Marian Dragoi

Ciprian Palaghianu

Abordarea

niveau recherche, publiés ou non, émanant des établissements d'enseignement et de recherche français ou étrangers, des laboratoires publics ou privés.

ABORDAREA IERARHIZATA A DECIZIILOR DE GRUP

MARIAN DRAGOI, CIPRIAN PALAGHIANU

Facultatea de Silvicultură a Universităţii "Ştefan cel Mare" din Suceava Group decision makers making process -an analytic hierarchy approach Abstract:

The paper deals with a step-wise analytic hierarchy process (AHP) applied by a group of decision makers wherein nobody has a dominant position and it is unlikely to come to terms with respect to either the weights of different objectives or expected utilities of different alternatives. One of the AHP outcomes, that is the consistency index is computed for each decision maker, for all other decision makers but that one, and for the whole group. Doing so, the group is able to assess to which extent each decision maker alters the group consistency index and a better consistency index could be achieved if the assessment procedure is being resumed by the most influential decision maker in terms of consistency.

The main contribution of the new approach is the algorithm presented in as a flow chart where the condition to stop the process might be either a threshold value for the consistency index, or a given number of iterations for the group or decision maker, depending on the degree to which the targeted goal has been decomposed into conflictual objectives.

Introducere

Gestionarea durabilă a resurselor naturale presupune, de cele mai multe ori, aşa-numitul management participativ care, la rândul lui, se rezumă la deciziile multicriteriale de grup. Metoda proceselor analitice ierarhizate (PAI)3 a fost creată de profesorul Thomas Saaty [START_REF] Kurttila | Utilizing the analytic hierarchy process (AHP) in SWOT analysis -a hybrid method and its application to a forest-certification case[END_REF] şi, în prezent, se bucură de un interes crescând, datorat şi faptului că a fost implementată într-un produs informatic foarte flexibil, respectiv Expert Choice.

În silvicultură, metoda a făcut obiectul a două aplicații ale proceselor analitice ierarhizate [2,3], urmate apoi de un interesant studiu de caz asupra modului în care preocupările de conservare a biodiversităţii se regăsesc în fundamentarea deciziilor privind amenajarea pădurilor [4]. O altă aplicaţie interesantă a fost identificarea punctelor tari, a celor slabe, a oportunităţilor şi pericolelor (analiza SWOT4 ) asociate certificării pădurilor [START_REF] Kangas | Integrating biodiversity into forest management planning and decision-making[END_REF].

Într-o aplicaţie mai complexă [1], pe primul nivel se situează gestionarea durabilă a pădurilor, pe nivelul doi grupurile de interese de care depinde realizarea respectivului obiectiv, pe nivelul al treilea mai multe criterii de analiză iar pe nivelul al patrulea politicile forestiere alternative.

Metoda constă de fapt în ierarhizarea procesului de decizie, urmată de evaluarea tuturor componentelor de pe un anumit nivel în raport cu fiecare componentă de pe nivelul imediat superior (figura 1). Prin "componentă" se poate înţelege scop final dacă e vorba de primul nivel, "obiectiv" dacă ne referim la al doilea nivel, respectiv mijloc pentru nivelul trei. Motivul unei evaluări diferite nu este neapărat un interes anume, ci poate fi, la fel de bine, o percepţie diferită a riscurilor asociate procesului decizional în sine: de pildă, distrugerea habitatelor umede este percepută întrun anume fel de un biolog, şi altfel de cel ce construieşte un drum forestier:

primul va avea, prin natura profesiei o atitudine prudentă în raport cu orice zonă umedă, al doilea, din contră, una de acceptare a riscului (figura 2).

În astfel de situaţii aparatul matematic pe care se bazează metoda -şi, în general, orice altă tehnică de fundamentare a deciziilor -devine inutil.

Problema ce se pune într-un astfel de context este aceea a armonizării evaluărilor individuale, astfel încât coerenţa evaluării colective să fie ameliorată; altfel spus, procesul analitic ierarhizat să devină un mijloc de negociere între factorii de decizie implicaţi.

O evaluare coerentă (fie a ponderii criteriilor de decizie, fie a utilităţii fiecărei variante decizionale în raport cu fiecare criteriu în parte) se realizează

Nu Da

Figura 4 Schema logică a utilizării analizei ierarhizate în trepte 103 calitativă ce corespund lingvistic unor formulări de tipul "extrem de important (comparativ cu .. .)" , ,,foarte important", ,,mult mai important", "mai important" şi "la fel de important". Valorile numerice corespunzătoare sunt 9,7,5,3,1, fiind admise şi note intermediare [START_REF] Winston | Operations research applications and algorithms[END_REF][START_REF] Kurttila | Utilizing the analytic hierarchy process (AHP) in SWOT analysis -a hybrid method and its application to a forest-certification case[END_REF]4,2).

