunicaţie, interactivitate extinsă pentru dispozitive de interfaţă mobile.

Alte instrumente de dezvoltare multimedia : Modelare tridimensională ; Procesare cromatică de imagine ; Animaţie şi efecte speciale ; Proiectare şi fabricaţie asistată de calculator .

Configuraţia unei platforme multimedia (MPC) . Elementele standard din configuraţia unei platforme multimedia (Figura 2. 9 Extensibilitatea este suportul pentru dispozitive multimedia care includ: camere, convertoare analog-digitale, elemente de afişare, sisteme de prezentare şi sisteme de stocare (CD-ROM, biblioteci video etc.). Utilizatorul trebuie să selecteze aceste elemente funcţie de compresarea specifică a datelor ţinând cont de calitatea imaginii, mărimea ferestrelor, succesiunea imaginilor.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 50

Flexibilitatea înseamnă stocarea, manipularea, captarea şi afişarea a obiectelor de mari dimensiuni, cu posibilităţi de control asupra înregistrării / redării, care sunt critice pentru transmisiile în timp real.

Eficienţa operaţiilor în sistemele de bănci de date multimedia priveşte în special compresia datelor şi utilizarea unui spaţiu de stocare comun, duplicarea şi utilizarea memoriilor tampon trebuie eliminate din sistem, în timp ce transferul fişierelor obiect dintre dispozitivele de captare, sistemele de stocare şi facilităţile de prezentare / vizualizare să fie optimizate.

Tehnologii specifice de dezvoltare a aplicaţiilor multimedia . Instrumentele de dezvoltare multimedia includ produse software de grafică, modelare tridimensională, procesare cromatică, animaţii şi efecte speciale care sunt utilizate pentru a dezvolta materiale sofisticate comparabile cu efectele speciale de animaţie din filme sau din televiziune.

Tehnologii fundamentale implicate sunt: grafica, modelarea tridimensională, procesarea cromatică şi animaţia. Acestea au fost dezvoltate ca extensii ale programelor specifice de CAD / CAM în simularea şi proiectarea ştiinţifică şi inginerească.

Pentru ca scene complexe să aibă un aspect video realist, procesarea cromatică poate dura ore sau zile întregi. Aceasta înseamnă că utilizarea frecventă a instrumentelor de modelare tridimensională necesită cele mai puternice platforme şi perioade îndelungate de învăţare. Produsele de sub Windows sunt relativ lente în procesarea cromatică. Dacă se planifică o asemenea operaţie, se indică lucrul pe staţii de lucru DOS sau UNIX. În animaţia secvenţială unul sau mai multe obiecte se deplasează pe un traseu prestabilit pe ecran, obiectele putând fi bi-sau tridimensionale, deşi majoritatea sistemelor autor au furnizat iniţial facilităţi de animaţie bidimensională. Animaţia tridimensională este bine dezvoltată în software de tip CAD/CAM. Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 51

Studio TV Conventional

Animaţia ciclică implică o serie de forme sau obiecte care sunt vizualizate în secvenţă la aceeaşi locaţie. Acest tip de animaţie poate fi utilizat pentru a simula mişcarea şi este extrem de importantă şi absolut necesară în aplicaţiile care demonstrează funcţionarea, asamblarea şi repararea instalaţiilor şi maşinilor complexe.

Caracteristicile importante ale aplicaţiilor multimedia de animaţie sunt: funcţii de editare pentru desemnarea obiectelor care se deplasează pe trasee liniare sau curbilinii ; controlul vitezei şi acceleraţiei obiectului ; metamorfozarea obiectelor ; efecte speciale de tranziţie de la un cadru la altul şi de la o imagine la alta ; simularea efectelor forţelor fizice ; cinematica inversă a obiectelor interconectate.

Metamorfoza imaginilor . Metamorfozarea unei imagini în alta a fost practicată în tehnica de film utilizând dispozitive fotografice şi mecanice pentru efecte speciale. Rezultatul unor asemenea procedee a fost de-a dreptul spectaculos dar foarte scump şi inflexibil.

Tehnicile iniţiale de metamorfozare sunt cunoscute sub numele de metamorfoză punct cu punct, implicând selectarea punctelor de pe imaginea sursă şi a celor corespondente de pe imaginea ţintă şi apoi deplasarea fluentă a acestor puncte de pe imaginea sursă pe imaginea ţintă. Simultan are loc o operaţie de dizolvare. O îmbunătăţire a acestei tehnici a furnizat un vizualizator cu două imagini simultane aflate în diferite stadii de dizolvare.

Tehnica a fost apoi dezvoltată prin tehnica reticulară, în care imaginile au la bază o grilă care include puncte de control care pot fi manipulate de la sursă la ţintă. Software-ul actual de metamorfozare se bazează pe o combinaţie a dizolvării imaginii, în timp ce părţi ale acesteia sunt deplasate, producând efecte excelente.

Când se creează o secvenţă de metamorfoză este mai întâi necesar de a crea imaginile sursă şi ţintă. Utilizatorii le pot prescrie viteza de transformare, ciclurile de transparenţă şi adâncimea formelor pentru a crea iluzia de relief în timpul tranziţiilor.

Structura Sistemului Multimedia (SSM ) pentru

Producerea Cursului Multimedia Instrumente grafice . Există trei categorii distincte: 1. prezentări grafice bidimensionale -Aceste programe sunt utilizate pentru a crea prezentări obişnuite care constituie o bună parte a aplicaţiilor multimedia; au opţiuni de desenare, colorare, editare şi compunere de imagine, manipulare culori. Opţiunile de desenare asigură mijloacele de desenare de linii drepte şi curbe de grosimi diferite, forme geometrice şi schiţe cu mâna liberă. În plus, unele programe includ facilităţi de plasare a obiectelor grafice importante în editarea electronică. Opţiunile de colorare includ instrumente digitale simulând pensule, creioane, cărbune, cu posibilităţi de control al dimensiunii şi grosimii. Unele programe permit personalizarea pensulelor sau emularea de stiluri artistice specifice. Culorile pot fi aplicate la diferite obiecte, cu diferite densităţi, luminanţe şi saturaţii. Efectele de culoare pot fi produse utilizând filtre.

2. modelare tridimensională . Există instrumente grafice complexe care furnizează facilităţi pentru construirea unui model în trei dimensiuni, definind o suprafaţă, specificând iluminarea, introducând căile de animaţie şi procesând obiecte pentru afişare. Funcţii speciale permit extrudarea şi rotirea unor proiecte grafice bidimensionale în obiecte solide tridimensionale.

Pentru a îndeplini aceste operaţii, modulele trebuie să includă numeroase funcţii complexe, cum ar fi: vederi ortografice, de perspectivă şi cu efecte de cameră ; capacităţi de manipulare a obiectelor spline, ortogonale şi cu geometrie solidă constructivă ; instrumente de editare a obiectelor ; texturarea şi umbrirea suprafeţelor ; alternative de lumină (ambientală, paralelă, focalizată) ; vederea obiectelor cu efect de cameră ; animaţii şi procesare cromatică . 3. procesare cromatică -care este o etapă a graficii computerizate în care obiecte tridimensionale sunt reprezentate cum ar apărea în viaţa reală în condiţii specifice de iluminare.

Procesarea cromatică include generarea de umbre şi reflexii create de către un obiect animat şi mişcarea sa simulată într-un anumit mediu. Constituie facilitatea de reprezentare a obiectelor animate ca imagini fotografice realiste, dar necesită capacităţi computaţionale ridicate ale platformei multimedia. În consecinţă, viteza de procesare cromatică este cel mai critic parametru.

Opţiunea de procesare cromatică furnizează instrumente pentru procesarea de obiecte individuale, scene sau obiecte schematizate; acestea includ funcţii de alegere a texturii, de mapare a mediului, diferite forme de umbrire şi efecte de material (lemn, marmură etc.). Caracteristicile avansate de procesare cromatică includ: transparenţa, umbre, ceaţă şi alte efecte realiste care pot fi suprapuse obiectelor procesate. Programele de procesare cromatică sunt dotate, de asemenea, cu rutine care permit crearea de reflexii şi refracţii precise pe suprafeţe lucioase. În unele programe, efectul de cameră permite vizualizarea unei scene din perspective diferite; acestea pot fi de asemenea animate şi procesate cromatic.

Instrumente de editare audio . Aplicaţiile multimedia interactive eficiente trebuie să includă sonor sincronizat realist, în mod special în timpul segmentelor video ale unei prezentări. Pentru a fi utilizate într-o aplicaţie multimedia, sunetele trebuie convertite din forma analogică în forma digitală, utilizând un convertor analog-digital.

Includerea Sunetelor într-o pagină Web

Procesul de digitizare este similar cu cel din conversia semnalelor video analogice şi implică eşantionarea şi cuantificarea la intervale de timp specifice, generând câte 16 biţi de date de până la 48000 de ori pe secundă. Lăţimea de bandă audio este de sute de ori mai mică decât cea video, sugerând că digitizarea sunetului este mult mai simplă decât cea video, dar nu este aşa. (Figura 2. 12. Intervenţia factorului timp la propagarea sunetlui în reţelele informatice) Sunetul digital stereo de calitate CD necesită o lăţime de bandă de 1,5 Mbps şi utilizează un spaţiu de depozitare în exces de 10 MB per minut. Diverse tehnici de compresie au fost dezvoltate pentru a reduce mărimea datelor, incluzând algoritmi diferenţiali, codificatoare entropice şi sisteme în virgulă mobilă. Semnalele audio sunt monodimensionale şi nu au o structură; nu este oportun de a utiliza redundanţa ca în cazul semnalului video bidimensional pentru a realiza compresia. Rata de comprimare audio este rareori mai bună de 4:1 utilizând rate de eşantionare standard şi produce fluxuri de date de aproximativ 128 Kbps per canal audio. În prezent se fac eforturi pentru a obţine rate de compresie mai bune de 8:1 pentru a permite transmisii digitale de înaltă fidelitate.

După ce semnalul audio este disponibil în forma digitală, acesta poate fi editat, finisat şi optimizat în mai multe moduri utilizând software de editare audio. Aceste editoare reprezintă instrumente de dezvoltare multimedia importante care pot realiza editarea nedistructivă a mai multor piste audio.

Software-ul de editare audio de bază furnizează numeroase funcţiuni: copiere, tăiere, lipire şi mixare de sunete, utilizând algoritmi de procesare digitală de semnal.

Instrumentele de editare video . Partea cea mai vizibilă şi mai atractivă dintr-o aplicaţie multimedia este cea care implică vizualizarea mişcării (Figura 2. 13. Staţie pentru editare fişiere video ). Ultimul standard după care sunt evaluate aplicaţiile multimedia a devenit vizualizarea completă a mişcării la 30 cadre per secundă, pe întregul ecran şi care este comparabilă în privinţa calităţii cu transmisiunile de televiziune.

Implementarea vizualizării complete a mişcării pe întregul ecran, împreună cu sunetul asociat este o sarcină complexă, care cere comprimare, procesare de date de înaltă calitate şi multă memorie.

Facilităţile video dintr-un sistem de autor sunt extrem de importante pentru dezvoltarea aplicaţiilor multimedia care includ o vizualizare a mişcării de înaltă calitate. De obicei, ele sunt reprezentate prin două seturi de bază de caracteristici de manipulare video. Una dintre ele are ca obiect integrarea imaginilor şi a mişcării cu textul, grafica şi elementele de animaţie, combinându-le pentru a putea fi prezentate pe ecrane individuale. Celălalt set de caracteristici realizează editarea cadrelor video introduse în timpul procesului de dezvoltare.

Caracteristicile de integrare video includ controlul ferestrelor video, input-uri video multiple şi acoperirea video cu text şi grafică. Ele includ elemente de control pentru pornirea, oprirea şi îngheţarea cadrelor video, pentru determinarea mărimii şi poziţiei ferestrelor video şi accelerează cadrele video prezentate. Inversarea secvenţelor video şi apariţia la un anumit moment a cadrelor video în repaus sunt, de asemenea, caracteristici valoroase de editare, cu un rol deosebit de important în aplicaţiile sofisticate. Caracteristicile de acoperire video permit crearea de efecte speciale şi afişarea simultană a textului şi a graficii.

Pasul iniţial în editarea video este introducerea secvenţei video, digitizarea ei şi stocarea output-ului. Odată ce a fost introdusă şi digitizată, secvenţa video poate fi editată, redimensionată şi comprimată. Instrumentele de editare video oferă facilităţi de organizare şi de inserare a clipurilor video într-o aplicaţie multimedia, asamblează secvenţele, oferă efecte de tranziţie între ele şi editează şi sincronizează sunetul asociat. Cele mai multe instrumente de editare video procesează secvenţele video introduse şi memoria într-un format corespunzător; unele controlează şi VCR şi camere de luat vederi portabile. Dacă secvenţele video digitizate sunt importate, este important să se asigure faptul că tipurile de fişiere şi algoritmii de comprimare sunt compatibili cu platforme folosite pentru playback multimedia.

Programele de editare video impun folosirea unor ecrane cu rezoluţie de 640x480, dar unele pot folosi şi rezoluţii mai mari. Acest lucru poate fi important în editarea fişierelor complexe de animaţie. Editoarele generează şi liste de decizie care se folosesc în serviciile ulterioare de asamblare a casetelor şi discurilor video ale aplicaţiei multimedia finale.

Editoarele video simultane pot manipula simultan câteva piste, care permit manipularea câtorva clipuri video în acelaşi timp. Acest lucru se realizează prin comenzi de la claviatură, prin mascare, animaţie şi alte metode. Există jaloane speciale care facilitează procesul de asamblare şi de sincronizare. Filmele terminate pot fi transferate direct pe casetă. Instrumentele mai avansate manipulează aplicaţii de calitatea unei transmisiuni şi produse CD-ROM, ajustând rapoartele de comprimare în conformitate cu intensitatea mişcării sau a detaliului scenic.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 55

Statie de lucru Client

Redarea fluxului Figura 2. 14. Redarea fluxului audio / video pentru utilizatorul conectat în reţea

Deşi sincronizarea audio este deosebit de importantă, cele mai multe editoare video oferă doar facilităţile de bază pentru editarea audio. Acestea includ volumul sunetului, egalizarea, separarea stereo sau capacitatea de netezire. Orice editare audio complexă ar trebui finalizată cu editoare audio şi importată în editoare video pentru asamblare.

Organizatori de proiectare multimedia . Organizatorii de proiectare multimedia sunt instrumentele de prezentare de autor sau sistemele mini-autor, care oferă facilităţi de proiectare de patru tipuri distincte: crearea elementelor de conţinut, facilităţi de importare a fişierelor externe, mijloace de integrare ale elementelor componente într-o prezentare completă şi pregătirea unor output-uri alternative, cum ar fi imprimarea pe hârtie, diapozitive, folie şi bandă video.

Majoritatea instrumentelor conţin efecte de tranziţie incluse, dar numărul şi tipul acestora variază mult de la program la program. La aceste instrumente nu poate fi folosită interactivitatea, pentru că au fost proiectate pentru prezentare liniară. Cea mai obişnuită formă de interactivitate se realizează prin legături pentru branşarea de la un ecran sau obiect la altul. La instrumentele care oferă limbaje de scenariu, se poate realiza o interactivitate mai sofisticată prin branşarea condiţionată creată prin sisteme de scriere şi meniuri.

Categoria de integrare este cea care înregistrează dezvoltarea cea mai rapidă în cadrul acestui tip de produse de proiectare. Aceste programe maximizează flexibilitatea importării şi combinării diferitelor formate. În fruntea producătorilor se situează Asymetrix, Gold Disk, IBM, Macromedia şi Q/Media Software. Majoritatea sistemelor de autor pot oferi facilităţi disponibile în cadrul acestor instrumente de proiectare relativ limitate.

Sistemele de autor oferă cele mai bune instrumente multimedia globale, dar capacitatea lor de a pregăti elemente de conţinut multimedia de o anumită calitate este limitată.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 56 Există numeroase instrumente de software grafic ale căror output-uri oferă materiale excelente pentru folosirea în aplicaţii multimedia. Aceste instrumente includ animaţia, grafica pentru afaceri bidimensională, modelarea tridimensională. Pentru vizualizările de înaltă calitate, este obligatorie folosirea acestor instrumente.

Instrumentele de dezvoltare a software-ului audio şi video sunt folosite pentru pregătirea şi manipularea conţinutului, pentru inserarea acestuia în aplicaţii multimedia. Şi acestea sunt instrumente folosite mai bine de experţi audio şi video decât de programatori.

Organizatorii de proiecte multimedia sunt instrumente de prezentare pentru asamblarea aplicaţiilor. Majoritatea sistemelor de autor (Figura 2. 15. Reprezentarea unui audio / video clip ca fişier de date ) includ toate aceste funcţii şi sunt de obicei mai eficiente în raport cu costurile pentru folosirea pe termen lung.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 57

Proiectarea Documentelor de tip hypertext pentru IAC . Integrarea Elementelor Componente ale Hypertextului

Introducere . Sistemele hypertext tind să fie acceptate ca instrumente fundamentale utile pentru fortificarea inteligenţei umane (Figura 2. 16. Modelul unui Sistem Hypermedia Tipic Avansat (incluzând componentele). Similar cu modelul "taie şi copie (cut and paste)" care este modelul ideal (paradigma) din mediile cu ferestre, funcţionalitatea de conectare relaţională care este utilă şi practică tinde să devină o parte integrantă a mediului informatic. Creatorii şi realizatorii de aplicaţii trebuie să posede instrumente care să permită tuturor aplicaţiilor să fie "interconectate" într-o manieră standard. Cel mai adesea sistemele hypertext sunt sisteme închise -materialul creat într-un anumit sistem nu poate fi transferat sau integrat cu materialul creat într-un alt sistem datorită formatului propriu al documentului şi mecanismelor de stocare. Programele de conversie sunt dificil de realizat deoarece formatele nu sunt prezentate în detaliu publicului larg de către firmele specializate în conceperea şi realizarea programelor "software" [Fountain et al., 1990]. Acest capitol explorează aceste modele şi standarde.

Modele şi Structuri Hypertext

Maşina Abstractă de tip Hypertext (HAM, Hypertext Abstract Machine) . Una din primele metode şi strategii pentru modelul de implementare a hypertextului general (Figura 2. 17. Modelul abstract al Hypertextului ) a fost Maşina Abstractă de tip Hypertext (HAM), "un server multi-utilizator de uz general, bazat pe transferuri." [Campbell & Goodman, 1988]. Importanţa serverului HAM a constat în dezvoltarea unui model corect şi precis de stocare a informaţiei. Serverul HAM a oferit un model general şi flexibil care poate fi utilizat în câteva diferite aplicaţii hypertext. Arhitectura Sistemelor bazată pe serverul de tip HAM conţine următoarele elemente etajate (nivele) :

Interfaţa Utilizator: Un mediu interactiv de tip fereastră care permite comunicaţiile utilizatorului cu aplicaţiile. Aplicaţia: Aplicaţia concretă care poate sau nu să ruleze pe aceeaşi maşină (calculator, computer) ca şi aplicaţia server de tip HAM.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 58

Maşina Abstractă Hypertext: Coordonatorul care administrează toată circulaţia de informaţie despre hypertext şi comunică cu aplicaţia printr-un protocol de circulaţie binară.

Sistemul de găzduire a fişierelor sau sistemul de stocare: Arhiva care stochează toate grafurile aferente sistemului hypertext sau banca (baza) de date. Figura 2. 17. Modelul abstract al Hypertextului Modelul de stocare HAM constă din cinci componente majore : grafurile (reţelele de noduri şi legăturile conţinând unul sau mai multe contexte), contextele (partiţionările de date din cadrul unui graf), nodurile, legăturile, şi atributele care susţin şi comunică semanticile.

Asupra componentelor mecanismului abstract hypertext pot fi realizate următoarele tipuri de operaţii: creare, ştergere, distrugere, schimbare, obţinere şi / sau apreciere, filtrare, şi operaţii speciale. Arhitectura HAM furnizează controlul versiunii, filtrarea şi securitatea datelor (informaţiei). Modelul de stocare HAM a fost testat cu succes în raport cu sisteme ca Intermedia, Guide, şi NoteCards.

Administrator de Legături / Mecanism Hypermedia / Seviciu de Conexiuni . Producătorii de Intermedia au fost interesaţi de dezvoltarea de structuri hypermedia de tip multi-utilizator deoarece prin intermediul acestei structuri funcţionalitatea hypertextului poate fi controlată la nivelul sistemului -legarea putând fi disponibilă tuturor aplicaţiilor participante. [Haan et al., 1992]. Aceşti producători au propus "Serviciile Hypermedia IRIS" care oferă un mediu integrat de tip desktop pentru aplicaţiile hypermedia ca de exemplu InterWord, InterDraw, InterVal, InterVideo, and InterPlay. Aceste servicii conţin următoarele componente: Intermedia Layer (Conectorul de Legături Intermedia), Link Client (Conectorul de Legături de tip Client), şi Link Server (Serverul de Conexiuni). Aceste componente sunt independente atât din punctul de vedere al sistemului de operare cât şi din punctul de vedere al Interfeţei Grafice de tip Utilizator. Documente Hypermedia : Nodul Nodul prezintă informaţiile în hypermedia , iar nodul este unitatea fundamentală de informaţie în hypermedia. Nodurile sunt în general reprezentate printr-o fereastră, iar denumirea nodului poate fi chiar denumirea ferestrei . In sistemele hzpermedia operaţiunile standard executate într-o fereastră pot fi realizate "pe nod" , nodul fiind reprezentat printr-o pictogramă separată . Cele mai multe hypersisteme au noduri de dimensiuni variate , dar pot exista şi sisteme cu noduri de dimensiuni fixe , ca de exemplu Sistemele Multimedia de Cunoştinţe sau KMS. Informaţia conţinută de nod constă în informaţii de tip multimedia şi conexiuni la alte noduri . Conexiunile se pot referi de asemenea şi la alte conexiuni sau la alte documente .

Realizarea Modelului Mental al unui hyperdocument

Considerând opiniile cercetătorilor în domeniul Intermedia, cerinţele necesare integrării hypermedia în mediul informatic (Figura 2. 18. Realizarea Modelului Mental al unui hyperdocument ) sunt următoarele: -Integrarea hypermedia în mediul informatic de tip desktop. Dispozitivul de Conexiuni (Link Engine) trebuie să fie integrat în mediul informatic numai în modul în care este integrat astăzi sistemul de fişiere. Un utilitar de înalt nivel sau o interfaţă pentru aplicaţiile de programare (API, application programmer interface) trebuie să fie oferită creatorilor de aplicaţii conţinând specificaţii pentru funcţionarea aplicaţiilor hypermedia.

-Sistemele Hypermedia trebuie să ofere contexte multiple sau reţele multiple pentru a se putea exploata în întregime legăturile de tip hypertext care conţin toate aplicaţiile.

-Aplicaţiile hypermedia trebuie să suporte filtre şi subansamble de explorare incrementale.

-Hypermedia Distribuite pe Reţele Mari (Wide Area Hypermedia) -Funcţionalitatea hypermedia trebuie să fie extinse pentru a controla Reţele Mari (Wide Area Networks, WAN) nu numai Reţele Locale (LANs). Pentru a oferi un mediu desktop total integrat având funcţionalitate hypermedia totală, Bieber a propus un mecanism sistemic adecvat, amplu şi de mare capacitate bazat pe noţiunea de sisteme hypermedia generalizate utilizând legile de conexiune (Bieber, 1993]. Acest mecanism poate interconecta în mod independent aplicaţii de tip back-end ca de exemplu Sistemele Organice de Decizie, Sistemele Expert, Băncile de Date şi front-end-urile (Aplicaţiile orientate de tip interfeţe ca de exemplu editoarele / procesoarele de text, sau word processors, utilitarele de grafică) prin intermediul mecanismelor de transmitere de comunicaţii tranzitorii. Legile de conexiune sistematizează corespunzător într-o diagramă obiectele definite în back-end ca fiind modele, variabile, calculaţii atribuindu-le obiecte în front-end ca de exemplu noduri, legături (conexiuni), şi conexiuni simbolice marcate (indicatoare).

Bieber a sugerat cerinţe caracteristice ale front-end şi back-end pentru strategia la nivelul sistemic aplicată în vederea integrării hypermedia sau cooperării client / mecanism.

Caracteristicile Front-end-ului. Pentru ca mecanismul hypermedia să confere funcţionalităţi ca managementul legăturilor simbolice (marcate), comentarii, direcţii, diagrame concluzive, partiţii filtre, navigări frontale şi trasee de întoarcere, front-end -ul trebuie să ofere următoarele operaţii caracteristice (Figura 2. 19. Reguli de Proiectare pentru Documentele hypermedia) :

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 61

Secvenţa de indicare a locaţiei obiectelor ca de exemplu marcajelor de conexiuni şi furnizarea identificatorilor de locaţie mecanismului la selectarea unui marcator de legătură.

Front-end trebuie să solicite de la mecanism confirmarea permisiunii de editare pentru inserţii, ştergeri, şi modificări.

Interfaţa Utilizator trebuie să furnizeze sistemului informatic hypermedia legături instantanee.

Când se salvează un document de pe ecran conţinând obiecte hypermedia împachetate, obiectele trebuiesc salvate de asemenea.

Caracteristicile Back-end -ului . Mecanismul hypermedia ar putea oferi funcţionalităţi ca de exemplu: conexiuni (legături), adnotări, reacţii de răspuns privind traseele orientate, filtrare, şi concluzii primite de la back-end. Back-end -ul oferă următoarele funcţionalităţi:

Oferă informaţie specifică despre structura and documentele aplicaţiilor sale. Legile (regulile) de interconexiune trebuiesc descrise de realizatori. Acest lucru poate fi realizat cu ajutorul unui editor pentru legi de conexiune care să poată fi utilizat în locul unei scrieri logice complicate.

Back-end -urile pot oferi informaţii pentru control şi mecanisme de interpretare aferente obiectelor care sunt transmise prin intermediul mesajelor de comunicaţii. De exemplu, obiectele care trebuie să servească drept indicatori / marcatori de conexiuni relaţionale pot fi etichetate.

Back-end -urile pot realiza comenzi de control asupra mecanismului hypermedia ca şi frontend -urile (lista de comenzi şi informaţii sensibile la context).

Figura 2. 20. Componentele unei cărţi electronice de tip hypertext

Back-end trebuie să incorporeze un standard de transfer / comunicaţii pentru documentelor ca de exemplu ODA sau SGML.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 62

Într-un mod similar cu mecanismul de conexiuni Intermedia şi mecanismul hypermedia a lui Bieber, serviciul de conexiuni al lui Sun oferă un protocol extensibil pentru creearea şi menţinerea relaţiilor dintre aplicaţiile autonome de tip front-end [Pearl, 1989]. În mod similar cu metodele prezentate anterior, editarea şi stocarea obiectelor informatice este administrată de către aplicaţiile independente care de asemenea oferă un număr oarecare de operaţii de tip front-end asupra legăturilor. Serviciul de conexiuni stochează / arhivează numai reprezentarea nodurilor nu şi nodurile. Astfel, definirea şi granularitatea / mărimea nodurilor sunt cedate către aplicaţiile individuale. De asemenea, stocarea informaţiei în nod este independentă de stocarea informaţiei în conexiune.

Serviciul de Conexiuni (Link Service) facilitează dezvoltarea aplicaţiilor de adăugare a funcţionalitaţii hypertextului cu ajutorul unui simplu protocol, un server utilizat în comun de backend sau serverul de conexiuni, o bibliotecă, şi utilitarele pentru administrarea băncii de conexiuni (A se vedea Figura 2. 20. Componentele unei cărţi electronice de tip hypertext ). Aplicaţiile comunică cu serverul de conexiuni prin intermediul protocolului de Servicii de Conexiuni (Link Service protocol). Acest serviciu permite aplicaţiilor independente să integreze mecanismele de conexiuni in interiorul funcţionalităţii standard proprii şi astfel să devină parte integrantă a unui sistem hypertext deschis şi extensibil. Textul existent şi editoarele grafice pot fi integrate într-o astfel de structură fără nici o modificare. Datorită separării dintre nod şi conexiunii informatice, Serviciul de Conexiuni nu asigură controlul specific, editoarele pentru conţinutul nodurilor, accesul multi-utilizator concurent analog paralel, sau alte forme de integrare a datelor. Interfaţa Utilizator pentru crearea şi administrarea (managementul) legăturilor care ar trebui să fie în concordanţă cu editoarele folosite în aplicaţiile individuale diverse.

Dacă Serviciul de Conexiuni şi aplicaţiile sunt decizii de procese distincte trebuie ca responsabilitatea de divizare / alocare / partiţionare să aparţină acestui serviciu cu excepţia strategiilor de manipulare a informaţiilor şi a dialogurilor cu utilizatorii.

Serviciul de Conexiuni / Legături (Figura 2. 21. Serviciul de Legături interconectate ) poate detecta şi suspenda / elimina conexiunile întrerupte, fie implicit fie explicit. Eliminarea implicită poate avea loc atunci când un utilizator încearcă să acceseze o legătură / conexiune de la Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 63

sfârşitul valid al acesteia către sfârşitul invalid al acesteia recomandând utilizatorului să elimine conexiunea. Eliminarea explicită poate avea loc, prin intermediul unui mecanism de colectare a refuzurilor de conectare, prin intermediul conexiunilor direcţionate, prin validarea nodurilor şi eliminarea conexiunilor / legăturilor invalide. În timp ce interpretarea obiectelor informatice poate fi cedată aplicaţiilor individuale, Serviciul de Legături trebuie manipuleze autonom interpretarea legăturilor. Pe de altă parte, consistenţa interpretării hypertextului nu poate fi garantată dacă nodurile sunt interpretate în mod separat în raport cu legăturile.

Documentele nestructurate cum ar fi fişierele de tip ASCII nu pot fi manipulate elegant decât numai în cazul în care sunt unic indexate sau dacă transmit o semantică precisă.

Problematica traversării conexiunilor în cadrul unei reţele şi localizarea obiectelor dispuse la mare distanţă unul faţă de altul este foarte importantă datorită performanţelor care trebuiesc îndeplinite şi factorilor de costuri. De asemenea, trebuiesc luate decizii asupra locului de plasare a Serviciului de Conexiuni în reţea. O altă problemă corelată este apelarea unei aplicaţii care în mod obişnuit nu poate rula în momentul în care utilizatorul operează cu o conexiune corespunzătoare unui nod administrat de respectiva aplicaţie.

Set de programe care creează Hypermedia (Hypermedia Toolkit) . Strategia toolkit menţionată de Haan et al., a fost obţinută de Puttress şi Guimaraes. Puttress şi Guimaraes au propus un toolkit care poate fi folosit de creatorii de aplicaţii pentru a adăuga funcţionalităţi hypermedia toolkit-urilor deja existente, aplicaţiilor independente sau specifice sau mediilor informatice [Puttress & Guimaraes, 1990]. Arhitectura toolkit-ului hypermedia este similară altor arhitecturi de tip multi-conexiuni (Vezi Figura 3). Straturile sunt: Software pentru Aplicaţii, Nivelul Toolkit-ul Hypermedia, Sistemul de Stocare, şi Sistemul de Reprezentare. Toolkit-ul hypermedia constă din următoarele trei componente: a) Interfaţa Sistemului de Stocare (denumită şi Eggs): Această interfaţă constă într-un set de clase de tip C++, care conferă o structură hypermedia aplicaţiilor informatice stocate. Interfaţa Sistemului de Stocare furnizează structura de reprezentare grafică schematică dintre aplicaţia superioară şi sistemul de stocare subordonat. Astfel, sistemul de stocare poate fi modificat sau schimbat fără a modifica aplicaţia. În mod similar structurii de tip HAM, modelul informatic este realizat cu ajutorul grafurilor, contextelor condiţionale, nodurilor, legăturilor / conexiunilor, atributelor, şi simbolurilor. Această interfaţă nu interpretează nodul informatic -Interfaţa Sistemului de Stocare este precis considerată ca flux de bytes fără structură sau mesaj /interpretare. Interfaţa Sistemului de Stocare asigură mecanismele de control ale versiunii şi simultaneitătii / corespondenţei. La acest nivel administrarea transferurilor / tranzacţiilor este delicată sub controlul aplicaţiei. b) Interfaţa Aplicaţiei: Această interfaţă este compusă din obiecte de tip date (informaţii) care comunică cu aplicaţia mai sus menţionată. c) Interfaţa Sistemului de Reprezentare: Această interfaţă este responsabilă pentru prezentarea ideilor şi imaginilor utilizând mediul interfeţei de tip utilizator, în mod independent de platforma de prezentare. Interfaţa pentru Aplicaţie şi Interfaţa de Reprezentare sunt realizate utilizând un set de clase de tip C++, denumite împreună set de utilitare orientate obiect de tip hypermedia (Hypermedia Object-oriented Toolkit, HOT). HOT oferă abstractizările cerute pentru aplicaţiile hypermedia în acelaşi timp incluzând (încapsulând) şi detaliile necesare pentru stocare (arhivare) cât şi sistemele de reprezentare. HOT conţine clase de date (informaţii) care includ: HGraph, HContext, HNode, and HLink. HOT conţine de asemenea clase de vizualizare pentru fiecare din clasele de date: HGraphView, HContextView, HNodeView, HLinkView and Hframe. Această arhitectură (Figura 2. [START_REF] Violette | Electromagnetic Compatibility Handbook[END_REF]. Arhitectura Documentului Hypermedia ) va fi extinsă pentru a putea suporta medii multi-utilizator , pentru a oferi mijloace efective de distribuţie şi comunicaţii între utilizatorii aplicaţiilor hypermedia, şi explorarea mijloacelor de dezvoltare a aplicaţiilor hypermedia colaborative.

Modelul de Proiectare Hypermedia (Hypermedia Design Model, HDM) este un model hypertext care a fost dezvoltat ca parte a proiectului HYTEA de către Consorţiul European [Garzotto et al., 1991]. Caracteristicile fundamentale ale HDM includ reprezentarea aplicaţiilor hypertext cu ajutorul primitivelor: entităţi tipice compuse din ierarhii de componente; perspective diferite pentru fiecare componentă; unităţi corespunzătoare perechilor componente de poziţionare; cantităţi reprezentând conţinutul actual de unităţi; legături structurale asociind componentele aparţinând aceleiaşi entităţi; legături pentru aplicaţii corelând componente aparţinând unor entităţi diferite; şi semantici contemplative / analitice determinând vizualizarea şi proprietăţile dinamice ale aplicaţiilor. Aceste primitive sunt similare obiectelor definite în HAM.

Modelul Hypertext de Referinţă de tip Dexter (Figura 2. [START_REF] Boxleitner | Electrostatic Discharge and Electronic Equipment: A Practical Guide for Designing to Prevent ESD Problems[END_REF]. Modelul de Referinţă de tip Dexter) deţine abstractizările importante ale caracteristice sistemelor hypertext existente şi viitoare [Halasz & Schwartz, 1990]. Obiectivul acestui model este să ofere o bază sistematică pentru compararea sistemelor şi să dezvolte standarde pentru comunicaţii şi inter-operabilitate. Modelul Dexter divide un sistem hypertext system în trei nivele : a. Nivel Runtime. Acest nivel administrează prezentarea hypertextului şi dinamica interacţiunilor cu utilizatorul. Deoarece modelul de prezentare este prea complex şi divers pentru a fi prezentat în cadrul unui model general, modelul Dexter nu oferă detaliile mecanismului de prezentare. Cu toate acestea, mecanismele de prezentare pot fi definite specific şi pot conţine informaţii despre modul în care o componentă / reţea este prezentată utilizatorului. Aceste stipulaţii de prezentare constituie o interfaţă între nivelul runtime şi nivelul de stocare. Aceste legături dezvoltă sau clarifică relaţiile dintre idei. Rao şi Turoff cred că o asemenea structură comprehensivă / completă ar putea ajuta proiectanţii să dezvolte mai bine metaforele pentru interfeţe şi să poată implementa modele pentru sistemele hypertext. Rao şi Turoff susţin că şaisprezece sisteme hypertext diferite pe care le-au analizat se dezintegrează în faţa acestei structuri. O asemenea taxonomie poate de asemenea ajuta la realizarea hypertextului colaborativ /participativ în care membrii unui grup pot contribui adecvat şi pot înţelege concluziile şi interpretările fiecăruia pentru a putea astfel menţine obiectivul grupului. O primă etapă către implementarea sistemului hypertext bazat pe o asemenea structură / model este dezvoltarea unei asemenea framework prin generarea unei metafore de proiectare / interfaţă utilizator care ar putea reduce opacitatea funcţională (o combinaţie între structură şi metaforă -analogie corelată) şi opacitatea sistemului (o combinaţie între metaforă şi modelul de implementare). Cu alte cuvinte, regiunea denumită metaforă de proiectare poate fi extinsă la toate cele patru grupuri astfel "condensându-se" regiunile numite opacitate funcţională şi opacitatea sistemului.

Standarde 1. SGML permite referinţe încrucişate în cadrul aceluiaşi document. Acest lucru poate fi realizat prin alocarea unor unici identificatori elementelor care trebuie să fie referite la o locaţie oarecare. Pe de altă parte, unicitatea identificatorilor (şi astfel, unicitatea elementului respectiv) este aplicabilă numai în interiorul documentului curent local. Astfel, numai elementele din cadrul aceluiaşi document (şi numai acelea posedând identificatori unici) pot fi interconectaţi. În acest mod, acest mecanism poate numai să fie utilizat într-un document hypertext pentru a referi elementele din interiorul aceluiaşi document şi nu din alte documente. 2. SGML nu poate suporta informaţii dependente de timp cum ar fi audio şi video şi de asemenea grafică şi imagini. Prezentarea de evenimente nu este posibilă în SGML, ceea ce înseamnă că, vizualizarea unei hărţi geografice anumite şi a legăturii care să mărească un detaliu nu este posibilă. Limitările ODA şi posibile modificări ODA, care este un standard pentru stocarea şi transferul de documente multimedia se ocupă atât de structura logică cât şi de structura de interconectare sau de prezentare. ODA în mod obişnuit include grafică şi imagini iar extensiile sunt considerate capabile de a manipula audio, video, şi hypertext [Cole & Brown,1990]. a. Separarea structurii logice de structura de interconectare. În pofida faptului că ODA suportă atât structura logica cât şi structura de conexiuni, aceste structuri nu sunt complet separate. În vederea schimbării stilului unui document, structura logică trebuie să fie editată concomitent cu editarea procesului de desfăşurare a structurii logice, a structurilor generalizate şi a arhitecturile de conţinut pentru a se crea astfel conexiunile specifice. Aceste limitări pot fi eliminate prin extinderea mecanismului de tip SGML care aplică un set neconvenţional de conexiuni şi stiluri de prezentare (sau şablon de stil) pentru diferite vizualizări ale aceluiaşi document logic. Procesul de interconectare ODA nu suportă capacităţi de editare "on-line" ca de exemplu: abilitatea de a derula un document, abilitatea de a vizualiza obiectele selectate (facilităţi de ilustrare / vizualizare), abilitatea de a vizualiza prin desfăşurare informaţie adiţională la cerere (ca de exemplu note de subsol, glosare etc.), abilitatea de a "îndosaria" documentele punând în evidenţă secţiunile ascunse numai la cerere, abilitatea de a urmări / observa în mod automat legăturile. Interactivitatea completă necesită extensii. Utilitarul pentru rezumate poate fi realizat cu ajutorul tabelelor de stil care selectează obiectele după clasa şi nivelul / stratul cerut.

Vizualizările de tip meniu derulant pot fi aranjate prin modificarea diferitelor tabele de stiluri şi revenirea la tabelul original după ce informaţia de tip pop-up (meniu derulant) a fost vizualizată. În mod similar, îndosarierea poate fi realizată indirect prin meniuri derulante (pop-up şi sau pop-down). Conexiunea / legătura transversală poate fi realizată prin înlocuirea obiectului curent cu obiectul ţintă sau prin vizualizarea obiectului ţintă ca un meniu derulant temporar. Un tabel de stiluri poate fi folosit pentru a se specifica sau nu vizualizarea obiectului interconectat.

Limbajul Structurat Hypermedia / bazat pe Timp (Hypermedia/Time-based Structuring Language) sau HyTime este Standardul Internaţional folosit pentru reprezentarea conexiunilor hypertext, şi sincronizarea informaţiei statice sau funcţie de timp conţinute în documente multiple convenţionale şi în documentele multimedia cât şi în obiectele informatice [SIGLINK, 1992]. HyTime se referă la limitările SGML [Newcomb et al., 1991]. HyTime controlează facilităţile de referinţă încrucişată referitoare la elementele unic identificate din documentele externe. HyTime de asemenea extinde capacităţile de referinţă a SGML pentru a adapta elementele care nu au identificatoare unice în cadrul aceluiaşi document. HyTime oferă detalii particulare sau adrese de poziţie indicând scheme care conţin informaţia necesară în vederea localizării informaţiilor referite amalgamat. HyTime este independent în funcţie de notaţiile privind conţinutul de informaţie, tipurile de conexiuni, procesare, prezentare, şi semantică. HyTime susţine adresarea după nume, după poziţia în document, şi prin intermediul construcţiei semantice. Conexiunile pot fi stabilite prin intermediul documentelor care sunt conforme cu HyTime şi chiar cu documente care nu sunt conforme cu HyTime.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 69

HyTime tolerează toate tipurile de tehnologii multimedia şi hypertext (fie sau nu proprii) care pot fi combinate în orice produs informatic. HyTime desemnează numai problemele de comunicaţii şi schimburi / transferuri de informaţie hypermedia şi nu şi standardizarea prezentărilor (întocmai ca şi SGML), interfeţele utilizator, limbajele de interogaţie, etc. Obiectele dintr-un document HyTime hypertext pot include documente formatate şi neformatate, segmente audio şi video, imagini statice, animaţii, şi grafică. HyTime este realizat cu scopul de a fi utilizat ca infrastructură pentru schimbul / circulaţia de informaţii independent de platforma utilizată pentru aplicaţiile hypermedia sincronizate şi nesincronizate de tip multimedia. Creatorii de aplicaţii vor utiliza structurile HyTime pentru a proiecta structura de informaţie şi de obiecte dorită şi limbajul HyTime pentru a reprezenta aceste structuri pentru comunicaţii şi schimburi [SIGLINK, 1992].

MHEG . CCITT a propus un viitor standard internaţional pentru obiecte informatice multimedia şi hypermedia, cunoscut şi sub denumirea de Standard MHEG. "Scopul standardului MHEG este de a defini reprezentarea şi codificarea obiectelor informatice multimedia şi hypermedia care vor fi interschimbate (prin intermediul unei reţele informatice de comunicaţii) ca entităţi în interiorul sau interdependent între aplicaţii sau servicii, prin orice mijloace de comunicaţii incluzând dispozitive de stocare, telecomunicaţii sau reţele radio--TV." [CCITT, 1992]. Obiectivele iniţiale ale standardului MHEG includ realizarea următoarelor condiţii fundamentale: -Furnizarea abstractizărilor pentru prezentări în timp real incluzând sincronizarea multimedia şi interactivitatea.

-Furnizarea / echiparea cu abstractizările necesare comunicărilor şi schimburilor în timp real cu o minimă alocare de memorie temporară (buffering) utilizând comunicaţiile de date cu viteză normală / obişnuită.

-Echiparea cu abstractizările necesare manipulării directe a informaţiei fără nici o procesare adiţională.

-Echiparea cu facilităţi de conectare între elementele obiectelor compozite multimedia.

-Principalele clase de tip MHEG includ: Clase de Conţinut, Clase de Selecţie şi Clase de Modificare, Clase de Conexiuni, Clase de Scriere, Clase Compozite, şi Clase de Descriere. Obiectele joacă un rol multiplu, permiţând diferitelor aplicaţii să utilizeze în comun resursele informatice centrale (fundamentale, de bază). Aceste obiecte pot fi codificate utilizând ASN.1 sau SGML şi oferă o bază comună pentru alte recomandări CCITT, ISO şi alte standarde, arhitecturi definite pentru utilizator şi aplicaţii.

Sistemele hypermedia au completat sistemele informatice care aveau inter-operabilitate mică sau inexistentă cu mecanisme proprii de stocare proprii. Un număr de arhitecturi de interconectare, modele sau mecanisme, şi structuri au fost propuse şi create de cercetători în efortul de a face sistemele hypertext mai standardizate, ideale şi integrate în mediul desktop. Utilitarele necesare dezvoltării aplicaţiilor au fost create pentru a oferi programatorilor mijloacele integrării funcţionalităţilor sistemelor hypertext sistemelor informatice existente. Pentru a face sistemele hypertext complet deschise şi integrate, trebuiesc realizate următoarele condiţii: inter-operabilitatea, programabilitatea, tipizarea nodurilor şi legăturilor / conexiunilor, conexiuni distribuite, control concurent pentru acces multi-utilizator într-un mediu distribuit / partiţionat, menţinerea unui sistem de conexiuni publice şi private, controlul sistemelor de operare, conectarea în reţea, legi de interconectare, protocoale de conexiune, suport multimedia, interfaţă utilizator consistentă / coerentă / clară, şi controlul translatării versiunii [Malcolm et al., 1991]. Cele mai multe din aceste cerinţe pot fi realizate utilizând tehnologiile informatice orientate-obiect [Lange, 1993].

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 70

3. Pagini Web şi Dispunerea documentelor multimedia în reţele informatice

World-Wide-Web este numele dat unui proiect de cooperare iniţiat în 1989 în cadrul CERN (Centrul European de Cercetări Nucleare) din Geneva. Scopul acestui proiect era de a elabora şi dezvolta o serie de protocoale de comunicaţii şi sisteme care să permită interconectarea în vederea schimbului diferitelor tipuri de informaţii conform conceptului hypermedia (Figura 2. 25. Circulaţia de Documente Web , HTML). Sarcina sistemului ar fi fost în aceste condiţii gestionarea acestor informaţii şi prezentarea lor într-o maniera ordonată grupurilor de utilizatori situaţi în poziţii geografice diferite. Rezultatele acestui proiect iniţial s-au concretizat într-o serie de protocoale şi specificaţii care au fost apoi adoptate pe scară largă. În plus, acestea au fost completate ulterior printr-o serie de contribuţii ale altor centre şi instituţii din întreaga lume. Dezvoltarea unui set de interfeţe utilizator de către NCSA (National Center for Supercomputing Applications) a condus în scurt timp la apariţia a mii de servere WWW care, conectate prin intermediul Internet formează aşa numitul spaţiu de informaţie World-Wide-Web , sau hyperspaţiul WWW. [START_REF] Paul | Introduction to Electromagnetic Compatibility[END_REF]. Căutarea ,Localizarea şi Încărcarea documentelor HTML distribuite într-o reţea ) Implementarea acestui mecanism s-a realizat prin alocarea fiecărui document a unei "adrese" numită Uniform Resource Locator (URL) ceea ce, în traducere literală s-ar putea numi locator uniform de resurse.