Indicele de coerenţă a evaluării trebuie să fie mai mic de 0,1 şi se calculează raportând un indice specific fiecărei situaţii decizionale la un alt indice, tabelat, ce corespunde unor alegeri complet aleatoare, deci unor decizii complet incoerente.

Algoritmul prezentat în figura 3 a fost implementat într-un program de calculator, ce a fost apoi utilizat la simularea mai multor decizii de grup, în situații potenţial conflictuale. Rezultatul unei astfel de simulări, publicate anterior [2] este prezentat în figura 4. Se observă că după cinci iteraţii indicele de consecvenţă a scăzut de la 0,5 la 0,25. Faptul că nu s-a ajuns la o valoare optimă (cel mult egală cu 0,1) nu diminuează cu nimic importanta unei astfel de abordări întrucât orice decizie de grup scoate în evidenţă antagonismul potenţial dintre obiective, pe de o parte, şi dintre consecinţele variantelor decizionale, pe de altă parte.

Concluzii si discuţii

În condiţiile unor decizii generate de situaţii conflictuale sau care pot genera situaţii conflictuale, managementul participativ riscă să rămână lipsit de conţinut, în condiţiile în care nu există metode adecvate de fundamentare a deciziilor. Cu cât creşte numărul criteriilor creşte şi posibilitatea evaluării incoerente a importanţei acestora. O soluţie ar fi aceea a descompunerii criteriilor în subcriterii, dar aceasta conduce la creşterea gradului de complexitate a problemei, fapt ce face şi mai necesară utilizarea unei metode fundamentate matematic. Simulările şi testele făcute pe mai multe persoane au dovedit că evaluări coerente logic se obţin de prima dată ori de câte ori numărul obiectivelor sau variantelor este trei. Având în vedere faptul că variantele urmează a se compara două câte două în raport cu fiecare obiectiv în parte, se poate aprecia că deşi pot fi urmărite mai mult de trei obiective este bine ca numărul variantelor de analizat să se limiteze la trei, deoarece este mai importat să se asigure un ICE mai mic de 0,1 la evaluarea finală decât în faza preliminară, de ponderare adecvată a obiectivelor.

Metoda, în forma iniţială, nu înlătură complet riscul unor discuţii interminabile între membrii unui colectiv de decizie; în forma îmbunătăţită (figura 3) aduce intr-o astfel de discuţie o bine-venită nota de pragmatism, dându-i fiecărui membru posibilitatea să-şi evalueze continuu coerenţa propriilor evaluări şi efectul pe care propriile-i opinii le are asupra deciziei finale.

Un alt aspect, evidenţiat în faza de testare a programului informatic este echilibrul care ar trebui să existe de la bun început între numărul obiectivelor convenite şi numărul experţilor ce fac parte din grupul de decizie, dublat de disponibilitatea respectivilor factori de decizie de a reveni asupra propriilor evaluări.

  egale, este foarte posibil ca indicele de coerentă la nivel de grup să fie nesatisfăcător, datorită faptului că fiecare membru al grupului evaluează diferit ponderile criteriilor şi/sau efectele alternativelor decizionale, în raport cu fiecare criteriu în parte.

Figura 3 Figura 2

 32 Figura 1 Principiul analizei ierarhizate a proceselor

Bibliografie 1 .

 1 Ananda, J., & Herath, G.(2003). The use of Analytic Hierarchy Process to incorporate stakeholder preferences into regional forest planning.Forest policy and economics, 5(1), 13-26.2. Drăgoi, M. (2002). Deciziile amenajistice ca procese ierarhizate,Bucovina Forestieră, 10(2), 3-12.3. Kangas, J., Loikkanen, T., Pukkala, T., & Pykäläinen, J.(1996). A participatory approach to tactical forest planning. Acta forestalia Fennica, 251. 4.Kangas, J. (1992). Public participation in forest management. An application of the Analytic Hierarchy Process. EURO XII/TIMS XXXI, Joint International Conference, New Technologies for New Management, Helsinki, Finland June 29 -July 1, 1992. p. 122.

Termenul consacrat in literatură este Analytic Hierarchy Process (AHP).