URL sau locatorul uniform de resurse implică de fapt două componente : localizarea sistemului pe care se află documentul (sistemul-gazdă) ; şi mecanismele care trebuie folosite pentru accesarea şi eventual transferul prin reţea a documentului în cauză. Aşadar URL este constituită din două informaţii: adresa fişierului care conţine documentul şi modul de transfer al acestuia.

Interfeţe utilizator uniforme . Al treilea principiu are drept scop simplificarea utilizării sistemului, astfel încât să nu necesite din partea utilizatorului cunoştinţe de nivel înalt din domeniul operării pe calculator. Astfel, se urmăreşte ca explorarea hyperspaţiului să se facă intr-un mod cât mai natural, prin simpla activare a legăturilor. De asemenea, eventualele incompatibilităţii între protocoalele de transfer sau între formatele de reprezentare a datelor pe sistemul local şi pe sistemul gazdă trebuie să fie rezolvate fără intervenţia utilizatorului. Aceasta se obţine printr-o serie de tehnici grupate sub numele generic de interfaţă utilizator uniformă. Pentru documentele WWW se defineşte un format specific care permite definirea unei structuri logice de tip hypertext. Legăturile într-un astfel de document sunt tocmai adresele URL. În Probleme de exploatare a sistemelor WWW . "Fosilizarea" Legăturilor . Să ne reamintim că o legătură în hyperspaţiul WWW indică, printre altele, numele exact al unui calculator, respectiv al unui fişier de pe acest calculator. Se poate întâmpla la un moment dat ca, din diverse motive, calculatorul respectiv să fie scos din uz sau fişierul referit prin legătură să fie mutat pe un alt calculator. În acest caz legătura în cauză referă un document vid, iar utilizatorul care activează această legătură va primi (eventual) un mesaj de eroare. Situaţia devine şi mai neplăcută când în locul documentului de la acea adresă se pune la dispoziţie un nou document actualizat, situat la o altă adresă. În aceste condiţii, utilizatorii care activează vechea legătură vor primi informaţiile neactualizate din vechiul document, fără a fi informaţi de scoaterea din uz a acestuia şi de apariţia versiunii actualizate. Aceste probleme sunt denumite în terminologia sistemelor WWW fosilizarea legăturilor. Pentru soluţionarea acestor probleme ar trebui implementate anumite mecanisme de interacţiune între autorii documentelor şi toţi utilizatorii care le referă în cadrul altor documente. Dar deoarece în hyperspaţiul WWW este permis ca orice document să refere orice alt document este nepractic (chiar dacă teoretic posibil) să se impună tuturor autorilor să informeze pe toţi cei care referă documentelor asupra oricăror modificări de adresă sau de conţinut operate. Supraîncărcarea reţelei . Conceptele de proiectare a sistemelor WWW se bazează pe idea că reţeaua de transport are o întindere nelimitată, este conexă (adică orice nod al reţelei poate fi conectat ca orice alt nod) şi are un debit binar infinit. Aşadar nu se impune nici o restricţie în proiectarea aplicaţiilor pentru acest sistem. În practică însă, nu există o asemenea reţea, astfel încât pot să apară situaţii în care capacitatea de transfer a reţelei devine insuficientă. Prezentăm în continuare câţiva dintre factorii care duc la supraîncărcarea, de multe ori inutilă, a reţelei: Utilizatorii nu sunt informaţi asupra dimensiunii fişierului transferat în urma activităţii unei legături. Implementările din a doua generaţie de programe de explorare WWW ("browser") dispun totuşi de o funcţie care afişează dimensiunea (în kiloocteţi) a fişierului accesat. Şi mai sugestivă ar fi prezentarea unei estimări a timpului necesar transferului ţinând seama de dimensiunea fişierului şi viteza instantanee de transfer. Utilizatorii şi autorii documentelor nu evaluează efectele acţiunilor lor asupra traficului în tetea. Din raţiuni de estetică a documentului sau de captare a interesului utilizatorilor autorii sunt tentaţi să includă în documente elemente grafice sau audio-video care de cele mai multe ori au o relevanţă scăzută, dar necesită un debit binar foarte mare. Transferuri repetate ale aceluiaşi document către un acelaşi utilizator. Având în vedere că legătura cu sistemul server se stabileşte doar pe durata transferului unui document, în cazul revenirii într-un document accesat anterior se impune stabilirea unei noi legături, respectiv realizarea unui nou transfer al acelui document. Pentru a evita aceste transferuri suplimentare s-Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 74 au elaborat o serie de tehnici care permit memorarea temporară pe sistemul client a ultimelor documente accesate (tehnici de "caching") Informaţia caracteristică domeniului de IAC (sau de proiectare şi exploatare ) ales trebuie structurată sub forma unor fişiere având următorii descriptori sau atribute: 1. noţiune ; 2. definiţie ; 3. descriere teoretică ; 4. formulă matematică (şi deducerea acesteia) şi / sau relaţie de calcul (metodă de calcul grafo-analitică) ; 5. Măsurarea (montaj experimental) şi interpretarea datelor experimentale ; 6. Soluţii tehnologice ; 7. Reglementarea prin standarde, norme, şi regulamente .

Inventarierea se va face pe noţiuni cheie. Identificarea proceselor care vor avea şi reprezentări video fixe (grafice) sau mobile (secvenţe video).

În prezent se consideră că există şase domenii principale de utilizare a Sistemelor Multimedia şi anume : birotica, editarea şi producţia video, muzică, învăţământ asistat de calculator (în special învăţământ la distanţă), divertisment şi comunicaţii multimedia. În privinţa aplicaţiilor din sfera comunicaţiilor multimedia apar o serie de probleme suplimentare generate de necesitatea de a transmite semnale digitale audio -video, combinate eventual cu alte informaţii (grafică, text), între două sau mai multe puncte terminale ale unei reţele, ceea ce implică vehicularea unui volum foarte mare de date. În consecinţa, dezvoltarea aplicaţiilor din acest domeniu este strâns legată de îmbunătăţirea tehnicilor de codare şi compresie de date şi de creşterea performanţelor reţelelor în ceea ce priveşte viteza de transmisie.

Prin noţiunea de aplicaţie multimedia vom înţelege un sistem de comunicaţie între două sau mai multe terminale care îşi transferă reciproc informaţiile audio, video, grafice, sau alte tipuri de date, precum şi combinaţii între acestea. Definirea unei astfel de aplicaţii constă în prezentarea scopului şi particularităţilor comunicaţiilor, structura echipamentelor terminale, parametri transmisiei de date şi parametrii reţelei de transport utilizate. În funcţie de aceste elemente putem structura aceste aplicaţii în mai multe categorii, după cum se prezintă în continuare. Taxonomia aplicaţiilor multimedia . Se pot imagina foarte multe criterii de clasificare a acestor aplicaţii, insă aici le vom prezenta doar pe cele pe care le considerăm mai semnificative, şi anume: numărul şi natura participanţilor, modul de transfer al datelor şi scopul aplicaţiilor. Din punctul de vedere al naturii participanţilor între care se realizează comunicaţia multimedia exista două categorii (Figura 2. 27. Funcţionarea Poştei Electronice , E-Mail) : aplicaţii interpersonale în care transferul de date se face intre doi sau mai mulţi utilizatori; aplicaţii persoană -sistem în care unul din capetele legăturii este un sistem de calcul. În funcţie de numărul persoanelor implicate aplicaţiile pot fi: individuale care presupun ca o sesiune a aplicaţiei implică doar doi utilizatori în cazul aplicaţiilor interpersonale, respectiv unul singur pentru cele din clasa persoană -sistem. Un alt criteriu de clasificare îl reprezintă relaţia în timp între diferitele etape ale derulării aplicaţiei. În funcţie de acest criteriu aplicaţiile pot fi: sincrone -în care prezentarea datelor la utilizator se face simultan cu transmisia; asincrone -în care momentul prezentării datelor este ulterior transmisiei şi este selectat în mod arbitrar de către utilizator (Figura 2. 28. Conectarea la Căsuţa Poştală de pe Server) .

În funcţie de scopul aplicaţiei putem identifica mai multe clase: aplicaţii profesionale care sunt destinate lucrului în cooperare sau educaţie la distanţă, şi aplicaţii orientate pe tranzacţii, în care sistemul de comunicaţie multimedia este utilizat ca mijloc de intermediere a unor tranzacţii (achiziţia de produse şi servicii, operaţiuni bancare, etc.) între utilizatori (Figura 2. [START_REF] Hannafin | The Design, Development, and Evaluation of Instructional Software[END_REF]. Liste de E-Mail ) .

Clase de aplicaţii multimedia . Clasa aplicaţiilor interpersonale (Figura 2. [START_REF] Schneiderman | Designing the User Interface[END_REF]. Aplicaţii multimedia tip Utilizator Individual ─Sistem Informatic )cuprinde două subclase: aplicaţiile sincrone şi cele asincrone. Aplicaţiile interpersonale sincrone includ sistemele de comunicaţie interpersonale audio video, comunicaţii destinate lucrului în cooperare, distribuţia audio -video (în anumite condiţii) şi sistemele de videoconferinţă. În subclasa aplicaţiilor interpersonale asincrone se încadrează şi sistemele de transmitere a mesajelor electronice şi schimbul de documente multimedia. În anumite condiţii comunicaţiile interpersonale audio -video pot fi tratate ca aplicaţii asincrone.

Aplicaţiile persoană -sistem includ categoria celor interactive (sistemele de difuzare la cerere a programelor audio -video, televiziunea interactivă) şi a celor de distribuţie. La rândul lor, aplicaţiile de distribuţie se pot adresa grupurilor deschise (broadcast) sau închise (multicast), dar aceleaşi aplicaţii suportă de obicei implementări pentru ambele tipuri de distribuţie.

Cu siguranţă evoluţia sistemelor multimedia va permite apariţia unor alte aplicaţii. Considerăm că unul dintre cele mai spectaculoase salturi în această evoluţie se va produce atunci când sistemul multimedia va avea, pe lângă sarcina de a prelucra şi transmite semnale audio / video, capacitatea de a interacţiona cu mediul intr-o manieră avansată. Avem aici în vedere implicarea acestor sisteme în luarea deciziilor legate de derularea unor procese, şi chiar posibilitatea de acţiune asupra acestora Aceste evoluţii vor fi posibile odată cu perfecţionarea metodelor de prelucrare complexă a imaginilor şi de recunoaştere a formelor .

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de Diferenţa fata de videofonie constând în faptul că în acest caz pot participa la dialog mai mult de două persoane simultan. Dintr-un alt punct de vedere, aceste aplicaţii au un caracter profesional, fiind destinate lucrului în cooperare a mai multor persoane care contribuie la elaborarea unui proiect comun. Denumirea generica a acestei clase de aplicaţii este de "spaţiu de lucru în comun" (shared workspace). Caracteristica principala a acestor aplicaţii constând în transmiterea simultană la fiecare participant a unei porţiuni de display (fereastră) cu un acelaşi conţinut, această porţiune constituind aşa numita suprafaţa de lucru. În concluzie este vorba de un schimb de informaţii efemere, care trebuie să se deruleze in timp real. Aplicaţiile multimedia de acest tip trebuie să îndeplinească următoarele funcţii: Vizualizarea comună, constând în afişarea aceloraşi informaţii pe două sau mai multe monitoare; Teleoperarea, care oferă participanţilor posibilitatea de a interacţiona prin modificarea conţinutului ferestrei comune.

Aplicaţii "shared whiteboard" . Scopul acestor aplicaţii este de a emula pe ecranul calculatorului o tablă pe care poate să scrie sau să şteargă fiecare participant. În acest scop se pot folosi editoare rudimentare pentru text sau grafică. Evident, faţă de tabla fizică exista în acest caz anumite avantaje reprezentate de facilităţile oferite în mod normal chiar şi de cele mai simple editoare de text sau grafice. Astfel, obiectele prezente la ţin moment dat pe "tablă" pot fi deplasate, scalate, modificate sau salvate pe disc.

Pentru individualizarea contribuţiei fiecărui participant la rezultatul final, precum şi pentru identificarea celui care "scrie" la un moment dat pe tablă, trebuie să se stabilească o anumită convenţie. Cea mai simpli metodă constând în atribuirea unei culori diferite fiecărui participant. Ca modalităţi de lucru există două abordări diferite în funcţie de conţinutul iniţial al tablei comune. În cazul cel mai simplu, conţinutul iniţial este nul, tabla fiind utilizată exclusiv pentru schimbul de informaţii cu caracter efemer. A doua abordare porneşte de la premisa că lucrul în comun are ca obiect comentarea, adnotarea sau dezvoltarea unui document existent. În acest caz conţinutul iniţial al tabelei va fi documentul Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 77 în discuţie (text, grafica, imagine sau în unele cazuri orice porţiune de pe ecranul unui calculator), iar contribuţia participanţilor constă în scrierea prin supraimprimare. Aceste contribuţii nu vor modifica conţinutul fişierului document, ci doar reprezentarea pe ecran a acestuia.

Politici de acces . În cazul prezenţei fizice a mai multor persoane se respectă unele reguli sociale, care impun ca o persoană să nu scrie simultan cu o alta, să nu scrie peste o suprafaţă deja scrisă, etc. Pentru toate aceste aplicaţii putem implementa una din următoarele patru reguli: 1.

Accesul necontrolat -Participanţii au acces total în fiecare moment la suprafaţa de lucru. În acest caz se presupune ci participanţii au o experienţă suficient de mare în utilizarea acestor aplicaţii pentru a evita conflictele. Cu toate acestea, metoda funcţionează bine doar pentru doi participanţi. 2.

Acces cu blocare implicită -În momentul în care un participant începe să modifice conţinutul tablei, se blochează în mod automat accesul celorlalţi la suprafaţa de lucru. Tabla devine din nou accesibilă la scurt timp după ce participantul care deţine controlul va fi notificat atunci când în coada de aşteptare se află una sau mai multe cereri de acces. 3.

Acces cu blocare explicită -Este similar cu procedeul anterior, diferenţa constând în faptul că fiecare participant trebuie să lanseze o cerere explicită de acces. Cedarea controlului se face tot în mod explicit. Cererile de acces sosite în momentele în care controlul este deţinut de alt participant trebuie să fie afişate pe toate ecranele.

Pentru ambele metode de acces cu blocare servirea cererilor din coada de aşteptare se va face după principiul "primul venit -primul servit" . [START_REF]Multimedia Optimisation and Demonstration for Education in Microelectronics[END_REF]. Controlul centralizat -Unul dintre participanţi este desemnat "moderator" având posibilitatea de a permite accesul, sau de a prelua controlul in orice moment. De această dată este suficient ca cererile de acces să fie transmise doar moderatorilor.

Majoritatea aplicaţiilor "shared whiteboards" utilizează politica de acces fără control sau cu blocare implicita.

Ferestre program comune . De multe ori apare necesitatea ca membrii unui grup de lucru să ruleze un acelaşi program, fiecare dintre aceştia trebuind să poată interacţiona cu programul. O aplicaţie de acest tip trebuie, aşadar, să afişeze pe ecranul fiecărui participant conţinutul ferestrei în care rulează programul şi în acelaşi timp să asigure accesul simultan la comenzile programului.

Reţelele utilizate ca suport de comunicaţie pentru aceste aplicaţii trebuie să -asigure un timp de întârziere cât mai mic, având în vedere gradul mai ridicat de interactivitate specific acestei aplicaţii. Pe de altă parte, în cazul utilizării accesului cu blocare implicită, întârzierile mari pot provoca conflicte între acţiunile diferiţilor participanţi. Din aceste motive este preferabil implementarea aplicaţiei exclusiv pe reţele locale.

Distribuţia Audio-Video . Spre deosebire de aplicaţiile interpersonale individuale audiovideo, aplicaţiile de acest tip se adresează în special grupurilor de utilizatori. Scopul lor este de a transmite fluxuri de date audio-video de la o sursă (server) spre mai mulţi receptori (clienţi.). Caracterul acestor transmisii este pasiv, în sensul că nu se urmăreşte ca utilizatorii -receptori să intervină în derularea transmisiei, nici să se iniţieze un dialog intre aceştia. Totuşi unele aplicaţii din aceasta categorie permit un anumit grad de interactivitate prin intermediul unui canal de întoarcere de banda îngustă. Concepte de bază . Din punctul de vedere al numărului de participanţi, aplicaţiile de distribuţie audio-video implică o legătură de tip punct -la -multipuct.

Din punctul de vedere al numărului receptorilor potenţiali aceste aplicaţii pot fi de tip multicasting, când transmisia se adresează mai multor potenţiali receptori, sau de tip broadcasting, când fluxul de date audio-video este propagat spre toţi receptorii potenţiali. Pentru ca aplicaţia să permită aceste două moduri de propagare trebuie ca reţeaua de transport să permită legături multiple punct -la -punct sau să existe în cadrul reţelei un serviciu multicast /broadcast .

Multicasting prin legături punct -la -punct multiple (Figura 2. 31. Multicasting a) tip Sursă Receptor şi b) prin conexiuni multiple) . După cum ştim legăturile multiple punct -la punct implică stabilirea unei conexiuni cu fiecare destinaţie în parte. În practică acest fapt duce la imposibilitatea utilizării acestor legături pentru broadcasting. Legăturile punct -la -punct individuale se pot stabili prin comutare de circuite (ISDN) sau prin comutare de pachete (X.25, TCP). În ambele cazuri sursa trebuie să genereze mai multe fluxuri de date identice, câte unul pentru fiecare receptor potenţial, ceea ce duce la un consum sporit de resurse la staţia sursă. În acelaşi timp această soluţie duce la mărirea costului transmisiei (fiecare legătură ISDN însemnând o convorbire telefonică separată), iar pe de altă parte la mărirea inutilă a traficului în reţea (figura 4.7 a). Dacă reţeaua de transport are o topologie de tip stea , atunci, cu toate că sunt necesare n legături fizice distincte pentru o sursă şi n-1 receptori potenţiali, traficul total se reduce . Serviciu intern multicast . Reţeaua de transport poate să dispună de un serviciu intern care să permită distribuţia fluxului de date de la o sursă către mai mulţi receptori potenţiali. Distribuţia internă se poate realiza în două moduri: 1.

Prin multiplicarea fluxului de date: reţeaua preia fluxul de date de la sursă, precum şi adresele tuturor receptorilor potenţiali şi transmite apoi fiecărui receptor în parte acelaşi flux de date. Evident, această modalitate de distribuţie nu este adecvată pentru broadcasting. Putem totuşi simula distribuţia broadcast în anumite condiţii pe care le vom expune în cele ce urmează (Figura 2. 32. Arbore Multicast cu un singur expeditor) . 2.

Fără multiplicare: se consideră că topologia reţelei permite în mod implicit servicii multicast / broadcast, astfel încât un singur flux de date provenit de la sursă poate fi recepţionat de către toţi receptorii potenţiali. Acesta este cazul reţelelor locale (cu excepţia celor de tip "token-ring" sau FDDI care, în plus, trebuie să asigure retransmisia mesajului primit), al reţelelor de televiziune pe cablu, al transmisiilor prin satelit, etc. În reţelele locale cu comutare de pachete broadcasting-ul se implementează pur si simplu prin alocarea unei anumite adrese, numită adresă de broadcast. Fiecare pachet corespunzător unei transmisii broadcast va avea ataşată această adresă. Distribuţia multicasting se implementează -în acelaşi mod, cu deosebirea că în loc de adresa -de broadcast se utilizează o adresă de grup. Interfaţa sistem /reţea a receptorilor potenţiali analizează această adresă şi decide dacă mesajul este sau nu adresat sistemului respectiv în funcţie de apartenenţa acestuia la un anumit grup. La rândul lor, grupurile pot fi închise sau deschise. Distribuţia multicasting pentru grupuri închise presupune (Figura 2. 33. Arbore cu doi expeditori ) existenta unei liste de adrese a membrilor acestui grup, aceştia fiind singurii care pot recepţiona fluxul de date care li se adresează. În cazul transmisiei spre un grup deschis, oricare receptor potenţial poate să se alăture grupului, putând astfel să recepţioneze fluxul multicast. Din punctul de vedere al sursei, acest mod de transmisie seamănă cu broadcasting-ul din moment ce fiecare dintre receptori potenţiali are posibilitatea de a accesa informaţia transmisă. Din punctul de vedere al receptorului potenţial adresa multicast îi oferă acestuia posibilitatea de a filtra informaţiile vehiculate în reţeaua la care este conectat. Distribuţia multicast spre grupuri deschise este deosebit de utilă pentru simularea distribuţiei broadcast în reţelele WAN. Distribuţia audio-video pentru prezentări şi conferinţe . Definirea parametrilor sistemului. Transmisia multimedia a evenimentelor publice este una din aplicaţiile de bază -ale distribuţiei audio-video. Această aplicaţie seamănă într-o anumită măsură cu videofonia, în sensul că se transmisia sub formă digitală sunet şi imagine, dar apar o serie de deosebiri care le diferenţiază -net. În primul rând, aceasta este o aplicaţie interpersonală de grup, distribuia fiind de tip multicast sau broadcast, spre deosebire de videofonie care se adresa în principal comunicatei intre două persoane. În al doilea rând, natura imaginilor transmise impune păstrarea unei rezoluţii superioare celei din videofonie.

Dacă ţinem seama de particularităţile unei prezentări publice (Figura 2. 34. Conferinţe Electronice) , în care centrul de interes alternează intre vorbitor şi elementele auxiliare de care acesta se foloseşte în prezentare (tablă, ecran de proiecţie, monitor, etc.), constatăm că nu este suficientă o camera -video fixă, focalizată -într-un anumit plan. Se impune aşadar prezenta unui operator care să -urmărească mişcările vorbitorului şi să alterneze scenete filmate în funcţie de centrul de interes la un moment dat. O soluţie mai bună ar consta în utilizarea a două camere video fixe, una focalizată pe vorbitor, iar cealaltă -pe elementul auxiliar de care acesta se foloseşte, şi transmiterea ambelor imagini. Această ultimă -soluţie necesită, evident, un debit binar de transmisie mai mare, iar pe de altă -parte implică transmiterea unor scene de relevanţă scăzută, având în vedere alternanţa centrului de interes intre cele donă secvenţe video. După cum am văzut la videofonie, calitatea secvenţei video transmise o apreciem în funcţie de rezoluţia unei imagini şi de rata de reîmprospătare. Dacă sistemul de preluare a imaginilor permite achiziţia şi codarea în timp real la o rezoluţie comparabilă cu cea a imaginii de televiziune şi o rată de reîmprospătare de 25 cadre pe secundă ("full motion") şi dacă reţeaua de transport suportă un debit binar suficient de ridicat, atunci secvenţa video se transmite la parametri specificaţi. De cele mai multe ori insă, nu este posibil acest lucru, astfel încât va trebui să realizăm un compromis intre rezoluţie şi rata de reîmprospătare. Având în vedere faptul că în cadrul unei prezentări centrul de interes este concentrat în cea mai mare parte asupra conţinutului ecranului de proiecţie sau al tablei de care se foloseşte vorbitorul, trebuie ca imaginea transmisă să aibă o rezoluţie apropiată de cea din televiziunea radiodifuzată. Pe de altă parte, conţinutul tablei sau al ecranului de protecţie se modifică suficient de rar pentru a admite o rată de reîmprospătare de doar un cadru pe secundă. Totuşi, atunci când imaginea îl reprezintă pe vorbitor, este mai puţin importantă rezoluţia decât rata de reîmprospătare. Din acest motiv, ideal ar fi ca sistemul să permită comutarea rezoluţiei în funcţie de conţinutul imaginii transmise.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 81

Sunetul aferent acestor transmisii multimedia se transmite la o calitate comparabilă cu cea din videofonie.

Distribuţia audio-video locală . Aplicaţia este destinată seminariilor, sesiunilor de comunicări sau întâlnirilor de lucru în cadrul unor instituţii, campusuri, etc. Rezultă de aici o proprietate esenţială a aplicaţiei şi anume posibilitatea utilizării reţelelor locale ca suport pentru transmisia informaţiei digitale audio-video (figura 4.9).

Staţiile conectate la reţea trebuie să dispună doar de un modul software pentru decodarea datelor audio-video si de o placă de extensie pentru redarea sunetului (sound-blaster). Dacă secvenţele video se transmit cu o rată de reîmprospătare mai mare, atunci este necesară echiparea fiecărei staţii cu un modul hardware de decodare. Reţeaua de transport trebuie să asigure transmisia la un debit binar de 200 kbps pentru imagini alb negru cu 256 de niveluri de gri (8 b /pixel), rezoluţie medie şi o rată de reîmprospătare de maxim 2 cadre / secundă, aceste valori reprezentând calitatea minimă acceptată pentru aplicaţii de acest tip. Pentru o calitatea a imaginii comparabilă cu cea din televiziunea color radiodifuzată (rezoluţie de 765 x575 pixeli, rata de reîmprospătare de 25 cadre / secundă şi profunzimea culorilor de 16 bit / pixel ) ar fi necesar un debit binar de transmisie de aproximativ 168 Mbps -o valoare mult prea mare pentru majoritatea reţelelor locale uzuale. Totuşi, dacă se dispune de un echipament de compresie / decompresie avansat (MPEG-2), debitul binar poate să scadă sub 10Mbps.

Distribuţia audio-video la distanţă . Odată cu creşterea numărului receptorilor potenţiali datorită măririi zonei geografice care poate fi acoperită prin distribuţia la distanta se diversifică şi domeniile de utilizare ale acestor aplicaţii. Putem aminti în acest sens învăţământul la distanta, prezentări comerciale lucrul în cooperare cu echipe din instituţii diferite şi multe altele. Dar simultan cu avantajele unui spectru mai larg de aplicaţii, apare o problemă importantă legată de confidenţialitatea comunicării, specifică aplicaţiilor care deservesc lucrul în cooperare. Pentru asigurarea secretului comunicării se utilizează două principii diferite : Criptarea informaţiei audio-video. În acest caz distribuţia poate fi de tip broadcast, astfel încât orice sistem conectat la reţea poate recepţiona datele, în schimb numai posesorii codului de decriptare pot avea acces la conţinutul audio-video M mesajelor. Soluţia are totuşi o serie de dezavantaje care decurg din surplusul de operaţii necesare şi din mărirea debitului binar al datelor criptate. Distribuţia multicast spre grupuri închise. Dacă nu se poate utiliza metoda criptării, atunci există mai multe variante. Soluţia care oferă cea mai bane confidenţialitate consta în utilizarea unei reţele fizice care conectează exclusiv receptorii autorizaţi. Evident, metoda nu este practică atunci când receptorii sunt răspândiţi pe o arie largă. O alternativă a acestei soluţii pentru reţelele WAN se poate implementa prin multicasting cu legaturi punct-la-punct multiple, dar şi aceasta are dezavantajul unul număr restrâns de receptori potenţiali.

Consideraţiile făcute asupra debitului binar al fluxului de date audio-video rămân valabile şi aici. Reţeaua de transport va trebui să permită aşadar un debit binar de minim 200 kbps, mergând până la 6-8 Mbps. Dar este puţin probabil ca o reţea WAN heterogenă ( de exemplu Internet) să asigure un asemenea debit binar pe fiecare segment al ei, de la sursă la fiecare receptor potenţial. În plus, dacă reţeaua nu dispune de un sistem de rezervare a resurselor (ca în cazul ATM), atunci debitul binar disponibil variază în funcţie de gradul de încărcare a reţelei, astfel încât calitatea recepţiei este imprevizibilă. În aceste condiţii se poate apela la transmisia în timp virtual, la un debit binar redus. Receptorii potenţiali trebuie să dispună de un sistem care să permită stocarea întregului program recepţionat cu viteză scăzută şi apoi să permită redarea lui la viteză normală. Soluţia devine eficientă doar atunci când majoritatea participanţilor sunt concentraţi într-un număr mic de grupuri de lucru. Astfel, fiecare grup de lucru poate utiliza o reţea locală, fluxul de date audio-video fiind preluat de un videoserver care îndeplineşte mai departe rolul de sursă pentru fiecare reţea locală. Fără a intra deocamdată în detalii legate de Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 82 structura videoserverului , să reţinem doar că din punctul de vedere al utilizatorului acesta îndeplineşte funcţiile unui video-recorder digital.

Adrian A.

Probleme legate de transmisia în timp real

Informaţia multimedia care urmează a fi transmisă în timp real poate să conţină elemente de informaţie discretă (de tip text sau grafică) şi continuă (secvenţe audio -video). În cazul informaţiei cu caracter continuu se impune respectarea unei anumite relaţii în timp între pachetele de date ale uneia dintre componentele audio -video şi pe de altă parte păstrarea relaţiei în timp între cele două componente. Transmiterea acestor informaţii prin intermediul unor reţele cu comutare de pachete conduce la apariţia unor decalaje inegale ale pachetelor de date, ceea ce alterează pe de o parte succesiunea firească a pachetelor corespunzătoare unui flux de date şi pe de altă parte concordanţa între informaţiile audio şi video. În aceste condiţii sistemul receptor trebuie să efectueze (înainte de decodare şi prezentare a semnalelor audio / video) următoarele operaţii: -1. Ordonare (" Streaming ") -care constă în refacerea relaţiei temporale între pachetele aferente fiecărui flux de date în parte.

-2. Sincronizare -care presupune restabilirea coincidenţei în timp a celor două (sau mai multe) fluxuri de date componente ale unei transmisii multimedia.

Accesul interactiv la serverele multimedia

După cum s-a prezentat anterior, aplicaţiile interactive presupun că iniţierea şi controlul comunicaţiei între utilizator şi server se face de către utilizator.

Din punctul de vedere al gradului de interacţiune din partea acestuia putem identifica următoarele clase de aplicaţii: aplicaţii cu o singură cerere: interacţiunea se încheie imediat după ce informaţia cerută a fost identificată de către server. Apoi transmisia continuă sub controlul serverului fără a fi nevoie de o nouă intervenţie din partea utilizatorului. Din această categorie fac parte accesarea documentelor multimedia singulare, sau cele de tip video -la -cerere , neinteractive.

aplicaţii cu interacţiuni multiple: interacţiunea se prelungeşte şi după începutul unei sesiuni. Aceste interacţiuni suplimentare au drept scop particularizarea transmisiei datelor diferitelor componente în documentele multimedia complexe, sau mai general îi permit utilizatorului să navigheze prin informaţia multimedia. În cazul sistemelor de tip video-la-cerere interactive, se Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 86 pun la dispoziţia utilizatorului funcţii de control de tipul celor prezente la video-player-ele clasice (redare, stop, pauză, repede înainte, repede înapoi, etc.). Aceste interacţiuni multiple necesită alocarea unui canal de retur care să asigure transmiterea comenzilor de la utilizator la server cu întârzieri minime.

Server

Aplicaţii de distribuţie

Spre deosebire de aplicaţiile interactive acestea urmăresc să distribuie diverse tipuri de informaţii multimedia spre toţi receptorii potenţiali, fără a necesita vreo acţiune din partea acestora. Multe dintre problemele specifice acestor aplicaţii sunt asemănătoare Cu cele prezentate la distribuţia audio-video, motiv pentru care nu mai revenim asupra lor. Să reţinem doar că o caracteristică importantă a acestora o reprezintă transmisia în timp real a datelor multimedia.

Videoserverul

Elementul central al unei aplicaţii de difuzare a materialelor multimedia îl constituie sistemul de calcul pe care sunt stocate aceste materiale şi care le gestionează şi le distribuie utilizatorilor. Particularităţile cele mai importante ale acestor sisteme le constau în spaţiul de stocare a datelor (de ordinul sutelor de gigaocteţi) şi posibilitatea de a citi şi transmite mai multe fluxuri de date (programe multimedia) simultan (Figura 2. [START_REF]Introducere . Surse de Interferenţă ElectroMagnetică[END_REF]. Exemplu de transfer al unui fişier video de tip *.mpeg) . O caracteristică esenţială a discurilor pentru stocarea programelor video este rata constantă de transfer. Din acest motiv s-a impus construirea unor discuri denumite în literatura de limbă engleză "video-friendly" sau prietenoase , uşor accesibile . Pentru a construi un asemenea disc trebuie respectate următoarele principii: detectarea erorilor de citire în loc de corectarea acestora, deoarece operaţia de corecţie implică stoparea temporară a fluxului de date; citirea secvenţială în loc de citirea aleatoare ceea ce corespunde cu caracterul secvenţial al datelor video; citirea şi transferul de fragmente din mai multe programe, sau de fragmente multiple ale aceluiaşi program ("multithreading"), atunci când viteza de transfer este suficient de mare. Pentru a asigura prezentarea în timp real a datelor corespunzătoare mai multor programe, indiferent de debitul binar al fiecărui tip de date (video sau audio), stocate pe un acelaşi disc, se impune stabilirea unor principii de ordonare în timp a acceselor la disc. Dacă fiecare dintre procesele de citire aflate în derulare specifică un termen limita de prezentare a datelor, atunci se pot folosi algoritmi clasici de ordonare a acceselor, cum sunt EDF ("Earlier Deadline First"), care ordonează procesele în funcţie de termenul impus de satisfacere a cererii şi LSF ("Least Slack time First"), care asigură servirea prioritară a procesului cu timp de stagnare minim.

Algoritmul EDF este optimal din punctul de vedere al servirii cererilor lansate de procesele cu derulare în timp real, în schimb nu ţine seama de poziţia relativă pe disc a datelor cerute. Din acest motiv, poate să rezulte o utilizare ineficientă a discului şi un timp mediu de acces de valoare relativ ridicată.

Algoritmul CScan presupune parcurgerea discului într-un sens dat (de exemplu începând cu pistele dinspre circumferinţă şi mergând spre centrul discului). Cererile sunt servite în ordinea în care datele aferente apar în dreptul capetelor de citire / scriere pentru sensul de parcurgere ales. În acest caz timpul de căutare este mult mai redus şi în plus se garantează servirea fiecărei cereri într-un interval de timp dat.

Algoritmul Scan-EDF este o combinaţie între cei doi algoritmi prezentaţi anterior şi permite atât stabilirea unei priorităţi în funcţie de termenele de servire ale fiecărui proces, cât şi Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 88 optimizarea timpului de acces. În mod normal cererile sunt servite în ordinea stabilită printr-un algoritm EDF. Dacă există mai multe cereri care au aceiaşi termen de servire, atunci acestea sunt servite în ordinea poziţiei relative pe suprafaţa discului a datelor aferente. Evident, eficienţa algoritmului depinde de numărul de cereri având acelaşi termen de servire existente la un moment dat. Pentru a îmbunătăţi performanţele acestui algoritm se poate aplica un procedeu prin care se atribuie acelaşi termen de servire mai multor procese care iniţial aveau termene diferite. Se formează astfel grupuri de procese care sunt servite conform algoritmului CScan. Servirea unui întreg grup de procese se face pe parcursul unui ciclu. În cadrul acestuia, fiecărui proces i se alocă un timp de servire proporţional cu volumul datelor cerute de respectivul proces în unitatea de timp.

În funcţie de viteza de transfer a discului şi de calitatea cerută (care poate să varieze de la VHS la HDTV ), se pot transmite fragmente multiplexate pentru 3….18 programe video.

În ceea ce priveşte arhitectura videoserverelor se propun trei variante. Pentru aplicaţii care se adresează unui număr restrâns de utilizatori este preferabilă utilizarea unei platforme şi a unui sistem de operare de uz general. Soluţia prezintă avantajul unei implementări simple dar conduce la limitări în ceea ce priveşte numărul de programe video care pot fi transmise simultan. Cea de a treia soluţie presupune alocarea unor canale dedicate pentru transferul datelor corespunzătoare semnalului video. Pentru aceasta se utilizează o arhitectură hardware dedicată exclusiv transferului de date, numită subsistem server saver, serverului propriu zis (calculatorul de control) rămânându-i doar sarcina de interpretare a cererii utilizatorului, verificarea disponibilităţii programului şi a drepturilor de acces ale utilizatorului. Calculatorul de control transmite apoi subsistemului server saver identificatorul programului cerut şi adresa electronică a clientului. După efectuarea acestor operaţii calculatorul de control este liber până la terminarea programului respectiv. Subsistemul server saver permite simplificarea într-o mare măsură a manipulării datelor şi reduce cerinţele de calcul pentru calculatorul de control într-o asemenea măsură încât un simplu PC-Pentium este capabil să gestioneze difuzarea a 500 de programe într-un sistem cu 10000 de abonaţi. Placa de bază a server saver-ului poate controla până la 50 de discuri. Dacă se doreşte o capacitate mai mare, se pot cupla mai multe servere.

Difuzarea interactivă a programelor audio-video

Aplicaţii de tip "Video-on-demand" (VoD) . (Figura 2. [START_REF]Structura Manualului MultiMedia distribuit On-Line 198 Surse de IEM naturale[END_REF]. Sistem VOD Distribuit în Reţea . Arhitectura sistemului Informatic cu date distribuite în Reţea ) Sub această denumire sunt grupate o serie de aplicaţii care constau în principiu în transmiterea la cererea utilizatorilor a diferitelor forme de materiale audio-video stocate sub formă digitală pe un video -server. Legat de această definiţie se impun unele precizări. Mai întâi, în acest caz termenul video desemnează atât secvenţe de imaginii cu sunetul aferent cât şi imagini statice. În al doilea rând, sistemele din această categorie pot să ofere diferite grade de interactivitate, aşa cum s-a enunţat deja în paragrafele precedente. În sfârşit vom vedea că se impun unele limitări legate de diversitatea materialelor video disponibile la un moment dat şi de capacitatea videoserverului de a răspunde cererilor utilizatorilor.

Quasi -VoD (Q -VoD)

Într-un sistem VoD se poate întâmpla ca mai multe cereri pentru difuzarea unui anumit material să sosească de la diverşi utilizatori într-un interval de timp scurt. Astfel se ajunge în situaţia în care videoserverul trebuie să genereze mai multe fluxuri de date identice cu un decalaj mic în timp între acestea. De aceea este mult mai eficient din punctul de vedere al utilizării resurselor videoserverului şi ale reţelei să se grupeze mai multe cereri pentru un acelaşi program sosite într-un interval prestabilit. În acest mod se poate transmite un singur flux de date către mai mulţi utilizatori, singurul dezavantaj fiind acela că utilizatorii vor trebui să aştepte un timp de la lansarea cererii până la primirea materialului solicitat.

Difuzarea interactivă a filmelor (Movie-on -Demand, MoD)

Prezentarea aplicaţiei . Faţă de Q-VoD această aplicaţie urmăreşte pe de o parte eliminarea intervalelor de aşteptare, iar pe de altă parte mărirea gradului de interactivitate prin punerea la dispoziţia utilizatorului a unor comenzi pentru controlul transmisiei. Aplicaţia este proiectată pentru grupuri de utilizatori mai restrânse decât în cazul Q-VoD. Acest fapt devine evident dacă ne gândim că în acest caz videoserverului să genereze câte un flux de date pentru fiecare utilizator, ceea ce implică accesarea dispozitivului de stocare a datelor şi transmiterea în reţea a unui flux de date. Gradul de interactivitate poate fi diferit, în funcţie de modul de implementare. Aplicaţiile complet interactive pun la dispoziţia utilizatorului toate funcţiile de control ale unui videoplayer clasic. Consideraţiile de mai sus se referă la această situaţie. Dacă în schimb aplicaţia este parţial interactivă, utilizatorul având la dispoziţie un set minimal de funcţii de control (porneşte animaţia sau play, stop, derulare fără imagine), atunci sistemul se poate implementa în mod asemănător aplicaţiei Q-VoD. Într-adevăr, presupunând că există la un moment dat n utilizatori care urmăresc un acelaşi film începând de la momente de timp diferite, se poate întâmpla ca o comandă de derulare înapoi provenită de la utilizatorul Ui să conducă la coincidenţa în timp a fluxurilor de date i şi j, astfel încât începând din acel moment este suficient un singur flux de date pentru utilizatorii Ui şi Uj (Figura 2. 40. Conexiuni dintre Sistemul Informatic şi alte sisteme) . Situaţii asemănătoare pot să apară la executarea oricărui comenzi dintre cele specificate. Evident, probabilitatea de Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 90 coincidenţă perfectă în timp este foarte mică, motiv pentru care se definesc anumite momente la intervale regulate, numite puncte de sincronizare (fig. 4.30). Din punctul de vedere al utilizatorului aceasta va duce la apariţia unor întârzieri între lansarea şi executarea comenzii, dar acestea pot fi menţinute în limite acceptabile. Reţele pentru MoD . Parametrul cel mai important care trebuie avut în vedere la proiectarea infrastructurii reţelei de transport este debitul binar necesar. De asemenea, admiţând posibilitatea transmiterii de fluxuri de date identice mai multor utilizatori va trebui ca reţeaua să permită distribuţia de tip multicast. Un semnal video digital comprimat la o calitate VHS (400 de linii), are un debit binar de aproximativ 1,5 Mbps. Se pare însă că această calitate nu este larg acceptată. Pentru a obţine o calitate la utilizator comparabilă cu (eventual mai bună decât) cea din televiziunea radiodifuzată (525/625 de linii) este necesar un debit binar de 6-7 Mbps în cazul utilizării compresiei MPEG-2. În fine, un caz extrem îl reprezintă transmisia TV de înaltă definiţie (HDTV). Semnalul HDTV comprimat MPEG-2 are un debit binar cuprins între 15 şi 34 Mbps, în funcţie de rezoluţia şi rata de reîmprospătare curente. Sunetul aferent se transmite stereofonic la o calitate de disc compact, codat conform standardului MPEG-2/Audio. Debitul binar al secvenţei audio codate este de 256 kbps. Pe lângă calea de transmisie sever -utilizator am văzut că în aplicaţiile interactive este necesară o cale de retur (sau de interacţiune). Evident debitul binar al datelor vehiculate de la utilizator la server este mult mai mic, având în vedere natura interacţiunilor (utilizatorul transmite doar cereri, comenzi, răspunsuri, etc.). Suportul fizic al căii de interacţiune este de obicei acelaşi cu al căii de program, dar se pot utiliza şi cabluri diferite (eventual de tipuri diferite) (Figura 2. [START_REF]Măsurări şi Teste de CIEM[END_REF]. Utilizarea de grup a unui sistem de video-conferinţă prin ISDN). Una dintre primele idei de implementare a acestor reţele urmărea integrarea tuturor serviciilor video interactive şi a celor de distribuţie într-o reţea denumită "Information Superhighway". Componentele acestei reţele ar fi legăturile prin cablu coaxial, fibre optice sau hibride, iar elementele reţelei ar opera în banda de 5 Mz -1 GHz, utilizând protocoale ATM.

ISDN MCU

Soluţia tehnică cea mai simplă constă în utilizarea infrastructurii existente în reţele de televiziune prin cablu (CATV). Acestea dispun de o bandă de transmisie de 1 GHz, dar utilizează aproximativ jumătate pentru transmiterea a maxim 75 de canale TV analogice în banda de 50-500 MHZ. Cu modificări minore în structura reţelei CATV se poate obţine o reţea hibridă prin transmiterea în zona neutilizată a benzii a 20…400 de programe video digitale comprimate şi Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 91 alocarea unor canale de interacţiune (fig. 4.31). Conectarea utilizatorilor la reţea se face prin intermediul unui echipament ("Set Top Box") care asigură decodarea programelor digitale şi transmiterea către videoserver a comenzilor utilizatorului. Un model generic pentru astfel de reţea se prezintă în fig. [START_REF]Multimedia Optimisation and Demonstration for Education in Microelectronics[END_REF].32. Pentru îmbunătăţirile accesului în reţea şi a controlului traficului atunci când numărul abonaţilor şi al furnizorilor de servicii este mare se propune realizarea unei bucle locale de reţea care grupează un număr limitat de abonaţi şi furnizori de servicii. Buclele locale sunt apoi interconectate prin intermediul unei reţele de bandă largă (de exemplu ATM). Soluţiile pentru implementarea buclelor locale nu sunt încă bine conturate. Totuşi, una din cele mai convenabile tehnologii până la ora actuală pare să fie ADSL (Asymetric Digital Subscriber Loop). Aceasta permite transmisia digitala asimetrică la un debit binar 3 Mbps pe o distanţă de 3,2 km sau 1,5 Mbps pe o distanţă de 5 km, două canale video la calitate VHS. Canalul de întoarcere operează la o viteză mult mai scăzută şi utilizează aceleaşi suport fizic. Varianta simetrică a acestei tehnologii, numită HDSL (High-bit-rate Digital Suscribe Loop) permite un acces simetric, adică atât canalul direct cât şi cel de retur dispun de un debit binar de 1,5 Mbps.

Alte servicii video interactive

Servicii VoD instituţionale . Deosebirea esenţială faţă de serviciile VoD publice constă în cantitatea informaţiilor care trebuie stocate. De obicei numărul utilizatorilor unui asemenea serviciu este mult mai restrâns, iar informaţia este mai puţin diversificată. Rezultă de aici că cerinţele de performanţă ale serverului sunt mai reduse (Figura 2. [START_REF]Tehnici de proiectare respectând CIEM Tehnici de Proiectare considerind CIEM[END_REF]. Sistem Video-Conferinţă Multiplu cu IP) . Aplicaţiile tipice ale servicii include învăţământului la distanţă, sisteme de informare şi centre de documentare.

Televiziunea interactivă . Sub această denumire generică sunt înglobate mai multe servicii video interactive în care informaţia este prezentată utilizatorului astfel încât să poată fi afişată pe un receptor de televiziune uzual. Cu toate că aplicaţia se încadrează în clasa serviciilor audio-video, informaţiile transmise nu sunt neapărat secvenţe video, ci pot fi de tip text sau grafic, dar toate acestea sunt reprezentate sub formă de imagini de televiziune. Aceste aplicaţii nu sunt încă implementate pe scară largă, dar sistemele experimentale existente oferă următoarea gamă de servicii : Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 92

Servere de informaţii : din punctul de vedere al conţinutului informaţiilor serviciului se aseamănă cu teletextul, dar oferă în plus posibilitatea de a completa informaţia de tip text cu grafică sau imagini statice.

Servere de tranzacţii : interacţiunea utilizatorului are drept scop, pe lângă selectarea informaţiei, încheierea unei tranzacţii (achiziţionarea de produse, rezervarea de bilete de călătorie, operaţiuni bancare, etc.). Excepţie face doar achiziţionarea de produse ("teleshoping") în care se impune prezentarea în imagini a ofertei de produse.

Pentru implementarea acestor servicii se preconizează utilizarea infrastructurilor existente pentru VoD şi MoD, având în vedere faptul că debitul binar al datelor transmise este relativ scăzut. Selecţia şi achiziţia informaţiilor de pe videoserver . Problema sugerată în titlul de mai sus poate să apară banală la prima vedere dat fiind faptul că nu implică decât opţiunea utilizatorului. Să ne imaginăm însă cazul unui utilizator al unei reţele care oferă simultan servicii VoD, MoD, televiziune interactivă şi eventual alte servicii video interactive. În aceste condiţii utilizatorul este pus în situaţia să aleagă un material multimedia dintr-o ofertă de aproximativ 4000 -8000 de filme, până la 1000 de ştiri, noutăţi şi prezentări de evenimente şi alte aproximativ 10000 de articole din oferta de produse şi servicii din cadrul aplicaţiilor orientate pe tranzacţii. Utilizatorul are în general două moduri de abordare a accesului la informaţie.

PC PC

Selecţia informaţiei -atunci când acesta urmăreşte să obţină un anumit material despre care cunoaşte anumite elemente de identificare (denumire, domeniu, categorie, etc.).

Achiziţia informaţiei -atunci când acesta vine în contact cu un anumit material în mod întâmplător, în cursul unei alte activităţi, fără a fi căutat în mod special acea informaţie.

Ţinând seama de aceste două aspecte este utilă implementarea unor tehnici de explorare a informaţiilor care să vină în sprijinul utilizatorului. Cele mai uzuale tehnici sunt :

Selecţia în funcţie de conţinut. Este uşor de implementat pentru informaţiile de tip text, dar ridică probleme tehnice deosebite în cazul imaginilor şi sunetului deoarece implică un anumit grad de înţelegere a informaţiei. Este o tehnică adecvată modului de accesare prin selecţie, dar oferă performanţe scăzute pentru achiziţie.

Filtrarea presupune definirea unui set de criterii de selecţie. În urma filtrării se prezintă utilizatorului doar acele materiale care satisfac unul sau mai multe din aceste criterii. Şi această tehnică este specifică selecţiei informaţiei.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 93

Prezentarea Se extrag din fiecare material acele elemente care prezintă relevanţă în privinţa conţinutului acestora, fiind astfel tehnica cea mai potrivită pentru achiziţia de informaţii.

Navigarea permite utilizatorului să urmeze anumite căi într-o structură de informaţii, oferindu-i astfel atât posibilitatea selecţiei cât şi achiziţiei.

Aplicaţii de distribuţie multimedia

Distribuţia video de pe servere . Aplicaţiile din această clasă sunt similare cu cele interactive, singura diferenţă constând în faptul că videoserverul iniţiază şi controlează transmisia către toţi receptorii potenţiali. O aplicaţie tipică este distribuţia programelor TV publice. Aceasta funcţionează după principiul televiziunii analogice convenţionale, fiind diferită de aceasta doar sub aspectul transmisiei digitale. Structura sistemului de distribuţie este aproximativ aceeaşi pe care am prezentat-o la MoD, cu singura deosebire că videoserverul este eliberat de sarcina de a recepţiona şi verifica apelurile de la utilizatori. De asemenea videoserverul transmite în acest caz câte un singur flux de date pentru fiecare canal TV, ceea ce permite simplificare configuraţiei hardware a serverului. Alte aplicaţii din această clasă se adresează grupurilor restrânse de utilizatori din mediile instituţionale şi cuprind: Distribuţia buletinelor informative ; Distribuţia materialelor documentare de uz intern ; Programe TV de instruire . Pentru aplicaţiile de distribuţie a programelor TV publice calitatea imaginilor trebuie să fie cel puţin egală cu cea din televiziunea analogică, ajungând până la calitate de HDTV, pe când pentru celelalte se admite o calitate la nivelul standardului VHS. Avantajele mesajelor vocale în raport cu cele de tip text constau în esenţă în comoditatea compunerii mesajului. În special prima dintre cele două modalităţi de preluare a mesajelor reflectă acest avantaj. În acelaşi timp, prezentarea vocală a mesajelor este mai bogată în semnificaţii. Pe de altă parte însă, durata ascultării unui mesaj este de obicei mai mare decât cea a citirii aceluiaşi mesaj. Se estimează că un om poate citi cu o viteză de aproximativ 250 de cuvinte pe minut, dar vorbeşte în mod normal cu o viteză medie de pronunţare de 180 de cuvinte pe minut. Acest neajuns poate fi uşor depăşit prin utilizarea unor metode electronice de mărire a vitezei de redare fără modificarea frecvenţei sunetului. Poşta video este analogă cu poşta vocală, cu deosebirea că mesajele sunt secvenţe audio -video. Ca şi la poşta vocală, avem două modalităţi de generare a mesajelor : Mesaje video compuse spontan de către expeditor. Utilizatorul creează şi expediază, în locul unui text, un scurt mesaj audio-video. Obiectivul acestor mesaje este acela de a adăuga mai multă expresivitate ideii transmise. Camera video preia imaginea vorbitorului în acelaşi mod ca în sisteme videofonice. Mesaje video generate după un apel videofonic nereuşit. Diferenţa dintre acestea şi cele precedente este aceea că în acest caz utilizatorul nu avea iniţial intenţia de a transmite un mesaj video. Această situaţie este similară cu aceea de a lăsa un mesaj pe automatul telefonic de preluare a mesajelor.

PC PC

Mesaje compuse

Aşa cum am văzut deja, un mesaj compus poate să conţină text, grafică şi/sau imagini statice. Ceea ce este însă important de reţinut este faptul că un mesaj compus, deşi conţine mai multe tipuri de informaţie, poate fi tipărit cu o simplă imprimantă şi nu necesită dispozitive speciale pentru afişarea lui. Poşta electronica multimedia se referă la schimbul de mesaje care pe lângă text, grafică şi imagini statice conţine şi o structură audio-video sau animaţie pe calculator. Astfel, orice mesaj multimedia tipărit pierde o parte din substanţa lui.

Poşta multimedia poate fi utilizată în două moduri: pentru completarea unui mesaj vizual ca o secvenţă audio-video. Completarea are loc în timpul compunerii mesajului. pentru a include într-un mesaj o secvenţă audio-video preexistentă.

Până în acest punct am presupus că mesajul multimedia este o structură de date de sine stătătoare care conţine un mesaj text şi cel puţin câte o secvenţă audio şi video. Vom spune în acest caz că secvenţele audio-video sunt incluse în mod explicit. Diferitele componente ale mesajului sunt accesate prin intermediul unor referinţe interne care indică poziţia datelor corespunzătoare în cadrul mesajului . O altă modalitate de compunere a mesajului multimedia constă în includerea în mod implicit a secvenţelor audio video sau a altor componente de dimensiuni mari. Aceasta presupune că acele componente sunt doar referinţe în mesaj, fără ca datele corespunzătoare acestora să fie conţinute Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 96 efectiv în mesaj. Elementele din mesaj care referă componentele incluse implicit se numesc referinţe externe deoarece indică poziţia unei structuri de date aflate în exteriorul mesajului curent (de obicei pe calculatorul expeditorul). Utilizatorul are în acest caz posibilitatea de activare a referinţei, ceea ce conduce la transferul efectiv al datelor corespunzătoare şi afişarea lor .

Avantajele majore ale includerii implicite sunt : mesajul recepţionat în prima fază are dimensiuni mici, conţinând doar date de tip text. Se elimină astfel posibilitatea ca mesajul să nu poată fi stocat din cauza lipsei de spaţiu disponibil pe discul destinatarului. deoarece sistemele intermediare (nodurile reţelei de transport) prin care se propagă mesajul stochează fişierul şi apoi îl retransmite, dimensiunea fişierelor este limitată. În cazul fişiere1or de dimensiuni mari există riscul ca acestea să nu treacă de anumite sisteme intermediare.

În cazul transmiterii unui mesaj către mai mulţi destinatari simultan este posibil ca unii dintre aceştia să nu dispună de resurse hardware sau software pentru decodarea şi prezentarea secvenţelor audio-video. Rezultă aşadar o încărcare inutilă a reţelei de transport şi a dispozitivelor de stocare ale sistemelor destinatarilor în cauză. Dacă insă mesajul conţine doar text şi referinţe externe, fiecare destinatar poate să decidă dacă accesează sau nu componentele referite.

Conceptul de includere implicită a fost extins în cadrul standardelor actuale de poştă electronică multimedia la orice tip de date. Astfel, mesajul transmis poate să fie doar o colecţie de referinţe la structuri de date de tip text, audio, grafice sau video stocate pe sistemul expeditorului sau, mai general, pe alte sisteme de calcul.

Transferul documentelor compuse şi multimedia .

Acest paragraf va discuta problemele legate de schimbul de documente multimedia între persoane, însă multe dintre aspectele luate în discuţie sunt în aceeaşi măsură specifice aplicaţiilor din clasa persoană-sistem.

Documente compuse discrete şi documente sincronizate

Am considerat iniţial că diferenţa între documentele compuse şi documentele multimedia constă în esenţă în faptul că pentru primele nu se definesc relaţii temporale între componente, acestea fiind de natură discretă (text, grafică, imagini statice). O consecinţă a acestui fapt este că documentele compuse pot fi tipărite, iar documentele multimedia nu.

În cadrul documentelor multimedia relaţiile temporale între componente constituie informaţiile de sincronizare. În funcţie de natura acestor relaţii putem distinge două categorii:

• Sincronizarea implicită presupune existenta unor relaţii temporale naturale între diferite elemente. Acesta este cazul sunetului asociat unei secvenţe video.

• Sincronizarea explicită (sau orchestrarea) -constă în definirea momentelor de timp în care se prezintă fiecare componentă, atunci când între acestea nu există o interdependenţă temporală naturală. Aşadar sincronizarea explicită presupune organizarea succesiunii prezentării componentelor unui document multimedia atunci când între acestea nu există relaţii temporale implicite.

Transferul sincron şi asincron

Din punct de vedere tehnic documentele se pot transmite în două moduri: sincron (în timp real) . Documentul este prezentat pe măsura transferului datelor, cu o întârziere constantă datorată în principal timpului necesar pentru decodarea datelor. Aceasta înseamnă că reţeaua de transport trebuie să dispună de un debit binar de transmisie suficient de mare pentru ca datele recepţionate să poată fi prezentate sincron, adică într-o aceeaşi succesiune temporală.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 97

asincron . Documentul este mai întâi transferat şi stocat în întregime pe sistemul utilizatorului, într-un timp arbitrar. Prezentarea documentului se face într-un moment ulterior stabilit de către utilizator. Acest mod de transfer este adecvat situaţiilor în care debitul binar disponibil în reţeaua de transport este relativ mic. Un alt aspect important al transferului documentelor este legat de posibilitatea utilizatorului de a controla şi particulariza transferul, adică de gradul de interactivitate. În cazul transferului asincron putem distinge două tipuri două tipuri de interactivitate: Locală -după transferul complet al documentului utilizatorul îşi particularizează prezentarea utilizând mecanismele de interacţiune din cadrul acelui document. La distanţă -presupune că documentul este transmis doar parţial, anumite componente ale acestuia fiind doar referite, fără a transmite efectiv (includere implicită). În acest caz prezentarea componentelor referite se face la cererea expresă a utilizatorului, această cerere acţionând asupra sistemului de pe care se transferă documentul (acţiune la distanţă).

Din ceea ce s-a prezentat până acum se remarcă faptul că nu există diferenţe de principiu majore intre poşta electronică multimedia si transferul documentelor multimedia. Există însă o serie de diferenţe tehnice care conduc la implementări diferite ale celor două clase de aplicaţii. În primul rând, în cazul poştei multimedia compunerea şi transferul mesajului se face la iniţiativa expeditorului, pe când în celălalt caz se presupune că există a priori un document multimedia stocat pe un sistem oarecare, iar transferul se execută la iniţiativa utilizatorului care recepţionează acel document. O consecinţă a acestui fapt este că persistenţa (durata de existentă) mesajelor multimedia este mai mică decât a documentelor. sistemele intermediare din cadrul reţelei nu permit în general stocarea şi retransmisia fişierelor de dimensiuni mari.

Procese Didactice şi Serviciile de Comunicaţii

spaţiul alocat stocării mesajelor pentru utilizatorii sistemului destinatar este de regulă relativ restrâns.

pot să apară incompatibilităţi între formatele fişierelor transmise şi a celor acceptate de către unele sisteme intermediare.

Formate de documente multimedia şi Asigurarea compatibilităţii .

Presupunând că reţeaua de transport poate să asigure transferul oricăror tipuri de documente multimedia, rămâne problema asigurării compatibilităţii între sistemele terminale implicate în transfer (Figura 2. 46. Procesele didactice şi asigurarea serviciilor de comunicaţii cu ajutorul reţelelor informatice) . Această problemă se pune mai acut decât în cazul documentelor text din următoarele motive: structura documentelor multimedia este mai complexă decât a documentelor text deoarece, pe lângă structura logică a datelor apare o structură temporală a componentelor. Aceasta duce la sporirea numărului de formate posibile şi deci măreşte riscul incompatibilităţii. prezentarea componentelor audio -video depinde de arhitectura hardware a sistemului şi de performanţele acestuia. Astfel, chiar dacă documentul recepţionat poate fi interpretat corect la nivel software, există posibilitatea ca anumite componente ale acestuia să nu poată fi prezentate corect din cauza incompatibilităţii hardware (rezoluţia monitorului, viteza procesorului, etc.), Din aceste motive se impune elaborarea unor standarde pentru specificarea formatelor documentelor multimedia. În general aceste standarde se referă la următoarele elemente de arhitectură a documentelor:

• structura logică -defineşte componentele logice ale documentului. Acestea sunt capitole, paragrafe, referinţe, etc. -pentru texte, respectiv secvenţe audio -video, imagini, desene.

• structura de prezentare -determină modul de prezentare a documentului în funcţie de dispozitivele de ieşire selectate de utilizator (monitor, difuzor, imprimantă, etc.). Pentru elementele de informaţie discretă aceasta indică dispunerea spaţială a lor, pe când pentru secvenţele audio-video se specifica dispunerea spatio-temporala a acestora.

• structura de conţinut -indică tipul informatiei din cadrul fiecărei componente şi formatul de reprezentare a acesteia.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de Analiza contextului procesului de învăţare / instruire implică două etape : a) evidenţierea necesarului de instruire într-un anumit domeniu însoţită de Evaluarea şi Atestarea Necesarului de Cunoştinţe şi Deprinderi . b) descrierea mediului de învăţare în care va fi utilizat produsul de instruire . Evaluarea şi Atestarea Necesarului de Cunoştinţe implică : a) Definirea Necesarului de Cunoştinţe care este realizată pentru a determina ce tip de instruire trebuie selectată pentru a se obţine anumite cunoştinţe şi deprinderi ; b) Atestarea Necesarului de Cunoştinţe pentru a se putea realiza o instruire eficientă bazată pe soluţii şi strategii didactice adecvate . -Caracteristicile Afective : interese , motivaţie , atitudini , şi logică -Caracteristicile Sociale : dezvoltare morală , caracteristici socio-economice ; relaţiile cu colegii şi respectul faţă de autoritate . Definirea Audienţei Cursului Web . Materialul de instruire trebuie să fie adecvat unui auditoriu specific. Necesarul de cunoştinţe şi caracteristicile audienţei influenţează în mod definitoriu :

C. Efectuarea unei evaluări formale (explicite şi riguroase) în vederea Atestării Necesarului de Cunoştinţe şi

modul de proiectare a cursului , instrumentele (programele utilitare) folosite , etc.

În termeni educaţionali , caracterizarea audienţei (auditoriului) se face prin intermediul caracterizării studenţilor şi a cunoştinţelor pe care le posedă aceşti studenţi , caracterizare care are consecinţe directe asupra modului în care este proiectată situaţia de învăţare . Pentru a proiecta un pachet de instruire eficient profesorii trebuie să fie foarte precişi în definirea şi cunoaşterea caracteristicilor audienţei cursului , să aprecieze corect cunoştinţele în domeniul predat pe care le posedă deja acest auditoriu , şi să evalueze corect cunoştinţele de tehnologie ale auditoriului .

Descrierea necesarului de cunoştinţe ale audienţei (auditoriului) referitoare la utilizarea tehnologiilor informatice :

-Caracteristici personale ca de exemplu : sex, vârstă, ocupaţie, etc. . Aceste caracteristici determină : obiectivele , mediile folosite , activităţile didactice propuse , modul de adresare (limbajul) , culorile . -Nivelul de instruire, deprinderi practice şi cunoaştere (înţelegere, asimilare) a subiectului Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 104

-Motivaţia studentului de a participa la un Curs Web . -Nivelul de cunoştinţe de informatică şi de experienţă în manipularea Calculatorului , care determină nivelul de ghidare a activităţilor didactice efectuate de studenţi . Familiarizarea studentului cu navigarea pe Internet implică introducerea unui mic tutorial referitor la utilizarea resurselor informatice ale cursului .

-Modul în care studentul poate accesa reţeaua Web .

-Momentul de timp şi locaţia (locul) avantajoase pentru conectarea la Internet -Similaritatea Intereselor auditoriului .

Elemente de Pedagogie Inginerească

Elementele de Pedagogie Inginerească intervin în parcurgerea următoarelor etape : definirea obiectivelor de predare pentru un auditoriu specific ; selectarea strategiilor de predare ; structurarea conţinutului lecţiilor (unde intervine calitatea cadrului didactic-inginer specializat într-un anumit domeniu ) .

Definirea Obiectivelor Învăţării (Instruirii)

Obiectivele Învăţării sunt definite de cunoştinţele şi deprinderile pe care studenţii trebuie să le posede la terminarea procesului de instruire . Aceste obiective pot fi pentru : o lecţie , o unitate didactică , un curs , sau pentru programa şcolară a unui semestru , etc. Un obiectiv al Învăţării oferă un răspuns la întrebarea "Ce doreşte profesorul să ştie şi să înţeleagă studenţii ? " Identificarea Obiectivelor Învăţării pentru satisfacerea unui Necesar de Cunoştinţe şi Deprinderi Specifice unei anumite activităţi profesionale se face analizând Caracteristicile Obiectivelor Învăţării .

Identificarea Obiectivelor Instruirii (Învăţării) se poate face analizând : ghiduri de curriculum ; legi ; cerinţele obţinerii unor licenţe ; analize de profesiuni şi sarcini profesionale . Obiectivele Învăţării (Instruirii) în cazul unui Curs Web se stabilesc de către Profesor care trebuie să definească foarte clar disciplina sau materia pe care profesorul doreşte să o predea utilizând un Curs distribuit On-Line (sau Curs WEB).

• Care sunt obiectivele de predare şi • Care sunt obiectivele de învăţare ? Ca şi în alte metodologii, prima etapă a procesului de Proiectare a Instruirii constă în definirea obiectivelor cursului . Primul obiectiv este de a produce un material de instruire distribuit pe Web. Acest obiectiv este un obiectiv general . Apoi trebuie ca profesorul să decidă care sunt obiectivele specifice ale cursului . Problema cea mai importantă este : ce rezultate doreşte să obţină profesorul cu ajutorul Cursului pe Web. Pentru a obţine un răspuns la această întrebare fundamentală , profesorul trebuie să decidă care sunt răspunsurile corecte la alte întrebări incluse în această întrebare :

-Care este domeniul general al conţinutului Cursului Web proiectat -Care sunt obiectivele învăţării -Care este elementul esenţial al cursului : învăţarea conţinutului sau acumularea unor deprinderi practice ...

Descrierea Obiectivelor

A. Obiective generale , scopuri principale sau aspiraţii : de exemplu : însuşirea şi folosirea unui vocabular , specific şi adecvat domeniului studiat

B. Obiective Specifice

Adrian A. -Obiective Specifice : Stăpânirea tehnicilor de proiectare a PCB (circuitelor imprimate)

Obiective Operative : Stăpânirea metodelor de testare a unui echipament electric în camere anechoice sau "în câmp deschis". Analiza şi Înţelegerea Conţinutului Pentru a crea un material de tip hypertext profesorul trebuie mai întâi :

să analizeze structura conţinutului materialului predat , iar ulterior să decidă asupra formei convenabile de organizare a cunoştinţelor şi/sau să decidă asupra procedeelor şi procedurilor de predare a materialului .

Analiza Conţinutului implică Colectarea Resurselor Materiale care sunt de trei categorii :

-Informaţii şi resurse relevante subiectelor şi materiei prezentate -Informaţii şi resurse relevante pentru dezvoltarea instruirii şi proceselor de predare -Informaţii şi resurse relevante sistemului de transfer a conţinutului lecţiei incluzând Echipamentul de calcul şi programele aferente (computer hardware şi software) Informaţii referitoare la Subiectul Materiei Predate pot fi obţinute folosind următoarele surse : manuale de curs ; alte programe de IAC ; surse originale ca de exemplu reviste ; materiale de referinţă ; manuale tehnice ; filme şi programe TV ; benzi şi diapozitive ; echipamentul actual necesar desfăşurării procesului de predare ; manual de exploatare a echipamentelor ; numele experţilor în conţinut care pot ajuta Profesorul la dezvoltarea materialelor .

Informaţii Referitoare la Procesele de Realizare (Dezvoltare) a Instruirii şi a Predării :

texte şi manuale despre procesul de proiectare a instruirii programe utilitare pentru : administrarea instruirii , realizarea unor organigrame , procesarea textului , graficii, video, testare , etc. Informaţii Referitoare la Sistemul de Distribuire al Lecţiei :

• sistemul de calcul (PC-ul) utilizat , incluzând dispozitivele periferice (scanner, imprimanta, reţeaua, lectorul de CD-ROM, etc.)

• manuale de hardware Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 106

• software utilitar (ca de exemplu Powerpoint )

Tot în categoria resurselor pot fi incluse programele pentru Administrarea Procesului de Proiectare .

Analiza Nivelului de Integrare a Tehnologiilor Informatice

În această etapă Profesorul trebuie să decidă cât de mult este integrată reţeaua WEB în procesul de instruire , pornind de la utilizarea Internet-ului ca o resursă adiţională a cursului tradiţional şi terminând cu conceperea şi realizarea unui curs pentru învăţarea la distanţă. STRATEGIA C ( referitoare la deprinderi şi creearea unor deprinderi / rutine procedurale ) 1. Prezentarea unei situaţii de tip simulare . 2. Exemplificarea unei proceduri adecvate pentru a putea controla situaţia apărută . 3. Prezentarea unor deprinderi metode şi proceduri cu ajutorul cărora se poate rezolva situaţia apărută .

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 107 4. Exemplificarea consecinţelor care pot apare datorită utilizării unor metode şi procedee improprii de rezolvare a problemei apărute . [START_REF] Wolf | Wolverhampton Online Learning Framework[END_REF]. Exerciţii de simulare cu ajutorul cărora studentul să-şi poată forma deprinderile necesare rezolvării unor situaţii reale . 6. Exerciţiu de evaluare a cunoştinţelor .

Elementele care trebuiesc incluse în Curs : Lecturi (Bibliografie) ; Imagini ; Formulare pentru teme pentru acasă ; Forumuri ; note de lectură (articole) ; forme de verificare (testare) ; examene ; rezultate obţinute de student (note, calificative) , lucrări ale studenţilor (proiecte realizate de studenţi) ; conexiuni "on-line" la alte materiale distribuite pe Internet ; utilizarea unor resurse grafice .

Modelul Orientativ al Proiectului Planului de Lecţie

Conceperea şi proiectarea unui model orientativ de planificare a lecţiei reprezintă un exerciţiu managerial necesar pentru perfecţionarea practicii pedagogice a fiecărui cadru didactic şi prespune valorificarea analizelor realizate anterior din perspectiva proiectării-dezvoltării curriculare şi a pedagogiei diferenţiate individualizate . Funcţionalitatea modelului angajează acţiunea socială a unui reper metodologic valabil şi pentru factorii de conducere implicaţi în acţiunile complexe de evaluare a calităţii procesului de învăţământ . Structura modelului sugerează, în fond, strategia managementului şcolar, care orientează activitatea de conducere a procesului de învăţământ în sens sistemicoptiminovator, la nivelul liniei de continuitate existentă între cercetarea pedagogică fundamentalăorientatăaplicativă . Practica proiectării şi a dezvoltării curriculare a activităţii didactice orientată la nivelul unei instruiri / educaţii diferenţiate eficiente, argumentează importanţa lecţiei mixte sau combinate care este centrată prioritar asupra realizării interdependenţei obiectiveconţinuturi -metodoIogieevaluare şi a corelaţiei pedagogice profesorstudent . În accepţia proiectării şi a dezvoltării curriculare a activităţii educative şi de instruire , planul unei activităţi didactice eficiente are ca reper succesiunea de "evenimente didactice" care intervin la nivelul lecţiei mixte / combinate adaptabile la orice tip sau variantă de lecţie exersată în mediul universitar ; organizarea clasei / captarea atenţiei motivarea studenţilor ; actualizarea elementelor învăţate anterior ; pregătirea studenţilor pentru asimilarea noilor cunoştinţe, capacităţi , etc.; comunicarea obiectivelor care vizează asimilarea noilor cunoştinţe , capacităţi , etc. ; asimilarea noilor cunoştinţe , capacităţi , etc. ; sistematizarea şi fixarea cunoştinţelor , capacităţilor , etc. predateînvăţateevaluate ; valorificarea circuitelor de conexiune inversă externă şi internă , necesare pentru autoreglarea activităţii didactice pe tot parcursul desfăşurării acestei activităţi didactice .

Modelul Orientativ al Proiectului de Lecţie . Rezumat . 1. Tema Lecţiei ( a grupului de lecţii, a subcapitolului , a capitolului , a modulului )

Subiectul Lecţiei (titlul lecţiei care va fi predată → învăţată→ evaluată)

Tipul Lecţiei ( conform obiectivelor predominante / sarcinii didactice fundamentale )

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 108 [START_REF]Multimedia Optimisation and Demonstration for Education in Microelectronics[END_REF]. Scopul Lecţiei (exprimă sintetic obiectivele generale şi specifice ale grupului de lecţii , subcapitolului , capitolului , modulului , în conformitate cu tipul lecţiei şi cu sarcina didactică fundamentală) 5) Obiectivele operaţionale / concrete (deduse din scopul lecţiei şi din obiectivele specifice stabilite la nivelul programei şcolare)schema de elaborare : acţiunile studentului (observabile , evaluabile)resursele necesare ( conţinut -metodoIogiecondiţii de instruire : interneexterne )modalităţile de evaluare (pe parcursul activităţii la sfârşitul activităţii ) 6) Conţinutul de predatînvăţatevaluat (corespunzător obiectivelor specificeconcrete -operaţionale) 7) Metodologia de predareînvăţareevaluare (stabilită în concordanţă cu obiectivele pedagogice concrete / operaţionale) include :

întrebările : de tip exerciţiu ; de tip problemă ; de tip situaţieproblemă sarcinile didactice , fundamentaleoperaţionale, de predareînvăţareevaluare deschiderile metodologice (procedee, metode, strategii de predareînvăţareevaluare mijloacele de învăţământ (disponibilizate / disponibilizabile) 8) Scenariul didactic :

evenimentele didactice / corespunzătoare tipului de lecţie reactualizarea unor cunoştinţe, capacităţi , strategii cognitive prezentarea / creearea unor probleme , situaţii-problemă dirijarea învăţării prin strategii de : comunicare-învăţare ; cercetare-învăţare ; acţiuneînvăţare ; programare-învăţare (instruire programată , instruire asistată de calculator) evaluarea soluţiilor adoptate pentru rezolvarea problemelor , pentru rezolvarea situaţiilor-problemă fixarea soluţiilor / răspunsurilor prin aprofundare în condiţii de interpretare , aplicare , analiză-sinteză , evaluare critică stabilirea temelor pentru acasă (generaleindividualizate ; recomandări metodologice , bibliografice)

9) Concluzii :

evaluarea globală / caracterizare generală decizii cu valoare de diagnoză-prognoză : note şcolare, aprecieri, observaţii . caracterizări , etc.

stabilirea direcţiei / direcţiilor de perspectivă .

Realizarea proiectului de activitate / lecţie, la nivelul unei practici şcolare din ce în ce mai complexe şi diversificate, angajează capacităţile şi resursele de creativitate pedagogică proprii cadrului didactic aflat în diferite ipostaze manageriale : profesor , decan , rector , profesormetodist , profesor-consilier , profesor-cercetător , profesor -şef de catedră .

Înţelegerea şi organizarea conţinutului

Instrumente de organizare a informaţiilor : organigrame , diagrame , modele sistemice , şi planşe . Conceptul de conţinut . Conţinutul reprezintă domeniul de cunoştinţe care trebuie predat . În general, pot fi specificate patru mari categorii referitoare la conţinutul educaţiei : Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 109 a) selectarea subiectelor care trebuiesc predate , b) alocarea intervalului de timp necesar predării conţinutului selectat şi secvenţierea optimă a conţinutului (în termenii structurii interne a conţinutului) , c) transmiterea conţinutului şi forma de expunere (prezentare) , d) mediile de transmitere folosite .

În plus, trebuie ca profesorul să prevadă şi metode sau mijloace cu ajutorul cărora să poată verifica asimilarea / învăţarea conţinutului de către studenţi .

Atunci când are loc selectarea conţinutului trebuie ca profesorul să găsească răspunsul la două întrebări fundamentale :

Tipul de informaţie Deprindere (comportamentală) învăţată de către individ

Informaţie reţinută (asimilată)

Studentul este capabil să definească corect Compatibilitatea Electromagnetică .

Înţelegerea unui concept sau fenomen

Studentul este capabil să explice fenomenul de Compatibilitatea Electromagnetică (CEM) .

Controlul asupra procedurilor

Studentul este capabil să demonstreze apariţia semnalelor parazite în cazul CEM cu creionul pe hârtie .

Capacitatea de a rezolva probleme inginereşti

Studentul este capabil să aplice formulele CEM pentru a rezolva în faza de Proiectare orice problemă practică în care pot apare aceste fenomene CEM .

Tabel 3. 2. Transformarea conţinutului în cunoaştere (cuunoştinţe şi deprinderi) cu ajutorul activităţilor didactice

Selectarea şi secvenţierea conţinutului în unităţi didactice se face în funcţie de : fapte , proceduri , concepte , şi principii (Figura 3.

Secvenţierea conţinutului) .

Adrian A.

2. Proiectarea Interfeţei Grafice cu Utilizatorul Student

Conceperea, proiectarea şi realizarea Interfeţei implică luarea unor decizii privind : organizarea şi aranjarea paginilor, prezentarea vizuală generală a locaţiei cursului pe WEB (imagini, culori...), utilizarea graficii, selectarea unei metafore corespunzătoare şi selectarea programelor utilitare pentru navigaţie . Această secţiune conţine informaţii despre principiile generale care trebuiesc aplicate la proiectarea paginilor Web . Sunt furnizate câteva modele generale de proiectare a paginilor Web , este discutată utilizarea graficii şi sunt prezentate modelele de realizare a navigării .

Etapele de

Modelul unui Ecran cu Informaţii (Figura 3. 7. Exemplu de Model pentru Ecran)

Fără o structură de organizare solidă şi logică locaţia WEB nu va funcţiona eficient chiar dacă conţinutul de bază este corect şi bine redactat (scris) .

Pentru a organiza informaţia profesorul trebuie să parcurgă următoarele patru etape :

1. divizarea informaţiei în unităţi logice ; 2. stabilirea unor ierarhii pentru importanţa şi generalitatea informaţiei ; 3. utilizarea ierarhiilor pentru structurarea relaţiilor (conexiunilor) dintre segmentele de curs ; şi 4. analizarea implementării estetice şi funcţionale a sistemului . În concluzie, un program de instruire (program interactiv, cuprinzător, şi explicit) are ca elemente definitorii următoarele noţiuni:

buton pentru vizualizarea unei animaţii sau a unui CD

-predare: procesul oferirii direcţionării individuale a studentului; -învăţare: procesul acumulării de cunoştinţe asupra unui subiect prin: studiu, instruire, sau experimetare;

-instruire: procesul oferirii, într-un mod sistematic, a informaţiilor sau cunoştinţelor despre un subiect.

Cum poate un pachet de programe să intensifice aceste procese ? În primul rând, prin utilizarea în clasă, integrat în discuţiile la lecţii despre subiectul predat, se oferă instructorului posibilitatea ilustrării într-o manieră sistematică a unui număr de exemple concepute să întărească conceptele subiectului studiat (predat). În al doilea rând, se facilitează interacţiunea instructor--student în contextul rulării unor exemple concomitent cu durata lecţiei. În al treilea rând, se permite studentului să exploreze individual în ritm propriu şi de unul singur exemplele şi astfel să întărească învăţarea proprie a materiei de studiat, fără ca studentul să fie inhibat de atmosfera clasei. Astfel: a) se simpifică conceptele dificile prezentându-se multe exemple într-un timp scurt; b) se vizualizează uşor procese dinamice dificil de a se reprezenta pe tablă; c) se permite studentului să participe la instruire; d) se pot efectua rapid multe calcule dificile la lecţie eliberându-se timp pentru procesul de predare al instructorului (profesorului). Cel mai simplu mod de organizare a informaţiilor este secvenţa , sau prezentarea narativă lineară . Ordonarea secvenţială poate fi cronologică , o serie logică de subiecte prezentate de la general la particular (sau specific) , sau chiar o prezentare alfabetică (aşa cum se face în indexuri , enciclopedii , sau glosare) . Organizarea secvenţială este utilă pentru locaţii mici ; pentru secvenţe narative lungi însă acest mod de structurare devine complex şi astfel o mare parte din structură poate rămâne insuficient înţeleasă de către student . Interactivitatea unui curs distribuit on-line într-o reţea informatică WEB poate fi proiectată pentru mai multe nivele : interacţiunea cu profesorul, interacţiunea cu alţi studenţi şi interacţiunea cu conţinutul.

Componentele unui

Această interactivitate este realizată selectând corespunzător utilităţile de comunicare ale reţelei Internet (poşta electronică sau E-Mail, forumurile electronice, conversaţie sau "chat", videoconferinţele...). Profesorul decide asupra folosirii celor mai potrivite utilităţi şi asupra modului în care aceste utilităţi sunt integrate în structura cursului şi în realizarea interfeţei cu utilizatorul. Au fost identificate patru clase de tehnici aşa cum sunt prezentate ulterior . Tehnicile clasificate ca individuale sunt caracterizate de rememorarea informaţiei din resursele on-line şi de faptul că un student poate realiza sarcina de învăţare fără a comunica în prealabil cu profesorul şi cu ceilalţi studenţi. Tehnicile clasificate ca profesor-student pot fi puse în practică prin aplicaţii e-mail. În al treilea rând, tehnicile prezentate ca profesor-studenţi vor fi de obicei aplicate prin buletine de bord sau liste de discuţie pentru e-mail. Tehnicile prezentate ca intergrupuri pot fi organizate prin sistemele de conferenţiere prin computer, buletine de bord sau liste de distribuţie pentru e-mail.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 119

Modelele resurselor ON--LINE . Tehnicile şi resursele on-line pot fi informaţii (baze de date on-line şi jurnale on-line ), software (aplicaţii on-line şi biblioteci on-line ) sau persoane (interese de grup on-line şi experţi individuali). Profesorii pot face apel la tehnici care utilizează aceste resurse via CMC. Tehnicile pot fi mai mult sau mai puţin structurate, dar ele cer în totalitate o minimă participare interactivă din partea profesorului.

Calităţile potenţiale ale CMC constau în capacitatea CMC de a oferi o cale de acces la resurse, învăţarea colaborativă şi realizarea individuală. Deşi CMC nu este o componentă necesară şi suficientă a dezvoltării învăţării individuale, ea creşte posibilitatea ca acest tip de învăţare să poată avea loc la distanţă.

. Tehnici profesor-studenţi :

Cursuri ; Seminarii (simpozioane) .

. Tehnici intergrupuri :

Dezbateri ; Simulări şi jocuri ; Roluri ; Studii de caz ; Grupuri de discuţii ; Sarcini pe bază de transcriere ; Brainstorming ; Tehnici Delphi ; Tehnici nominale de grup ; Forumuri ; Proiecte de grup .

Tehnici individuale

Baza de date colectivă. Bazele de date colective, ca bibliografiile adnotate, listări de jurnale, surse directoriale pentru burse, şi calendare de evenimente pot fi realizate prin sistemele de conferenţiere prin computer. Sistemele de conferenţiere oferă mijloace pentru solicitarea şi colectarea contribuţiei persoanelor individuale. Accesul la resursele educaţionale auxiliare. Resursele on-line auxiliare pentru uzul educaţional includ reţelele internaţionale, bazele de date, cataloagele de bibliotecă şi stocurile de informaţii. Pentru a fi utile în programul de învăţământ, aceste resurse ar putea să constituie o parte integrală a activităţilor on-line . Biblioteca. Într-o bază de texte on-line , articole, cursuri, rapoarte de cercetare etc. pot fi puse la dispoziţia studenţilor. Bazele de date on-line sunt colecţii organizate de date care pot fi accesate prin CMC. Utilizând aceste resurse, un conducător de curs poate menţine baze de date locale utile atât studenţilor, cât şi facultăţii. O soluţie mai bună decât menţinerea de baze de date locale este să se asigure accesul la baze de date externe.

Aplicaţii on-line sunt programe software care pot fi executate pe un computer aflat la distanţă prin intermediul reţelei. Şedinţa de la distanţă poate fi stabilită folosind de exemplu o conexiune modem sau serviciul Internet Telnet. Aplicaţiile on-line includ o gamă de aplicaţii de Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 120 la instrumentele de dezvoltare software, la aplicaţii specifice pentru statistică, analiză economică şi aşa mai departe, până la aplicaţiile de instrucţie cu ajutorul computerului (CAI). Bibliotecile de Programe Utilitare (software) . Pe lângă accesarea aplicaţiilor on-line de la distanţă, studenţii pot obţine programe de aplicaţii de la biblioteci de software aflate la distanţă astfel încât să execute apoi programe pe microcomputere locale. Astfel de programe de aplicaţii sunt oferite de un număr de computere gazdă. Internet oferă un fişier de protocol standardizat (FTP) pentru a obţine copii ale aplicaţiilor software şi un număr mare de sisteme de buletine de bord bazate pe PC-urile obişnuite au schimburile de software ca activitate principală. O cale de a aplica astfel de resurse în educaţie este să se asigure bibliotecilor software on-line un fond de software cu relevanţă educaţională pentru studenţi. Comunicarea bidirecţională / reciprocă între consilier şi student. În cazul celor mai multe sisteme de predare / învăţare de la distanţă, supunerea la cererile de verificare, evaluare şi feedback este importantă. Cercetările arată că timpul de verificare în clasă poate avea efecte distructive asupra structurii cursului. Deseori studenţii trebuie să aştepte prea mult pentru a putea primi ajutor atunci când întâlnesc dificultăţi în învăţare. Într-o oarecare măsură, folosirea telefonului s-a dovedit utilă în aceste situaţii, dar sistemele de conferenţiere prin calculator funcţionează mai eficient. Studenţii pot, de exemplu, să pună oricând întrebări fără intervalul de aşteptare necesar distribuirii corespondenţei. Se pot lua în considerare şi alte soluţii care introduc Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 121

Metode de Instruire

Focalizate pe Profesor

o mai flexibilă organizare a consultanţei şi evaluării. Răspunsurile studenţilor pot fi puse la dispoziţia tuturor cursanţilor înainte sau după termenul limită acordat rezolvării problemei.

Testele computerizate pot fi incluse în sistemele on-line ca substitut pentru verificările tradiţionale off-line. La un nivel educaţional mai înalt comunicarea bidirecţională prin e-mail poate fi utilizată în orientarea proiectelor studenţeşti individuale.

Tehnici profesor-student Supervizarea on-line a unui Proiect individual. O convorbire on-line între doi participanţi poate fi folositoare în astfel de situaţii ca rescrierea unui referat, scrierea unui proiect de teză. Supervizarea on-line poate fi mai lentă decât consultaţia directă vorbită. În acelaşi timp ar putea fi considerată o utilizare mai bine gândită şi mai productivă a timpului de contact.

Clasa on-line . Aplicaţii ale modelului clasei on-line au fost inspirate adesea de "clasa virtuală" studiată de cercetătorii de la Institutul Tehnologic din New Jersey (Hiltz 1990). Există trei trăsături comune ale majorităţii claselor on-line . În primul rând, dimensiunile grupului sunt comparabile cu cele ale clasei frontale. În al doilea rând, există cel puţin o persoană responsabilă de conducerea activităţilor grupului şi în al treilea rând, conferenţierea grupului reprezintă principala metodă de comunicare. Varietăţi de clase on-line depind de vârsta medie a grupului de studenţi, de nivelul educaţional şi de rolul persoanei responsabile de activitatea grupului. Instructorul poate, de exemplu, să introducă ore de lucru în birou, lecturi, termene limită, materiale de rezervă în bibliotecă şi consultanţă pentru examene. Avizierul electronic este accesibil şi celor care au participat la curs şi celor care au lipsit. Avizierul electronic funcţionează permanent şi este marcat automat cu data etc. Datorită caracterului său interactiv, avizierul electronic permite de asemenea clarificarea nelămuririlor referitoare la anunţuri . Oferind detalii administrative , avizierul electronic prezintă avantaje faţă de anunţurile din clasele frontale, ca şi faţă de conversaţiilor telefonice dintre cursanţi şi instructor sau vizitele în cabinetul profesorului .

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 122 Distribuirea informaţiei. Sistemele de învăţare / predare de la distanţă cresc eficienţa distribuirii şi actualizării informaţiei către studenţi, facultate şi personal. Conferenţierea prin computer poate, de exemplu, să fie utilizată pentru distribuirea materialelor educaţionale aduse la zi şi a informaţiilor privind cursurile, seminariile şi activităţile studenţeşti.

Consultanţa publică. Se poate considera că dacă un cursant întâlneşte o problemă de înţelegere sau interpretare este foarte probabil ca şi alţi cursanţi să se confrunte cu aceeaşi problemă. Aşadar, cu scopul de a aduce folos atât cercetătorului şi studentului , s-au utilizat conferinţe pentru întrebări şi răspunsuri care pot clarifica problemele şi aprofunda materialul prezentat la curs. Atunci când prezintă un subiect distribuit on-line, instructorul are posibilitatea de a-l trata mai detaliat ştiind că nu va trebui să repete explicaţia în faţa altor studenţi. Consilierea / consultanţa publică. Cele mai multe sisteme educaţionale de la distanţă sunt destinate învăţării individuale, dar comunicarea dintre un tutore şi un număr de cursanţi individuali necesită un interval mare de timp. Întrebările, răspunsurile şi comentariile unui student pot fi utile şi celorlalţi. Într-un sistem de conferenţiere de la distanţă, o astfel de interacţiune poate fi făcută accesibilă tuturor studenţilor odată cu informaţia pre-elaborată de interes general.

Seminarul virtual structurat. Într-un seminar structurat subtemele au fost asociate unor unităţi din materia de studiat. Acesta este un lucru foarte util pentru cursanţii de la distanţă şi pentru persoanele care nu frecventează cursurile. Pentru seminariile on-line studenţii se pregătesc citind materialele indicate înainte de a discuta probleme fundamentale cu colegii lor sau cu instructorii într-o conferinţă potrivită. Pentru seminariile on-line studenţii se pregătesc citind materialele indicate înainte de a discuta probleme fundamentale cu colegii lor sau cu instructorii într-o conferinţă potrivită .

Discuţia / dezbaterea liberă. O conferinţă bazată pe discuţie liberă poate fi utilizată să continue şi să completeze interacţiunea într-un curs frontal. De exemplu, discuţia liberă a fost folosită cu succes pentru reflecţia informală asupra unor teme viitoare. Discuţia nu trebuie să fie neconcluzivă sau fără ţel, deoarece orice participant se poate concentra asupra unei serii de comentarii şi poate testa opinia grupului. Un număr de sisteme de conferenţiere educaţională conţin conferinţe sociale, precum cafeneaua, barul sau clubul. Aceste conferinţe au dovedit că discuţiile informale şi activităţile non-academice îşi pot găsi locul potrivit în sistemele de conferenţiere educaţională.

Tehnici intergrupuri

Discuţiile în grup restrâns. În cadrul discuţiilor în grup restrâns, trei până la zece utilizatori discută o anumită temă, fiind orientaţi de obicei de un instructor sau un lider de grup.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 123

Discuţia urmează adeseori unui seminar sau unei dezbateri generale. Ea poate de asemenea să constituie o activitate paralelă frontală sau on-line . În echipele de dezbatere, cursanţii au ocazia să-şi îmbunătăţească aptitudinile de analiză şi comunicare, formulând idei, apărând poziţii şi criticând poziţiile opuse. Grupurile de studiu studenţeşti. În grupurile de studiu studenţeşti, cursanţii se ajută reciproc în rezolvarea sarcinilor de redactare, de rezolvare de probleme etc.

Studenţii pot, de exemplu, să colaboreze on-line pentru a-şi îmbunătăţi aptitudinile de redactare. Simulări sau roluri. Simulările şi rolurile dau studenţilor posibilitatea să aplice şi să testeze cunoştinţele teoretice într-un mediu simulat.

• Activităţi de Grup "Online" (întâlniri) Parteneriate şi diade de studiu. În parteneriatele şi diadele de studiu, cursanţii sunt grupaţi în perechi pentru ajutor reciproc şi muncă de grup. Aceste tehnici pot servi la cunoaşterea între ei a studenţilor în fazele de debut ale cursurilor on-line şi ele sunt întotdeauna folositoare pentru proiecte de lucrări combinate (de grup, comune, colective). Conferinţele pentru consilierea bilaterală sunt destinate în principal interacţiunii cursant-cursant. Aceste conferinţe oferă un mediu pentru ajutor şi consiliere reciprocă asupra problemelor academice, ca pregătirea examenelor, aspecte administrative privind proceduri de înregistrare şi burse, crizele existenţiale legate de lucrul cu proiectele de teză şi supravieţuirea ca student la fără frecvenţă. Deşi consilierea binară are loc în cadrul unor conferinţe care îşi propun să realizeze alte sarcini, funcţia lor este suficient de importantă încât să merite o conferinţă separată sau o temă separată într-o conferinţă de curs. Consultanţa binară informală şi cooperarea sunt activităţi obişnuite în programele de campus. În conferenţierea prin calculator, posibilităţile pentru o astfel de colaborare sunt evidente şi sunt susţinute activ de majoritatea programelor de învăţare. Ajutorul reciproc în rezolvarea problemelor poate veni adesea de la un prieten necunoscut. Consilierea reciprocă poate avea o valoare deosebită în sistemele pe scară largă în care sute de cursanţi studiază acelaşi subiect. Asistenţa reciprocă în caz de necesitate. Ajutor on-line eficient, bazat pe asistenţă reciprocă, poate fi obţinut prin organizarea într-o conferinţă unde studenţii aflaţi în dificultate să ceară ajutorul celorlalţi. O astfel de conferinţă poate fi utilă mai ales în problemele care privesc dificultăţile tehnice şi suportul sistemului.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 124

• Utilitarele pentru Conferinţe -Conţin câteva componente Figura 3. 28. Utilitare pentru Seminarii Virtuale Produsul de grup. Sistemele de conferinţă pot facilita munca de grup în pregătirea studiului unui caz, dezvoltarea unui proiect, prezentarea de grup (colectivă, de echipă). Conferinţele pot mai apoi să ofere forumuri în care cursurile pot analiza probleme, coordona munca individuală, pregăti lucrările colective şi revedea şi revizui munca celorlalţi . Grupurile restrânse de lucru pot facilita munca în colaborare. Grupurile de studenţi pot, de exemplu, să rezolve probleme, să-şi asume proiecte de cercetare şi să scrie rapoarte. Grupurile efective, totuşi, cer sarcini bine definite, roluri şi oportunitate. Prezentare realizată de către studenţi. Cursanţii on-line pot fi solicitaţi să modereze discuţiile în cadrul cursului şi să prezinte lucrări în conferinţele pe computer. Ei pot, de exemplu, să lucreze în grupuri restrânse pentru a prezenta, modera, critica şi sintetiza o discuţie pe o temă de studiu.

• Colaborare Off-line

Luarea de decizii de grup / colective. O conferinţă deschisă tuturor studenţilor, facultăţii şi personalului poate să se ocupe de administrarea resurselor educaţionale, procedurile pentru examenele generale şi prezentarea de teze, schimbări ale planului de învăţământ şi opţiuni pentru Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 125

cei nominalizaţi să viziteze facultatea. Mai ales la nivelul absolvenţilor, luarea de decizii comune este benefică pentru crearea de adevărate comunităţi academice.

Lucrul în reţele intercomunitare. Legăturile între grupuri academice similare aparţinând unor universităţi diferite au fost create cu scopul de a promova cercetarea şi interesele educaţionale comune. Se pare că aceasta funcţionează cel mai bine între oamenii care au relaţii deja stabilite prin conferinţe în centrele universitare respective, cu interese de studiu comune şi cu schimburi de lucrări .

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de ; tipuri de prezentare a informaţiilor vizuale ; flux primar: livrare, multimedia, index solicitări (caută), index de conţinut (metadate), locator de index (ex., URL), limitele sistemului hardware ; flux secundar: monitorizare cu ajutorul sistemului , bibliotecă de cunoştinţe , formatul conţinutului de studiat, comportament (reacţii) ; multimedia ; circulaţia documentelor electronice în mediul informatic de lucru pentru PC-ul student ; mediul informatic pentru educaţia (învãţãmântul) deschis la distanţă on-line ; evaluarea cursului cu focalizare asupra utilizatorului student ; etapele de dezvoltare a unui sistem de instruire (metodologia de dezvoltare a cursurilor WEB pentru sisteme de învăţare la distanţă) ; aflarea soluţiei pentru problema de instruire ; arhitectura planului de aflare a soluţiei ; utilizarea sistemului de instruire ; arhitectura sistemului de instruire on-line a Universitatii Tehnice "Gh. Asachi" Iasi ; sistemului informatic ; proiectul pilot Leonardo: DeCQuTest ; principalele obiectve ale proiectului VIR TU i S ; reteaua informatică a universităţii conţinând şi campusul virtual VIR TU i S ; navigarea paginilor Web dispuse stocate pe serverul Virtuis ; programe software pentru server . programe tip CGI sau "Gateway" ; interfeţe pentru baze de date ; circulaţia fluxurilor de date în mediul WWW ; arhitectura unei baze de date ; structura secvenţiată funcţională a sistemului informatic de instruire VIR TU i S şi apartenenţa unităţilor funcţionale şi administrarea invăţării informatizate ; autentificare (verificare, identificare) student ; baze de date externe ; spaţiul logic pentru căutarea informaţiilor ; model pentru stocarea conţinutului (obiectele informatice ale instruirii) cursului on-line ; structura directoarelor ; organizarea locaţiei web pe serverul facultăţii de electrotehnică ; introducerea unor programe utilitare ; informaţiile şi fişierele necesare evaluării globale (sumative ) a asimilării unei lecţii ; administrarea lecţiei de iac ; structura fisierelor cursului Web pentru urmărirea situaţia şcolară detaliată a studenţilor ; datele conţinute ierarhizat într-un sistem de instruire asistată ; structura managerială a unei unităţi de producere a cursurilor Web (sau courseware) ; structurarea materiei predate este fundamentată de modelul psiho-pedagogic al utilizatorului student pentru asigurarea unui transfer optim de cunoştinţe teoretice şi practice ; structura cursului on-line ; organizarea şi structurarea cursului de CEM ; mediul informatic de studiu sau sala de clasă virtuală ; configurarea studiului individual în campusul virtual VIR TU iS .

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 127

1. Instruirea Asistată de Sistemul Informatic

Principii moderne de Proiectare Didactică utilizate în procesul Educaţiei Inginerilor Procesul de învăţare (Figura 4. 1. Educaţia Tradiţională) , care este propriu studenţilor ingineri, va fi analizat în contextul ştiinţelor cognitive detaliindu-se urmatoarele categorii: cunoştinţele, însuşirile (deprinderile), înţelegerea, experieţa (know-how). Pentru a realiza Instruirea Asistată de Calculator trebuie analizat mai întâi modelul tradiţional de Educaţie .

Figura 4. 2. Instruirea Informatizată

În Educaţia Inginerilor au importanţă şi formarea unor deprinderi necesare în activitatea practică de proiectare şi întreţinere / exploatare a echipamentelor şi instalaţiilor . Realizarea acestor obiective de către studenţi implică: utilizarea cercetărilor asupra modului de desfăşurare a procesului de învăţare şi definirea procedurilor de predare bazate pe experienţa didactică eficientă; dezvoltarea profesională pedagogică a multor profesori.

stabilirea unor proceduri de asigurare a calităţii procesului didactic prin introducerea şi respectarea unor standarde.

Aspecte cognitive ale programelor şcolare

Cunoştinţele reprezintă informaţia care a fost memorizată şi care poate fi reprodusă ca răspuns la o întrebare adresată. Dacă studenţii sunt interesaţi şi înţeleg, procesul de asimilare a cunoştinţelor poate fi rapid şi uşor. Deprinderile (Figura 4. 2. Instruirea Informatizată) sunt acţiunile (activităţile) pe care oamenii le fac fără a consuma multă gândire, ci din obişnuinţă cum ar fi: comunicarea verbală; mersul pe jos; desenarea; rezolvarea unor ecuaţii familiare; practicarea tenisului; scrierea la maşină; conversaţia într-o limbă străină; etc. Chiar dacă unele deprinderi sunt supranumite manuale iar altele intelectuale, în fapt toate deprinderile sunt mintale deoarece procesul de învăţare a lor a avut loc în creier. Spre deosebire de cunoştinţe, deprinderile nu pot fi învăţate repede oricât de interesat ar fi studentul. Înţelegerea este capacitatea de a utiliza conceptele explicit şi creativ în: Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de Înţelegerea este o deprindere/însuşire a gândirii integrative. Categoriile procesului de învăţare care decurg din teoriile cognitive sunt importante nu numai din raţiuni academice abstracte ci şi pentru că aceste obiective cognitive implică metode diferite de predare, învăţare/studiu, şi verificare/atestare. În esentă aceste categorii obiective cognitive ale învăţării pot constitui baza considerării procesului de proiectare a cursurilor necesare educării unui anumit tip de inginer. Procesul de învăţare (Figura 4. [START_REF]Multimedia Optimisation and Demonstration for Education in Microelectronics[END_REF]. Instruire cu ajutorul reţelei Web) care se desfăşoară în domeniul afectiv-atitudini, valori, motivaţie, etc.-este desigur o altă parte importantă a educaţiei inginerilor. Este esenţial ca motivaţia să fie stimulată şi menţinută în desfăşurarea predării şi în procesul învăţării.

Principiile Predării

Principiile predării prin care diferitele tipuri de învăţare pot fi susţinute efectiv, pot fi enumerate dupa cum urmează: Informaţia necesară acumulării cunoştinţelor trebuie prezentată sau oferită studenţilor într-o formă optimă şi care să creeze motivaţia învăţării; utilizând medii de prezentare adecvate; utilizând Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 131 metoda învăţării prin descoperire; utilizând manuale bine structurate; recomandând lecturi bine alese; utilizând Învăţământul-Asistat de Calculator; etc. Deprinderile sunt predate prin instruire şi prin demonstraţii doveditoare de către profesor, urmate de un stagiu practic al studenţilor realizându-se corectarea erorilor atunci când este nevoie. Video-casetele, incluzând mediile video interactive, sunt deosebit de utile în instruire şi pentru demonstraţii, mai ales în cadrul predării deprinderilor complexe, datorită facilităţilor de repetare sau de menţinere a detaliilor, dar acestea nu sunt utile în cazul efectuării stagiilor practice. Antrenarea-Asistată de Calculator este utilă pentru efectuarea stagiilor practice de către studenţi datorită posibilităţilor de a se realiza simulări şi calcule matematice. Deprinderea de a INTEGRA cunoştinţe, însuşiri (deprinderi) înţelegerea şi valori în contextul unor activităţi de Rezolvare a unor Probleme într-un domeniu particular trebuie practicate prin efectuarea unor Mini-Proiecte. Experienţa este predată prin Rezolvarea unor Probleme sub ghidarea unor experţi, fie în contextul unor ore de învăţare, fie în cadrul unor programe de activitate practică. Sistemele Expert realizate pe calculator, şi chiar manualele sau cărţile, pot extinde experienţa studenţilor îndată ce aceştia devin familiari cu domeniul tehnologic-ingineresc. Învăţarea prin rezolvarea unor Probleme poate motiva studenţii; procesul de învăţare poate fi mult accelerat prin abordarea unui set de probleme bine alese (probleme reale caracteristice industriilor locale). Înţelegerea este predată prin realizarea unor medii de învăţare complexe.

Instruire on-line

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 132

Conceptele ştiinţifice, tehnologice, şi/sau ecomomice, de care depinde înţelegerea, trebuiesc mai întâi produse de profesori în lecţii şi în manuale; apoi aceste concepte trebuiesc discutate în: tutoriale (dezbateri) lecturi suplimentare şi întocmirea unor materiale scrise de către student rezolvarea de probleme modelări şi simulări pe calculator rezolvarea unor sarcini de proiectare (incluzând efectuarea unor desene) .

Toate aceste activităţi iluminează conceptele în mintea studenţilor. Lecţiile au urmatoarele funcţii: transferul de informaţie explicarea principiilor prezentarea demonstrativă a unor deprinderi certe încadrarea conceptelor într-un anumit context, motivarea studenţilor şi divizarea muncii lor în etape împărţirea programei utilizând modul explicativ, etc.

Dezbaterile faţă-în-faţă sunt pentru dezvoltarea înţelegerii, studenţii sunt stimulaţi să-şi explice unii altora noţiunile şi conceptele, să-şi argumenteze explicaţiile şi mai puţin să adreseze întrebări profesorului. Tutorialele (Dezbaterile) pentru remediere, în cadrul cărora profesorul corectează greşelile studenţilor, pot dezvolta deprinderi şi cunoştinţe. Sesiunile de conferinte realizate prin intermediul Calculatorului pot realiza tutoriale independente de timp şi spaţiu, la care nu sunt necesare răspunsuri imediate.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 133

Dacă laboratoarele sunt destinate predării înţelegerii, activităţile organizate trebuie să ceară studenţilor să rezolve probleme în care să utilizeze repetitiv (exerseze) conceptele explicative.

Experimentul are conexiune cu învăţarea prin descoperire dar este impropriu dezvoltării înţelegerii; experimentul este dedicat dezvoltării cunoştinţelor. Fiecare activitate de laborator poate include de exemplu un mini-proiect necesar dezvoltării deprinderilor de a rezolva probleme ca o adăugare la deprinderile analitice atât de importante în ştiinţe.

Dacă laboratoarele sunt utilizate în dezvoltarea deprinderilor practice sau experienţei este necesar să se insiste asupra performanţelor realizate de către studenţi.

Proiectele se ocupă cel mai adesea cu dezvoltarea unor deprinderi integrative decât cu dezvoltarea ÎNŢELEGERII.

Stiluri de învăţare

Atunci când este predată înţelegerea fenomenelor şi conceptelor trebuie să fie considerate stilurile de învăţare ale studenţilor. Achiziţionarea de cunoştinţe sau deprinderi depinde de ceea ce trebuie predat.

Studenţii care învaţă întregul au nevoie de o trecere în revistă a întregului subiect înainte de a se intra în detalii.

Studenţii care învaţă succesiv (serial) preferă o dezvoltare logică a subiectului.

Studenţii practicieni sunt ajutaţi de practicarea unei activităţi relevante.

Studenţii care vizualizează au nevoie să privească diagrame sau video-casete.

Cei care fixează cunoştinţele oral (prin vorbire) au nevoie de texte tipărite, dezbateri şi discuţii.

Strategia este de a se oferi studenţilor medii de învăţare bogate şi complexe.

Testarea realizării procesului de învăţare Cunoştinţele sunt verificate prin testarea informaţiei memorizate de către student.

Deprinderile sunt verificate prin observarea performanţelor studentului supus unei activităţi practice anumite. Deprinderile măsurabile (matematice, de limbaj, şi practice) pot fi testate direct cu ajutorul criteriului realizării performanţei. Deprinderile complexe ( comunicaţia, însuşiri personale sau inter-personale; desenarea; sau alte deprinderi cumulative/integrative/sumative) cer judecata expertului. Experienţa este testată cerându-se studenţilor să rezolve probleme similare celor anterior întâlnite. Înţelegerea este de asemenea recunoscută prin activităţi de rezolvare de probleme, de data aceasta însă problemele diferă semnificativ de problemele întâlnite anterior.

Principalele calităţi testate sunt: (i) capacitatea de a explica: noi fenomene (cu ajutorul conceptelor explicative); desfăşurarea posibilă a unor noi fenomene; calea de a putea rezolva probleme complexe;

(ii) capacitatea de a diagnostica şi corecta avarii în funcţionarea echipamantelor; capacitatea de a explica diferite lucruri care au implicaţii în desfăşurarea unor fenomene tehnologice specifice.

(iii) capacitatea de a proiecta noi sisteme şi instalaţii care să nu fie extinderea unor sisteme şi instalaţii deja realizate. Este de dorit şi posibil să se facă separarea testării înţelegerii de testele de cunoştinţe şi deprinderi.

2. Educaţia cu ajutorul Tehnologiei Informaţiei în cadrul Sistemului VIR TU i S .

Realizarea programelor educaţionale cu ajutorul tehnologiilor multimedia (Figura 4. Practic, creaţia multimedia se poate diviza în unităţi de studiu şi în unităţi de susţinere (dicţionare, referinţe, fotografii, sunet, animaţie, scheme, etc.). unităţile de învăţare condiţionează informaţia şi enunţa obiectivul (obiectiv specific, micro-obiectiv, sau obiectiv operaţional). Unitate de studiu/învăţare face apel la metodele pedagogice. Se poate face uz de metodele specifice inteligenţei artificiale (programare de tip Orientată Obiect şi realizarea Bazelor de Cunoştinţe de Date) pentru adaptarea metodelor pedagogice. Verificarea nivelului de progres al studentului şi evaluarea cunoştinţelor trebuie să fie posibilă în orice moment. Succesul pedagogic al creaţiei multimedia IAC este direct proporţional cu gradul de motivaţie şi de atenţie obţinut în interiorul utilizatorului. Încercaţi să-l seduceţi fără a-l supraâncărca sau distrage. Lăsaţi-i lui posibilitatea de a alege şi iniţiativa. Ambiţionaţi-l. Sfidaţi-l şi încurajaţi-l. Creaţia IAC trebuie să aibă o dinamică pozitivă şi umor.

Scenariul

Susţinut de o solidă bază pedagogică, scenariul trebuie să definească:

-structura globală a programului; -lista diferitelor "ilustraţii" prevăzute (grafice, sunet, video, animaţie, etc.).

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 137

Scenariul trebuie mai întâi realizat pe hârtie şi trebuie să conţină o organigramă de organizare a informaţiei (structura programului IAC), o diagrama de stare care reprezintă fiecare din ecranele programului IAC detaliind conţinutul sau pedagogic, forma de prezentare (mediile) şi posibilităţile de interacţiune şi de navigaţie.

Sunt folosite metode de descriere a conţinutului de tip "text" şi de tip "grafic" . •Flux Primar: livrare, multimedia, index solicitări (caută), index de conţinut (metadate), locator de index (ex., URL), limitele sistemului hardware •Flux Secundar: monitorizare cu ajutorul sistemului , bibliotecă de cunoştinţe , formatul conţinutului de studiat, comportament (reacţii) Figura 4. 12. Structura Sistemului de Instruire Multimedia Dezvoltarea unui program multimedia IAC trebuie să considere utilizatorul drept un receptor activ, nu un consumator pasiv (Figura 4. 12. Structura Sistemului de Instruire Multimedia) . Technologia Informaţiei este cu adevărat un instrument de instruire deoarece tutorii devin facilitatori activi (sau mentori) şi lărgesc orizontul de cunoaştere a studenţilor cu privire la utilitatea Tehnologiilor Informatice. •Nu este vorba de folosirea propriu-zisă a Tehnologiei Informaţiei , cât mai ales de metodologiile de utilizare a capabilităţilor (resurselor potenţiale) ale acestei TI.

Descrierea unei Tehnici

Caracteristicile unui Curs Web de Calitate

Conţinut Tehnic Ingineresc adecvat Proiectare pentru : Motivarea Studentului Interfaţare şi Navigabilitate Eficienţa utilizării Multimedia Interactivitate Respectarea principiilor Cognitive Atestarea Învăţării noţiunilor din Cursul Web Deoarece componentele Sistemului Informatic de Instruire sunt în dihotomie , trebuie sa se acorde atentie atât conţinutului disciplinei predate şi metodei pedagogice cât şi tehnologiei informaţiei . Selectarea şi secvenţierea conţinutului în unităţi didactice se face în funcţie de : fapte , proceduri , concepte , şi principii .

Sistemul informaic asigură circulaţia documentelor între participanţii la instruirea on-line (Figura 4. 13. Circulaţia documentelor electronice în mediul informatic de lucru pentru PC-ul Student) . Studenţii şi profesorul pot avea mai multe roluri şi / sau funcţii simultane în cadrul unui sistem de instruire , funcţii care nu sunt complet automatizate . Infrastructura sistemului de instruire poate de asemenea să îndeplinească sarcini multiple .

E-Mail

Iată pe scurt care sunt posibilele funcţii şi roluri :

Studentul (ca individ): participă la Studiu (proces), este Evaluat (nivelul de cunoştinţe asimilat de student este testat) (proces), rezultatele testelor şi verificărilor sunt arhivate în Bănci de Date dedicate (arhivare), este îndrumat prin intermediul sistemului (proces), interacţionează cu informaţiile din biblioteca de cunoştinţe (arhivare), primeşte informaţii (proces).

Alţi studenţi : colaborează ca şi un grup de studiu (proces), participă cu diferite sarcini în grupul de studiu / proiect / laborator (proces).

Îndrumătorul (asistentul) : interacţionează cu Studentul (proces) prin colaborare sau îndrumare , Evaluaează cunoştinţele şi deprinderile asimilate de student (proces), interacţionează cu Sistemul (proces).

Profesorul : interacţionează cu Studentul (pe parcursul desfăşurării procesului de învăţare) prin colaborare sau îndrumare , Evaluează cunoştinţele asimilate (proces), coordonează funcţionarea operativă a Sistemului Informatic (proces), participă la realizarea Bibliotecii de Cunoştinţe (stocarea datelor), contribuie la realizarea Băncii de Date care conţine situaţia şcolară a studenţilor (stocarea datelor ), Livrează informaţii şi lecţii (proces) (Figura 4. 14. Mediul Informatic pentru Educaţia (Învãţãmântul) Deschis la Distanţă On-Line) .

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 140

Mentorul : interacţionează cu Studentul (pe parcursul desfăşurării procesului de învăţare) prin colaborare sau îndrumare , Evaluează cunoştinţele asimilate (proces), coordonează Sistemul Informatic (proces), participă la realizarea Bibliotecii de Cunoştinţe (stocarea datelor). Instituţia : Evaluare (proces), ), contribuie la realizarea Băncii de Date care conţine situaţia şcolară a studenţilor (stocarea datelor ) , coordonează funcţionarea operativă a Sistemului Informatic (proces) , participă la realizarea Bibliotecii de Cunoştinţe (stocarea datelor), Livrează informaţii şi lecţii (proces). Biblioteca : participă la realizarea Bibliotecii de Cunoştinţe (stocarea datelor) . Bibliotecarul : Index (circulaţia datelor), participă la realizarea Bibliotecii de Cunoştinţe (stocarea datelor) . Sala de curs sau laborator : participă la realizarea Bibliotecii de Cunoştinţe (stocarea datelor), prin experimente şi descoperiri , Livrează informaţii şi lecţii (proces).

Navigatorul Web : Livrează informaţii şi lecţii (proces) , observă comportamentul Studentului (flux de date ), Informaţii Multimedia (flux de date ), Index (circulaţia datelor) cu ajutorul instrumentelor de căutare şi transferul informaţiilor distribuite în reţeaua web . Rolurile Campusului Virtual (Figura 4. 17. Pagina Titlu a VIR TU iS) : susţine desfăşurarea activităţilor de instruire , proiectare , îndrumare a : studenţilor , profesorilor , proiectanţilor , administratorilor şi experţilor în domeniu (conţinutul materiei predate) (sursele de informaţie) ; facilitează funcţionarea grupurilor virtuale de studenţi eliminând constrângerile impuse de distanţe şi timp ; asigură accesul la resurse didactice aflate la distanţă ; oferă utilizatorilor îndrumare adecvată ; susţine instruirea autonomă şi colaborativă (prin colaborare) ; facilitează administrarea grupurilor virtuale de studenţi ; susţine proiectarea şi producerea sistemelor de instruire ; oferă studenţilor şi profesorilor un sistem de instruire integrat , flexibil şi adaptabil .

Instruirea prin Colaborare mediată de Reţelele Informatice

După decada 1980 , experimentele efectuate în conceptualizarea , proiectarea , şi livrarea cursurilor online unor studenţi distribuiţi pe o largă arie geografică au contribuit la dezvoltarea unui nou concept pedagogic : instruirea prin colaborare mediată de reţeaua informatică . Această metodă de instruire este de tip asincron şi independentă de locul de desfăşurare şi utilizează sisteme informatice cu conexiuni multiple în reţea de tip multiplu , comunicaţile fiind de tip multimedia şi text (Figura 4. 18. Structura Sistemului informatic ) . In contrast cu metoda tradiţională , bazată pe expunere (lecţie) , învăţarea prin colaborare este interactivă , asigurând edificarea domeniului de cunoştinţe printr-un proces didactic cu activităţi desfăşurate pe grupuri de studenţi .

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 144

Studenţii participă activ în generarea , accesarea , şi organizarea informaţiilor .

Cercetare Stiintifica Asociata

Platforma Technica: Arhitectura Tehnologică de Referinţă) Utilitarele de reţea obişnuite, ca de exemplu poşta electronică e-mail , conferinţele pe calculator şi noutăţi specifice de grup, suprasolicită semnificativ Utilizatorul Student deoarece aceste programe utilitare nu au fost proiectate special pentru scopuri educative . Instructorii trebuie să depună un mare efort pentru a reformula activităţile didactice tradiţionale . Reformularea pedagogică se face cu ajutorul unor modele şi instrumente care să structureze mediul virtual de instruire , implicând modificări substanţiale de administraţie, organizare, pedagogie şi costuri .

Banca
Reţelele obişnuite nu pot fi folosite eficient în educaţie deoarece nu oferă : • un sistem standardizat de organizare a materialului de curs ; • instrumentele necesare realizării activităţilor fundamentale de instruire : proiectarea cursurilor , organizarea spaţiilor de lucru pentru grupurile virtuale şi personale testarea şi notarea cunoştinţelor , şi integrarea facilă a unor fişiere de tip multimedia ; sau • modele care să susţină strategiile de instruire care să implice învăţarea prin colaborare , construirea domeniului de cunoştinţe şi reprezentări multiple perntru structuri de idei şi cunoştinţe .

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de Funcţionalitatea modulului (lecţiei), traseul preferat (recomandat de tutore sau de autor), activităţi, studii de caz, exerciţii, teste de auto-verificare şi referinţe bibliografice. Ghidarea (îndrumarea) şi urmărirea activităţii studentului este tot aici prevăzută deoarece trebuie cunoscută mai întâi structura unităţii de studiu (lecţie, modul) pentru a putea monitoriza activitatea studentului . Structura unităţii de studiu conţine : Organizarea materialului trebuie în aşa fel realizată încât să fie prezentat esenţialul subiectului asigurându-se şi posibilitatea înţelegerii şi memorizării de către student a fenomenelor şi principiilor. (Figura 4. 32. Prezentarea generală a funcţiilor Calculatorului de tip Client în contextul producerii şi funcţionării (operării) unui curs multimedia distribuit în reţea) . Introducerea în subiectul CIEM trebuie să prezinte diferite mecanisme de cuplare prin care se realizează interferenţa: prin emisii radiate şi de conducţie, cât şi prin cuplaj între linii. Trebuie apoi introdus criteriul dimensiunilor electrice ale sistemelor în lungimi de undă care este diferit de sistemul fizic dimensional. Virtual toate unitaţile CIEM sunt în decibeli, unităţi care se refera la intrările şi ieşirile echipamentului de testare. Studentul trebuie să fie familiarizat şi cu acest limbaj.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 156

Motivaţia este un factor important care asigură asimilarea materialului de către student; de aceea studentul trebuie să sesizeze importanţa faptului că pentru a putea realiza un echipament valabil pe piaţa testelor CIEM, regulamentele şi cerinţele internaţionale trebuiesc respectate şi îndeplinite. Descărcările electro-statice (DES) devin o importată parte a proiectării circuitelor digitale datorită creşterii vulnerabilităţii circuitelor integrate la câmpurile electrostatice cauzate de descărcările electrostatice datorate încărcării cu sarcină a personalului de exploatare/operare. Configuraţia sistemelor care au ca efect reducerea atât a inductanţei conductoarelor cât şi diminuarea cuplajelor) cum ar fi plasarea componentelor pe cartele şi legarea lor, plasarea filtrelor de linie, aranjarea cablelor, etc. devine o activitate de rutină a procesului de proiectare şi constituie un element critic al performanţelor din punct de vedere CIEM ale produsului. Un studiu serios al CEM necesită cunoştinţe rezonabile în câteva domenii ale ingineriei electrice (electrotehnicii). În domeniul CEM, unde complexitatea problemelor practice este considerabilă, nu este posibil întotdeauna să se dea răspunsuri complete şi precise folosindu-se numai modele cantitative comprehensive (generale). În cazurile CEM trebuie să se facă o abordare interdependentă bazată pe : natura componentelor electrice de circuit, interacţiunea dintre aceste elemente prin intermediul câmpurilor EM, şi natura şi caracteristicile semnalelor electrice . O asemenea abordare oferă analistului şi proiectantului CEM structura conceptuală fundamentală şi instrumentele cu ajutorul cărora să poată răspunde corect unor probleme (întrebări), să poată evalua critic rezultate şi ipoteze teoretice , şi să conceptualizeze investigarea intuitivă a unor soluţii susţinute de o înţelegere ştiinţifică riguroasă . Directiva Comunităţii Europene privind CIEM: Piaţa Unică Europeană--Noua directivă conceptuală asupra CIEM, Scop--definirea echipamentelor, fenomenologia CIEM, cerinţe esenţiale de protecţie, consens asupra unor măsuri de ansamblu privind CIEM în CEE: Standarde, Fişa de construcţie tehnică, definirea standardului "relevant" sau armonios, cerinţele Fişei Tehnice --"organism competent"; cerinţe de certificare şi marcare --marca CE; obligaţiile administraţiei, aparate care nu trebuie să respecte cerinţele CIEM, justificarea ne-respectării CEIM şi implementarea legislaţiei CIEM .

Surse de

Standarde relevante pentru CIEM --trecerea în revistă a situaţiei standardelor --tabel cu standarde care poate fi utilizat pentru demonstrarea consensului cu directiva CIEM. Structura generală a acestui modul se încadrează în ghidul de curs propus de Prof. C.R. Paul de la Universitatea din Kentucky, SUA . Structura Modulului constă dintr-un meniu de grup alcătuit din mai multe submodule sau lecţii . Prezentarea materialului conţinut în fiecare lecţie se face după modelul general al planului de lecţie prezentat în lucrare (vezi capitolul 2) . Fiecare lecţie conţine o prezentare de tip "tutorial" (care descrie subiectele , procedurile şi cunoştinţele necesare studentului pentru a putea fi înţelese) şi o parte de tip exerciţiu (fie în vederea autoevaluării cunoşrinţelor asimilate fie pentru testarea studentului de către profesor ) . Modulul de curs a fost în aşa fel conceput încât să poată conţină materiale de studiu interactive multimedia , profesorul având posibilitatea de a oferi studentului material didactic auxiliar superior unei prezentări didactice tradiţionale .

Au fost introduse următoarele subiecte în acest modul de curs : Antene în regim de recepţie (receptare) ; Apertura (Deschiderea) unei Antene ; Factorul unei Antene ; Antene de Bandă Largă .

Fiecare lecţie necesită un interval de timp de cca. 1 oră . Conţinutul fiecărei lecţii este reprezentativ pentru un curs de CEM şii de asemenea este complet explicat (nu se fac trimiteri la manuale suplimentare) .

Măsurări şi Teste de CIEM Introducerea în măsurarea CIEM --emisia radiaţiilor (Situaţia câmp deschis), emisie prin conducţie (reţea de stabilizare a impedanţelor de linie LISN ─ RSIL); imunitate la radiaţii (celula electromagnetică transversală ─ celula EMT sau "TEM cell"; camera ecranată), măsurări CIEM realizată prin conducţie (injecţie de curenţi foarte mari, etc.).

Fundamentele măsurării de Radio Frecvenţă --tensiune, curent, impedanţă; unităţi relative (decibeli) definesc efectele de undă; raportul amplitudinilor de undă şi impedanţa caracteristică a liniei. (antene electrice şi magnetice); câmpuri de inducţie şi de radiaţie; antene şi proprietăţile lor -câştig, apertura= deschiderea, tipuri de radiaţii, reciprocitate, efecte de câmp (de margine, la distanţă); antene de bandă largă.

Camere ecranate --Mecanismele de propagare în încăperi (camere) funcţie de frecvenţă, rezonanţele încăperii; cuplarea antenelor la (EUT= equipment under test) echipamentele supuse testelor în încăperi ecranate; utilizarea absorbanţilor --resonanţele cavităţilor atenuatoare; atenuarea în încăperi ecranate şi măsurarea atenuării.

Cazul testelor în câmp deschis --descriere --reflexia undelor de către conductorii imperfecţi, unde terestre, utilizarea reflectorilor în plasă, atenuarea, justificarea metodelor de măsurare.

Măsurători practice

Emisii prin conducţie --reţea de stabilizare a impedanţelor de linie şi emisii prin radiaţie --situaţia testului în câmp deschis, receptor/analizor de spectru, piese absorbante din oţel, aplicaţii şi pincipii de operare. Imperfecţiunile în ecrane şi penetrarea (pătrunderea) prin ecran; efectele ecranelor asupra câmpurilor generate în interior; ecranare practică, ex. sistemul de distorsiune electronică, materiale pentru lipit, ansambluri conectoare, etc.. Semnal de zgomot în cabluri; impedanţă de transfer. 2. CIEM asupra circuitului imprimat plan (PCB ─ printed circuit board) Mecanisme de cuplare şi probleme asociate ─ cuplaj prin conducţie, utilizarea unor suprafeţe plane de punere la masă, blindaje locale, decuplarea prin sursă (surse diferite), semnale pentru conectori terminali.

Circuite logice --familii logice şi caracteristicile lor, curent (imposibil de modificat) fixat şi curent terminal (limită), limita zgomotului, impedanţă de circuit şi impedanţă de linie (de cale), timp de creştere a impulsului de curent/tensiune, interconectările pe un circuit planar.

Circuite analogice ─ Surse de IEM, susceptibilităţi, proiectare cu preântâmpinarea problemelor IEM, efectele impedanţei de circuit, utilizarea suprafeţelor plane legate la masă, căi de curent de gardă (protecţie), interconectări pe un circuit planar.

Interferenţa prin conducţie ─ tehnici de eliminare (suprimare). Filtre de semnal --piese toroidale de ferită, filtre LCR (rezistenţă, bobină, condensator), capacităţi (condensatoare) cu descărcare. Computer-Aided Engineering (Inginerie asistată de caculator/ordinator) pentru CIEM --calcul electro-magnetic asistat de calculator (tehnici de pre-estimare şi pachete existente).

Lucrări de Laborator şi Teste CEM

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 169

Au fost concepute opt lucrari de laborator pentru un semestru, lucrari care ofera studentilor posibilitatea de a lucra cu echipament de micro-unde si de Radio-Frecventa (RF) .

Lucrarea Practica Experimentala de Laborator Nr. Sunt prevazute de asemenea câteva exercitii practice pe calculator folosind un program de simulare comercial pentru a simula propagarea semnalelor in circuitele digitale.

Exercitiile pe computer pot de asemenea include un numar limitat de simulari de tip PSpice .

Trăsături caracteristice ale dezvoltării lecţiilor video interactive (Figura 4. 47. Mediul Informatic de Studiu sau Sala de Clasă Virtuală) .

Integrarea capacităţii de vizualizare ale prezentărilor video cu interactivitatea simulărilor în lecţii bine structurate care să se concentreze asupra unor subiecte specifice vor ajuta atât instructorul în predarea ajutată de calculator cât şi utilizarea independentă de către student a calculatorului în orele de laborator.

Fiecare lecţie este concepută astfel încât să includă: secţiuni video, accesul la software pentru simulari specifice, grafica de animaţie, scurte prezentări teoretice (tutoriale), şi secţiuni de text sub forma unor întrebări şi răspunsuri. Această concepţie se doreşte un ajutor semnificativ adus instructorului în integrarea software-lui în procesul de predare, cât şi simplificarea utilizării de către student a lecţiilor de învăţare independentă şi efectivă. Câteva din componentele de baza utilizate în structura unor lecţii de electro-magnetism sunt următoarele: Fixarea cunoştinţelor: În acestă secvenţă, sunt prezentate situaţii specifice din prezentarea video în corelare cu subiectul şi obiectivele lecţiei. Se intenţionează concentrarea atenţiei studentului asupra unor aspecte tehnologice incluse fie în prezentarea experimentală fie în descrierea aplicaţiei industriale. În secţiunea "test", studentul este de obicei întrebat despre conţinutul acestor situaţii specifice.

Exerciţiul Aplicativ: În vederea familiarizării studentului cu programele software aplicative cât şi a pregăti şi ajuta studentul pentru secţiunea de "test", studentul trebuie să parcurgă pachetele "soft" specifice şi să efectuieze simulări indicate de instructor. Multe din întrebările şi problemele testului sunt concepute pe baza rezultatelor şi observaţiilor obţinute în aceste simulări.

Aprecierea: După această pregatire extinsă, bine-structurată şi efectivă, studentului i se cere să răspundă unui test care să-l ajute să-şi evalueze nivelul de înţelegere şi asimilare a cunoştinţelor. Aşa cum s-a menţionat anterior, întrebările şi problemele testului se bazează adesea pe observaţiile făcute în timpul prezentărilor video sau pe rezultatele simulărilor. S-au dezvoltat de asemenea programe pe calculator specifice unor discipline particulare. Astăzi, mulţi profesori care nu cunosc programare utilizează programe create de colegi accesibile în comerţ. O tendinţă recentă este manualul asociat cu o bibliotecă de programe (pentru a întări mesajul textului cu ajutorul unor: exerciţii, lucrări de laborator, tutoriale sau exerciţii de explorare).

Instructorii care adoptă aceste texte pot cu uşurinţă integra aceste programe pe calculator în procesul de instruire în clasă/lecţii, sau în contextul activităţilor practice ale studenţilor. 3. Adaptarea programelor existente şi a video-discurilor deja realizate. O a treia etapa de utilizare a tehnologiilor constă în adaptarea materialelor existente în contextul unei programe specifice. Acest lucru poate fi realizat pur şi simplu prin crearea unor secvenţe grafice specifice unor probleme specifice unei anumite discipline utilizând un video-disc deja realizat. Se utilizează programe specifice de tip HyperCard. [START_REF]Multimedia Optimisation and Demonstration for Education in Microelectronics[END_REF]. Crearea de programe originale Dezvoltarea unui pachet de programe implică ani de pregatire în domeniul programării. Astăzi însă, datorită utilizării HyperCard-ului şi altor programe de autor, este foarte uşor să adaptezi materialele existente pentru a realiza un program propriu.

Prin folosirea interactiva de către student şi prin integrarea conceptuală, CM stimulează dezvoltarea intuiţiei, reduce timpii de desfăşurare a calculelor, şi face referiri coerente la conceptele de bază ale teoriei. CM nu doreşte să rivalizeze cu necesitatea studenţilor de a-şi forma o cunoaştere fermă a analizei circuitelor. CM poate fi un stimulent în dezvoltarea intuiţiei asupra circuitelor şi poate completa exerciţiile de învăţare a circuitelor oferind accesul imediat la răspuns. Conceptele pot fi verificate şi explorate, fără a se impune studentului efectuarea unor calcule dificile.

Calculatorul personal se dovedeşte un mediu de învăţare ideal permiţând spectaculos extinderea practică a limitelor de exploatare ale conceptelor teoretice.

Obiective

Cercetarea prezentată în lucrare s-a desfăşurat în cadrul Colectivului Multimedia din cadrul Institutului de Informatică al Academiei Române, Filiala Iaşi, şi al tematicii "Utilizarea sistemelor multimedia în procesul de predare" din cadrul Catedrei de Bazele Electrotehnicii, Facultatea de Electrotehnică , Universitatea Tehnică "Gh Asachi" Iaşi .

Obiectivul cercetării realizate în cadrul Temei Tezei de Doctorat intitulate :

Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii este :

Realizarea unui produs informatic distribuit în reţea intitulat Campus Virtual în care să fie integrat cursul "on-line" de Compatibilitate Electromagnetică ; produsul informatic trebuie să asigure transferul optim de cunoştinţe de la Profesor la Student prin intermediul reţelei Web .

Obiectivele principale ale cercetării au fost : proiectarea şi evaluarea interfeţelor grafice interactive de tip student , proiectarea şi evaluarea arhitecturii mediului interactiv de instruire a studenţilor ingineri , în termenii concepţiei şi realizării sistemelor hypermedia de tip autor pentru predare şi studiu individual .

Aceste obiective au impus realizarea unui studiu multidisciplinar despre diferitele direcţii de cercetare implicate în Sistemele de Instruire Web: Sisteme de autorare Hypermedia , Interacţiunea dintre Om şi Calculator , Comunicarea mediată de calculator , şi Caracteristici pedagogice ale mediilor informatice .

După proiectarea arhitecturii funcţionale ale sistemului care să permită susţinerea activităţii didactice pentru toate componentele unui curs tradiţional , autorul a investigat interfeţele multimedia pentru documentele hypertext ca model de dialogare şi interactivitate într-un mediu educaţional , şi a propus un model pentru documentele hypertext care să satisfacă necesităţile specifice unui mediu didactic din punctul de vedere al instructorilor şi studenţilor .

Proiectarea Interfeţelor Grafice Utilizator reprezintă faza cea mai importantă a procesului de implementare a unui sistem de instruire informatice .

Interfaţa cu utilizatorul student trebuie să furnizeze toate facilităţile necesare unui student pentru a putea naviga în aplicaţie intuitiv şi cât mai transparent posibil . Proiectarea concentrată asupra utilizatorului impune Interfeţei caracteristicile care permit utilizatorului să controleze procesul de instruire . O interfaţă utilizabilă trebuie studiată , realizată şi testată iterativ pentru a putea maximiza eficienţa şi minimiza timpul cesesar proceselor de predare şi instruire .

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 175

Un alt punct important al sistemelor de instruire Web este modul de atestare a asimilării cunoştinţelor de către studenţi , fapt care evaluează eficienţa pedagogică a sistemului de instruire cu ajutorul unui set de teste semi-automate . Implementarea rezultatelor obţinute în cadrul tezei au fost utilizate şi extinse în cadrul proiectului VIRTUiS Proiectul de cercetare al tezei de doctorat are ca obiectiv realizarea unui mediu informatic pentru conceperea . administrarea şi distribuirea în reţeaua Web a Cursurilor Interactive Inginereşti , mediu care exploatează Tehnologia Informaţiei . Lucrarea prezintă metodologia unui mediu de realizare , administrare şi distrubuire a cursurilor interactive on─line (sau Web) , exploatând cât mai bine tehnologii de comunicaţii şi prelucrarea informaţiilor .

Mediul informatic pentru instruire este conceput ca un complement al activităţilor didactice convenţionale .

Studenţii, profesorii şi administratorii de sistem sunt principalii participanţi în cadrul acestui sistem de instruire interactiv .

A fost conceput un sistem de autorare de tip Hypermedia care să permită tuturor participanţilor să-şi îndeplinească sarcinile . Mediul VIRTUiS este fundamentat pe dezvoltarea unui concept pedagogic inovator care permite participarea profesorilor şi studenţilor la generarea unor materiale interactive de curs distribuite în reţele informatice , oferind un set complet de utilitare software de reţea care să permită integrarea şi utilizarea acestor acestor materiale pe mai multe tipuri de platforme (PC) .

Obiectivele propuse prin tema de cercetare sunt :

Examinarea cercetărilor actuale în domeniul Instruirii On-Line şi a conceperii Interfeţelor Grafice Utilizator pentru sistemele de instruire . Analizarea utilitarelor existente din punctul de vedere al utilizării acestora în instruirea on-line . Creearea unui prototip dinamic de curs on-line care să utilizeze o interfaţă dedicată utilizatorului , care să fie testată experimental într-un mediu educaţional . Testarea şi evaluarea prototipului , în cadrul Univesităţii Tehnice "Gh. Asachi" Iaşi , din punct de vedere al eficienţei utilizării într-un mediu de instruire . Dezvoltarea unor criterii de utilizabilitate a mediului de instruire informatic în Învăţământul Tehnic Superior Ingineresc din România .

Materialul Tezei este structurat în următoarele capitole :

Introducere . Obiectivele cercetării . Capitolul 1 , Situaţia actuală a domeniului (istoric, pedagogie informatică) Capitolul 2, Sistem informatic pentru instruire (instrumente hardware, reţea, sisteme informatice multimedia) Capitolul 3, Sinteză şi cercetare : Viziunea originală asupra pedagogiei informatizate de predare şi învăţare a disciplinelor inginereşti (structurarea unui curs) Capitolul 4, Descrierea produsului informatic , Cursul On-Line de Compatibilitate ElectroMagnetică , realizat cu ajutorul Instrumentelor şi Concepţiei originale prezentate anterior.

Capitolul 5 , Contribuţii originale , Concluzii şi direcţii posibile de cercetare pe viitor . Folosirea conceptului original în dezvoltarea Proiectului de Campus Virtual al Universităţii Tehnice "Gh. Asachi" Iaşi . Bibliografia Anexe După ce sunt sunt definite : comunicarea dintre profesor şi student care este mediată de sistemul informatic de instruire şi structura şi funcţiile unei structuri informatice de instruire de tip Campus Virtual .

Capitolul 1, Situaţia actuală a domeniului (istoric, pedagogie informatică) prezintă : etapele instruirii (după Gagné) ; bazele teoretice ale proiectării procesului de instruire ; modelul universal al lui Shanon pentru sistemele de comunicaţii ; modelul tradiţional de proiectare didactică ; modelul de proiectare didactică de tip curriculară ; etapele procesului de instruire ; structura fundamentală a tutorialul sau lectia interactivă ghidată ; structura exerciţiului practic ; etapele procesului de predare ; organigrama simulărilor pe calculator ; clasificarea simulărilor ; structura de bază a jocurilor pentru instruire pe calculator ; forme alternative de evaluare , verificare şi atestare (apreciere) a activităţilor de instruire a studenţilor .

Capitolul trece în revistă domeniul interdisciplinar de cercetare . Sunt introduse definiţiile specifice domeniului pedagogic . Se face apoi un scurt istoric al teoriilor fundamentale ale procesului de instruire . Sunt analizate componentele procesului de instruire . În încheiere sunt prezentate conceptele elementelor constitutive ale Instruirii Asistate de Calculator , autorul sintetizînd fiecare tip de activitate didactică folosită ulterior în structurarea complexă a instruirii on─line .

În capitolul 2. , Sistem informatic pentru instruire (instrumente hardware, reţea, multimedia) , sunt discutate : proiectarea folosirii mediilor suport de informaţie în cadrul programului de instruire asistată de calculator , sistemele multimedia (SMM) , utilizarea SMM în procesul de instruire ; proiectarea documentelor de tip hypertext pentru IAC ; pagini web şi dispunerea documentelor multimedia în reţele informatice ; arhitecturi de reţele informatice .

Sunt analizate : prezentările didactice multimedia coordonate de profesor ; modelul instruirii asistate de calculator ; instruire realizată cu ajutorul TI (Web , XML şi Obiectelor Informatice) ; instruirea realizată în reţele informatice tip Client─Server ; software pentru manipularea obiectelor informatice ; componentele operaţionale abstracte ale instruirii şi implementarea în reţele informatice ; sistemele de editare şi utilitare de prelucrare a informaţiilor multimedia ; realizarea secvenţelor audio / video animate ; ierarhizarea acurateţei percepţiei vizuale pe ecran ; sincronizarea secvenţelor audio / video ; configuraţia hardware şi software minimă necesară pentru proiectarea şi realizarea programelor de instruire multimedia ; studio TV convenţional ; structura hardware a unui calculator personal tip multimedia (multimedia PC, sau MPC) ; intervenţia factorului timp la propagarea sunetlui în reţelele informatice ; staţie pentru editare fişiere video ; redarea fluxului audio / video pentru utilizatorul conectat în reţea ; reprezentarea unui audio / video clip ca fişier de date ; modelul unui sistem hypermedia tipic avansat (incluzând componentele) ; modelul abstract al hypertextului ; realizarea modelului mental al unui hyperdocument ; reguli de proiectare pentru documentele hypermedia ; componentele unei cărţi electronice de tip hypertext ; serviciul de legături interconectate ; arhitectura documentului hypermedia ; modelul de referinţă de tip Dexter ; structura generală caracteristică pentru funcţionalitatea hypertextului ; circulaţia de documente web (HTML) ; căutarea ,localizarea şi încărcarea documentelor HTML distribuite într-o reţea ; funcţionarea poştei electronice (E-Mail) ; conectarea la căsuţa poştală de pe server ; liste de E-Mail ; aplicaţii multimedia tip utilizator individual ─sistem informatic ; multicasting a) tip sursă receptor şi b) prin conexiuni multiple ; arbore multicast cu un singur expeditor ; arbore cu doi expeditori ; conferinţe electronice ; aplicaţie de tip video─conferinţă ; arhitectura generală a reţelei conţinând serverul pentru hyperdocumente ; abstractizarea stocării secvenţelor video ; sistem VOD distribuit în reţea . Capitolul sintetizează Viziunea originală a autorului asupra pedagogiei informatizate de predare şi învăţare a disciplinelor inginereşti (structurarea unui curs) . De asemenea, se prezintă Pedagogia Predării Disciplinelor Inginereşti cu ajutorul Tehnologiei Informaţiei metodelor de recunoaştere propuse de autor ; principalele domenii de aplicare a acestora şi ; se schiţează etapele viitoare de dezvoltare a cercetărilor.

Sunt discutate : etapele parcurse pentru realizarea unui proiect de IAC ; stabilirea deprinderilor şi cunoştinţelor obţinute de student prin IAC ; secvenţierea conţinutului ; etapele de proiectare pentru sistemele multimedia ; fundamentarea teoretică a interacţiunea dintre om şi calculator ; factorii care influenţează proiectarea interfeţei om-calculator ; model pentru ecran ; structurarea ierarhizată şi distribuirea informaţiilor sub forma paginilor html ; navigarea unei structuri de documente ierarhizate distribuite în reţea ; modul de strucurare ierarhizată a informaţiei. precizia meniului şi conţinutului într-o structură ierarhizată ; importanţa meniului în cadrul unei structuri ierarhizate ; componentele unui hyperdocument : conexiuni şi noduri ; hyperbază de date fără o explicită reprezentare a documentelor ; structuri posibile de arbori de cunoştinţe ; secvenţa sau structura liniară ; structura tip grilă ; structura ierarhizată ; reţeaua de tip pânză de paianjen sau reţea web ; conexiuni dinamice ataşate unui conţinut dinamic ; orientarea utilizatorului în spaţiul informatic ; diagrama bazei de date în hypermedia . celula "conexiuni" indică faptul că nodul respectiv este deschis ; noduri şi conexiuni în documentele de tip hypermedia ; navigarea într-o bază de date tip hypermedia în care conexiunea de la un document se referă la un alt document aflat într-o altă bază de date hypermedia ; bază de date tip hypermedia în care conexiunea de la un document se referă la un alt document aflat într-o altă bază de date hypermedia ; arhitectura şi utilitarele pentru manipularea fişierelor video într-o reţea informatică ; comunicaţii mediate de calculator , cmc ; metode de instruire on-line ; învăţarea pe internet (studiu individual) : studenţii lucrează cu lecţii şi exerciţii ; profesorul oferă consultaţii pentru rezolvarea exerciţiilor noi informaţii pentru discuţii studenţi / profesor ; studiul individual on-line ; învăţarea on-line cu ajutorul proiectelor de grup ; învăţarea pe internet (grupuri "on-line") ; utilitare pentru seminarii virtuale ; învăţarea pe internet (la distanţă) grupuri de studenţi ; colaborare între grupuri de studenţi de tip "off─line" . Capitolul 4 . analizează şi prezintă : educaţia tradiţională ; instruirea informatizată ; studiu individual ; instruire cu ajutorul reţelei Web ; instruirea on-line ; planul complet pentru proiectarea instruirii on-line ; eficienţa învăţării ; componentele unei instruiri de calitate ; model de instruire asistată de calculator (IAC) ; folosirea descrierilor de tip text (sau textuale) ; tipuri de prezentare a informaţiilor vizuale ; flux primar: livrare, multimedia, index solicitări (căutarea) , index de conţinut (metadate), locator de index (ex., URL), limitele sistemului hardware ; flux secundar: monitorizare cu ajutorul sistemului , bibliotecă de cunoştinţe , formatul conţinutului de studiat, comportament (reacţii) ; multimedia ; circulaţia documentelor electronice în mediul informatic de lucru pentru PC-ul student ; mediul informatic pentru educaţia (învãţãmântul) deschis la distanţă on-line ; evaluarea cursului cu focalizare asupra utilizatorului student ; etapele de dezvoltare a unui sistem de instruire (metodologia de dezvoltare a cursurilor WEB pentru sisteme de învăţare la distanţă) ; aflarea soluţiei pentru problema de instruire ; arhitectura planului de aflare a soluţiei ; utilizarea sistemului de instruire ; arhitectura sistemului de instruire on-line a Universitatii Tehnice "Gh. Asachi" Iasi ; sistemului informatic ; proiectul pilot Leonardo: DeCQuTest ; principalele obiectve ale proiectului VIR TU i S ; reteaua informatică a universităţii conţinând şi campusul virtual VIR TU i S ; navigarea paginilor Web dispuse stocate pe serverul Virtuis ; utilizarea programelor software pentru server , programe tip CGI sau "Gateway" ; interfeţe pentru baze de date ; circulaţia fluxurilor de date în mediul WWW ; arhitectura unei baze de date pentru un sistem de instruire ; structura secvenţiată funcţională a sistemului informatic de instruire VIR TU i S şi apartenenţa unităţilor funcţionale şi administrarea invăţării informatizate ; autentificare (verificare, identificare) student ; baze de date externe ; spaţiul logic pentru căutarea informaţiilor ; model pentru stocarea conţinutului (obiectele informatice ale instruirii) cursului on-line ; structura directoarelor ; organizarea locaţiei web pe serverul facultăţii de electrotehnică ; introducerea unor programe utilitare ; informaţiile şi fişierele necesare evaluării globale (sumative ) a asimilării unei lecţii ; administrarea lecţiei de IAC ; structura fisierelor cursului Web pentru urmărirea situaţia şcolară detaliată a studenţilor ; datele conţinute ierarhizat într-un sistem de instruire asistată ; structura managerială a unei unităţi de producere a cursurilor Web (sau courseware) ; structurarea materiei predate este fundamentată de modelul psiho-pedagogic al utilizatorului student pentru asigurarea unui transfer optim de cunoştinţe teoretice şi practice ; structura cursului on-line ; organizarea şi structurarea cursului de CEM ; mediul informatic de studiu sau sala de clasă virtuală ; configurarea studiului individual în campusul virtual VIR TU iS .

În concluzie : 1. Actualitatea Temei Instruirea mediată de Reţelele Informatice După decada 1980 , experimentele efectuate în conceptualizarea , proiectarea , şi livrarea cursurilor online unor studenţi distribuiţi pe o largă arie geografică au contribuit la dezvoltarea unui nou concept pedagogic : instruirea prin colaborare mediată de reţeaua informatică .

Această metodă de instruire este de tip asincron şi independentă de locul de desfăşurare şi utilizează sisteme informatice cu conexiuni multiple în reţea de tip multiplu , comunicaţile fiind de tip multimedia şi text .

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 179

In contrast cu metoda tradiţională , bazată pe expunere (lecţie) , învăţarea prin colaborare este interactivă , asigurând edificarea domeniului de cunoştinţe printr-un proces didactic cu activităţi desfăşurate pe grupuri de studenţi .

Studenţii participă activ în generarea , accesarea , şi organizarea informaţiilor .

Studenţii îşi construiesc propriile cunoştinţe formulându-şi propriile idei propriile cuvinte şi folosind propriile reprezentări vizuale , apoi îşi dezvoltă aceste idei şi concepte interacţionând cu răspunsurile altor studenţi .

Instructorul structurează cu atenţie activităţile didactice (de studiu) , concentrându-le asupra unui anumit subiect (conţinut) şi monitorizează activităţile studentului . Construirea domeniului de cunoştinţe este un proces de rezolvare progresivă de probleme , care încurajează studenţii spre a fi inovativi , să creeaze proprietate intelectuală , şi să-şi dezvolte şi să obţină cunoştinţe şi expertiză în domeniul studiat .

Cursul On-Line de CEM 1. Actualitatea temei abordate de cursul On-Line Tema tratată în cadrul aplicaţiei tezei şi intitulat "curs on/line de CEM" este de mare actualitate , Compatibilitatea Electromagnetică (CEM) fiind o componentă importantă în proiectarea , construcţia şi utilizarea oricărui echipament electronic ; CEM este un element cheie în dezvoltarea noilor tehnologii electronice . CEM a cunoscut o dezvoltare spectaculoasă în ultimul deceniu , fiind un domeniu de cercetare de vârf pe plan internaţional . Aplicaţia informatică a tezei de doctorat se înscrie în această problematică majoră şi de certă actualitate , pe care o abordează într-o manieră nouă , prin prisma tehnologiilor educaţionale moderne. Prin utilizarea metodelor specifice învăţământului la distanţă , a educaţiei on-line , teza de doctorat se constituie într-o abordare multidisciplinară , care dovedeşte stăpânirea de către autor a unor temeinice cunoştinţe multimedia .

. Scurtă prezentare a conţinutul cursului şi utilizarea TI

Cursul este structurat pe mai multe module teoretice . Sunt introduse elementele principale ale CEM , subliniindu-se importanţa CEM pentru industrie şi pentru procesul de proiectare a echipamentelor electro-magnetice . CEM este definită ca fiind capabilitatea sistemelor , subsistemelor , circuitelor şi componentelor electromagnetice de a funcţiona la parametrii pentru care au fost proiectate , fară a avea o funcţionare incorectă sau a prezenta o degradare inacceptabilă a performanţelor datprită interferenţei electromagnetice (IEM) , fenomen prezent în interiorul mediului de operare (funcţionare) prestabilit . Diferite module de curs abordează probleme practice , aplicative . Sunt prezentate fundamentele măsurărilor de radio-frecvenţetensiune , curent , impedanţă , unităţi relative (decibeli) , efectele de undă , raportul amplitudinilor de undă şi impedanţa caracteristică liniei . Modulul referitor la măsurarea şi sistemele de măsură şi testare începe cu descrierea limitărilor fundamentale impuse de parametrii fizici ai oricărui sistem de măsură în termenii : lăţime de bandă , raport semnal-zgomot . Sunt introduse efectele neliniare ale distorsiunii , intermodulaţia , modulaţia încrucişată , desensibilizarea şi amestecul reciproc de frecvenţe (mixajul reciproc) .

Se explică cum pot fi modelate aceste distorsiuni şi procedeele de minimizare a efectelor . Tehnicile utilizate în domeniul frecvenţă sunt amintite a fi : analiza spectrală , detecţia sensibilă la fază şi detecţia la semi-amplitudine . Tehnicile în domeniul timp sunt medierea (înjumătăţirea) şi corelarea semnalelor . Sunt prezentate utilizările acestor tehnici în caracterizarea CEM . Sunt trecute în revistă analiza şi modelarea statistică .

De asemenea , este abordată modelarea pe calculator a problemelor electromagnetice . Sunt introduse tehnici , metode şi algoritmi numerici , specifici calculatoarelor , pentru aproximarea soluţiilor unor probleme de câmpuri complexe .

Aplicabilitatea directă a rezultatelor şi Posibilităţi de implementare Aplicabilitatea directä în cadrul proiectului de Campus Virtual .

Rezultate obţinute

Cercetarea a fost concepută şi realizată cu scopul de a edifica un mediu informatic complet pentru predare şi învăţare interactivă distribuită . Sistemul de instruire Web (VIRTUiS) este organizat ca umare a cercetării , sub forma unor spaţii de lucru virtuale (Lecţii , Exerciţii , Discuţii) , pentru a putea fi astfel satisfăcute toate cerinţele predării tradiţionale . Au fost publicate sau sunt în curs de publicare câteva articole (vezi bibliografia) .

Comunicarea Tradiţională dintre Student şi Profesor este înlocuită cu o Comunicare Mediată de Sistemul Informatic Transferul de cunoştinţe de la profesorul inginer la student are loc în procesul de predare învăţare prin intermediul unor evenimente didactice tradiţionale , evenimente adaptate însă funcţionării şi capabilităţilor sistemului informatic : lecţia ,tutorialul (lecţia interactivă supervizată sau cu îndrumare) , exerciţiul ghidat , lucrare de laborator (simulări) , proiectul , examen .

Mediul Informatic comportă două elemente : componenta software (inteligentă) şi componenta hardware (infrastructura sistemelor informatice) .

In Teză , Structura tehnologică (hardware) a sistemului informatic este analizată numai din perspectiva utilizării sistemului pentru Instruirea On-Line . • Informatii : Raspunsuri la Intrebari Frecvent Adresate FAQ, anunturi de presa, publicatii, lista persoanelor care se ocupa de Universitatea Virtuala, prezentare ghidata a unor diferite tipuri de curs.

• Inregistrarea Studentilor : Scurta Introducere referitoare la Programele de Studiu la Universitatea Tehnica "Gh. Asachi" Iasi (studii traditionale si online), inregistrare online . Au fost concepute trei lucrari de laborator pentru un semestru, lucrari care sunt focalizate asupra unor concepte importante, si care ofera studentilor posibilitatea de a lucra cu echipament de micro-unde si de Radio-Frecventa (RF). Lucrarile de laborator vor dura aproximativ 1-2 ore si nu vor cere intocmirea unor rapoarte lungi. Vor fi prevazute de asemenea citeva exercitii practice pe calculator folosind un program de CAD comercial pentru a simula propagarea semnalelor in circuitele digitale. Exercitiile pe computer pot de asemenea include un numar limitat de simulari de tip PSpice.

Lucrari Practice Experimentale de Laborator pentru cursul de CEM Lucrarea Nr. Denumirea Lab. 1. Cuplajul Magnetic (Legea Inductiei Electro-Magnetice a lui Faraday) Lab. 2.

Inductanta, Efect de Suprafata, si Componente cu comportament ne-ideal Lab. 3.

Regimuri Tranzitorii in Liniile de Transmisie Lucrarile de Laborator pentru Ecranare si Legare la Pamint (Punere la masa) Lucrarea Nr.

Denumirea ( Tema ) LPExLab. 1. Determinarea traseului avind cea mai redusa valoare a Inductantei LPExLab. 2.

Masuratori de Comunicatii Încrucisate LPExLab. 3.

Masuratori Practice de Interferenta prin radiatie incrucisata LPExLab. [START_REF]Multimedia Optimisation and Demonstration for Education in Microelectronics[END_REF].

Masuratori in Domeniile Timp si Frecventa LPExLab. [START_REF] Wolf | Wolverhampton Online Learning Framework[END_REF]

Figura 1 . 2 .

 12 Figura 1. 2. Bazele Teoretice ale Proiectării Procesului de Instruire

Figura 1 . 3 .

 13 Figura 1. 3. Modelul universal al lui Shanon pentru Sistemele de Comunicaţii

4 .

 4 de proiectare tradiţională C o n ţ in u t F o r m a r e a F o r m a t o r ilo r • i n i ţ i a l ă • c o n t i n u ă Modelul tradiţional de proiectare didactică Modelul de proiectare tradiţională (Figura 1.4.

Adrian A. Adăscăliţei : 26 ModelulFigura 1 . 5 .

 Adăscăliţei2615 Figura 1. 5. Modelul de proiectare didactică de tip curriculară

Figura 1 . 10 .

 110 Figura 1. 10. Organigrama Simulărilor pe calculator

Figura 1 . 12 .

 112 Figura 1. 12. Structura de Bază a Jocurilor pentru Instruire pe Calculator

  Figura 2. 4. Componentele Operaţionale Abstracte ale Instruirii şi Implementarea în Reţele Informatice

••••Figura 2 . 8 .

 28 Figura 2. 8. Sincronizarea secvenţelor audio / video

Figura 2 . 10 .

 210 Figura 2. 10. Studio TV convenţional

Adrian A. Adăscăliţei :Figura 2 . 12 .

 Adăscăliţei212 Figura 2. 12. Intervenţia factorului timp la propagarea sunetlui în reţelele informatice

Adrian A. Adăscăliţei :StaţieFigura 2 . 13 .

 Adăscăliţei213 Figura 2. 13. Staţie pentru editare fişiere video

Adrian A. Adăscăliţei :-Figura 2 . 19 .

 Adăscăliţei219 Figura 2. 19. Reguli de Proiectare pentru Documentele hypermedia

Figura 2 . 21 .

 221 Figura 2. 21. Serviciul de Legături interconectate

Adrian A. Adăscăliţei :

 Adăscăliţei Figura 2. 22. Arhitectura Documentului Hypermedia

Adrian A. Adăscăliţei : 31 .

 Adăscăliţei31 Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 78 Multicasting a) tip Sursă Receptor şi b) prin conexiuni multiple

Figura 2 .

 2 Figura 2. 32. Arbore Multicast cu un singur expeditor

Figura 2 .

 2 Figura 2. 33. Arbore cu doi expeditori

FFigura 2 . 39 .

 239 Figura 2. 39. Exemplu de transfer al unui fişier video de tip *.mpeg

Adrian A. Adăscăliţei :Figura 2 .

 Adăscăliţei2 Figura 2. 40. Conexiuni dintre Sistemul Informatic şi alte sisteme

Figura 2 . 41 .

 241 Figura 2. 41. Utilizarea de grup a unui sistem de video-conferinţă prin ISDN

Figura 3 . 7 .Figura 3 . 8 .ConexiuniFigura 3 . 18 .

 3738318 Figura 3. 7. Exemplu de Model pentru Ecran Organizarea şi Structura Paginilor locaţiei Cursului pe WEB (Figura 3. 8. Structurarea Ierarhizată şi Distribuirea Informaţiilor sub forma Paginilor HTML)

Figura 3 . 14 .

 314 Figura 3. 14. Secvenţa sau Structura Liniară

Figura 3 . 15 .Figura 3 . 17 .Figura 3 . 20 . 3 . 3 .

 31531732033 Figura 3. 15. Figura Structura de tip Grilă

Figura 3 . 23 . 1 . 2 .

 32312 Figura 3. 23. Comunicaţii Mediate de Calculator , CMC

  pe Internet (Studiu Individual) : Studenţii lucrează cu lecţii şi exerciţii Profesorul oferă consultaţii pentru rezolvarea exerciţiilor Noi informaţii pentru discuţii Studenţi / Profesor Figura 3. 25. Studiul Individual On-Line Avizierul / Afişierul . Conferinţele pot avea aceeaşi funcţie ca şi anunţurile în lecţiile frontale.

Figura 3 . 26 .

 326 Figura 3. 26. Învăţarea on-line cu ajutorul Proiectelor de grup

Figura 3 . 27 .

 327 Figura 3. 27. Învăţarea pe Internet (Grupuri "on-line")

  (la Distanţă) Grupuri de Studenţi Figura 3. 29. Colaborare între grupuri de studenţi de tip "off─line"

Figura 4 . 4 .

 44 Figura 4. 4. Instruire cu ajutorul reţelei Web . Prin intermediul Navigatorului , Studentul are acces la informaţiile dispuse în reţea . Se observă corespondenţa dintre elementele abstractizate şi blocurile sistemului de instruire informatic .

Figura 4 . 5 .

 45 Figura 4. 5. Instruirea On-Line Prin intermediul Interfeţei Grafice Utilizator (GUI) Studentul primeşte informaţii (Figura 4. 5. Instruirea On-Line) de tip multimedia pe care ulterior le manipulează (interacţionează cu conţinutul cursului ) .

7 .

 7 Eficienţa Învăţării) Calculatorul este primul utilaj capabil de a simula dinamic funcţionarea diferitelor medii de transmitere a informaţiilor. Într-o definiţie cuprinzătoare, multimedia este capacitatea pe care o posedă calculatorul de a integra, graţie circuitelor sale (hardware) şi cu ajutorul inteligenţei maşină (software) elemente de text, grafică, animaţie, sunet şi imagini video pe suportul unei interfeţe interactive. Multimedia face parte integrantă din Învăţământul Asistat de Calculator (Ordinator).

  Figura 4. 7. Eficienţa Învăţării

Adrian A. Adăscăliţei :

 Adăscăliţei Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 139

Figura 4 . 13 .

 413 Figura 4. 13. Circulaţia documentelor electronice în mediul informatic de lucru pentru PC-ul Student

• I n t e r fa t a G ra fic a U t iliz a t o r P r ie t e n o a sa 0 • N a v ig a b ilita t e F a c ila 0 • N iv e lu l d e I n te r a c tiv it a t e ( In t e r a c t iu n e ) 0 • A tra c tiv ita te 0 Figura 4 . 15 .

 0000415 Figura 4. 15. Focalizare asupra utilizatorului Student (Evaluarea Cursului)

Figura 4 . 17 .

 417 Figura 4. 17. Pagina Titlu a VIR TU iS

Figura 4 . 19 .

 419 Figura 4. 19. Arhitectura Tehnologică de Referinţă

Figura 4 . 24 .

 424 Figura 4.24. Arhitectura unei Baze de Date

Figura 4 . 31 .

 431 Figura 4. 31. Organizarea şi Structurarea Cursului de CEM

Figura 4 .

 4 Figura 4. 33. Structura şi Interconectarea Tutorialelor de CIEM . Cursul de CEM are o structură modulară (blocuri de lecţii) Teoria de baza a ecranării şi implicaţiile în reducerea emisiilor prin radiaţie este un alt subiect important. Chiar şi în cazul ecranărilor trebuiesc utilizate circuitele de filtrare deoarece între căile de curent din acelasi cablu ne-ecranate între ele pot apare fenomene de emisie prin radiaţie.

Interferenţă ElectroMagnetică 1 .

 1 Introducere în CEMCEM este o disciplină ştiiţifică şi inginerească care are ca obiect proiectarea şi funcţionarea unui echipament în aşa fel încât să fie imun la interferenţa EM, în acelaşi timp menţinând interferenţele generate de echipamentul însuşi în interiorul unor limite specificate.

Figura 4 . 38 .

 438 Figura 4. 38. Structura Manualului MultiMedia distribuit On-Line

Figura 4 .

 4 Figura 4. 39. CIEM . Introducere . Surse de Interferenţă ElectroMagnetică .

Figura 4 . 41 .

 441 Figura 4. 41. Măsurări şi Teste de CIEM

Figura 4 . 42 .

 442 Figura 4. 42. Tehnici de proiectare respectând CIEMMăsurări şi Sisteme de măsură--limitări fundamentale caracteristice şi acceptate în precizia măsurărilor--incluzând lăţimea benzii şi semnalul în fracţia/raportul de zgomot; trecerea în revistă a caracteristicilor sistemelor generale de măsurare/recepţie; imperfecţiuni/distorsiuni practice; analiza spectrals --rezoluţia lărgimii de bandă, răspuns la frecvenţă intermediară ─ FI (IF ─ intermediate frequency), marimea pasului/scalei, detecţia vârfului (semi-amplitudinii). Unde Electro-Magnetice --principiile fundamentale ale undelor Electro-Magnetice incluzând câmpuri electrice şi magnetice; structura undelor şi impedanţa; polarizarea undelor; reflexia undelor şi densitatea de putere. Mecanismul de producere a Radiaţiilor --Antene alcătuite din elemenţi

Figura 4 .

 4 Figura 4. 44. Organizarea paginilor pentru un Studiu de Caz Studiu de caz : Teoria metodelor de ecranare împotriva câmpurilor electrice şi magnetice Filtre pentru Liniile de Putere --tipuri comerciale, specificaţii şi probleme. Supresoare tranzitorii ─ tipuri disponibile (existente) şi performanţele în aplicaţii.

Figura 4 .

 4 Figura 4. 47. Mediul Informatic de Studiu sau Sala de Clasă Virtuală Introducere: Scopul acestei secvenţe este de a introduce subiectul lecţiei şi de a prezenta obiectivele lecţiei precizând de asemenea şi rezutatele dorite. Expunerea: În această secvenţa, studentul trebuie să urmărească 5-10 minute de program video care oferă: o trecere în revistă a lecţiei, o prezentare experimentală a subiectului lecţiei, sau o

  http://www.ee.tuiasi.ro/~aadascal/Curs_CEM/CEMcrs_04swf.html Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 174 Capitolul 5. Concluzii .

  Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 193 Compartimentul Administrativ al VTUI va poate oferi mai multe informatii despre VTUI si despre RoEduNet . • Biblioteca UTI / TUI care detine materialele UTI , are conexiuni la bibliotecile facultatilor si materialele courseware . • Compartimentul Administrativ al VTUI unde se fac inregistrarile si puteti Obtine Informatii !!! • Cafeneaua Virtuala. • Compartimentul de Atestare al VTUI unde Studentii sutin teste on-line ca o componenta a modulului interactiv al unui curs oarecare sau sustin verificari (examene) finale .

•

  Diverse : Servicii de Comunicare, Software (Programe Utilitare pentru Studiul On-Line pe Internet) , materiale de curs specifice (CD-ROM), Grupuri . • Facultati : Departamente, Programe , Cursuri. Exemple de Campusuri Virtuale Proiecte ale Uniunii Europene (Socrates, Tempus, Minerva, Leonardo da Vinci) Exemple de Cursuri si Programe de Educatie Inginereasca On-Line Cursuri On-Line de Sisteme MultiMedia si Internet Tehnologii Informatice MultiMedia Educationale Interactive Figura 4. 17. Pagina Titlu a VIR TU iS Formular de Inregistrare pentru Cursul On-Line de CEM Facultatea de Electrotehnica, Universitatea Tehnica "Gh. Asachi" Iasi http://www.ee.tuiasi.ro/~aadascal/Curs_CEM/inregistrare/formular.html Formular pentru Inregistrarea Studentilor http://www.ee.tuiasi.ro/~aadascal/VirTUI/InregistrareAutomata.html Figura 4. 23. Autentificare (Verificare, Identificare) Student Servere pentru Cautarea Informatiilor pe Internet Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 200 3.1. Ecranare împotriva cimpului electric 3.2. Ecranare împotriva cimpului magnetic 3.3. Consideratii asupra conectarii la pamint 3.4. Ecranarea surselor de cimp magnetic 3. Cuplare interna si ecranare 3.1. Ecranare impotriva cimpului electric Figura 4. 44. Organizarea paginilor pentru un Studiu de Caz Studiu de caz : Teoria metodelor de ecranare împotriva câmpurilor electrice şi magnetice Lucrari Practice Experimentale de Laborator pentru cursul de CEM A handbook for EMC testing and measurement (D. Morgan); ISBN 0 86341 262 9, 1994 .

1. Comparaţie între SistemeleTradiţionale şi Instruirea Sistemică pe baza Componentelor Instruirii

	Componentele Componentele	Instruirea Tradiţională Instruirea Tradiţională	Instruirea Sistemică Instruirea Sistemică
	Instruirii Instruirii
	Tradiţională • Curriculum Tradiţional • Manual de Curs • Referent intern Notarea şi Promovarea • Bazată pe comparaţia cu Stabilirea Obiectivelor Ţintă rezultatele obţinute de alţi studenţi Remedierea • Cele mai adesea nu este planificată • Nu este permisă modificarea obiectivelor sau a mijloacelor de instruire Evaluarea • Este arareori planificată • De cele mai multe ori nu este realizată • Este realizată în funcţie de norme (standarde) • Sunt procesate datele iniţiale Obiectivele • Formulate în funcţie de modul global de prezentare al subiectului de către Utilizarea testelor • Evaluarea şi Atestarea notelor (gradelor) Revizuirea procesului de instruire şi a materialelor didactice • Are loc în funcţie de rezultatele obţinute de studenţi şi în funcţie de	Instruirea Sistemică • Stabilirea şi Evaluarea Necesarului de cunoştinţe şi deprinderi • Analizarea activităţilor unei anumite funcţii (post, slujbă) • Bazată pe stăpânirea obiectivelor • Este planificată sistematic ; • Este un procedeu de rutină • Este evaluată cunoaşterea deplină a materiei de către student în conformitate cu obiectivele propuse • Este planificată pentru studenţii care au nevoie de ajutor suplimentar • Sunt formulate alte obiective iniţial • Este realizată în conformitate cu anumite criterii • Folosesc mijloace alternative de instruire • Datele referitoare la evaluare sunt furnizate studentului şi profesorului • Referent extern • formulate considerând Evaluarea Necesarului de Cunoştinţe şi Deprinderi / Analizarea Sarcinilor de Serviciu după parcurgerea unei etape a instruirii • Este monitorizat progresul studentului pe parcursul desfăşurării instruirii • Testele determină cunoaşterea • Bazată pe evaluarea datelor • Este un procedeu de rutină
	de curs Tabel 1.	profesor • Aceleaşi Obiective pentru toţi Studenţii materiale nou apărute	Formulate considerând nivelul de Performanţă al Studentului deplină a subiectelor de către student • Este diagnosticată dificultatea • Sunt alese în funcţie de predării anumitor subiecte
			competenţele iniţiale ale studentului • Este revizuită instruirea
	Cunoaşterea obiectivelor instruirii de către studenţi Timpul afectat Studiului în raport cu Înţelegerea Subiectului	• Studenţii sunt neinformaţi ; • Trebuie să intuiască şi să materiei variază discearnă din lecţii şi • Durata de timp este constantă ; • Nivelul de stăpânire a	• Sunt informaţi în mod precis înainte de a începe procesul de învăţare • Durata de timp este variabilă ; • Nivelul de stăpânire a materiei este constant
	Interpretarea nivelului	manuale • Student bine pregătit sau	• Necesitatea Îmbunătăţirii Instruirii
	Condiţii de admitere subiectelor de stăpânire a	• Nu se verifică student slab pregătit	• Este verificat nivelul iniţial de
	care reflectă	capacitatea studentului de a	cunoştinţe al studentului
	capacitatea studentului de a absolvi cursul Dezvoltarea Cursului	parcurge materia • Sunt selectate mai întâi • Toţi studenţii au aceleaşi Materialele de instruire	• Materialele didactice şi activităţile • Sunt selectate mai întâi Obiectivele sunt evaluate diferit în funcţie de Instruirii ;
		obiective, materiale de curs şi execută aceleaşi activităţi	capacitatea studentului • Apoi sunt selectate materialele
	Rezultat propus Secvenţa (Secvenţierea Cursului) (estimat)	şcolare • Curbă normală • Este realizată în funcţie de logica conţinutului şi de alcătuirea tematică a materiei predate	• Bazată pe necesitatea existenţei unor cunoştinţe anterior asimilate şi • Nivel de pregătire ridicat şi uniform • Bazată pe utilizarea Principiilor Învăţării (procesului de instruire)
	Înţelegerea şi Controlul Subiectelor Strategii de Instruire	• Puţini dintre Studenţi stăpânesc majoritatea obiectivelor • Selectarea strategiilor de instruire se face în funcţie de preferinţele şi • Exemplele Concludente ale profesorului lipsesc cunoştinţele de pedagogie	• Aproape toţi Studenţii stăpânesc majoritatea obiectivelor • Sunt utilizate strategii diverse • Strategiile folosite se bazează pe rezultatele teoriilor şi cercetării ştiinţifice
		9

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 10

Comparaţie între Comportament , Cognitivism şi Constructivism (Tabelul 1. 6.) Teoria Comportamentului Cognitivismul Constructivismul

	Învăţarea	Modificarea	Programarea de noi	Descoperire Proprie sau
		comportamentului	proceduri pentru	Personală
		observat ; modificările	procesarea	Descoperire bazată pe
		sunt datorate	informaţiilor	înţelegere
		programului de instruire
	Tipuri de	Diferenţiere şi	Memorare senzorială	Rezolvarea
	Învăţare	discernământ ,	pe termen scurt ,	Problemelor
		generalizare , asociere şi	memorizare pe termen
		combinaţii	scurt ,
			memorizare pe termen
			lung
	Strategii de	Prezintă informaţii şi	Planificarea strategiilor	Oferită Studentului
	Instruire	oferă activităţi practice	de învăţare cognitive	analitic (raţional) , activ
		ghidate		, care posedă
				capacitatea de auto-
				control
	Strategii de	O Varietate de medii	Instruire Asistată de	Mediu de Învăţare
	utilizare a	tradiţionale şi ÎAC	Calculator sau CBI	Sociabil, Cooperativ
	diferitelor Medii	(Învăţare Asistată de
		Calculator) sau CAI

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 28 Compararea

Obiectivelor, Evaluărilor şi Strategiilor Procesului de Instruire (Tabelul 1. 7.)

		Obiective		Evaluare		Strategii
	Teoria	predeterminate	,	produsele	şi	indicaţiile practice sunt întărite
	Comportamentului	comportamentale		procesele sunt	şi verificate cu ajutorul reacţiei
					verificate	şi	imediate din partea Studentului
					atestate
	Cognitivismul	predeterminat , ghidat	diagnostic al	• fragmentarea
		de	obiective	,	reprezentărilor	informaţiilor
		formularea scopului		mentale şi a	• hărţi şi scheme
					procesării		conceptuale
					informaţiilor		• organizatoare avansate
							imagini experimentale
	Constructivismul	nu este predeterminat, este verificat , este controlat atât de obiective cât şi de scopuri	procese produse	şi	• vizualizare şi imagini • dezbateri argumentate • dezbateri colaborative • explorare reflexivă • interpretarea arhitecturii informatice
	Tabelul 1.

7. Compararea Obiectivelor, Evaluărilor şi Strategiilor Procesului de Instruire Rezumat al Strategiilor Cognitive

PROCESUL DE INSTRUIRE Sunt prezentate si / sau modelate deprinderi GHIDARE (ÎNDRUMARE) Studentul este îndrumat pentru a de la bun început cunostintele deprinderile "prezentate" PREZENTARE Studentul face exercitii pentru a retine si a poseda fluenta EXERCITII PRACTICE Cunostintele si Deprinderile de catre student sunt Verificate si Notate VERIFICARE si NOTARE Figura 1. 6. Etapele Procesului de Instruire

DE DESFĂŞURARE A UNUI TUTORIAL Introducere Prezentarea Cunoştinţelor Întrebări şi Răspunsuri Analizarea Răspunsurilor Sfârşit " Reacţie " sau Remedierea unor cunoştinţe greşit înţelese Figura 1. 7. Structura fundamentală a Tutorialului (sau Lecţia Interactivă ghidată)

(Figura 1.

7

. Structura fundamentală a tutorialului sau lectiei interactive ghidate) Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 32 ETAPELE

DRILL EXERCI ŢIU PRACTIC Figura 1. 8. Structura Exerciţiului Practic

  Orientarea cunoştinţelor şi capacităţilor spre o activitate cu finalitate practică urmăreşte transformarea realităţii abordate la nivel concret în condiţiile unei munci efective realizate în laborator . Activitatea de laborator este o activitate bazată pe tehnici experimentale .

	INTRODUCERE	SELECTAREA SUBIECTULUI	ÎNTREBARE ŞI RĂSPUNS
	ÎNCHEIERE	REACŢIA (ÎNDRUMARE)	ANALIZEAZĂ RĂSPUNSUL

Aplică Cunoştinţele Ghidarea Studentului Verificarea şi Atestarea Cunoştinţelor Acumulate MODELUL PREDĂRII TUTORIALE ( LECŢII INTERACTIVE ) EXERCIŢII SIMULĂRI PE CALCULATOR ETAPELE PROCESULUI DE PREDARE Figura 1. 9. Etapele Procesului de Predare

Simulãri care Prezint ã Modul în care trebuie executată o anumită Operaţie Simulãri care Predau un anumit Subiect Simulãrile unor Fenomene Fizice Simularea unor Procese Simularea unor Proceduri Simularea unor Situatii Tehnologice Reale SIMULÃRI Simulãri care Prezint ã Modul în care trebuie executată o anumită Operaţie Simulãri care Predau un anumit Subiect Simulãrile unor Fenomene Fizice Simularea unor Procese Simularea unor Proceduri Simularea unor Situatii Tehnologice Reale Figura 1. 11. Clasificarea Simulărilor 1.4.4. Jocuri pentru Instruire Jocul didactic reprezintă

  o metodă de învăţământ în care predomină acţiunea didactică simulată . Această acţiune didactică simulată valorifică la nivelul instrucţiei (instruirii) finalităţile adaptive de tip recreativ care sunt proprii activităţii umane .

	Principiile Psiho-

-Pedagogice ale Instruirii utilizate pentru realizarea Jocurilor pentru Instruire .

UTILITARE ALTERNATIVE UTILITARE STANDARD Adevărat--Fals Selecţie Multiplă Eseu Performanţă Echivalenţă Completare şi Răspunsuri Scurte Colecţie de Lucrări Interviuri & Evaluări orale Proiecte pe Termen Lung Experienţe permanente Lucrări Scrise Cărţi & Reviste Figura 1. 13. Forme Alternative de Evaluare , Verificare şi Atestare (Apreciere) a Activităţilor de Instruire a Studenţilor Adrian

  A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele

electrotehnicii 40 Capitolul 2. Sistem informatic pentru instruire (instrumente hardware, reţea, multimedia) 2. 1 . Proiectarea folosirii mediilor suport de informaţie în cadrul programului de instruire asistată de calculator . Sistemele Multimedia (SMM) . Definiţii . Utilizarea SMM în Procesul de Instruire . 2. 2. Proiectarea Documentelor de tip hypertext pentru IAC . 2. 3. Pagini Web şi Dispunerea documentelor multimedia în reţele informatice 2. 4. Arhitecturi de Reţele Informatice .

	În Capitolul 2, Sistem informatic pentru instruire (instrumente hardware, reţea, multimedia), sunt
	analizate : prezentările didactice multimedia coordonate de profesor ; modelul instruirii asistate
	de calculator ; instruire realizată cu ajutorul TI Web & XML & Obiecte Informatice ; instruirea
	realizată în reţele informatice tip Client─Server . software pentru manipularea obiectelor
	informatice ; componentele operaţionale abstracte ale instruirii şi implementarea în reţele
	informatice ; sistemele de editare şi utilitare de prelucrare a informaţiilor multimedia ; realizarea
	secvenţelor audio / video animate ; ierarhizarea acurateţei percepţiei vizuale pe ecran ;
	sincronizarea secvenţelor audio / video ; configuraţia hardware şi software minimă necesară
	pentru proiectarea şi realizarea programelor de instruire multimedia ; studio TV convenţional ;
	structura hardware a unui calculator personal tip multimedia (multimedia PC, sau MPC) ;
	Intervenţia factorului timp la propagarea sunetlui în reţelele informatice ; staţie pentru editare
	fişiere video ; redarea fluxului audio / video pentru utilizatorul conectat în reţea ; reprezentarea
	unui audio / video clip ca fişier de date ; modelul unui sistem hypermedia tipic avansat (incluzând
	componentele) ; modelul abstract al hypertextului ; realizarea modelului mental al unui
	hyperdocument ; reguli de proiectare pentru documentele hypermedia ; componentele unei cărţi
	electronice de tip hypertext ; serviciul de legături interconectate ; arhitectura documentului
	hypermedia ; modelul de referinţă de tip Dexter ; structura generală caracteristică pentru
	funcţionalitatea hypertextului ; circulaţia de documente web (HTML) ; căutarea ,localizarea şi
	încărcarea documentelor HTML distribuite într-o reţea ; funcţionarea poştei electronice (E-Mail)
	; conectarea la căsuţa poştală de pe server ; liste de E-Mail ; aplicaţii multimedia tip utilizator
	individual ─sistem informatic ; multicasting a) tip sursă receptor şi b) prin conexiuni multiple ;
	arbore multicast cu un singur expeditor ; arbore cu doi expeditori ; conferinţe electronice ;
	aplicaţie de tip video─conferinţă ; arhitectura generală a reţelei conţinând serverul pentru
	hyperdocumente ; abstractizarea stocării secvenţelor video ; sistem VOD distribuit în reţea .
	arhitectura sistemului informatic cu date distribuite în reţea ; exemplu de transfer al unui fişier
	video de tip *.mpeg ; conexiuni dintre sistemul informatic şi alte sisteme ; utilizarea de grup a
	unui sistem de video-conferinţă prin ISDN ; sistem video─conferinţă multiplu cu IP ; Locaţia de
	tip S2 este o locaţie de tip LAN pe care se află o replică a serverului pentru informaţii (cu soft
	UNIX sau Windows NT) care oferă un timp de răspuns mai bun clienţilor care transferă
	documente ; locaţia de tip S3 este definită ca o locaţie S2 care susţine servicii de tip sincron ca de
	exemplu : un server audio şi un server video ; locaţia de tip S4 este o locaţie de tip S3 care
	posedă şi un server pentru activităţi ; procesele didactice şi asigurarea serviciilor de comunicaţii
	cu ajutorul reţelelor informatice .

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii

41 2. 1. Proiectarea folosirii mediilor suport de informaţie în cadrul programului de instruire asistată de calculator Sistemele Multimedia (SMM) . Definiţii . Utilizarea SMM în Procesul de Instruire . Sistemele Multimedia IAC transformă prezentările didactice multimedia coordonate de profesor (Figura 2. 1.) în instruire individuală / autonomă , îndrumată de profesor, dar controlată în întregime de student prin

  intermediul calculatorului (sistemul de calcul sau PC-ul ) conectat în reţea .

	Comutator

Matriceal Comutator de Control Video Proiector RGB Control de la distanta Calculator pentru Video-- Conferinte video audio control Ecran Comutator Matriceal Comutator Matriceal Comutator de Control Comutator de Control Video Proiector RGB Video Proiector RGB Control de la distanta Control de la distanta Control de la distanta Calculator pentru Video-- Conferinte Calculator pentru Video-- Conferinte video audio control video audio control Ecran Figura 2. 1. Prezentările didactice multimedia coordonate de profesor Modelul Instruirii Asistate de Calculator (Figura 2. 2.) conţine următoarele elemente fundamentale : structurarea materialelor didactice în unităţi , editarea unor documente de tip multimedia distribuite , şi accesarea acestor lecţii multimedia într-o reţea de către student . Elementele documentelor devin Obiectele Informatice care sunt accesate

	, transferate ,
	vizualizate folosind programe utilitare pentru reţea sau protocoale (Figura 2. 3. Instruirea
	realizată în reţele informatice tip Client-Server . Software pentru Manipularea Obiectelor
	Informatice ) .

Modelul Instruirii On -Line Profile Operatiuni de Indexare Componenta Continut Structura Ierarhizata Curs (Lectie) Unitat e Modul Server Dispozitiv de Vizualizare HTML / Java / Flux de date multimedia Utilizartor / Navigator Internet Testare Furnizare de Informatii Organizarea Datelor Rezumate Administrarea Continutului Cursului •Formatarea Continutului • Protocol Fisiere de Date Fisier de Date Organizarea Datelor Modelul Instruirii On -Line Profile Operatiuni de Indexare Componenta Continut Structura Ierarhizata Curs (Lectie) Unitate e Modul Server Dispozitiv de Vizualizare HTML / Java / Flux de date multimedia Utilizartor / Navigator Internet Testare Furnizare de Informatii Organizarea Datelor Rezumate Administrarea Continutului Cursului •Formatarea Continutului • Protocol Fisiere de Date Fisier de Date Organizarea Datelor Figura 2. 2. Modelul Instruirii Asistate de Calculator

1. Independenţa datelor . Accesul

  . Componentele operaţionale abstracte ale instruirii şi implementarea în reţele informatice) sunt : flexibil la un număr de bănci de date implică cerinţa ca datele să fie independente faţă de o aplicaţie anumită în aşa fel încât aplicaţiile viitoare pot accesa aceeaşi informaţie fără nici o constrângere din partea aplicaţiei anterioare.

	2
	Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei
	de bazele electrotehnicii
	43

. Arhitectura băncii de date distribuite în comun . Izolarea

  datelor în raport cu aplicaţiile şi distribuirea accesului la aplicaţii prezintă avantajul folosirii în comun a arhitecturii băncilor de date distribuite (Structuri de date multiple şi independente în sistem (server); Acces distribuit uniform tuturor clienţilor; Un singur punct de recuperare / reconstituire pentru fiecare server al băncii de date; Reorganizarea convenabilă a datelor cerinţelor de grup; Crearea şi adaptarea claselor de obiecte; Dezvoltarea / expandarea datelor).

	Utilitare

intermediare + Agenti informatici pentru solicitari de Obiecte UTILIZATOR STUDENT "Continut" Utilizator Local (PC) SERVER Software de tip Navigator + JVM Internet Obiecte Informatice

	Instruire realizată cu ajutorul TI Web & XML & Obiecte Informatice

Figura 2. 3. Instruirea realizată în reţele informatice tip Client-Server . Software pentru Manipularea Obiectelor Informatice . 3. Servere pentru bănci de date distribuite . Serverele băncilor de date distribuite sunt resurse dedicate într-o reţea accesibile unui număr de aplicaţii. Serverul băncii de date este construit pentru creşterea numărului de aplicaţii şi accesul distribuit la informaţii / date. 4. Managementul obiectului informatic de tip multimedia. Documentele hypermedia şi

	înregistrările din băncile de date hypermedia pot conţine obiecte multimedia legate. Sistemul de
	administrare / management al obiectelor trebuie să posede capacitatea de indexare, grupare şi
	stocare a obiectelor multimedia în sisteme de stocare optice cu ierarhie distribuită, oferind
	accesul la aceste obiecte pe baza unei chei. Trebuie menţionat că un obiect multimedia (de
	exemplu o prezentare video) poate fi o componentă în documente multiple hypermedia cum ar fi:
	memorii, prezentări, broşuri video, etc. Proiectarea unui sistem de management al obiectelor
	trebuie să aibă capacitatea de indexare a obiectelor în aşa fel încât să nu fie necesară menţinerea
	unor copii multiple în stoc. Poate fi necesar un număr mai mare de copii în cazul în care se
	doreşte creşterea performanţelor şi controlul versiunilor (în cazul actualizării respectivului
	document).
	5

. Managementul tranzacţiilor / transferului pentru sistemele multimedia . Se

  defineşte transferul de date de tip multimedia ca fiind secvenţa de evenimente care începe în momentul în care un utilizator face o cerere de afişare, editare, sau imprimare a unui document hypermedia. Comunicaţia este completă atunci când utilizatorul realizează documentul hypermedia şi

	stochează versiunea editată sau abandonează /elimină copia din memorie (incluzând memoria
	virtuală) sau stocarea locală. În decursul transferului utilizatorul poate adăuga noi elemente de
	date / informaţii , incluzând secvenţe video, de exemplu de la o video-cameră ataşată
	calculatorului la care lucrează.
	Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei
	de bazele electrotehnicii
	44

Documente Animaţii Audio Texte Date Grafică Sisteme de Editare şi alte Utilitare de Prelucrare a Informaţiilor Multimedia Utilizatori finali (Studenţi) Aplicaţii Multimedia (Cursuri distribuite în Reţea) Muzică Discuţii Video Conversie Digitală Documente Documente Animaţii Animaţii Audio Audio Texte Texte Date Date Grafică Grafică Sisteme de Editare şi alte Utilitare de Prelucrare a Informaţiilor Multimedia Sisteme de Editare şi alte Utilitare de Prelucrare a Informaţiilor Multimedia Utilizatori finali (Studenţi) Utilizatori finali (Studenţi) Aplicaţii Multimedia (Cursuri distribuite în Reţea) Aplicaţii Multimedia (Cursuri distribuite în Reţea)

Sunetului cu Imaginile (sau cu Secvenţele Video) Compunerea Sunetului cu Imaginile (sau cu Secvenţele Video) Compunerea Sunetului cu Imaginile (sau cu Secvenţele Video) Compunerea Sunetului cu Imaginile (sau cu Secvenţele Video) Compunerea Sunetului cu Imaginile (sau cu Secvenţele Video) Compunerea Sunetului cu Imaginile (sau cu Secvenţele Video) Figura 2. 6. Realizarea Secvenţelor audio / video animate

  bazele electrotehnicii 46 şi de numărul de culori pe care le poate manevra simultan. Culorile pot să varieze de la 8 la 256; ar trebui să se poată întrebuinţa numărul maxim de culori şi de umbre. Acest lucru este deosebit de important mai ales dacă sistemul trebuie să realizeze potrivirea color a obiectelor create în sistem cu alte obiecte importate sub formă de fişiere grafice, imagine sau video.

	Compunerea

  . Realizarea Secvenţelor audio / video animate) .

	Efecte speciale . Efectele speciale sunt considerate de obicei o submulţime a animaţiei, dar
	în sistemele de autor ele pot să existe ca o facilitate separată pentru efecte tranziţionale. Aceste
	efecte speciale tranziţionale sunt nepreţuite pentru a face ca o aplicaţie multimedia să apară ca o
	prezentare fluentă şi profesională. În multe cazuri, efectele de tranziţie realizează o funcţie esenţială
	de adecvare temporală.
	Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei
	de bazele electrotehnicii
	47

Ierarhizarea Acurateţei Percepţiei Vizuale Caracteristicile Informaţiei Vizuale Figura 2. 7. Ierarhizarea acurateţei percepţiei vizuale pe ecran Facilităţi video . Elementele

  de mişcare video (Figura 2.

	Ierarhizarea Acurateţei Percepţiei Vizuale
	Grad de precizie Grad de precizie Grad de Grad de precizie precizie		Poziţia Poziţia
			Lungimea Lungimea Lungimea
		Unghiul Unghiul Unghiul	Înclinarea Înclinarea Înclinarea
			Aria Aria Aria
	Mai puţin Mai puţin Mai puţin Mai puţin		Volumul Volumul Volumul
	Precis Precis Precis Precis	Culoarea Culoarea Culoarea
			Densitatea Densitatea Densitatea
		Caracteristicile Informaţiei Vizuale

Arhitectura unei bănci de date multimedia conţine

	1GB ; 3,5" FDD ; 1 GB HDD ; CD-ROM 2 x 600 Kbps, 150 ms timp de acces, CD-R ; Video
	SVGA 1280x1024, 16 milioane culori ; Audio: eşantionare 24 bits, rata de eşantionare 48 kHz .
	Software minim :
	DOS 62.2, Windows 3.11, Windows 95, Windows NT, Unix, Sisteme autor şi video-conferinţă,
	Sisteme de animaţie în trei dimensiuni, software specific de reţea
	Administratorii / Manageri de fişiere : -Manager de fişiere multimedia -sisteme care cataloghează elementele multimedia pe un
	calculator
	-Bănci de date multimedia complexe -pot manipula datele conţinute în fişierele multimedia -Băncile de multimedia hibride includ elemente orientate obiect -Băncile de date orientate obiect -proiectate pentru a stoca şi manipula fişiere orientate obiect
	: Managerul interfeţei utilizator ;
	Managerul de obiecte (lucrând cu obiecte schematice) : managerul de scheme ; navigatorul ;
	managerul de solicitări ; managerul de versiune ; managerul de actualizare ; Managerul de
	transferuri ; Managerul de control al simultaneităţii
	Managerul de recuperare ; Managerul de stocare (lucrând cu banca de date multimedia):
	managerul de informaţii multimedia ; managerul de disc ; managerul memoriei tampon .
	Configuraţia aleasă pentru structura acestor bănci de date ţine cont de: capacitatea de
	memorie, sistemele de operare, compatibilitatea fişierelor, facilităţilor de solicitare, caracteristici
	multi-utilizator, programabilitate şi preţ.
	. Configuraţia Hardware şi Software minimă necesară pentru
	proiectarea şi realizarea programelor de instruire multimedia) : calculatorul tradiţional ; unitate CD-
	ROM ; căşti ; microfon ; placă de sunet ; placă achiziţie video ; video player / recorder ; cameră
	video ; unitate CD audio ; interfaţă MIDI ; Scanner ; proiectoare LCD .
	Configuraţia minimă a unui MPC (Figura 2. 11. Structura Hardware a unui Calculator
	Personal tip multimedia , multimedia PC, sau MPC): CPU 100 MHz / Pentium ; RAM 32 MB-
	Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei
	de bazele electrotehnicii
	49

Interactivitate Multimedia Lector Disc Laser şi / sau Video Casetofon şi / sau Video Cameră Hardware şi Software Minim Necesar pentru Proiectarea şi Realizarea Programelor Interactive Multimedia Lector CD -ROM Mediu dens pentru Stocare Accesorii Multi medi a : Cartelă Audi o Cartelă Vi deo Utilitar Autor Multi medi a Mi n. 8 MB RAM Mi nimum MP Intel 486 Utilitare de Edi tare Vi deo şi Audi o Accesorii de Proiecţie: Proiector Ecran sau Capabilităţi Audi o / Vi deo Panou LCD Interactivitate Multimedia Interactivitate Multimedia Lector Disc Laser şi / sau Video Casetofon şi / sau Video Cameră Hardware şi Software Minim Necesar pentru Proiectarea şi Realizarea Programelor Interactive Multimedia Hardware şi Software Minim Necesar pentru Proiectarea şi Realizarea Programelor Interactive Multimedia Lector CD -ROM Lector CD -ROM Mediu dens pentru Stocare Mediu dens pentru Stocare Mediu dens pentru Stocare Accesorii Multi medi a : Cartelă Audi o Cartelă Vi deo Utilitar Autor Multi medi a Mi n. 8 MB RAM Mi nimum MP Intel 486 Utilitare de Edi tare Vi deo şi Audi o Accesorii de Proiecţie: Proiector Ecran sau Capabilităţi Audi o / Vi deo Panou LCD Figura 2. 9. Configuraţia Hardware şi Software minimă necesară pentru proiectarea şi realizarea programelor de instruire multimedia Parametri suplimentari ai unei bănci de date multimedia : extensibilitate ; flexibilitate ; eficienţa .

Structura Sistemului Multimedia (SSM ) pentru Producerea Cursului Multimedia Structura Sistemului Multimedia (SSM ) pentru Producerea Cursului Multimedia Figura 2. 11. Structura Hardware a unui Calculator Personal tip multimedia (multimedia PC, sau MPC)

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 52

Metadata Sursa CM File Server Video Aplicatie X Server / Windows memorie comuna Baza de date Video Frame Buffer şi Placă de Compresie Difuzor Display CMX Redarea fluxului Statie de lucru Client Statie de lucru Client Video Metadata Video Metadata Sursa CM Sursa CM File Server Video File Server Video Aplicatie Aplicatie X Server / Windows X Server / Windows memorie comuna memorie comuna Baza de date Video Baza de date Video Frame Buffer şi Placă de Compresie Frame Buffer şi Placă de Compresie Difuzor Display CMX CMX

Reprezentarea clipului audio-video ca fişier de date Figura 2. 15. Reprezentarea unui audio / video clip ca fişier de date

	Reprezentarea clipului audio-video
		ca fişier de date
	• Se stochează secvenţe de imagini în
	fişier, cu indici pentru a accesa cadrele
	individuale
	Tipul --Date specifice Tipul --Date specifice	Format --Date specifice Format --Date specifice	Informaţii despre Mediile folosite (format unic) Informaţii despre Mediile folosite (format unic)	Indicii de Access Indicii de Access
	• Fişierele sunt localizate pe diferite medii • Fişierele sunt localizate pe diferite medii
	de stocare (arhivare) de stocare (arhivare)

• Se stochează secvenţe de imagini în fişier, cu indici pentru a accesa cadrele individuale

Interfaţa Grafică Utilizator (Profesor, Student) Diagrama Bazei de Date Utilitar pentru Căutarea Informaţiilor Interfaţa de Programare Bază de Documente Hypermedia Figura 2. 16. Modelul unui Sistem Hypermedia Tipic Avansat (incluzând componentele)

Figura 2. 18. Realizarea Modelului Mental al unui hyperdocument

  Bancă de Date de tip Sistem Multimedia (DBMS, database multimedia system). Legăturile Client (Link Client), Serverul de Legături (Link Server), şi Banca (Baza) de Date DBMS împreună formează Maşina (Dispozitivul) de Legături (Link Engine). Sistemul de Conexiuni Intermedia (Intermedia Layer) este responsabil de toate manipulările de date în timp real în timp ce Link Engine este responsabilă pentru stocarea şi încărcarea datelor de legătură. Considerând această metodă documentele Intermedia pot fi interschimbate cu KMS utilizând Formatul de Conversie Dexter.

		Cum se indică relaţiile semantice dintre
		unităţile de informaţii ? I1
	Cum se creşte
	coerenţa locală ?
		Cum se reduce impresia de fragmentare ?
		I2
	Cum se poate îmbunătăţi
	coerenţa unui
	hyperdocument ?
		Cum se relaţionează unităţile de
		informaţie ? I3
	Cum se creşte
	coerenţa globală ?
		Cum se poate vizualiza global un
		hyperdocument ? I4
	Cum se construieşte modelul	Cum i se poate indica Studentului poziţia
	mental al unui	actuală în hyperdocument ? I5
	hyperdocument?
	Cum se	Cum se vizualizează , traseul parcurs de
	îmbunătăţeşte	Student până la poziţia actuală în care se
	orientarea ?	află ? I6
		Cum se pot prezenta opţiunile pentru
		alegerea unui alt traseu de parcurgere
		(instruire) ? I7
		Cum se poate evidenţia selectarea unei
		direcţii benefice de navigare ? I8
	Cum se poate uşura
	navigarea ?
	Cum se poate reduce efortul	Cum poate fi susţinută parcurgerea unor
	mental a cititorului ?	trasee lungi în hzperdocumente de mari
		dimensiuni ? I9
		Cum se poate reduce dezorientarea
		produsă de ecranul calculatorului ? I10

Tipuri de Nod Reprezentarea nodurilor Atributele Nodului Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 59 Documentele sunt stocate ca fişiere de tip Unix iar legăturile şi datele de ancorare sunt stocate într-o

b. Nivelul de Stocare .

  Nivelul de Stocare este trăsătura caracteristică principală a modelului Dexter. Nivelul de Stocare modelează o bancă de date care este alcătuită dintr-o ierarhie de dateconţinând componente care sunt interconectate prin conexiuni relaţionale. Componentele au identificatori unici şi conexiunile pot fi identificate cu ajutorul unui set sau mai multe seturi de identificatori de componente. Componentele corespund noţiunii generale de noduri şi pot conţine text, grafică, imagini, audio, video etc. Componentele sunt tratate drept containere universale care conţin date şi modelul nu specifică în nici un fel structura de date aflată în interiorul containerelor. de stocare nu face diferenţa dintre componentele de text şi componentele de grafică. Nivelul de Stocare se concentrează în principal asupra mecanismelor prin care componentele şi conexiunile sunt legate împreună pentru a forma reţeaua hypertext. c. Nivelul Interior Componentei . Nivelul Interior Componentei se ocupă de conţinutul şi structura din interiorul componentelor reţelei hypertext. Dacă extinderea posibilă a structurii / a conţinutului informatic care poate fi inclus într-o componentă este nelimitată (open-ended), modelul Dexter tratează acest nivel (strat) ca fiind exterior / în afara scopului propus de modelul Dexter. Ipoteza consideră că structura documentului este modelată în conformitate cu ODA, SGML, IGES etc., şi în consecinţă structura documentului va fi utilizată împreună cu acest model pentru a capta conţinutul / structura. Pe de altă parte, o interfaţă critică între nivelul / stratul de stocare şi stratul din interiorul componentei numit ancorare se referă la mecanismul de adresare al locaţiilor sau obiectelor din interiorul conţinutului unei componente individuale. Ancorele pot fi identificate cu ajutorul unui identificator unic de fixare.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 65

Astfel, nivelul

INTERCONECTORUL DE RULARE

ÎN TIMP REAL Prezentarea Hypertextului; Interacţiunile cu Utilizatorul; Dinamica. Specificul Prezentării CONEXIUNILE DE STOCARE BANCĂ DE DATE CONŢINÂND REŢELELE DE NODURI ŞI LEGĂTURILE AFERENTE DINTRE ACESTE NODURI ANCORAREA ÎN CADRUL INTERCONECTORULUI DE COMPONENTE CONŢINUTUL / STRUCTURA DIN INTERIORUL NODURILOR Figura 2. 23. Modelul de Referinţă de tip Dexter.

  Halasz şi Schwartz afirmă că nu există suport de sistem pentru toate mecanismele componente menţionate de modelul Dexter. Cu toate acestea, sistemele existente sunt încă comparate cu acest model. Modelul a fost utilizat la dezvoltarea Formatului de Transfer de tip Dexter, care este un standard de transfer pentru hypertext.

	Modelul

de Referinţă pentru Hypertext de tip Trellis sau "modelul-r" consideră

  Acest nivel / strat este definit abstract sub forma unor componente independente care sunt conectate împreună într-o anumită metodă convenţională. Nivelul abstract nu descrie detaliile de prezentare.

	hypertextul ca un ansamblu de diferite nivele de abstractizări [Furuta & Stotts, 1990]. În general,
	hypertextul poate fi divizat în :
	a) Nivelul Abstract:

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 66

Structura Funcţională

a Hypertextului Opacitate Funcţională Metafora de Proiectare a Hypertextului Opacitatea Sistemului Modelul de Implementare a Hypertextului Structura Funcţională a Hypertextului Opacitate Funcţională Metafora de Proiectare a Hypertextului Opacitatea Sistemului Modelul de Implementare a Hypertextului Structura Funcţională a Hypertextului Opacitate Funcţională Metafora de Proiectare a Hypertextului Opacitatea Sistemului Modelul de Implementare a Hypertextului Structura Funcţională a Hypertextului Opacitate Funcţională Metafora de Proiectare a Hypertextului Opacitatea Sistemului Modelul de Implementare a Hypertextului Figura 2. 24. Structura Generală caracteristică pentru Funcţionalitatea Hypertextului.

b) Nivelul Concret:

Stabileşte reprezentările concrete în care caracteristicile de reprezentare grafică fizică a hypertextului. Cu alte cuvinte, conţinutul fiecărei ferestre este specificat dar nu este şi sistematizat. c) Nivelul Vizibil: Acest nivel este responsabil pentru interconectarea şi prezentarea reţelei hypertext pe un terminal fizic. Reprezentările în nivelul abstract sunt făcute la cel mai înalt nivel de abstractizare în timp ce reprezentările în nivelul vizibil sunt la un nivel scăzut. Deoarece nivelul abstract poate fi standardizat utilizând protocoalele de schimburi de documente ca de exemplu SGML, nivelul vizibil poate fi standardizat utilizându-se X Windows.

Structura Generală a Hypertext -ului (Figura 2.

24. Structura Generală caracteristică pentru Funcţionalitatea Hypertextului.) .

  Deoarece cele mai multe modele s-au concentrat asupra proiectării simbolice (metaforelor) şi asupra abstractizărilor necesare implementării hypertextului, s-au depus puţine eforturi în domeniul structurii generale referitoare la funcţionalitatea hypertextului. Rao şi Turoff au observat că "Hypertext trebuie să fie tratat ca un instrument de uz general cu tehnici adecvate controlului nodurilor, legăturilor, şi transferului, care corespunde contextului oricărei aplicaţii şi comunică înţelesuri convenţionale standardizate către utilizatori. Pentru a realiza acest lucru, se impune o structură completă a hypertextului pe baza unui model cognitive care permite reprezentarea unei game complete a competenţelor intelectuale umane ." [Rao şi Turoff, 1990]. Aceşti cercetători au propus o asemenea structură bazată pe Structura de tip Guilford a Modelului Intelectului Uman . Rao şi Turoff susţin că sistemele hypertext suferă datorită lipsei de coerenţă datorită ambiguităţii înţelesurilor (semanticii) atribuite nodurilor şi conexiunilor / legăturilor. Această structură clasifică nodurile în şase tipuri semantice diferite: detaliu, ansamblu, propoziţie, rezumat, trăsătură de conţinut, şi observaţie. Conexiunile pot fi clasificate în următoarele categorii / tipuri principale: Legături Convergente şi Conexiuni Divergente. Conexiunile Convergente pot fi clasificate în conexiuni de: specificaţie, afiliere, asociere, cale, alternativă şi inferenţă / concluzie. Aceste legături ajută la concentrarea sau îngustarea modelului relaţional dintre idei. Conexiunile Divergente sunt clasificate în conexiuni: elaborate / complexe, antagoniste, provizorii . experimentale / temporare, de ramură / de grup, de limită, şi concluzive / de extrapolare.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 67

  de Conversie şi Comunicaţii. În raport cu documentele liniare care sunt statice, standardizate, obişnuite, ideale, generice, şi structurate, documentele de tip hypertext sunt nestructurate şi pot fi dinamice. Astfel, standardele documentelor structurate contemporane sunt insuficiente şi inadecvate reprezentării reţelelor hypertext. O ierarhie bazată pe structura de arbore este relevantă dar NU şi suficientă pentru hypertext. În această situaţie s-ar putea considera o structură ierarhică cu un sistem de conexiuni tipizate / clasificate pentru a putea acoperi atât referinţele interdependente ale documentelor structurate cât şi conexiunile hypertextului. Formele curente ale ODA şi SGML nu sunt suficiente pentru reprezentarea şi tranzacţiile hypertextului. Aceste forme necesită extensii pentru a oferi un mecanism tipizat propriu pentru interconectare. SGML nu specifică suficient informaţia necesară conectării sau prezentării (care este importantă pentru hypertext) sau cum trebuie să se controleze imaginile şi grafica. ODA adresează aceste caracteristici dar nu este suficient.

	Limitele SGML :

  Mecanismul ODA de setare a atributelor conexiunilor (ca de exemplu plasarea blocurilor de conţinut în interiorul paginilor şi ariile rectangulare denumite structuri) şi atributele de prezentare (ca de exemplu seturile de caractere şi plasarea obiectelor în interiorul blocurilor) nu este suficientă. Dacă un valoarea unui atribut nu este specificată pentru respectivul obiect sau pentru clasa din care face parte obiectul respectiv, atunci valoarea poate numai să fie atribuită în conformitate cu poziţia obiectului în cadrul arborelui şi nu în concordanţă cu clasa de apartenenţă a obiectului (capitol, catalog, inventar, listă, etc.). c. Legături. ODA nu posedă abilitatea / competenţa de a specifica destinaţia / scopul unei legături / conexiuni şi de asemenea în ce mod procesul de interconectare poate exprima acest scop / obiectiv. Acest deziderat poate fi îndeplinit prin definirea claselor pentru legături (după acelaşi model de definire a claselor pentru obiectele logice). Clasa de conexiuni va determina în ce mod şi cum şi la ce locaţie din interiorul documentului poate fi utilizată conexiunea / legătura. În acest fel, reprezentarea conexiunii va depinde atât de clasă cât şi de poziţia conexiunii în interiorul documentului. d. Prezentări selective şi multiple. ODA nu are abilitatea / capacitatea de a edita şi corecta imaginea /reprezentarea obiectelor logice (sau conţinutului logic) în timpul procesului de interconectare; ODA nu are nici abilitatea / capacitatea de a materializa un obiect de mai multe. O astfel de caracteristică este de mare folos într-un document hypertext unde comentariile unui analist pot fi împiedecate să apară în versiunea tipărită a unui document sau diferite versiuni ale aceluiaşi document de bază pot fi produse pentru diferite scopuri. Aceste cerinţe pot fi realizate prin utilizarea a tabelelor de stiluri aşa cum s-a sugerat anterior.

Adrian A.

Adăscăliţei

: Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 68 b. Setarea atributului comprehensiv / complet . e. Interactivitate Completă. Procesul de interconectare ODA este secvenţial şi bazat pe pagină şi astfel nu poate oferi o interactivitate completă.

Student la Roman dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg øsdlfg dsg Student la Dorohoi newstjener Vaslui Student la Vaslui dg dg dsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg øsdlfg dsg Profesor Iaşi dg dg dsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg øsdlfg dsg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsdf ødl døf lg øsdlfg dsg dg dg dsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg øsdlfg dsg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsdf ødl døf lg øsdlfg dsg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg øs dlfg ds g Server Web dg dg dsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg øs dlfg ds g Document Web Server Figura 2. 25. Circulaţia de Documente Web (HTML)

  Sistemul WWW utilizează conceptul hypermedia, dar într-o manieră simplificată, deoarece în faza iniţială nu dispunea de mecanisme de sincronizare între componentele documentelor. Evoluţia majoră pe care o realizat-o acest sistem este rezultatul implementării a trei idei de bază : gestiunea distribuita a informaţiilor -care exclude existenţa unui sistem central de stocare şi gestiune. independenţa geografică -permite ca orice server WWW să fie accesibil oricărui utilizator. Acest lucru este posibil în condiţiile în care se dispune de un mecanism de identificare în mod unic a documentelor distribuite. interfaţa comună (aceeaşi, uniformă) -urmăreşte să ofere utilizatorului un acelaşi mod de operare, indiferent de protocoalele utilizate la transferul datelor şi indiferent de formatele documentelor. Acest lucru este esenţial pentru o exploatare comodă a unui sistem prin excelenţă heterogen. distribuită a documentelor . O consecinţă a aplicării acestui principiu este că informaţia (documentele) formează o structură înlănţuită asemănătoare hypertextului, prin definirea de legături între documente. Acest hyperspaţiu WWW se deosebeşte, totuşi, prin faptul că în acest caz se permite oricărui utilizator să creeze documente WWW şi să includă referinţe la orice alt document WWW, modificând astfel structura globală a informaţiei. Evident, această modalitate de gestiune a informaţiei poate să ducă la o dezvoltare haotică a sistemului, dar pe de altă parte este una dintre puţinele modalităţi practice de creare a unei structuri globale de informaţie. Din punctul de vedere al utilizatorului documentul apare ca orice hypertext sau hypermedia. Saltul de la un document la altul se face în mod automat prin activarea unei legături, indiferent dacă prin acestea se referă un document de pe staţia de lucru, de pe un server local, sau de pe un alt server conectat la Internet .

	Navigare Navigare şi şi transfer transfer Navigare Navigare şi şi transfer transfer	c căutare ăutare c căutare ăutare	Termeni solicitaţi Termeni solicitaţi	Navigare Navigare şi şi transfer transfer Navigare Navigare şi şi transfer transfer Navigare Navigare şi şi transfer transfer	c căutare ăutare c căutare ăutare c căutare ăutare	Termeni solicitaţi Termeni solicitaţi
	Categorii de Categorii de
	Documente transferate (încărcate) Documente transferate (încărcate) Gestiunea Colecţii Ierarhizare Colecţii Ierarhizare	Categorii de Categorii de Categorii de Ierarhizare Ierarhizare Ierarhizare		Documente transferate (încărcate) Documente transferate (încărcate) Documente transferate (încărcate) Colecţii Colecţii Colecţii

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 71 fundamental de hypertext

Termeni solicitaţi Figura 2. 26. Căutarea ,Localizarea şi Încărcarea documentelor HTML distribuite într-o reţea

  Localizarea documentelor . Conform celui de-al doilea principiu trebuie definit un mecanism de specificare (sau referire) clară (fără ambiguităţi) a documentelor disponibile în Internet. Specificarea unui document presupune localizarea şi modul de accesare al acestuia.

(Figura 2.

Mail Destinatari LAN Internet Program pentru Transmiterea mesajelor e-mail Figura 2. 27. Funcţionarea Poştei Electronice (E-Mail)

  plus, acest format numit HyperText Markup Language (HTML) permite prezentarea documentelor într-o formă accesibilă, legăturile putând fi activate printr-o acţiune simplă asupra unei ancore. altă particularitate a interfeţei uniforme este că aceasta permite şi accesarea bazelor de date care nu au fost scrise special pentru sistemele WWW, deci nu respectă formatul HTML. Din punctul de vedere al utilizatorului pot să apară în acest caz modificări ale modului de afişare a informaţiei în sensul că documentul afişat nu conţine de obicei ancore vizibile. În aceste condiţii utilizatorul trebuie să fie familiarizat cu modul de parcurgere a informaţiei specific acelei baze de date particulare.Uniform Resource Locator (URL) -componenta care specifică poziţia şi modul de accesare a documentelor. Sistemul gazdă pe care se află documentul este identificat prin numele acestuia şi nu prin adresa IP.Documentele sintetizate nu există ca atare. Ele sunt produse doar în momentul execuţiei anumitor comenzi din partea utilizatorului. Un exemplu de document sintetizat este o listă cu referinţe produsă în urma unei căutări într-o bază de date. Evident, în funcţie de parametrii căutării (care pot fi cuvinte cheie) vor fi selecţionate de fiecare dată doar anumite elemente din baza de date, acestea constituind documentul sintetizat care va fi prezentat utilizatorului. În mod normal aceste documente nu sunt păstrate pe sistemul gazdă, existenţa acestora limitându-se doar la durata transferului către sistemul client care l-a solicitat.

	Student Student	Server E-Mail Server E-Mail	Internet	Server E-Mail Server E-	Student Student
	Eudora Eudora				Eudora Eudora
	Componentele protocoalelor WWW . Protocoalele WWW specifică tehnicile de creare,
	localizare (sau identificare) şi transfer pentru documentele WWW şi cuprind trei componente
	majore: Expeditori LAN Expeditori LAN			Destinatari LAN
		Program pentru
		Transmiterea
		mesajelor e-mail

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei

de

bazele electrotehnicii 72 O HyperText Markup Language (HTML) -defineşte formatul documentelor şi metodele de generare a unor structuri logice simple care să permită utilizarea legăturilor de tip hypertext. De asemenea, HTML conţine procedurile de marcare a ancorelor şi de inserare în cadrul documentelor a adreselor URL. Acest format nu prevede însă mecanisme de definire a relaţiilor temporale între componentele audio -video ale documentelor multimedia, motiv pentru care nu poate fi încadrat în clasa formatelor hypermedia. HyperText Transfer Protocol -componenta care controlează transferul documentelor WWW referite prin legături. În principal acesta realizează înainte de iniţierea transferului o notificare a sistemului gazdă asupra formatelor acceptate de către sistemul client. În a doua fază se efectuează transferul propriu-zis al datelor. Documentul accesat astfel este prezentat utilizatorului doar după efectuarea transferului complet. În concluzie acest protocol nu este adecvat transmisiei în timp real şi deci nu poate fi utilizat pentru transferul documentelor audiovideo de mari dimensiuni. Există alte protocoale WWW care suportă aplicaţii client-server cu transmisie în timp real. Tipuri de documente WWW . După activarea unei legături sistemul client WWW poate să prezinte utilizatorului două tipuri de documente: statice şi sintetizate. Din punctul de vedere al utilizatorului acestea nu diferă în mod vizibil. Diferenţa esenţială între aceste două tipuri de documente constă în modul de producere a informaţiei afişate. Documentele statice se numesc astfel deoarece la fiecare accesare produc acelaşi efect, adică prezintă utilizatorului aceeaşi informaţie într-o aceeaşi formă. Acesta este cazul documentelor de sine stătătoare elaborate conform standardului HTML. Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 73

Mail Figura 2. 28. Conectarea la Căsuţa Poştală de pe Server de grup

	Modem Modem	Reţea Reţea	Modem Modem
		Telefonică Telefonică
	Student Student		Server E-Mail Server E-

care permit comunicarea intre mai mulţi indivizi sau mai multe grupuri de indivizi pentru aplicaţii interpersonale, respectiv distribuţia informatici către mai mulţi utilizatori în cazul aplicaţiilor persoana -sistem. La rândul lor, aplicaţiile de distribuţie se pot adresa tuturor utilizatorilor unui anumit sistem (distribuţia "broadcast") sau unei anumite părţii a acestora (distribuţia "multicast") .

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 75

Server pentru Lista E

-Mail Student Alţi membri din lista de interes tip E-Mail Server pentru Lista E-Mail Student Alţi membri din lista de interes tip E-Mail Figura 2. 29. Liste de E-Mail

bazele electrotehnicii 76 Aplicaţii Persoană-Sistem Aplicaţii Interactive Aplicaţii de Distribuţie Aplicaţii de Tranzacţii Televiziune Interactivă Difuzare Audio-Video Interactivă Spre Grupuri Deschise Spre Grupuri Închise Distribuţii Audio-Video , Hypertext , Hypermedia , World Wide Web Figura 2. 30. Aplicaţii multimedia tip Utilizator Individual ─Sistem Informatic Aplicaţii Multimedia Destinate Lucrului în Cooperare

  . Din punctul de vedere al clasificării considerate aceste aplicaţii se încadrează tot în clasa aplicaţilor interpersonale.

dl d øf lg øsdlfg dsg Student la Dorohoi newstjener Vaslui Server Noutăţi Student la Vaslui Toate mesajele circulă între Serverele de Noutăţi

						Student la Piatra Student la Piatra
			Iaşi		Server Noutăţi	Neamţ Neamţ
	dg dg dsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sø lsd f ød l dø f lg øsdlfg dsg	dg dgdsfg dfg	Profesor	dg dg dsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdf h sdfhg sø lsdf ød l dø flg øsdlfg dsg	dg dgdsfg dfg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sø lsd f ød l dø f lg øsdlfg dsg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfg dsfg sdfh dg dgdsfg dfg sdfh sdfhg sdfg dsfg sdfh sølsdf ødl døflg sdfh sdfhg øsdlfg dsg sølsdf ødl døflg sdfh sdfhg øsdlfg dsg sølsdf ødl døflg øsdlfg dsg	dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsd f ø dl d øf lg øsdlfg dsg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsd f ø dg dgdsfg dfg sølsd f ø dl d øf lg sølsd f ø
		sdfg dsfg sdfh				øsdlfg dsg
	dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sølsdf ødl døflg øsdlfg dsg sdfh sdfhg dg dgdsfg dfg sølsdf ødl døflg øsdlfg dsg sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg sdfg dsfg sdfh dg dgdsfg dfg sdfh sdfhg sdfg dsfg sdfh sølsdf ødl døflg sdfh sdfhg øsdlfg dsg
	øsdlfg dsg

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 80

dl d øf lg øsdlfg dsg Student la Dorohoi newstjener Vaslui Server Noutăţi Student la Vaslui Toate mesajele circulă între Serverele de Noutăţi

		Iaşi Iaşi
	dg dg dsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg	Profesor Profesor	dg dg dsfg dfg sdfg dg dg dsfg dg dg dsfg dfg sdfg dfg sdfg dsfg sdfh dsfg sdfh dsfg sdfh	dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sø lsd f ød l dø f lg øsdlfg dsg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg øsdlfg dsg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg øsdlfg dsg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg øsdlfg dsg dg dgdsfg dfg dg dgdsfg dfg dg dgdsfg dfg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sø lsd f ød l dø f lg øsdlfg dsg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg øsdlfg dsg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg øsdlfg dsg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg øsdlfg dsg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sø lsd f ød l dø f lg øsdlfg dsg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg sdfg dsfg sdfh sdfg dsfg sdfh dg dgdsfg dfg sdfh sdfhg sdfh sdfhg sdfg dsfg sdfh sølsdf ødl døflg sølsdf ødl døflg sdfh sdfhg øsdlfg dsg øsdlfg dsg sølsdf ødl døflg sdfh sdfhg øsdlfg dsg øsdlfg dsg sølsdf ødl døflg sdfh sdfhg øsdlfg dsg øsdlfg dsg sø lsd f ød l dø f lg øsdlfg dsg	dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsd f ø dl d øf lg øsdlfg dsg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsd f ø dl d øf lg øsdlfg dsg
	sø lsd f		sdf h sdfhg sdf h sdfhg sdf h sdfhg
			sø lsdf ød l sø lsdf ød l sø lsdf ød l
			dø flg dø flg dø flg
			øsdlfg dsg øsdlfg dsg øsdlfg dsg
	dg dgdsfg dfg dg dgdsfg dfg dg dgdsfg dfg
	sdfg dsfg sdfh sdfg dsfg sdfh sdfg dsfg sdfh
	dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg øsdlfg dsg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg øsdlfg dsg sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg øsdlfg dsg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sølsdf ødl døflg øsdlfg dsg øsdlfg dsg sdfh sdfhg dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg dg dgdsfg dfg sølsdf ødl døflg øsdlfg dsg øsdlfg dsg sdfh sdfhg sølsdf ødl døflg sølsdf ødl døflg sdfg dsfg sdfh dg dgdsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg dg dgdsfg dfg sdfh sdfhg sdfh sdfhg sdfg dsfg sdfh sølsdf ødl døflg sølsdf ødl døflg sdfh sdfhg øsdlfg dsg øsdlfg dsg
	øsdlfg dsg øsdlfg dsg øsdlfg dsg

ød l dø f lg øsdlfg dsg dg dg dsfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdfhg sø lsd f ød l dø f lg øsdlfg dsg Server Noutăţi Figura 2. 34. Conferinţe Electronice

4. Arhitecturi de Reţele Informatice şi Navigabilitate . Descrierea Sistemelor de Conferinţe Asincrone pe Web pentru educaţie şi instruire Clasificarea sistemelor de conferinţe : 1. Sisteme de Conferinţe Sincrone şi Asincrone . 2. Sisteme de Conferinţe Web şi Non-Web sau Sisteme de Conferinţe de tip NNTP . Avantaje şi dezavantaje ale Sisteme de Conferinţe Web . Limitele tehnologiilor Web referitoare la Sisteme de Conferinţe . 3. Sisteme de Conferinţe : deschise (standard) sau ne-restrictive , şi restrictive sau exclusive . 4. Sisteme de Conferinţe Web de tip : Text, Grafică , Vocal, Video sau combinaţii ale acestora . 5. Sisteme de Conferinţe deschise sau de tip forum şi Sisteme de Conferinţe de grup sau colaborative . 6. Soluţii Izolate şi Soluţii Integrate . Corelarea Utilizatorilor care participă la Instruire . Descrierea generală a sistemelor de conferinţe pentru Instruirea pe Web : probleme care apar şi soluţii posibile . Videoconferinţele MUDS şi MOODS

  (Figura 2. 35. Aplicaţie de tip VideoConferinţă) .

	Numele

Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 83

2.

Serverului CMX DVC Mgr Sesiune Server Director CMX DVC Mgr Sesiune DVC Mgr Sesiune CMX Conexiune DVC Conexiune DVC Client Client Client Server Server Manager de Sesiune DVC Figura 2. 35. Aplicaţie de tip VideoConferinţă Funcţionarea reţelelor Aplicaţii IAC funcţionând cu ajutorul Serverelor Multimedia Concepte de bază

  Din acest punct de vedere, aplicaţiile multimedia de acest tip se încadrează în clasa mai largă a aplicaţiilor client-server. În funcţie de modul în care este controlat transferul de informaţii aplicaţiile pot fi interactive, atunci când transferul este iniţiat şi controlat de către client, sau de distribuţie. Acestea din urmă sunt iniţiate de către sistem şi presupun distribuţia broadcast sau multicast, utilizatorii putând sau nu să controleze transmisia. Pentru fiecare din cele două tipuri de aplicaţii se pot utiliza două moduri de transfer al datelor: sincron şi asincron. Termenii sincron şi asincron se referă aici la relaţia în timp între operaţia de transfer de date şi cea de prezentare a acestora la utilizator. Din acest punct de vedere există două clase de aplicaţii:transmisie în timp real (sincronă) în care informaţiile sunt prezentate utilizatorului pe măsură ce sunt transferate transmisie şi stocare (asincronă) în care informaţiile sunt mai întâi transmise şi stocate (total sau parţial) în sistemul utilizatorului şi prezentate într-un moment ulterior (Figura 2.[START_REF] Locaţiei | Web pe Serverul Facultăţii de Electrotehnică Capitolul 1 Sursele Interferentelor ElectroMagnetice IEM Capitolul 2[END_REF]. Abstractizarea stocării secvenţelor video) .

	WWW

. Aplicaţiile care vor fi prezentate nu urmăresc schimbul de informaţii între persoane, ci accesarea informaţiilor dintr-un sistem de calcul de către o persoană. În conformitate ca taxonomia adoptată le vom denumi aplicaţii persoană-sistem.

Sistemul pe care sunt stocate informaţiile puse la dispoziţia utilizatorilor se numeşte server (Figura 2. 36. Arhitectura generală a reţelei conţinând serverul pentru hyperdocumente) iar Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 84 sistemele care utilizează aceste informaţii se numesc clienţi.

Server text server Document server Video server Audio server Activităţi server scripts Link server WWW client Activităţi client Audio client Video client Gopher WWW WAIS Locatii izolate Staţie utilizator Student Server hyperdocumente Figura 2. 36. Arhitectura generală a reţelei conţinând serverul pentru hyperdocumente

  Prima modalitate se utilizează atunci când volumul datelor care trebuie transferate este mult prea mare pentru a fi stocate. Pe de altă parte, se impune ca debitul binar de transmisie disponibil să fie superior celui necesar pentru transmiterea datelor solicitate. A doua variantă este preferabilă în cazul transferului de informaţii de volum redus. De exemplu, în cazul transmiterii unui document text se preferă stocarea şi apoi afişarea unei pagini întregi, mai ales că întârzierea introdusă este de obicei insesizabilă.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii

85 tranziţie Clip filmat în direct Clip Stocat Clip stocat Abstractizarea stocării secvenţelor video • Clip-urile pot fi transmise în direct sau stocate • Pot fi aplicate efecte de tranziţie • Folosirea hărţii de poziţionare independentă , bazată pe folosirea URL-urilor Figura 2. 37. Abstractizarea stocării secvenţelor video

Video Server Video Medii de stocare Mediu de stocare BD Metadata Al treilea mediu de stocare Server de arhivare Reţea de calculatoare Figura 2. 38. Sistem VOD Distribuit în Reţea . Arhitectura sistemului Informatic cu date distribuite în Reţea .

Figura 2. 42. Sistem Video-Conferinţă Multiplu cu IP

		Camera Camera
		Statie Video Statie Video
	Ethernet cu comutatie Ethernet cu comutatie	Lan Lan	IP router IP router
				S0 S0
		ISDN ISDN		MCU MCU
	Ethernet cu comutatie Ethernet cu comutatie		S0 S0	n*S0 n*S0
	Lan Lan
				IP router IP router

Figura 2. 44. Locaţia de tip S3 este

  Documentele multimedia se pot transmite în aceleaşi moduri care le-am prezentat în capitolul anterior : în timp real, prin transfer şi stocare sau printro combinaţie a celor două tehnici. Cu toate că transmisia se face la iniţiativa serverului, fără a fi necesară vreo acţiune din parte utilizatorului, acesta din urmă poate dispune totuşi de anumite funcţii de control, dar aceste funcţii sunt specifice documentului şi nu aplicaţiei. Dintre cele mai uzuale fac parte din distribuţia publicaţiilor electronice la distanţă.Poşta Electronică Multimedia şi Transferul Documentelor MultimediaAcestea sunt primele dintre aplicaţiile asincrone pe care ne-am propus să le prezentam. Din punctul de vedere al participanţilor la comunicaţie, cele două aplicaţii fac parte tot din categoria celor interpersonale. Cu toate că cele două aplicaţii sunt distincte, ele au o serie de elemente comune care justifică tratarea lor unitară. Să vedem aşadar de la ce s-a pornit şi care au fost fazele intermediare ale acesteia. Poşta electronică (e-mail) pentru mesaje text este prima acest tip apărută în anii '70 şi care timp de peste un deceniu a reprezentat singura modalitate de transmitere de mesaje electronice. Fiind una dintre cele mai uzuale aplicaţii la ora actuală, nu mai insistăm asupra acesteia. Poşta vocală derivă din aplicaţia precedentă prin simpla conversie text-vorbire a mesajelor. Aşa cum vom vedea ulterior, în aceeaşi categorie intră şi aplicaţiile derivate din telefonia clasică şi care presupun stocarea sub formă digitală a unui mesaj vorbit. Posta video, sau mai exact audio-video constă în transmiterea în mod asincron a unei secvenţe de tip videofonic. Motivaţia utilizării unei astfel de aplicaţii în locul videofoniei apare în situaţiile în care nu este posibilă transmisia sincronă (din cauza absenţei interlocutorului sau din cauza parametrilor legăturii de date).Mesajele compuse permit înglobarea în mesajul transmis a tuturor tipurilor de informaţie , cu excepţia secvenţelor audio-video (adică text, grafică, imagini statice). Diferenţa esenţială faţă de poşta multimedia constă în posibilitatea implementării acestor aplicaţii pe calculatoare de uz general. Aceste este şi motivul pentru care îl tratăm separat de poşta multimedia. Poşta multimedia a apărut în 1992 şi operează cu mesaje multimedia. Un mesaj multimedia este unul care combină orice gen de mesaj compus cu o informaţie de tip audio sau video (în mişcare)

					ISDN ISDN
	PSTN PSTN		ISDN ISDN
		Locaţie tip s4 Locaţie tip s4
	Aces ISDN Aces ISDN Aces ISDN	Locaţie tip S3 Locaţie tip S3	audio server audio server	video server video server
		Modemuri Modemuri Modemuri
	IP IP IP	& rutere & rutere & rutere	audio server audio server	video server video server
	Ruter Ruter Ruter
	Ruter IP Ruter IP Ruter internet internet internet		activităţi server activităţi server	Informaţii server Informaţii server Informaţii server
		PC PC		PC PC	Informaţii server Informaţii Informaţii server server

definită ca o locaţie S2 care susţine servicii de tip sincron ca de exemplu : un server audio şi un server video

Distribuţia documentelor multimedia . Diferite forme ale mesajelor electronice

Poşta electronica multimedia este cea mai complexa formă a mesajelor electronice. Aceasta s-a dezvoltat pornind de la cea mai simplă aplicaţie de transmitere a mesajelor electronice prin Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 94 adăugarea succesivă de noi facilităţi. Figura 2. 45. Locaţia de tip S4 este o locaţie de tip S3 care posedă şi un server pentru activităţi .

Sisteme de transmitere a mesajelor electronice Poşta electronica cu sinteză text-vorbire este

  Această facilitate devine utilă pentru cazul în care persoana care doreşte o consultare a mesajelor recepţionate prin poşta electronică este în imposibilitate de a vedea textul lor (de exemplu este într-un loc unde nu are la dispoziţie un monitor). În acest caz dacă calculatorul pe care se recepţionează poşta electronică se poate accesa prin telefon sau prin orice alt canal audio, atunci utilizatorul poate asculta o voce artificială care ii va "citi" textul mesajelor sale. fiind structura de date rezultată în urma digitizării semnalului vocal. Există două modalităţi de introducere a mesajelor vocale: prin telefon : expeditorul mesajului apelează un sistem central sau un calculator, care preia semnalul vocal, îl digitizează şi îl stochează pe disc, generând astfel un mesaj vocal. Această modalitate seamănă cu poşta vocală telefonică pe care am amintit-o mai sus, însă în acest caz există posibilitatea recepţionării de mesaje vocale prin reţeaua de date uzuală (aşa cum se recepţionează şi mesajele text) şi a manipulării lor prin intermediul interfeţei grafice a calculatorului.

	Poşta vocală convenţională, bazată pe telefon este un serviciu care necesită un sistem central
	puternic de calcul. Utilizatorii accesează serverul central de poştă vocală prin intermediul
	sistemului telefonic privat pentru a trimite sau recepţiona mesaje. Acest gen de poşta vocală este
	asemănătoare cu un automat telefonic de răspuns, centralizat, şi nu constituie o aplicaţie

o aplicaţie monomedia (se vehiculează un singur tip de date) care permite ca mesajele text să fie tratate ca intrări pentru module software de sinteză text -vorbire. multimedia propriu-zisă. De aceea nu ne vom referi în continuare la acest sistem. Poşta vocală pe care o descriem aici este aceea în care un calculator echipat cu microfon si difuzor si cu subsisteme de achiziţie şi redare a semnalului vocal poate fi utilizat pentru stocarea sub formă digitală, accesarea şi redarea sub formă analogică (vocală) a mesajelor. Se defineşte Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 95 noţiunea de mesaj vocal ca

prin intermediul dispozitivelor de achiziţie şi de redare ale calculatorului: utilizatorul

  generează şi ascultă mesajele vocale utilizând dispozitivele audio ale sistemului de calcul local. Reţeaua telefonică nu are aici nici un rol, utilizându-se în acest caz reţeaua de date uzuală la care este legat calculatorul utilizatorului.

asigurate de Internet Figura 2. 46. Procesele didactice şi asigurarea serviciilor de comunicaţii cu ajutorul reţelelor informatice

	Proces	Proces	Proces
	Studiu	Predare	Adm inistrativ
	+	---	+ + +
	Serv iciul Telefonic
	+ + +	+	+ + +
	Fax
	-	+	---
	Video-Conferinte
	+ + +	+ + +	+ + +
	Posta Electronica
	+ + +	+ + +	+ + +
	W orld W ide W eb (W W W )
	+ + +	+ + +	+ + +
	Transfer de Fisiere (FTP)
	+ + +	+ + +	---
	Discutii de Grup Newsgroups
	+ +	+ +	---
	Chat

Reţelele de transport pentru transferul documentelor multimedia pot fi, teoretic, cele utilizate pentru posta electronică clasică. Practic nu este recomandabilă utilizarea acestor reţele din următoarele motive: Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 98

bazele electrotehnicii 99 Capitolul 3 . Sinteză şi cercetare . Viziunea originală a autorului asupra pedagogiei informatizate de predare şi învăţare a disciplinelor inginereşti (structurarea unui curs) . Pedagogia Predării Disciplinelor Inginereşti cu ajutorul Tehnologiei Informaţiei 3. 1. Metodologia de Concepere, Proiectare şi Realizare a Programelor de Instruire Asistată de Calculator . 3. 2. Proiectarea Interfeţei Grafice cu Utilizatorul Student 3. 3. Interacţiuni . Comunicaţii mediate de calculator şi Navigabilitate . Proiectarea Interacţiunilor dintre Utilizator şi Sistemul Informatic .

	utilitarele pentru manipularea fişierelor video într-o reţea informatică ; comunicaţii mediate de
	calculator , cmc ; metode de instruire on-line ; învăţarea pe internet (studiu individual) :
	studenţii lucrează cu lecţii şi exerciţii ; profesorul oferă consultaţii pentru rezolvarea exerciţiilor
	noi informaţii pentru discuţii studenţi / profesor ; studiul individual on-line ; învăţarea on-line cu
	ajutorul proiectelor de grup ; învăţarea pe internet (grupuri "on-line") ; utilitare pentru seminarii
	virtuale ; învăţarea pe internet (la distanţă) grupuri de studenţi ; colaborare între grupuri de
	studenţi de tip "off─line" .

Capitolul sintetizează Viziunea originală a autorului asupra pedagogiei informatizate de predare şi învăţare a disciplinelor inginereşti (structurarea unui curs) . De asemenea, se prezintă Pedagogia Predării Disciplinelor Inginereşti cu ajutorul Tehnologiei Informaţiei metodelor de recunoaştere propuse de autor ; principalele domenii de aplicare a acestora şi ; se schiţează etapele viitoare de dezvoltare a cercetărilor. Sunt discutate : etapele parcurse pentru realizarea unui proiect de IAC ; stabilirea deprinderilor şi cunoştinţelor obţinute de student prin IAC ; secvenţierea conţinutului ; etapele de proiectare pentru sistemele multimedia ; fundamentarea teoretică a interacţiunea dintre om şi calculator ; factorii care influenţează proiectarea interfeţei om-calculator ; model pentru ecran ; structurarea ierarhizată şi distribuirea informaţiilor sub forma paginilor html ; navigarea unei structuri de documente ierarhizate distribuite în reţea ; modul de strucurare ierarhizată a informaţiei. precizia meniului şi conţinutului într-o structură ierarhizată ; importanţa meniului în cadrul unei structuri ierarhizate ; componentele unui hyperdocument : conexiuni şi noduri ; hyperbază de date fără o explicită reprezentare a documentelor ; structuri posibile de arbori de cunoştinţe ; secvenţa sau structura liniară ; structura tip grilă ; structura ierarhizată ; reţeaua de tip pânză de paianjen sau reţea web ; conexiuni dinamice ataşate unui conţinut dinamic ; orientarea utilizatorului în spaţiul informatic ; diagrama bazei de date în hypermedia . celula "conexiuni" indică faptul că nodul respectiv este deschis ; noduri şi conexiuni în documentele de tip hypermedia ; navigarea într-o bază de date tip hypermedia în care conexiunea de la un document se referă la un alt document aflat într-o altă bază de date hypermedia ; bază de date tip hypermedia în care conexiunea de la un document se referă la un alt document aflat într-o altă bază de date hypermedia ; arhitectura şi Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 100 3. 1.

Metodologia de Concepere, Proiectare şi Realizare a Programelor de Instruire Asistată de Calculator . Introducere .

  Pentru Realizarea unui Proiect de Instruire fiecare Profesor trebuie să aibă în vedere următoarele elemente : 1. Proiectul trebuie conceput în aşa fel încât să reflecte Stilul de Predare şi Interesele Profesorului . 2. Proiectul trebuie să conţină câteva forme specifice Instruirii Asistate de Calculator (IAC) , în formatul de bază al modelelor tipice (sau combinaţii ale acestora) sau pot conţine activităţi de instruire proprii care să utilizeze Calculatorul . 3. Proiectul poate conţine : o singură lecţie, câteva lecţii , sau un proiect mai complex cu una sau două lecţii în detaliu şi o descriere generală pentru potenţiali utilizatori . Între proiecte există diferenţe care depind de : anul de studii, conţinutul cursului, obiectiv, audienţă, etc. 4. Proiectul reflectă gândirea şi eforturile profesorului în elaborarea conceptelor, activităţilor şi ideilor . Proiectul este în mod continuu redefinit şi îmbunătăţit . Proiectarea Instruirii este în mod cert personală fiecărui profesor, dar poate fi influenţată şi afectată de opiniile şi experienţa colegilor, utilizatorilor şi experţilor în domeniu .

	Modelul de Realizare (Dezvoltare) a Proiectului
	Determinarea Necesarului & Obiectivelor Colectarea Resurselor Înţelegerea Conţinutului Generarea Ideilor	Decizii asupra Strategiilor de Instruire	Decizii asupra Strategiilor de Livrare şi Administrare
		STRATEGII DE PLANIFICARE
	Programarea	Diagrama	Scenariul
	Lecţiei	Funcţională	Lecţiei
		& Secvenţa
		de Ecrane
	Producerea	Evaluarea &
	Materialelor	Revizuirea
	Suport	Programului
	(Auxiliare)	IAC

PROIECTAREA "PE HÂRTIE" Figura 3. 1. Etapele parcurse pentru realizarea unui proiect de IAC

	Pregătirea Proiectului . Pregătirea Proiectării Instruirii comportă următoarele patru etape şi
	anume (Figura 3. 1. Etapele parcurse pentru realizarea unui proiect de IAC) :
	Etapa 1 :

Determinarea Necesarului de Cunoştinţe şi Deprinderi . Definirea Obiectivelor de Învăţare

  Adăugarea unor obiective finale în diagramă şi estimarea duratelor de timp pe predare . Estimarea pentru fiecare Obiectiv gradului de dificultate în cadrul procesului de Învăţare .

.

1

. Enunţarea Obiectivului general , care este domeniul subiectului tratat în Curs .

2.

Enunţarea părţii specifice din domeniul tratat de curs pe care profesorul intenţionează să o predea într-o singură lecţie .

3.

Realizarea unei diagrame (scheme) care să conţină caracteristicile studenţilor posibili .

4. Enunţarea unui Obiectiv Final al Lecţiei .

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 101 5.

Etapa 2 : Colectarea Resurselor . Analiza Integrării Tehnologiilor Informatice Web în Curs . 1.

  Listarea resurselor materiale pe care Profesorul le colectează pentru definirea materiei predate , pentru realizarea Programului de Instruire , pentru producerea Cursului Web , şi pentru operarea şi programarea Calculatoarelor .

	2. Colectarea resurselor care reflectă : conţinutul materiei (subiectului) şi organizarea materiei
	.
	3. Studierea unor modele de Proiectare a Instruirii .
	4. Selectarea unor utilitare adecvate pentru folosirea IAC . Analiza Integrării Tehnologiilor
	Informatice Web în Curs .
	5. Selectarea mediilor de livrare a Programului de Instruire .
	Etapa 3 : Înţelegerea Conţinutului . Analiza Conţinutului .
	1. Profesorul trebuie să lectureze cât mai multe tipuri de materiale diferite care prezintă
	conţinutul Cursului Web proiectat .

2.

Profesorul discută cu experţi în domeniul respectiv .

3.

Profesorul parcurge concret conţinutul cursului .

4.

Profesorul compară conţinutul cu manuale , evaluate de experţi în conţinut , pentru a evalua şi atesta înţelegerea conţinutului .

Etapa 4 : Generarea Ideilor . Adoptarea Strategiei de Predare şi Instruire

.

1

. Folosiţi experţi în domeniul respectiv pentru a colecta cât mai multe idei posibile asupra explicării şi înţelegerii conţinutului materiei care trebuie predată .

2.

Generaţi apoi propriile idei despre cum trebuiesc predate informaţiile listate anterior în această sesiune de lucru .

Analizarea şi Determinarea Necesarului de Cunoştinţe şi Deprinderi Definirea obiectivelor se

  face prin analizarea necesarului de deprinderi şi cunoştinţe pentru : a stabili validitatea Cerinţelor şi Obiectivelor Instruirii existente sau propuse şi a determina priorităţile În această primă etapă a proiectării instruirii , care este denumită

Analiză Preliminară , se face Descrierea mediului de studiu (învăţare) . Analiza Preliminară conţine două componente principale : determinarea Contextului Instruirii şi definirea Studenţilor Convenţionali cărora li se adresează Cursul . Contextul Instruirii reprezintă asigurarea condiţiilor în care se desfăşoară Instruirea .

de stabilire şi atestare a necesarului de cunoştinţe . Evaluarea şi stabilirea necesarului de deprinderi şi cunoştinţe cuprinde

  Deprinderi se face prin găsirea răspunsurilor la şase (6) chestiuni : Care sunt obiectivele învăţării care nu au fost realizate (îndeplinite) de către studenţi întrun program anterior sau actual de instruire . Identificarea diferenţelor dintre obiective şi rezultatele învăţării ( performanţelor ) pot fi determinate : cu ajutorul unui program riguros de testare , prin obervarea comportamentului şi performanţelor studenţilor , sau cu ajutorul verificării şi examinării neoficiale .-2. Dacă Instruirea care se face în mod curent este efectivă şi eficientă . -3. Dacă Instruirea care se face în mod curent este ne-atractivă şi ne-interesantă , şi având ca efect negativ descreşterea motivaţiei şi concentrării studentului .-4. Dacă Instruirea care se face în mod curent trebuie revizuită .-5. Dacă trebuiesc adăugate noi obiective ale învăţării la programa cursului ( curriculum dinamic şi adaptabil necesarului de cunoştinţe ) . -6. Dacă componenţa audienţei (auditoriului) s-a modificat . următoarele etape (Figura 3. 2. Stabilirea deprinderilor şi cunoştinţelor obţinute de student prin IAC) :

	Metode

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 102 -1.

Modul de Stabilire a Deprinderilor şi Cunoştinţelor Necesare Studentului 1. Listarea Obiectivelor Sistemului de Instruire Actual 2. Determinarea gradului în care aceste obiective sunt îndeplinite 3. Identificarea Diferenţelor dintre Obiectivele actual realizate şi Obiectivele dorite 4. Ierarhizarea Priorităţilor referitoare la Diferenţele Analizate 5. Adoptarea Deciziilor referitoare la Diferenţele care au implicaţii directe asupra Programului de Instruire Figura 3. 2. Stabilirea deprinderilor şi cunoştinţelor obţinute de student prin IAC Matricea pentru Stabilirea şi Evaluarea Necesarului de Cunoştinţe (Tabel 3. 1.) Sursele de Informaţii Tipul Informaţiei

		Sursele de Informaţii
	Tipul	Obsevaţii	Interviu	Documentare
	Informaţiei
	Activităţi	Observarea	Discuţii cu experţii	• Descrierea funcţiilor ,
		audienţei sau a	sau cu alţi	• Sinteze ale politicilor
		activităţii unui	performeri	economice ,
		expert		• Raporturi de accidente sau
				de afaceri
				•
	Conţinut	Observarea	Discuţii cu ÎMM ,	• Planuri de producţie ,
		experţilor sau	specialişti în	• Ghiduri de marketing ,
		creatorilor de	marketing , experţi	• Specificaţii de produse şi
		produse / procese	în elaborarea	servicii oferite pieţii
			politicilor
			economice, sau
			manageri
	Tabel 3.
		Obsevaţii	Interviu	Documentare
	Audienţa	Observarea	Discuţii cu	♦ Fişele de personal
		mediului de	auditoriul sau cu
		activitate	administratorii
		tehnologică

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 103

1. Matricea pentru Stabilirea şi Evaluarea Necesarului de Cunoştinţe Studenţii

Convenţionali pot fi definiţi considerând :

-Caracteristicile Cognitive care includ : aptitudini generale şi specifice ; nivel de dezvoltare intelectuală ; nivel de comunicare scrisă şi verbală ; posedarea unor strategii cognitive şi de învăţare ; nivel de cunoştinţe generale pe care le posedă .

-Cunoştinţele specifice anterior obţinute -Caracteristicile Fizice şi Fiziologice : vârsta şi starea de sănătate .

Obiective Operative sau Obiective Comportamentale : a) obiective

  referitoare la fluenţa utilizării şi manipulării cunoştinţelor asimilate . b) obiective referitoare la domeniul competenţelor atitudinale . c) obiective referitoare la domeniul ansamblului de deprinderi lingvistice şi a abilităţilor (aptitudinilor, expertizei) . Acest Curs oferă o introducere generală asupra Principiilor Teoretice şi Practice ale Compatibilităţii Electromagnetice cu referiri la Proiectarea şi Testarea Echipamentelor Electrice . De asemenea Cursul de CEM oferă informaţii privind forumurile Internaţionale care coordonează activitatea de Standardizare în CEM la nivel mondial . Subiectele tratează explicarea teoretică a fenomenelor electromagnetice de CEM , principii de proiectare , locaţii şi metode de testare , standarde specifice , organisme internaţionale de Standardizare a CEM .

	Obiectivele instruirii : acţionează ca un stimul al gândirii ; ghidează întocmirea
	planurilor de lecţie ; direcţionează procesul de instruire ; ghidează selectarea metodelor de
	predare .
	Exemplu de Stabilire a Obiectivelor unui curs : -Titlul Cursului : COMPATIBILITATE ELECTROMAGNETICĂ
	Sursa :UT Iaşi , Cursuri On-Line
	-Obiectiv General :

Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 105 C.

Integrarea utilitarelor Web în procesul de instruire Cum vor fi integrate tehnologiile Internet în procesul de predare ? Integrarea utilitarelor Web în procesul de instruire : A. Nivelul 1 Tabel cu informaţii pentru studenţi ; B Nivelul 2 Accesoriu pentru Instruire ; C Nivelul 3 Mediu de Instruire .

	Elementele Componente ale Cursului Web . Locaţia informativă a cursului Web trebuie să
	conţină în mod obişnuit următoarele informaţii :
	• cuprinsul cursului (syllabus)

• bibliografia recomandată şi cerută studenţilor • note adiţionale • datele de examinare şi exemple de întrebări • calendarul desfăşurării cursului • pagina WEB a Profesorului • adresa e-mail a Profesorului Strategii de organizare şi transmitere a conţinutului ( Strategii de predare ) : STRATEGIA A (referitoare la fapte şi concepte ) 1. Prezentarea informaţiilor . 2. Exemplificarea informaţiilor . 3. Activităţi didactice ghidate referitoare la aplicarea principiilor / rememorarea unor informaţii anterior învăţate / înţelegerea fenomenelor / etc... 4. Întrebări / Probleme / Exerciţii în care se aplică cunoştinţele şi noţiunile predate unor situaţii noi sau mai complicate . 5. Exerciţiu de evaluare a cunoştinţelor .

STRATEGIA B ( referitoare la principii şi proceduri ) 1

  . Prezentarea unei situaţii de tip problemă sau acţiune / rezultat (efect, consecinţă) .2. Prezentarea sau solicitarea formulării unor ipoteze posibile descriind cauzele şi efectele fenomenului sau solicitarea rezolvării problemei discutate .3. Activităţi ghidate cu scopul elaborării unor Reguli sau Proceduri de Exploatare sau Principii de Proiectare .[START_REF]Multimedia Optimisation and Demonstration for Education in Microelectronics[END_REF]. Întrebări / Probleme / Exerciţii în care se aplică cunoştinţele şi noţiunile învăţate / asimilate unor situaţii noi sau mai complicate .[START_REF] Wolf | Wolverhampton Online Learning Framework[END_REF]. Exerciţiu de evaluare a cunoştinţelor .

  • Ce este necesar şi PERTINENT (aplicabil, relevant) să înveţe Studentul ? • Ce este important de învăţat ? Studentul integrează , cu ajutorul experimentelor , conţinutul care se transformă în CUNOAŞTERE (Tabel 3. 2. Transformarea conţinutului în cunoaştere (cuunoştinţe şi deprinderi) cu ajutorul activităţilor didactice) . De aceea este important ca activităţile didactice (experimente , teme, exerciţii, etc.) să fie în aşa fel alese încât să permită studentului individual să asimileze conţinutul . În tabelul următor sunt prezentate câteva exemple .

3. Secvenţierea conţinutului Secvenţierea şi transmiterea Conţinutului

			CUNOSTINTE CUNOSTINTE
	FAPTICE FAPTICE			CONCEPTUALE CONCEPTUALE
	INFORMATII FAPTICE (CE) INFORMATII FAPTICE (CE)	PROCEDURI (CUM) PROCEDURI (CUM)	CONCEPTE (CE) CONCEPTE (CE)	PRINCIPII (CUM / DE CE) PRINCIPII (CUM / DE CE)
	VERBALE / SIMBOLICE VERBALE / SIMBOLICE	ADOPTAREA DECIZIILOR ADOPTAREA DECIZIILOR	DEFINITE / SIMBOLICE DEFINITE / SIMBOLICE	LEGI DE ACTIUNE LEGI DE ACTIUNE
	CONCRETE / OBSERVABILE CONCRETE / OBSERVABILE	VERBALE / SIMBOLICE VERBALE / SIMBOLICE	CONCRETE / OBSERVABILE CONCRETE / OBSERVABILE	LEGI ALE FIZICII LEGI ALE FIZICII
	Figura 3.

Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 110 se referă la organizarea efectivă a materialelor de instruire : a. Prezentarea informaţiilor : text, diagrame , scheme, filme, etc... b. Folosirea unor exemple semnificative . c. Activităţi didactice secvenţiate (care să conţină eventual teste pentru auto-evaluarea cunoştinţelor) d. Posibilitatea interacţiunilor cu mentorul (tutorul) . e. Atestarea cunoştinţelor .

Proiectare pentru Sistemele Multimedia (Figura 3. 4.) Interfaţa (comună) Grafică cu Utilizatorul Modelul Informatic al IAC şi Cerinţele Sistemului Recomandări pentru Arhitectura Sistemului Informatic şi Posibilităţi Tehnice de realizare Modelarea Obiectelor Informatice şi Simulări Analizarea Performanţelor şi Verificarea Proiectului Proiectarea Obiectelor pentru Sistemul Multimedia Protocolul de Reţea şi Proiectarea Serverului pentru Obiectele Informatice Condiţii Comportamentale Concepţia de Proiectare Condiţii de Proiectare Proiect Final Figura 3. 4. Etapele de Proiectare pentru Sistemele Multimedia Interacţiunea dintre Om şi Calculator este fundamentată de mai multe discipline teoretice (Figura 3. 5.) Psihologia Cognitivă Antropologia Ştiinţele Inginereşti Ergonomia Teoria Informaţiei Tehnologia Informaţiei

  de exemplu: psihologia, sociologia, economia, biologia), antropologia încearcă să integreze într-un singur concept gândirea, comportamentul şi biologicul . Acumulările Civilizaţiei Umane ca de exemplu : Religia , Mitologia, Ştiinţele Economice , Ştiinţele Politice , Ştiinţele Juridice şi Tehnologia primesc noi dimensiuni când sunt considerate holistic şi comparativ de către Antropologie .

	Elementul esenţial care asigură navigarea şi interactivitatea în instruirea asistată de un sistem
	informatic este interfaţa grafică (Figura 3. 6. Factorii care influenţează Proiectarea Interfeţei Om-
	Calculator)
	Factori de Mediu
		Constrângeri
	Factori Orgnizatorici	Condiţionări
	Factori de Sănătate şi Siguranţă	Funcţionalitatea Sistemului
	Factori de Confort	Factori de Productivitate
		Factori care
		influenţează
	Interfaţa cu	inter-Acţiunile
	Utilizatorul	Om-Calculator
		Ştiinţele
		Educaţiei
	Interfaţa
	Om--Calculator
	HCI*	Sociologia

*HCI, Human Computer Interface

Figura 3. 5. Fundamentarea teoretică a Interacţiunii dintre Om şi Calculator Antropologia examinează experienţa umană prin investigarea proceselor biologice, culturale şi sociale care caracterizează civilizaţia umană. În raport cu alte discipline care studiază fiinţa umană (ca

Utilizator Proiectarea Interfeţei este un element fundamental al Interacţiunii dintre Operatorul Uman şi Calculator Figura 3. 6. Factorii care influenţează Proiectarea Interfeţei Om-Calculator

Eticheta Figurii şi Informaţii Suplimentare Film CD (Disc Laser)

				de exemplu :
				Partea 3. Ecranul 4.
				este specificată localizarea
				documentului în cadrul programului
		Amplasarea	Amplasarea Textului
		Graficii
	10 pt	125 lăţime	12 pt
	TNR CE	138 înălţime	Times New Roman CE
				(TNR CE)
		Înapoi	Ajutor	Meniu	Înainte
	Sunt necesare Pictograme pentru aceste Butoane

Serverul Administrator al Locaţiei Web Administrator pentru VODS Bancă de Date 4 Server pentru Solicitări (Querry) 2 Server Web Server pentru Nume Server pentru conectare (Log) Server pentru Arhivare asd Server pentru Arhivare asd Arhivare Terţiară Arhivare Terţiar 5 Meta Date Video

	cm SFV Server pentru Fişiere d SFV Video (SFV)	Meta Date Video	Server pentru Fişiere Video (SFV) cm SFV d SFV	Meta Date Video

Client Web Navigator Web 1 3 Client CM Navigator Lector cm 8 7 6 9 Figura 3. 22. Arhitectura şi Utilitarele pentru manipularea fişierelor Video într-o Reţea Informatică Modele ale Comunicaţiilor Mediate de Calculator (CMC) folosite în IAC . Structura Tehnicilor Pedagogice CMC

  . O tehnică pedagogică este o modalitate de realizare a obiectivelor de predare. Tehnicile sunt organizate în conformitate cu cele patru paradigme ale comunicării utilizate în comunicarea mediată de computer. Paradigmele sunt rememorarea informaţiei, poşta electronică, buletinele de bord şi conferenţierea prin computer.

Simpozion On-line 1.2 Lecţii Online 1.1 Predare On-line 1 Indrumare On-Line 1.3 Dialog condus de Profesor 1.4 Studii de Caz Studii de Corespondenţă 3.1 Atestare Evaluare Online 3 Atestare Online 3.3 Teste Web 3.2 Focalizate pe Student Discuţii Libere 4.5 Instruire Pe Cicluri 4.8 Focalizate pe Lucrul în Echipă Învăţare în Grup 4.6 Exprimarea Opiniei Online 4.1 Simularea unui Rol 4.2 Raport Activitate Grup 4.7 Discuţii Tematice 4.4 4.3 Discuţii Structurate Discuţii On-line 4 Focalizate Profesor Lecţii Ghidate, Tutoriale, Exerciţii Prectice 2.1 2.2 Tutoriale Flexible / Simulări / Micro Univers Tutoriale On-line 2 Focalizate Student Figura 3. 24. Metode de Instruire On-Line Auxiliare în educaţia multimedia de la distanţă.

  Există argumente puternice pentru introducerea comunicării mediate de computer în cadrul programelor de educaţie multimedia de la distanţă pe lângă serviciile de tipărire, difuzare, software educaţional, corespondenţă, telefonie şi întâlniri frontale. Serviciul e-mail poate asigura o comunicare mai regulată şi mai rapidă între studenţi şi tutori. Conferinţele oferă o ocazie pentru discuţiile de grup şi învăţarea interactivă; comunicarea între studenţi, tutori şi dezvoltarea cursului şi suportul personalului; şi prilejuri pentru socializare şi cooperare între studenţi. Bazele de date on-line pot oferi accesul la referinţe şi resurse aflate în biblioteci. Două exemple de surse educaţionale multimedia aflate la distanţă sunt Universitatea Deschisă Britanică (Mason 1989 şi Thomas 1989) şi EuroPACE.

sau Netmeetings Întâlniri virtuale (pe Reţeaua Informatică) sau Netmeetings

	• Lecţiile sunt înlocuite cu • Lecţiile sunt înlocuite cu • Lecţiile sunt înlocuite cu
	activităţi de Proiect activităţi de Proiect activităţi de Proiect
	• Utilitarele (avansate) • Utilitarele (avansate) • Utilitarele (avansate)
	pot fi utilizate pentru pot fi utilizate pentru pot fi utilizate pentru
	activităţi / colaborare activităţi / colaborare activităţi / colaborare
	"on-line" "on-line" "on-line"
	• Profesorul poate • Profesorul poate • Profesorul poate
	interacţiona în mod interacţiona în mod interacţiona în mod
	periodic cu studenţii periodic cu studenţii periodic cu studenţii
	pentru a le ghida activitatea pentru a le ghida activitatea pentru a le ghida activitatea	Întâlniri virtuale (pe Reţeaua Informatică) sau Netmeetings Întâlniri virtuale (pe Reţeaua Informatică)

care este un produs gratuit al firmei Microsoft Controlul programului de navigare la distanţă :

	• Utilitarele pentru Conferinţe
	-Conţin câteva componente	Controlul programului de
	• Telefonie sau Chat • Telefonie sau Chat	navigare la distanţă :
	• Whiteboard (pentru desenare) • Whiteboard (pentru desenare)
	• capabilităţi Audio şi Video • capabilităţi Audio şi Video
	(dacă lărgimea benzii permite ) (dacă lărgimea benzii permite )
	• Colaborarea la documente • Colaborarea la documente
	colective (comune) colective (comune)
	• utilitarul NetMeeting care este • utilitarul NetMeeting
	un produs gratuit al firmei
	Microsoft

bazele electrotehnicii 126 Capitolul 4 . Prezentarea Structurii Informatice denumită Campus Virtual (VIR TU i S) . Prezentarea Cursului On-Line de Compatibilitate Electromagnetică . 4. 1. Instruirea Asistată de Sistemul Informatic 4. 2. Educaţia Tradiţională şi Educaţia cu ajutorul Tehnologiei Informaţiei . Noutatea Sistemului VIR TU i S . 4. 3. Prezentarea Structurii Informatice denumită "Campusul Virtual VIR TU i S" 4. 4. Descrierea Cursului de CEM (Compatibilitate şi Interferenţă Electromagnetică )

  Capitolul 4 . prezintă structura informatică denumită campus virtual (VIR TU i S) şi cursul online de compatibilitate electromagnetică : educaţia tradiţională ; instruirea informatizată ; studiu individual ; instruire cu ajutorul reţelei Web ; instruirea on-line ; planul complet pentru proiectarea instruirii on-line ; eficienţa învăţării ; componentele unei instruiri de calitate ; model de instruire asistată de calculator (IAC) ; descrieri de tip text (sau textuale)

testeaza cunostintele si deprinderile acumulate de student . consultarea unor carti (Un Index Bibliografic ) Figura 4. 1. Educaţia Tradiţională Dezvoltarea

  înţelegerii permite inginerilor să opereze pentru progresul practicilor curente; dezvoltarea experienţei permite inginerilor operarea şi asumarea responsabilităţii în contextul practicilor curente. Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 128 cunoaşterea principiilor fundamentale ale domeniului ingineresc studiat limitele practice ale realizării dezideratelor educaţionale.

	Multimedia	Student	Comportament	Educatia
						Traditionala si
	Livrarea Materialelor	Întelegerea Continutului Stil de Învatare	Atestare	Evaluarea Cunostintelor Studentului	Instruirea Informatizata
	Livrarea Materialelor Multimedia Întelegerea Continutului Învatare Student Stil de Coordonare cu ajutorul Sistemului Informatic Biblioteca de Cunostinte Index de Continut (Metadate) Index pentru Solicitari Performanta Atestare Comportament Evaluarea Cunostintelor Studentului (noua) Performanta (curenta) Evaluare a Performantelo r Index al locatiilor Întelegere a Continutulu i (Istoric ) Baza cu Evidenta Activitatii Studentului ↑Abstractizare ↓Implementare	Educatia În Educatia Inginerilor au importanta si formarea unor deprinderi necesare în activitatea practica de Traditionala proiectare si si întretinere / Instruirea exploatare a
	Coordonare cu ajutorul Sistemului Informatic Instructor Index de Continut (Metadate) Index al locatiilor Biblioteca Întelegerea Continutului de Cunostinte Index pentru Solicitari ↓Implementare ↑Abstractizare Simulator	Banca cu Evinenta Performanta (actuala) Evaluarea Instructiuni de Performantelor Exploatare (Istoric ) Performanta (noua) Activitatii Student Studentului	Informatizata echipamentelor si instalatiilor . Instruirea Studentului •Studentii utilizeaza cu ajutorul unor suplimentare . consultarea unor cârti Studentului •Profesorul indica biblioteca. SIMULATOARE .
						•Studentul primeste
		Student			materialele didactice
	Profesor continând si locatiile Profesorul indica Studentului Solicita Materialele de Predare Notarea • Profesorul Calitatea procesului de educaţie înseamnă definirea unor obiective/scopuri utile ale procesului de Rapoarte, Cataloage Biblioteca Facultatii Studentii de la Profesor . utilizeaza Biblioteca
	învăţare care să permită studenţilor realizarea acestor obiective. Ca obiective utile ale educaţiei
	inginereşti pot fi definite următoarele:
	standardele academice
	necesităţile societăţii
	aspiraţiile studenţilor
	cerinţele industriei
	normele impuse de organizaţiile profesionale ale inginerilor

Adrian A. Adăscăliţei :

  clarificarea/înţelegerea deplină a conceptelor abstracte (ca de ex: forţa, calitatea, magnetismul, productivitatea, etc.) de care depinde înţelegerea. Odată cunoscute, conceptele -la fel ca şi însuşirile-nu pot fi uşor uitate. (b) aplicarea corespunzătoare a acestor concepte în activităţile/acţiunile anterior enumerate.Experienţa (know-how), la fel ca şi înţelegerea, este capacitatea de a rezolva probleme, dar este acumulată prin activitate practică îndelungată; nu prin familiarizarea cu concepte abstracte şi prin aplicarea acestora în practică. Astfel noile proiecte care depind de experienţă sunt extrapolări ale , înţelegerea problemei este esenţială în prevenirea şi eliminarea avariei. Experienţa poate fi predată ca o combinaţie de deprinderi şi cunoştinţe aplicate unei activităţi specifice.

	explicaţii;
	noi proiecte;
	corectarea unor greşeli neobişnuite (nefamiliare);
	căutarea raspunsului la diverse întrebări;
	argumentare şi discutare. Livrarea Materialelor Biblioteca de Cunostinte Index de Continut (Metadate) Index pentru Solicitari Multimedia Întelegerea Continutului Index al locatiilor Învatare Student Coordonare cu ajutorul Sistemului Informatic Stil de ↑Abstractizare ↓Implementare Întelegerea Continutului Scoala Curs pentru Studiu Individual Figura 4. 3. Studiu Individual Studiul Individual (aplicabil în mod specific dezvoltării profesionale continue a Inginerului Studiul Individual si Instruirea Web Evaluarea Cunostintelor Studentului Performanta (noua) Comportament Banca cu Evinenta Activitatii Studentului Performance (current) Evaluarea Performantelor (Istoric ) Atestare Student Studiul Individual (aplicabil în mod specific dezvoltarii profesionale continue a Inginerului Asolvent ) este de asemenea luat în considerare la conceperea , proiectarea si elaborarea Cursului Web . Asolvent ) este de asemenea luat în considerare la conceperea , proiectarea şi elaborarea Cursului Web . Înţelegerea este cheia GÂNDIRII şi explicaţia abilităţii rezolvării unor probleme noi (Figura 4. 3. Studiu Individual) şi cu care nu eşti familiarizat. Înţelegerea constă din două părţi: Instruirea Web Livrarea Materialelor Student Evaluarea Cunostintelor Studentului Coordonare cu ajutorul Sistemului Informatic Biblioteca de Cunostinte Index de Continut (Metadate) Index pentru Solicitari Performanta (noua ) Multimedia Comportament Stil de Învatare Banca cu Evidenta Activitatii Studentului Întelegerea Continutului Performanta (curenta) Evaluarea Performantel or (Istoric ) Atestare Index al locatiilor Student Interfata Grafica Om-Calculator (e.g., X Windows Win95/8) Instrument de Prezentare (Navigator ) Banca de Date continând Cursuri WEB (Servere pentru Retea web ) Studentului (Banca de Date) ↑Abstractizare Întelegerea Continutului Prin intermediul Navigatorului , Studentul are acces la informatiile dispuse în retea . Se observa corespondenta dintre elementele abstractizate si (a) Studiul Individual si Fisele blocurile sistemului de ↓Implementare instruire informatic .
	bazele electrotehnicii	129

unor proiecte reuşite anterior; în timp ce proiectele care depind de înţelegere pot fi total diferite de altele executate anterior. În mod similar, diagnoza erorilor şi prevenirea/îndreptarea lor, care reprezintă una din principalele sarcini ale inginerului profesionist, poate fi indeplinită prin experientă dacă greşeala este similară uneia anterior cunoscute; dacă această greşeală (defect) nu a Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 130

fost întâlnită

Caracteristicele Studentului Problemele Instruirii Instrumente de Evaluare Analiza Sarcinilor Livrarea Materialelor de Instruire Proiectarea Mesajelor Obiectivele Instruirii Strategii de Instruire Secvenţierea Conţinutului Planificare Revizuire Administrarea Proiectului Evaluarea Formativă Servicii de Suport Evaluarea Sumativă Figura 4. 6. Planul Complet pentru Proiectarea Instruirii On-Line Metode de predare specifice

(Figura 4. 6. Planul

Complet pentru Proiectarea Instruirii On-Line)

7. Eficienţa Învăţării

	Etapele necesare procesului de creaţie şi realizare a unui program de IAC sunt:
	concepţia (partea creativă)
	realizarea (transferul ideilor în cadru unui program)
	exploatarea (verificarea utilităţii programului educativ).
	Crearea unui program IAC necesită ideal o echipă multi-disciplinară. Este necesar a se rezolva
	problemele legate de dreptul de autor şi de copyright pentru fiecare din elementele pe care le va
	integra programul final.
	Lista funcţiilor pe care trebuie să le execute aceasta echipă:
	coordonarea realizării proiectului
	verificarea conţinutului de noţiuni prezentate
	respectarea principiilor pedagogice (garantarea apriori că mesajul va fi bine preceput de către
	utilizator)
	coordonarea programării
	coordonarea semnalelor multimedia

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 135 testarea programului.

Componentele (Figura 4. 8.) unei Instruiri de Calitate sunt :

	Obiective
	Activităţi
	Evaluare
	Obiective Obiective
	Activităţi Activităţi Activităţi	E v a l u a r e E v a l u a r e E v a l u a r e
	Figura 4. 8

. Componentele unei Instruiri de Calitate Concepţia .

  Primul demers constă în a te asigura ca programul dorit este sigur necesar. Se observă apoi cum aceasta materie este prezentată, ce metode sunt utilizate, care sunt problemele care pot apare. Se defineşte apoi publicul caruia i se adresează programul IAC:

	marimea (numărul) grupurilor de utilizatori potenţiali
	vârsta viitorilor utilizatori
	mediul socio-educaţional
	cunoştinţele în domeniul informatic
	nivelul de competenţă sau cunoştinţe prealabile necesare
	motivaţia utilizării unui nou sistem de educaţie/învăţământ
	beneficiile aşteptate din partea unui nou sistem
	frecvenţa de utilizare prevazută
	cadrul în care programul IAC va fi utilizat.
	Scenariul (Figura 4. 9. Modelul de Instruire Asistată de Calculator (IAC) are ca rezultat
	"scenariul didactic")
	Poate apoi începe concepţia scenariului. Este mai întâi ales conceptul pedagogic a fi utilizat ca de
	exemplu:
	principiul concretizării
	prin descoperire pregresivă
	prin analiza erorilor
	prin repetare
	utilizând activităţi dirijate .
	Loc de Desfăşurare	Acelaşi Loc	Locuri Diferite
	Timp
	Acelaşi
	Moment
	De Timp

Instruire Tradiţională în Sala de Clasă Învăţare Sincronă la Distanţă Momente de Timp Diferite Instruire cu Program în Sala de Clasă Învăţare Asincronă la Distanţă Tabel 4. 1. Matricea Tipurilor de Învăţare Adrian

  A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 136Este importantă evaluarea prealabilă a cunoştinţelor: nivelul de cunoştinţe, experienţa cu calculatoarele, reprezentarea mentală, etc. (stiluri de învăţare). Învăţarea unei materii teoretice de către începători are loc în principiu mai uşor utilizând pedagogia obiectivelor de lecţie. Obiectivul trebuie clar enunţat, pote fi înţeles (priceput), este posibil de a fi realizat. Analiza materiei de predat este de asemenea importantă. În procesul de asimilare se va face apel la domeniul cognitiv, psihomotor, sau afectiv ?

		Fundamente Fundamente	Navigaţie / Navigaţie /	Expert / Expert /
			Hyperlegături Hyperlegături	Interviu Interviu
	T T	Teoretice Teoretice			P P
	E E				R R
	O R I E O R I E	Model Model	SCENARIUL (Didactic) SCENARIUL (Didactic)	Studii de caz/ Exercitii Studii de caz/ Exercitii	A C T I C A C C T I
					Ă Ă
		Literatură Literatură	Internet / Cercetare Internet / Cercetare	Vizualizare / Simulări Vizualizare / Simulări
			C O M P U T E R C O M P U T E R

Figura 4. 9. Modelul de Instruire Asistată de Calculator (IAC) are ca rezultat "scenariul didactic"

  Programul IAC este un complement al învăţământului tradiţional sau poate funcţiona ca unitate autonomă (Tabel 4. 1. Matricea Tipurilor de Învăţare) .

Explicaţie Idei şi Concepte Interconectarea noţiunilor prezentate Descrierea unei Tehnici Explicaţie Idei şi Concepte Interconectarea noţiunilor prezentate Figura 4. 10. Descrieri de tip Text (sau textuale)

  Se poate utiliza un limbaj autor care însă comporta dezavantaje: se poate pierde vederea de anasamblu, lipseste unitatea, lipseste coerenţa pedagogică, modificările şi remanierile ulterioare vor deveni foarte dificile. Aceste limbaje autor însă permit realizarea unor mici unităţi modulare. Scenariul este partea cea mai dificilă şi cea mai laborioasă a proiectului. La proiectarea facilităţilor interfeţei trebuie oferite utilizatorului o orientare spaţio-temporară (situaţia stărilor de activitate, diagrame de orientare).

	Prezentări

Vizuale Diagrama de Concepte Plan , Arbore de Cunoştinţe Diagrama Logică Diagrama Ierarhică Descriere Grafică Diagrama Piramidală Schema Cognitivă Prezentări Vizuale Diagrama de Concepte Plan , Arbore de Cunoştinţe Diagrama Logică Diagrama Ierarhică Descriere Grafică Diagrama Piramidală Schema Cognitivă Figura 4. 11. Tipuri de Prezentare a Informaţiilor Vizuale Interfaţa

  trebuie să fie simplă, coerentă şi clară (Figura 4.10. Descrieri de tip Text sau textuale). Limitaţi-vă la un singur principiu de navigare. Textul pe interfaţa ecran trebuie limitat cât mai mult Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 138 posibil (maximum 7 linii de text pe ecran; un paragraf să conţină o singură idee). Imaginea fixă (Figura 4. 11. Tipuri de Prezentare a Informaţiilor Vizuale) fiind esenţială din punct de vedere pedagogic trebuie asigurată cu orice preţ calitatea şi claritatea acesteia.

	Metodele de Instruire On-Line
	Multimedia Multimedia	Student Student	Comportament Comportament
	Livrare Documente Livrare Documente	Conţinut de Studiat Conţinut de Studiat		Evaluare Evaluare
	Conţinut de Studiat Conţinut de Studiat	Index de L o c a t o r d e I n d e x Index de L o c a t o r d e I n d e x	Stil de Învăţare Stil de Învăţare	Performanţe A t e s t a r e Performanţe A t e s t a r e	Performanţe (actuale) Performanţe (actuale)
	Bibliotecă de Cunoştinţe Cunoştinţe Bibliotecă de	conţinut (metadate) conţinut (metadate)	Monitorizare prin Sistem Monitorizare prin Sistem	(anterioare) (anterioare)	Bancă Date Înregistrări Înregistrări Bancă Date
		Index Solicitări Index Solicitări	Performanţe (noi) Performanţe (noi)

Administ Problemele comercial si infrastructura de telecomunica Studi at d alti studen este anal izata de Material de Material de Instruire studen ti tutor i Organi zatia tutelara Activitatea Student ul Activitatea Student ul ui publi cata Adreseaza întrebari , transmite solutii la exercitii Asigura feedback Administreaza Problemele comerciale Studi at de alti studenti este anal izata de Material de Material de Instruire studenti tutori Organizatia tutelara Activitatea Student ul Activitatea Studentului publi Adreseaza întrebari , transmite solutii la exercitii Utilizat de Asigura feedback Furnizeaza : •Informatii administrative si •Materiale Administ Problemele comercial si infrastructura de telecomunica Studi at d alti studen este anal izata de Material de Material de Instruire studen ti tutor i Organi zatia tutelara Activitatea Student ul Activitatea Student ul ui publi cata Adreseaza întrebari , transmite solutii la exercitii Asigura feedback Administreaza Problemele comerciale Studi at de alti studenti este anal izata de Material de Material de Instruire studenti tutori Organizatia tutelara Activitatea Student ul Activitatea Studentului publi Adreseaza întrebari , transmite solutii la exercitii Utilizat de Asigura feedback Furnizeaza : •Informatii administrative si •Materiale Figura 4. 14. Mediul Informatic pentru Educaţia (Învãţãmântul) Deschis la Distanţă On- Line Focalizare asupra utilizatorului Student

	Elementele Proiectului coordonat de Colectivul de (Pedagogie) Educaţie Inginerească cu ajutorul
	Tehnologiei Informaţiei (IIT, Academia Română-Filiala Iaşi) sunt : Conceptul Pedagogic ;
	Concepere ; Proiectare, Implementare şi Testare (Evaluare) ; Aprobare Academică ;
	Implementare (între-semestre) ; Revizuire (pe baza evaluării Studenţilor şi Tutorilor) (Figura 4.
	15. Focalizare asupra utilizatorului Student) .

Sistemul poate fi utilizat pentru dezvoltarea profesională continuă a inginerilor .

  Desfăşurarea procesului de învăţare din punct de vedere al teoriei cognitive permite descrierea importanţei diferitelor cursuri destinate dezvoltării profesionale.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 141

. Prezentarea Structurii Informatice denumită Campusul Virtual VIR TU i S

  Cursurile de Instruire care se ocupă cu predarea unor deprinderi specifice plus cunoştinţele necesare dobândirii acestora. Rareori se ocupă de dezvoltarea înţelegerii conceptelor. Nu se pot organiza sub forma de scurtă durată, deoarece practica cere timp. Cursurile de Calificare care sunt similare cursurilor de Instruire dar cu un conţinut şi stil de abordare mai aprofundat. Se ocupă cu predarea experienţei. În mod obişnuit se concentrează asupra unor operaţii complexe care sunt specifice unei companii. Cursurile de Inaltă Specializare care în mod normal urmăresc avansarea deprinderilor şi/sau a nivelului de înţelegere. În mod obişnuit aceste cursuri permit inginerilor să avanseze în profesie sau să dobândească calificări superioare.Prin VIR TU i S se înţelege structura funcţională propusă pentru Campusul Virtual al Universitatii Tehnice "Gh. Asachi" Iaşi . VIR TU i S conţine elementele specifice realizării unui mediu informatic de instruire on-line pentru ingineri. Obiective

	Cresterea Competitivitatii Inginerilor Electricieni Instruire a Personalului Tehnic Imbunatateste Instruirea Inginerilor Eficientizeaza Activitatea Profesorilor Profesorii Ingineri Predau Numai în Domeniul Propriu de Colaborare la Conceperea Proiectarea si de Instruire Materialelor Realizarea 4. 3-Integreaza Regiunile Defavorizate Livrare Flexibila prin Internet , ISDN Principalele Obiectve Raspunde Cerintelor de ale Proiectului VIR	Simularilor Ajurorul Instruire si Învatare Asistata cu
		specializare
	INFRASTRUCTURA	UTILIZATORI INTERMEDIARI	UTILIZATORI FINALI

TU iS Figura 4. 16. Principalele Obiectve ale Proiectului VIR TU iS Definiţia Campusului Virtual al Universităţii Tehnice "Gh. Asachi" Iaşi Campusul Campusul Virtual VIR TU iS

  este un sistem care integrează echipamentul (calculatoarele) , programele software şi reţelele pentru a putea deservi diferiţii participanţi angajaţi în activităţi de educaţie şi instruire (Figura 4.16. Principalele Obiectve ale Proiectului VIR TU iS) . Campusul Virtual este un concept de cercetare al Institutului de Informatică Teoretică al Academiei Române , Filiala Iaşi, prin care se modelează fiecare participant la procesul de instruire cu ajutorul Tehnologiei Informaţiei , conceptul fiind fundamentat de modelul constructivist al educaţiei .

	Campusul Virtual oferă studenţilor acces asincron sau sincron la resursele de instruire :
	prin intermediul profesorilor şi mentorilor (tutorilor, instructorilor) :

suport pedagogic , entuziasm , verificarea şi atestarea pedagogică a cunoştinţelor asimilate , îndrumare , monitorizare ;

  Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 143

Adrian A.

Adăscăliţei :

prin intermediul experţilor în domeniu (conţinut) : cunoştinţe ; prin intermediul administratorilor :

organizarea activităţii , coordonarea activităţii , acreditarea studiilor ; prin intermediul profesorilor-proiectanţi : actualizarea permanentă a resurselor de instruire .

Student Facultatea Figura 4. 18. Structura Sistemului informatic

  Studenţii îşi construiesc propriile cunoştinţe formulându-şi propriile idei propriile cuvinte şi folosind propriile reprezentări vizuale , apoi îşi dezvoltă aceste idei şi concepte interacţionând cu răspunsurile altor studenţi . Instructorul structurează cu atenţie activităţile didactice (de studiu) , concentrându-le asupra unui anumit subiect (conţinut) şi monitorizează activităţile studentului . Construirea domeniului de cunoştinţe este un proces de rezolvare progresivă de probleme , care încurajează studenţii spre a fi inovativi , să creeaze proprietate intelectuală , şi să-şi dezvolte şi să obţină cunoştinţe şi expertiză în domeniul studiat .

		de Date Mediu de Studiu Integrat, Comunicatii, Cooperare Administrare Server, Structura Retelei Servicii de Biblioteca Electro Tehnica ... Student Facultatea Platforma Technica: Banca de Date Mediu de Studiu Integrat, Comunicatii, Cooperare Administrare Server, Structura Retelei Servicii de Biblioteca Electro Tehnica ... Student Facultatea Platforma Technica: Banca de Date Mediu de Studiu Integrat, Comunicatii, Cooperare Administrare Server, Structura Retelei Servicii de Biblioteca Electro Tehnica ... Student Facultatea Electro Tehnica ... Sistem de Programare Reţea Gobală EMMI w/ADXI DS3/OC3 DS3/OC3 Temporală Bandă Largă IMCU Retea Locală VSI A/V Controler / Administrat sau SNMP LAN Ruter Staţi de lucru Cercetare Stiintifica Asociata sau Workstations	VSI A/V EMMI Săli de Clasă situate la distanţă una de cealaltă
			Reţea cu
		Server	Acces la
		Conţinut	Internet
		Complex
	Arhitectura Tehnologică
	•	Staţii experimentale
	•	echipament ATM GDC
	•	WAN ATM 45 mbit/s
	•	Administrator de reţea NMS300
	•	Punţi pentru videoconferinţe cu 32-porţi
	•	Administrarea sesiunilor Multimedia
	•	Transmisii Video de Calitate
	•	Server Video
	•	Interconectare LAN -10 mbit/s
	•	Acces Internet cu 10 mbit/s
	Implementarea Campusului Virtual este o condiţie esenţială pentru asigurarea unor activităţi de
	Învăţământ Deschis la Distanţă .

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 145

20. Reteaua Informatică a Universităţii conţinând şi Campusul Virtual VIR TU i S

  Datorită acestor inconveniente doctorandul a iniţiat explorarea unor noi metode şi procedee pentru folosirea reţelelor informatice în procesul de instruire prin colaborare .

				Server Server Server
	Centru de Centru de Centru de
	Studiu Studiu Studiu	RoEduNet RoEduNet RoEduNet
			Router Router Router	Facultate A Facultate A Facultate A
		Internet Internet Internet	TU Iasi Ro Net TU Iasi Ro Net TU Iasi Ro Net	Administraţie Administraţie Administraţie
	Utilizator Utilizator Utilizator	ISDN ISDN ISDN		Facultate B Facultate B Facultate B
	Modem Modem Modem
	Figura 4. Etapele de Dezvoltare a unui Sistem de Instruire (metodologia de dezvoltare a Cursurilor WEB
	pentru Sisteme de Învăţare la Distanţă) sunt :
	Aflarea soluţiei pentru problema de instruire
	Arhitectura planului de aflare a soluţiei
	Utilizarea sistemului de instruire .
	VIR TU i S , adică Virtual Campus of Technical University Iaşi , este o structură informatică on-
	line creeată pentru a susţine procesul de interacţiune dintre Profesor şi Student şi NU pentru a-l
	înlocui (Figura 4. 20. Reteaua Informatică a Universităţii conţinând şi Campusul Virtual VIR TU
	i S) .
	Virtuis conţine :
	-Instrumente (utilitare) -Tehnici -Studenţi -Profesori / Instructori -Sala de clasă virtuală (seminar, laborator) / Amfiteatru / Acasă -Tehnologia Informaţiei -Comunicaţii
	Structura Campusului Virtual
	bazele electrotehnicii	146

VIR TU i S (Figura 4. 21. Structura secvenţiată funcţională a Sistemului Informatic de Instruire VIR TU i S şi Apartenenţa Unităţilor Funcţionale şi

  Locaţia de Prezentare şi Administrare oferă •Informaţii despre cursuri, lecţii , înscriere , •Tipuri de Comunicaţii : e-mail, discuţii sau chat , noutăţi •Materiale (software, cărţi, CD-ROM, ...)

	Apartenenta Unitatilor Functionale si Administrarea Invatarii Informatizate	STUDENT TUTORE ADMINISTRATOR	8. Forum •Mesaje •Indrumari	9. Utilitare •Note •Jurnal
	1. Autentifficare (Verificare, Identificare) Student •Server Verificare si	2. Banci de Date Externe •Carte Telefonica •Directoare	3. Continut (Obiectele Instruirii) •Fisiere : Video si Audio	•Sarcini •Discutii •E-minders •Semne de Carte •Evenimente
	•Server Universitate	Biblioteca		•Simulari	•Afisier (Avizier)
			•Directoare E -Mail	•Imagini	•Grupuri Studenti
					•HTML •Exercitii	•Adrese comune URL •Directoare comune
	4. Structura	5. Unitate de	6. Situatia	7. Unitate Inregistrari
	Unitatii	Studiat	Student	•Identificare Student ID
	•Configurarea	•ID Unic	•Nume	•Pagini vizitate
	functionala	•Titlu	Prenume	•Data Inregistrarii
	•Traseu	•Descriere	•Profil	•Lista cu
	Preferat	•Proprietar	•Identificare
	•Activitati •Studii de Caz	•Tutori •Administrator i	Utilizator ID	Structura Functionala a
	•Referinte Bibliografice si Indrumarea •Monitorizarea			•Facultatea •Ultima Utilizare	Sistemului Informatic de Instruire VIR TU i S
	Studentului

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 147

Administrarea Invăţării Informatizate)

studenti Figura 4. 21. Structura secvenţiată funcţională a Sistemului Informatic de Instruire VIR TU i S şi Apartenenţa Unităţilor Funcţionale şi Administrarea Invăţării Informatizate

  Informaţii Generale accesibile tuturor celor interesaţi . Din motive de siguranţă , fiecare unitate de curs este protejată prin parolare . Studenţii se pot înscrie fie prin metode convenţionale fie electronic la : •Studii de Scurtă şi •Studii de Lungă Durată Facultăţi Participante : Automatică şi Calculatoare , Electrotehnică , Mecanică , etc.

			Client HTTP (Navigator Web) Client HTTP (Navigator Web)	3	Navigatorul Web Navigatorul Web
							execută codul execută codul
							Obiectului Obiectului
	Clientul Clientul
	vizitează pagina conţinând applet-uri Java vizitează pagina conţinând applet-	1	2	Serverul transferă codul Obiect Java la Client	Appletul Java converteşte solicitarea la transferă la Baza de Date SQL şi o	4	5	Baza de Date transferă Appletul Java rezultatul înapoi la
	Server HTTP Server HTTP Server HTTP
								Baza de Date
	Fluxul de Date în mediul WWW
	Locatia Cursului oferă diferite tipuri de materiale de curs :
	-cursuri de tip text tipărit
	-cursuri interactive
	Locaţia de Comunicaţii
	oferă :
	-utilitare pentru comunicaţii -între studenţi
	-între studenţi şi profesor -Arhitectura Serverului VIRTUIS .
	Serverului VIR TU i S este un server fizic dar conţine trei servere logice)
	Serverul realizează :
	Administrarea Învăţării Informatizate

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 148

uri Java Fluxul de Date în mediul WWW Fluxul de Date în mediul WWW

				3
	1 1	2 2	Serverul transferă codul Obiect Java la Client	Appletul Java converteşte solicitarea la SQL şi o transferă la Baza de Date	4	5	Baza de Date transferă rezultatul înapoi la Appletul Java
					Baza de Date

Figura 4. 22. Circulaţia fluxurilor de date în mediul www

  Directorul Activ constă într-un singur Set de Interfeţe care realizează operaţiuni administrative obişnuite şi care localizează persoanele şi resursele din cadrul Universităţii .

	Figura 4.
	Apartenenţa Unităţilor Funcţionale
	Structurile Funcţionale aparţin fie : Unităţii de Instruire, Tutorelui , Administratorului şi / sau
	Studentului .
	Unităţile Funcţionale şi de Administrare a Invăţării Informatizate aprţin fie :
	STUDENT─ului, TUTORE─ului , şi / sau ADMINISTRATOR─ului (Figura 4. 22. Circulaţia
	fluxurilor de date în mediul www) . Secvenţierea funcţionării sistemului este prevăzută să
	funcţioneze astfel :
	1. Autentifficare (Verificare, Identificare) Student : pe Server Verificare si pe Server
	Universitate ;
	2. Banci de Date Externe : Carte Telefonica ; Directoare Biblioteca ; Directoare E-Mail
	3. Continut (Obiectele Instruirii) : Fisiere Video si Audio ; Simulari ; Imagini ; HTML ;
	Exercitii ; Structura Unitatii : Configurarea functionala ; Traseu Preferat ; Activitati ; Studii de
	Caz ; Referinte Bibliografice ; Monitorizarea si Indrumarea Studentului ;
	5. Unitate de Studiat : ID Unic ; Titlu ; Descriere ; Proprietar ; Tutori ; Administratori ;
	6. Situatia Student : Nume Prenume ; Profil ; Identificare Utilizator ID ; Facultatea ; Ultima
	Utilizare ;
	7. Unitate Inregistrari : Identificare Student ID ; Pagini vizitate ; Data Inregistrării ; Lista cu
	studenţi ;
	8. Forumuri : Mesaje comune ; Îndrumări ;
	9. Utilitare : Jurnal ; Sarcini ; Discuţii ; Anunţuri electronice ; Semne de Carte ; Note ;
	Evenimente ; Afişier (Avizier) ; Grupuri Studenţi ; Adrese comune URL ; Directoare comune

23. Autentificare (Verificare, Identificare) Student 1. Identificarea

  (Figura 4. 23. Autentificare (Verificare, Identificare) Student ) : Studentul se conectează la VIR TU i S, dacă nu există nici o logare prealabilă atunci studentul este verificat prin Serverul Identificare iar datele personale sunt transferate de la Serverul Administrativ al Universităţii. Pe viitor se intenţionează conceperea unei Interfeţe între Banca de Date Studenţi (Figura 4. 24. Arhitectura unei Baze de Date) , Situaţia Financiară şi Personalul Didactic. Autentifficare (Verificare, Identificare) Student pe Server Verificare si •Server Universitate . Ecranele : de înregistrare , de conectare (logare) Log In a Studentului de identificare a Studentului (USER ID şi Password )

	• Obiectele informatice din Baza de Date • Obiectele informatice din Baza de Date	Documente Documente Documente
	-proiectare + informaţii -proiectare + informaţii		Date Date Date
	• Documentul • Documentul	Vizualizare Vizualizare Vizualizare
	-set de caracteristici -set de caracteristici
	tipizate tipizate
	• Vizualizare -indexarea documentelor • Vizualizare -indexarea documentelor	Definirea Formatelor şi a Definirea Formatelor şi a Definirea Formatelor şi a
	• Formate • Formate	Vizualizărilor Vizualizărilor Vizualizărilor
	-interconectarea ecranelor tip document -interconectarea ecranelor tip document	Acces Acces Acces	Proiectare Proiectare Proiectare
	şi operaţiile (acţiunile) şi operaţiile (acţiunile)	Control Control Control
		Listare Listare Listare
	Bază de Date Bază de Date	ACL ACL ACL

..) Spaţiul Logic defineşte : Relaţiile Semantice , Solicitările şi Căutarea de Informaţii "Limbaj comun" Folosit pentru comunicaţii eficiente : în concordanţă cu interpretarea informaţiilor , specific contextului Meta-descriere Rezumat Text complet / Fişier Cuvinte cheie Definiţie Alte Referinţe Cuvinte cheie Corelate Glosar "Enciclopedia" Conţinut (Publicaţii , Scripturi , Videoclipuri , Interviuri , ...) Spaţiul Logic defineşte : Relaţiile Semantice , Solicitările şi Căutarea de Informaţii "Limbaj comun" Folosit pentru comunicaţii eficiente : în concordanţă cu interpretarea informaţiilor , specific contextului Meta-descriere Rezumat Text complet / Fişier Cuvinte cheie Rezumat Text complet / Fişier Cuvinte cheie Figura 4. 26. Spaţiul Logic pentru Căutarea Informaţiilor

  •Configurarea functionala

				Definiţie
			Glosar
			"Enciclopedia"	Cuvinte cheie
				Corelate
				Alte
				Referinţe
			Conţinut
			(Publicaţii ,
			Scripturi ,
			Videoclipuri ,
	Interviuri , .•Traseu Preferat
	•Activitati
	•Studii de Caz
	•Referinte Bibliografice
	•Monitorizarea si Indrumarea Studentului
	Caracteristici ale VIRTUiS	Materiale pentru Predare /	Îndrumare , Ghidare (Tutorare)	Ajutor acordat Studentului	Utilitare	Tutore Administrator	Caracteristicile Sistemului
	Prezentare	Instruire Cursuri Materiale	Utilitare pentru	Utilitare de căutare	Directorul Studentului	Tutore Administrarea	Pentru Proiectanţi
		structurate de curs	Comunicaţii şi Colaborare	Facilităţi pentru susţinerea	Utilitare aferente studierii	Modulului	Pentru Utilizatorii
	Rezumat al Caracteristicilor	note de curs prezentări studii de caz activităţi	calculator discuţii (chat) şi forum mesaje e-mail către tutore	studiului conţinut bibliotecă electronică e-mail telefon	modulului semne de carte verificarea progresului caiet de lucru	Utilitare pentru : agendă (program de lucru) ,	Studenţi Implicaţii asupra Infrastructurii
			evenimente /		/ notepad	evenimente
			notiţe referinţe		jurnal personal	urmărirea progresului	Îmbunătăţire
			bibliografice		e-mail	structurarea
	Caracteristicile					modulului	Dezvoltare
	Funcţionalităţii
	Funcţionalitate
	Tehnică
	Tabelul 4. 3. Specificaţii Funcţionale ale VIRTU i S

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 151

Tabelul ne ajuta sa definim informatiile cerute de functionarea VIR TU i S Ultimile două linii sunt în dezvoltare şi sunt considerate ca o entitate separată.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 152 Evaluarea

Globală Sumativă a unei Lecţii de IAC

		Comentarii Comentarii	Îndeplinirea Îndeplinirea
			Obiectivelor Obiectivelor
		Evaluarea Globală Evaluarea Globală
	Lecţia Lecţia	Sumativă a unei Lecţii Sumativă a unei Lecţii
	IAC IAC	de IAC de IAC
		Numărul de Iteraţii Numărul de Iteraţii	Traseul parcurs Traseul parcurs	Performanţa Studentului Performanţa Studentului
	Figura 4.

27. Informaţiile şi fişierele necesare evaluării globale (sumative ) a asimilării unei Lecţii Datele conţinute într-un Sistem de Instruire Asistată

  Există de asemenea şi un Super Utilizator care realizează administrarea tutorilor, studenţilor şi acordă acestora permisiuni de acces relativ . De exemplu dacă un Student abuzează de "chat" , Super Utilizatorul îi poate interzice accesul la acest serviciu foarte uşor . Administratorul sau Tutorele Coordonator poate adăuga sau şterge tutorii şi acordă acestora permisii individuale de acces pentru oricare modul sau unitate . Tutorele poate crea grupuri de studenţi . Facilităţile de acces pentru studenţi sunt identice tuturor modulelor : Note de Curs, Studii de caz şi Activităţile specifice parcurgerii modulului . Forumul sau Grupurile de discuţii sau Răspunsuri la Întrebări frecvent adresate pot înlocui o lecţie sau seminar obişnuit (tradiţional) dacă sunt introduse şi câteva studii de caz . Există ghiduri sau manuale de utilizare distincte pentru diferiţii actori ai mediului VIR TU i S .

			Structura
		Descrierea Cursului	Cursului
	Instruire Administrata de Sitem Informatic	Structura Cursului	Unitate pentru Atestarea cunoştinţelor	P erequisite Cunoştinţe necesare anterior obţinute
	Structura Fisierelor Cursului Web	Objectives Relationships Relaţii între Obiective	Descriptor	Obiective de îndeplinit
	Figura 4.
	Specificatiile Functionale ale VIR TU i S

(Figura 4.

27

. Informaţiile şi fişierele necesare evaluării globale (sumative ) a asimilării unei Lecţii) :

• Nivelul 1: Gradul de dificultate al Lecţiei şi Obiectivele Lecţiei (necesare pentru administrarea evaluării activităţii studenţilor şi desfăşurarea lecţiei) ; •Nivelul 2: informaţii detaliate despre teste , interacţiunile dintre structurile de IAC, şi date despre traseele de navigare a Studenţilor în conţinut , necesare pentru analiza cursului şi a programei analitice .

Drepturi şi Nivele de acces (Figura 4.

28

. Structura Fisierelor Cursului Web pentru urmărirea Situaţia Şcolară Detaliată a Studenţilor) Studentul înregistrat are drept de acces la pagina sa personală care conţine istoric , note (observaţii) zilnice, sarcini şi evoluţie (progresul în studierea materiei). Există inevitabil diferite nivele de acces : Administrator, Tutore şi Student .

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 153

28. Structura Fisierelor Cursului Web pentru urmărirea Situaţia Şcolară Detaliată a Studenţilor Studenţii

  îşi pot verifica propriul progres în asimilarea materialului cu ajutorul unui grafic sau a unei liste detaliate . Tutorii pot de asemenea vizualiza progresul studenţilor în parcurgerea şi asimilarea materialelor de instruire (Figura 4.[START_REF] Hannafin | The Design, Development, and Evaluation of Instructional Software[END_REF]. Există ghiduri sau manuale de utilizare distincte pentru diferiţii actori ai mediului VIR TU i S) .

	Profesor-
	Proiectant
	Ghidul VIRTUiS
	Instructor
	Administratorii
	Sistemului

Utilizator- Student Ghidul VIRTUiS Instructor Administratorii Sistemului Profesor- Proiectant Utilizator- Student Figura 4. 29. Există ghiduri sau manuale de utilizare distincte pentru diferiţii actori ai mediului VIR TU i S . Diferite Strategii privind Conceperea şi Editarea Materialelor de Instruire MultiMedia :

	Creaţie Individuală
	Creaţie de Grup
	Creaţie a unei Unităţi de InstruireCreaţie de tip Parteneriat Fiecare Universitate sau Facultate
	abordează diferit editarea materialelor de instruire .

Anumite Facultăţi îşi instruiesc corpul profesoral pentru editarea materialelor de instruire multimedia informatice . Simpla Lipire (Pastare) a materialului didactic în VIR TU i S nu este o soluţie !!! Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 155

Funcţiile Serverului în contextul producerii cursului Utilizarea în comun ale aceloraşi Ecrane Figura 4. 32. Prezentarea generală a funcţiilor Calculatorului de tip Client în contextul producerii şi funcţionării (operării) unui curs multimedia distribuit în reţea

  de linie trebuiesc prezentate. Un alt subiect este cuplajul între linii care poate creşte conţinutul spectral şi poate astfel perturba funcţionarea circuitelor digitale.

	Scenarii Didactice Introducere în CIE M (Surse)	Obiecte Informatice Multimedia Directiva E uropeană asupra CEM	Module şi Cursuri	Obiecte Informatice necesare
						Administrării
						desfăşurării
			Directiva Uniunii Europen e		Cursului
				asupra CEM
			Standarde Relevante
				pentru CE M
			Îndeplinirea Sarcinilor
	Scenariilor Editarea	Informatice Obiectelor Editarea	Cursului Ansamblarea Directivei	şi a Datelor Informaţiilor Utilizarea	Cursului . Administrarea
		Multi-Media		în comun
	Teoria fundamentală a antenelor (dipolul elementar/Hertzian, dipolul semiundă; antene biconice şi
	logaritmice utilizate ca antene pentru măsurători; factorul de antenă) trebuiesc de asemenea predate.
	Câmpurile electrice de radiaţie trebuiesc explorate cu ajutorul ecuaţiilor de transmisie (de tip Friis);
	de asemenea studierea tehnicilor numerice (cum ar fi metoda momentelor) sunt utile în analiza
	structurilor radiante având o structură complicată. Susceptibilitatea circuitelor la emisiile radiate
	este importantă în determinarea performanţelor funcţionale ale produselor lucrând în medii de
	zgomot.
	Blocajul emisiilor prin conducţie se realizează cu ajutorul (prin proiectarea şi amplasarea) unui
	filtru de putere pe linie. Trebuiesc trecute în revistă configuraţiile de conectare a acestor filtre cel
	mai des utilizate.

Studentul trebuie să poată aprecia comportarea ne-ideală a componentelor active şi pasive de circuit dacă doreşte să devină eficient în proiectare ţinând seama de fenomenele CIEM. Componentele pasive standard (rezistoarele, capacităţile, inductanţele, elementele de ferită, spirele, circuitele imprimate) sunt studiate din punct de vedere al comportării lor reale (neidealizate) dependente de frecvenţă.

Noţiunile de baza ale procesării semnalelor de către sistemele liniare în domeniile timp şi frecvenţa trebuiesc pe scurt reamintite. Fundamentele teoriei câmpurilor electromagnetice trebuiesc prezentate şi bine înţelese de către student în vederea corectei înţelegeri a mecansmului producerii emisiilor radiate şi de conducţie, putând astfel realiza controlul acestor fenomene. Ecuaţiile Maxwell în condiţiile de frontieră; unde plane uniforme; ecuaţiile de câmp staţionar sinusoidal trebuiesc de asemenea prezentate.

Dispozitivele de comutaţie de putere trebuiesc discutate în contextul eliminării/reducerii emisiilor prin utilizarea selectării componentelor şi a introducerii circuitelor de tip tampon. Reţelele de Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 157 stabilizare a impedanţelor

Măsurători şi Testări Practice Camere Ecranate şi Testări în Zone Deschise Principii Fundamentale de Electro-Magnetism Introducere în Măsurările specif ice CEM Măsurători şi Teste de CEM Tehnici de Eliminare a Interf erenţelor prin Conducţie Proiectarea Circuitelor Imprimate Ecranare şi Interf erenţă de semnale între cabluri Tehnici de Proiectare CE M Compatibilitate şi Interferenţă Electro-Magnetică

	Introducere în CIE M (Surse)	Directiva E uropeană asupra CEM
		Directiva Uniunii Europen e
		asupra CEM
		Standarde Relevante
		pentru CE M
		Îndeplinirea Sarcinilor
		Directivei
		Proiectare Asistată
		de Calculator pentru
		Îndeplinirea
		Normelor de CIEM

Măsurători şi Testări Practice Camere Ecranate şi Testări în Zone Deschise Principii Fundamentale de Electro-Magnetism Introducere în Măsurările specif ice CEM Măsurători şi Teste de CEM Tehnici de Eliminare a Interf erenţelor prin Conducţie Proiectarea Circuitelor Imprimate Ecranare şi Interf erenţă de semnale între cabluri Tehnici de Proiectare CE M Compatibilitate şi Interferenţă Electro-Magnetică Proiectare Asistată de Calculator pentru Îndeplinirea Normelor de CIEM

Secvenţierea şi stocarea materialului în directoarele serverului (Figura 4. 34.) Campus Virtual Material de Curs Cale de Învăţare Cursuri Colecţii Public Utilitare Campus Virtual Material de Curs Cale de Învăţare Cursuri Colecţii Public Utilitare Figura 4. 34. Structura Directoarelor

  Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 158Dupa analizarea unor exemple de curs CIEM deja realizate s-au considerat următoarele module de curs (Figura 4. 33. Structura şi Interconectarea Tutorialelor de CIEM . Cursul de CEM are o structură modulară sau blocuri de lecţii) : Introducere explicativă Prezintă natura generală a fenomenelor IEM, definiţii, mecanisme de propagare a radiaţiilor IEM, domenii de manifestare (dispozitive de aprindere la motoarele cu ardere internă, etc.) trece în revistă a metodelor de testare ale CIEM, proiectarea în contextul considerării CIEM şi tedinţe pentru viitor.

	Modulul 1. CIEM ─ Modulul 2. Electro-Magnetism pentru CIEM
	Sunt tratate următoarele capitole:

Adrian A. Adăscăliţei :

Denumirea Modulului şi Nivelul de Dificultate Denumirea Modulului Necesar a fi parcurs Anterior Lista cu Noţiuni care trebuiesc ştiute Anterior Note de Curs Simulator, Calculator, Utilitar de Proiectare Lecţie MultiMedia Interactivă de Prezentare Exerciţii şi Probleme Animaţii Lecturi Suplimentare Teme de Casă Exemple de Teste Listă conţinând cunoştinţele de specialitate şi deprinderile practice inginereşti acumulate la terminarea învăţării Modulului MODUL Interactiv Multimedia Denumirea Modulului şi Nivelul de Dificultate Denumirea Modulului Necesar a fi parcurs Anterior Lista cu Noţiuni care trebuiesc ştiute Anterior Note de Curs Simulator, Calculator, Utilitar de Proiectare Lecţie MultiMedia Interactivă de Prezentare Exerciţii şi Probleme Animaţii Lecturi Suplimentare Teme de Casă Exemple de Teste Listă conţinând cunoştinţele de specialitate şi deprinderile practice inginereşti acumulate la terminarea învăţării Modulului MODUL Interactiv Multimedia Zonă Comună tuturor Modulelor

	•Bibliotecă Virtuală •Bibliotecă Virtuală
	•Listă de simboluri, unităţi, conversii •Listă de simboluri, unităţi, conversii
	•Copii ale fişierelor FTP •Copii ale fişierelor FTP
	•Fişiere specifice programelor utilitare folosite •Fişiere specifice programelor utilitare folosite
	(de tip Quick Field, MathCAD, PSpice, (de tip Quick Field, MathCAD, PSpice,
	Electronics WorkBench, etc.) Electronics WorkBench, etc.)
	•Mesaje către Studenţi •Mesaje către Studenţi
	•Regulament de apreciere a Activităţii Studenţilor •Regulament de
	Zonă Comună tuturor Modulelor

apreciere a Activităţii Studenţilor Modul Interactiv MultiMedia Figura 4. 35. Structura Manualului Interactiv MultiMedia al Cursului de Compatibilitate ElectroMagnetica

  Ghiduri de undă rectangulare (frecvenţa de tăiere, atenuare, cavităţi rectangulare, resonante în camere ecranate, testarea susceptibilitaţii, testarea emisiilor în camere ecranate) Antene (teoria de bază a antenelor, dipol scurt, proba de câmp magnetic, dipolul lung, arii radiante, apertura antenei, radar, ecuaţii de transmisie de tip Friis).

	Modulul 3. Măsurări şi Teste de CIEM
	(i) Introducere în măsurările de CIEM; Fundamentele măsurărilor în domeniul de Radio-Frecvenţă
	(ii) Unde Electro-Magnetice; Mecanisme de radiaţie; Măsurători şi sisteme de măsură.
	(iii) Camere ecranate; Locuri de testare în câmp deschis
	(iiii) Măsurători practice; măsurarea emisiilor prin conducţie; măsurarea emisiilor prin radiaţie;
	imunitate la radiaţii; imunitate la conducţie; Descărcări electrostatice.
	Student
	Utilizator
	Server	Interfaţa pentru
	de Reţea	Comunicaţii
	Programe
	Modelul
	Studentului
	Utilizator
	Electostatica
	Magnetostatica
	Ecuaţiile Maxwell (câmpuri sinusoidale, forma fazorială, vectorul Poynting)
	Unde plane uniforme (ecuaţia undelor, fundamentele ghidurilor de undă, incidenţa normală pe un
	dielectric cu pierderi, propagarea prin medii consistente, eficienţa ecranării)
	Introducere în conceptele CIEM (emisii radiate şi medii electromagnetice, interferenţa
	electromagnetica şi susceptibilitatea electromagnetică, ecranarea şi CIEM, metode de testare a
	CIEM)

Linii de transmisie (ecuaţii de undă, linii înguste, propagarea pulsurilor, coeficient de reflexie, linii de transmisie fragmentate, unde sinusoidale, reflexie, unde staţionare, impedanţa de intrare, linii de transmisie cu pierderi, dispersie) Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 159

Strategii de Instruire Cursuri Hypermedia Student Utilizator Interfaţa pentru Comunicaţii Server de Reţea Programe Modelul Studentului Utilizator Strategii de Instruire Cursuri Hypermedia Figura 4. 36. Structurarea Materiei Predate este Fundamentată de Modelul Psiho- Pedagogic al Utilizatorului Student pentru Asigurarea unui Transfer Optim de Cunoştinţe Teoretice şi Practice Modulul 4. Tehnici de proiectare CIEM

  Descrie Directiva Comunităţii Europene privind CIEM : scop, cerinţe de protecţie esenţială, obligaţii, certificare şi marcarea cerinţelor, obligaţii ale Administraţiei, legislaţie, succesiunea logică a acţiunilor pe care fabricanţii trebuie să le execute, tabel cu standardele relevante. (ii) Prezentarea Standardelor de CIEM (iii) Respectarea cerinţelor

	(i) Ecranare şi cuplaje între cabluri;
	(ii) CIEM în cazul circuitelor imprimate;
	(iii) Interferenţa prin conducţie, tehnici de suprimare;
	(iiii) Proiectarea Asistată de Calculator pentru realizarea CIEM.
	Modulul 5. Standardelor de CIEM

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 160 (i)

Modelul Sistemului de Învăţământ Multimedia Informatizat (Figura 4. 35. Structura Manualului Interactiv MultiMedia al Cursului de Compatibilitate ElectroMagnetica)

  Structurarea Materiei Predate este Fundamentată de Modelul Psiho-Pedagogic al Utilizatorului Student pentru asigurarea unui transfer optim de cunoştinţe teoretice şi practice (Figura4. 36.)

Figura 4. 37. Organizarea Locaţiei Web pe Serverul Facultăţii de Electrotehnică Descrierea Cursului de CEM (Compatibilitate şi Interferenţă Electromagnetică ) (Figura 4. 37. ) Descrierea disciplinei de CEM (Figura 4. 38. Structura Manualului MultiMedia distribuit On-Line) . Principii şi Tehnici ale CEM . Concepte şi Tehnici Fundamentale . Definiţia CEM CIEM

se defineşte prin capabilitatea sistemelor, subsistemelor, circuitelor şi componentelor electromagnetice de a funcţiona la parametrii pentru care au fost proiectate, fără a avea o funcţionare incorectă sau a prezenta o degradare inacceptabilă a performanţelor datorită interferenţei electromagnetice (IEM) fenomen prezent în interiorul mediului de operare (funcţionare) prestabilit.

Natura şi importanţa CEM

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 161

2 : Teoria Câmpului Electromagnetic Figura 4. 40. Analiza CEM . Radiaţii şi Antene Introducere

  Exemple de standarde considerate în detaliu: EN 55 022 emisii prin conducţie/radiaţie, Echipament pentru Tehnologia Informaţiei; prEN 55 101-3 imunitate la radiaţii a ETI (considerând special susceptibilitatea la radio-frecvenţa ─ SRT). ETI: standarde specifice ETI, şi standarde pentru medii: residenţiale, comerciale şi de iluminat industrial (EN 50 081-1 emisii şi EN 50 081-1 imunitate). Sublinierea interpretărilor greşite şi a nepotrivirilor (scăpărilor). Obţinerea/Realizarea consensului asupra CIEM Este prezentată succesiunea acţiunilor necesare realizării corelării standardelor. Sunt prezentate standardele caracteristice CIEM şi echivalentele lor în diferite ţări împreună cu câteva exemplificări pe echipamente: ETI (incluzând calculatoarele PC), cartela de interfaţă IEEE 448 (IEEE ─ Institutul de Ingineri Electricieni şi Electronişti) referitoare la subansamble şi componente, regulatoare pentru generatoare cu motoare Diesel şi echipamente achiziţionare (colectare) informaţiei. , în special atunci când auditoriul nu este omogen, datorită nivelului diferit de pregătire individuală anterioară pentru fiecare Student în parte .

	Modulul

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 163

Standarde semnificative Obiectivele fundamentale ale Cursului multimedia de CEM sunt :

utilizarea în avantajul procesului de învăţământ a mediului informatic prin conceperea activităţilor didactice a fi realizate de către Student cu ajutorul Calculatorului (sub îndrumarea Profesorului) ; stimularea Studentului pentru a avea mai multe iniţiative în contextul parcurgerii materialului predat (Studentul este "activ" , nu audiază numai ) ; adaptarea conţinutului materialului predat la nivelul de cunoştinţe al fiecărui Student (în acest fel individul care studiază îşi poate administra mai eficient bugetul de timp alocat parcurgerii fiecărei părţi a cursului ) . S-a observat că dificultăţile de înţelegere nu apar pentru aceleaşi Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 164

subiecte predate

Protectia prin Tratarea Interferentelo Încrucisat Fenomene de Rezonanta Exemple tinând Imagini cu Locatii de Si Echipamente Cuplaj la Cabluri Glosar Standarde Studiu de Caz : Ecrane Ecranarea Cuplajului Conexiuni Exemple Solutii CIEM Protectia prin Tratarea Interferentelo Încrucisat Fenomene de Rezonanta Exemple tinând Imagini cu Locatii de Si Echipamente Cuplaj la Cabluri Glosar Standarde Studiu de Caz : Ecrane Figura 4. 43. Pagini Web Suplimentare

  Imunitate la radiaţii --principii; celula electromagnetică trasversală --celulă cu bară/bandă metalică Crawford, cameră ecranată --crearea (producerea) câmpurilor, probe de câmp. Imunitatea CIEM prin conducţie --IEC 801-4. Cerinţe pentru descărcări trazitorii rapide de natură electrică.

		Ecranarea
	Conexiuni	Cupljului
	Exemple
	Solutii CIEM
	Descărcare electrostatică --teste în acord cu IEC 801-2. Cerinţe CIEM pentru descărcări
	electrostatice.

Tehnici de proiectare respectând CIEM

1.

Blindarea şi Zgomot/Perturbaţie realizată prin inducţie electro-magnetică Tehnici de bază pentru realizarea ecranărilor câmpurilor electrice şi magnetice; ecranarea echipamentului faţă de sursele exterioare.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 167

1. : Explicarea Cuplajului Magnetic cu ajutorul Legii lui Faraday

	Obiective:
	1. Întelegerea cuplajului mutual prin intermediul cimpului magnetic si implicatiile practice ale
	Legii lui Faraday pentru circuite ( hardware )
	2. Investigarea si masurarea inductanctei asociate sprelor prin care circula semnalele
	3. Dezvoltarea unor modele echivalente de circuit pentru configuratii de test, si estimarea
	valorilor parametrilor de parazitare necunoscuti
	Echipament:
	1.

Generator de Functii 2. Osciloscop Tektronix 2230 3. Multi-Metru (Punte) R-L-C , HP 4262A LCR Meter 4. Bobine multifilare de diferite diametre: 11 cm (2), 7 cm, 5.5 cm, and 4 cm Introducere Experimente Discutarea si Interpretarea Rezultatelor Figura 4. 46. Aparate de măsură virtuale : Analizor de Spectru 1 , SA1000 , Emulator pentru Osciloscop Analogic , Emulator pentru Analizor de Spectru de tip Analogic

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 170

despre Curs Bancă de Cunoştinţe Comunicaţii şi Colaborare Laborator Experimental Curs Furnizare

	Asincron:
	E-mail	Agenda
		Program
		activităţi
	Informaţii
	despre Studenţi	despre Curs
	Focalizat pe lucrul
	în echipă
	Manager		Cursuri
	Atestare	Conexiuni-	On-line
	Catalog
	Acces numai
	pentru Instructori

de Informaţii / Materiale de Curs Publicarea rezultatelor obţinute de Studenţi Instalarea unor programe utilitare tip emulator simulator de proceduri şi instalaţii reale pentru obţinerea unor deprinderi practice -Întrebări şi Răspunsuri Discuţii , Lucru în grupuri (Virtuale) Atestarea cunoştinţelor Fişierele Studenţilor Teste , Rezumate şi Sinteze Examen , Auto-Verificare Profile Studenti

WWW Practici uzuale Prezentări Invitaţi / Studenţi Centru MultiMedia Sincron: Discuţii Online Utilizare de Aplicaţii VideoConferinţe Bancă Date Studii de Caz Canalele Platformei Multi-Media

Configurarea Studiului Individual în Campusul Virtual VIR TU iS Proiectare Concepte Introducere Alegerea Ecranului Test Rezumat Instruire Demonstratie Exercitiu Practic Sarcina Evaluare Nota --> <-- Resetare Ok Trimite Lista E-Mail Lista Utilizatori Lista Activitati Studiu Individual VIRTUiS Navigarea Cursului Curs HTML Reteaua Studenti Mesaj Postal Ion Student Maria Student Adrian Tutore Dan Expert Figura 4. 48. Configurarea Studiului Individual în Campusul Virtual VIR TU iS

  Pot fi concepute bănci de date conţinând un număr de întrebări ce pot fi selectate întâmplător sub forma unui set individual pentru fiecare student. Utilizarea Calculatorului în Procesul de Instruire poate creşte eficienţa procesului de instruire în învăţamântul superior (Figura 4. 48. Configurarea Studiului Individual în Campusul Virtual VIR TU iS) 1. Utilizarea superioară a materialelor şi conceptelor didactice existente. Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 172 Pornind de la cel mai elementar mod de utilizare, calculatorul poate ajuta instructorul să realizeze ceea ce acesta face în mod obişnuit, dar mai bine. De exemplu, utilizarea programelor de procesare de text îi permite să revizuiască mai uşor materialul cursului şi al lecţiilor, introducând noi informaţii sau înţelesuri; de asemenea poate face aceste materiale mai atractive şi mai uşor accesibile. Calculatorul poate fi folosit la realizarea unor materiale de calitate profesională pentru uşurarea prezentării lecţiilor ca transparente şi diapozitive. Aceste accesorii realizează două funcţii importante ale instrucţiei: subliniază paragrafe, şi completează materialul grafic (figuri, scheme, etc.). În acest fel prezentarea lecţiei devine mai angajată şi mai elegantă.( Figura 4. 49. Dialog asincron între Profesor şi Student : Răspunsuri şi Corecţii) Un calculator conectat la un proiector devine o tabelă dinamică. În acest fel pot fi ilustrate nu numai noţiunile prezentate în lecţie, dar pot fi făcute ajustări spontane şi pot fi date răspunsuri imediate la întrebările studenţilor. 2. Utilizarea programelor şi bibliotecilor existente. Una din barierile care împedicau utilizarea largă a calculatorului în educaţie era urmatoarea concepţie greşită: pentru a utiliza efectiv calculatoarele, era necesară mai întâi învăţarea programării acestora (a limbajelor de programare). De fapt, datorită cantităţii insuficiente de programe de instruire, învăţarea programării era necesară.

Adrian A. Adăscăliţei :

dg dgd

sfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdf hg søls df ødl døflg øs dlfg dsg EnunţExerciţiu01.doc Lecţia01.doc Lecţie Web : Text şi Enunţuri Exerciţii Student Student transferă lecţia pe Discul PC-ului dg dgd sfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdf hg søls df ødl døflg øs dlfg dsg 01rezolvare.doc Mesaj cu document anexă de la Student : rezolvare dg dgd sfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdf hg søls df ødl døflg øs dlfg dsg 01corecţie.doc Asistent Profesor Mesaj cu document anexă către student : corecţie dg dgd sfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdf hg søls df ødl døflg øs dlfg dsg dg dgd sfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdf hg søls df ødl døflg øs dlfg dsg EnunţExerciţiu01.doc Lecţia01.doc Lecţie Web : Text şi Enunţuri Exerciţii Student Student transferă lecţia pe Discul PC-ului dg dgd sfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdf hg søls df ødl døflg øs dlfg dsg dg dgd sfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdf hg søls df ødl døflg øs dlfg dsg 01rezolvare.doc Mesaj cu document anexă de la Student : rezolvare dg dgd sfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdf hg søls df ødl døflg øs dlfg dsg dg dgd sfg dfg sdfg dsfg sdfh sdfh sdf hg søls df ødl døflg øs dlfg dsg 01corecţie.doc Asistent Profesor Mesaj cu document anexă către student : corecţie Figura 4. 49. Dialog asincron între Profesor şi Student : Răspunsuri şi Corecţii Acum

  , o mare varietate de programe este comercial disponibilă aplicabilă multor discipline academice/universitare. Multe biblioteci de programe au versiuni în majoritatea limbilor Europene. Nivelul de dezvoltare al tehnologiilor a creeat programe pentru întărirea procesului de instruire, disponibile în comerţ. În acest fel pot fi acoperite mai multe activităţi: de la procesoare de text, banci de date şi programe grafice; pâna la programe specifice unor discipline. Procesoarele de text sunt indispensabile la disciplinele care au activităţile concentrate asupra producerii documentelor scrise. Multe universităţi oferă astazi laboratoare cu acces liber pentru studenţi care nu-şi pot permite propriul calculator.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 173

şi cercetare . Viziunea originală a autorului asupra pedagogiei informatizate de predare şi învăţare a disciplinelor inginereşti ─ structurarea unui curs ─ . Pedagogia Predării Disciplinelor Inginereşti cu ajutorul Tehnologiei Informaţiei) prezintă

  informatic cu date distribuite în reţea ; exemplu de transfer al unui fişier video de tip *.mpeg ; conexiuni dintre sistemul informatic şi alte sisteme ; utilizarea de grup a unui sistem de video-conferinţă prin ISDN ; sistem video─conferinţă multiplu cu IP ; locaţia de tip S2 este o locaţie de tip LAN pe care se află o replică a serverului pentru informaţii (cu soft UNIX sau Windows NT) care oferă un timp de răspuns mai bun clienţilor care transferă documente ; locaţia de tip S3 este definită ca o locaţie S2 care susţine servicii de tip sincron ca de exemplu : un server audio şi un server video ; locaţia de tip S4 este o locaţie de tip S3 care posedă şi un server pentru activităţi ; procesele didactice şi asigurarea serviciilor de comunicaţii cu ajutorul reţelelor informatice . : Metodologia de Concepere, Proiectare şi Realizare a Programelor de Instruire Asistată de Calculator ; Proiectarea Interfeţei Grafice cu Utilizatorul Student ; Interacţiuni . Comunicaţii mediate de calculator şi Navigabilitate . Proiectarea Interacţiunilor dintre Utilizator şi Sistemul Informatic .

	Capitolul 3 (Sinteză

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 177 arhitectura sistemului

Prezentarea Structurii Informatice denumită Campus Virtual , VIR TU i S , . Prezentarea Cursului On-Line de Compatibilitate Electromagnetică

  ) prezintă modul de realizare a instruirii asistate de sistemul informatic VIRTUiS ; eficientizarea educaţiei tradiţionale cu ajutorul tehnologiei informaţiei ; noutatea sistemului VIR TU i S . Este discutată structura funcţională a Campusului Virtual . Este descris Cursul de CEM (Compatibilitate şi Interferenţă Electromagnetică ) integrat în Campusul Virtual .

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 178 Capitolul 4 (

  Un modul al cursului prezintă o introducere în subiectul CEM . Se abordează natura fenomenelor caracteristice CEM : definiţii , emisie , imunitate , precum şi limitele CEM . Sunt apoi prezentate mecanismele de propagare ale CEM : conducţie , cuplaj reactiv , radiaţie . sursele fenomenelor caracteristice CEM pot fi naturale sau produse de tehnologiile utilizate de om (civilizaţie) . Un modul foarte util care pune în valoare posibilităţile TI făcând apel la "instrumentaţia virtuală " este modulul care realizează trecerea în revistă a metodelor de testare şi măsurare a fenomenelor CEM : testarea emisiilor de radiaţie şi conducţie , imunitate CEM la radiaţii şi conducţie . Este abordată şi problematica proiectării pentru prevenirea CEM . Tendinţele viitoare în CEM sunt abordate prin prisma Directivelor Comunităţii Europene asupra CEM . Este argumentată necesitatea unor standarde şi regulamente asupra CEM . Sunt trecute în revistă standardele relevante pentru CEM .

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 180

  Contribuţia originală a tezei se referă la Aspectele de Pedagogie Inginerească Informatică care se referă la componenta software (inteligentă) şi care cuprind Analiza şi Conceperea următoarelor componente ale Instruirii On-Line : Interfaţa Student -Sistem Informatic (PC) Structurarea şi Organizarea Materialului Predat (de Instruire) , Navigabilitatea în Domeniul de Cunoştinţe , Prezentarea Vizuală a Informaţiilor Multimedia Utilizarea componentelor software specifice Sistemului Informatic în Instruire (navigarea documentelor hypermedia, poşta electronică, transferul de fişiere, video-conferinţe) .

  . Proiectarea Filtrelor pentru Frecvente Înalte de bazele electrotehnicii 201 Aparate de masura folosite la lucrarile experimentale de testare a Compatibilitatii ElectroMagnetice ( CEM / EMC ) : Analizorul Spectral , Osciloscopul a) Conţinutul manualului de laborator b) exemplu de referat (Cuplaj Electromagnetic) http://www.ee.tuiasi.ro/~aadascal/Curs_CEM/test/LLbCEM11.html Figura 4. 45. Lucrări de Laborator şi Teste CEM Aparate de măsură virtuale : Analizor de Spectru 1 , SA1000 , Emulator pentru Osciloscop Analogic , Emulator pentru Analizor de Spectru de tip Analogic

http://www.ee.tuiasi.ro/~aadascal/Curs_CEM/test/aparatest.html Programe Utilitare pentru Invatarea Aparatelor de Testarea a CEM Analizor de Spectru 1 , SA1000 Emulator pentru Osciloscop Analogic Emulator pentru Analizor de Spectru de tip Analogic http://www.ee.tuiasi.ro/~aadascal/Curs_CEM/test/aparatest.html Figura 4. 46.

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii

metode de evaluare eficientă a materialelor de predare metode de evaulare a asimilării cunoştinţelor de către student ; creearea şi coordonarea legăturilor între profesor şi student prin intermediul unui sistem inteligent de instruire ; metode de menţinere a interesului pentru învăţare de către student ; metode de a stimula entuziasmul studentului pentru procesul de asimilare a cunoştinţelor .

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de bazele electrotehnicii 202

Analiza Activităţilor a

Adrian A. Adăscăliţei : Contribuţii la perfecţionarea sistemelor moderne multimedia în procesul didactic de asimilare a cunoştinţelor din domeniul disciplinei de Rolul Instructorului se modifică de la cel de Lector la cel de Facilitator sau Coordonator ; Ghidarea studenţilor de către Tutore (sau Mentor) prin transmiterea informaţiei necesare asimilării de cunoştinţe într-un anumit domeniu , informaţie care este structurată într-un mediu informatic neliniar cu hyper-conexiuni , obligă profesorul să edifice domeniul de cunoştinţe întrun mod total nou şi diferit decât in sistemul tradiţional ;

Se conferă un nou înţeles 'grupului de studenţi sau comunităţii şcolare' prin consolidarea procesului de instruire cu ajutorul elementelor de cooperare colaborare ; şi se asigură Integritatea (onestitatea) Academică .

Adrian A.