SWOT este un acronim pentru "puncte tari" (strenghts, în eng.), puncte slabe"(weaknesses), oportunități (opportunities) şi pericole (threats), considerate a fi caracteristici ale oricărei decizii pe termen lung.


Eugen Ghita

Eugen Ghiţă

Keywords: urbanization, Transylvania, Arad County, market towns, XVIIIth century, habitat. I. Introducere

This study submits to our attention some qualitative and quantitative aspects related to urban and semi urban habitat from the former Arad County in the eighteenth century.

If in 1715 there were 6 market towns, at the end of the century were already 15. Based on the conscriptions, urbariums and census, I have tried to detect the evolution of market towns during the entire eighteenth century. Reform policy of the Habsburg absolutism has determined even an economic and demographic increase in the market towns of Arad County. Between those 15 market towns of the county existing in 1787 only Arad had obvious urban characteristics. Here was concentrated 6.15% of the county population.

By comparison with other counties from Transylvania and Hungary, I have pursued to dignify and quantify different aspects of the urbanization degree in the Arad County registered in the eighteenth century. The development of market towns in Arad County has had the same evolution with those of Central and Eastern Europe, because the agrarian character of these localities was predominant.

The evolution towards urbanization was evident along the eighteenth century both in terms of population growth and a great social mobility and also in light of the economic and municipal development. The transformations in the direction of modernization registered during the eighteenth century were the basement of the future process of urbanization of Arad County in the century that has followed.

Urban and Semi Urban Habitat in Former County of Arad in XVIIIth Century 2 Progresele Europei au fost evidente din toate punctele de vedere în secolul al XVIII-lea. În acest context societatea transilvană a cunoscut la rândul ei evoluţii importante atât în ceea ce priveşte habitatul rural, dar mai ales cel urban. Dacă în ceea ce priveşte satele lucrurile nu au fost foarte spectaculoase, în schimb oraşele au beneficiat mult mai mult de pe urma dezvoltării economice, a creşterii demografice şi a tipului de politică iniţiat şi promovat de absolutismul habsburgic. 1 Înainte de a cuantifica aceste transformări şi de a le supune unei analize comparative, consider că este necesară prezentarea diferitelor etape de evoluţie a comitatului Arad din perspectiva dinamicii numărului de aşezări de-a lungul vremii. Din acest punct de vedere ne sunt de folos numeroasele materiale cu caracter statistic făcute cu diferite ocazii şi din diferite motive, de-a lungul secolului al XVIII-lea.

În condiţiile înmulţirii lor, diversele informaţii cu caracter statistic din secolul al XVIII-lea fac posibile pentru această epocă cuantificări demografice şi, legat de acestea, o serie de observaţii pertinente privind formele şi evoluţia tipurilor de habitat. Conscripţii, urbarii, recensăminte au fost făcute cu scopul declarat al autorităţilor de a avea o imagine cât mai exactă despre supuşi, despre starea lor materială, totul cu intenţia afirmată de optimizare a actului de guvernare printr-o politică socială cât mai adecvată realităţilor. Pentru noi, aceste categorii de documente -cu toate neajunsurile lor -sunt importante izvoare cu ajutorul cărora putem obţine date importante despre populaţia vremii, dar putem în aceeaşi măsură să redescoperim şi să reconstituim vechile forme de habitat -oraşe, târguri, sate -din fostul comitat Arad. Datele ne sunt de folos să ne formăm în principal o imagine cantitativă, şi într-o măsură mai mică una calitativă, despre diverse tipuri aşezări din secolul al XVIII-lea clasificate după criterii economice, juridice, administrative etc. În lipsa unor informaţii cu caracter exhaustiv, este cu atât mai îndreptăţită afirmaţia potrivit căreia în condiţiile în care nu ne putem baza pe exactitatea cifrelor, importantă este semnificaţia proporţiilor şi în aceeaşi măsură relaţiile dintre aceste proporţii. 2

II. Izvoare & Metodologie

Datele 3 cu privire la populaţie folosite în continuare provin din mai multe conscripţii realizate în secolul al XVIII-lea (cele din 1715, 1720 1746-1752), din urbariul din 1771 şi din recensământul iosefin. În condiţiile lipsei unor informaţii complete aproximarea populaţiei diferitelor localităţi am făcut-o folosind factorul de multiplicare 5. O situaţie distinctă avem pentru recensământul din 1787 deoarece datele avute la dispoziţie fac referire la numărul de case care existau în fiecare localitate în momentul respectiv. 4 În stabilirea unui indice de multiplicare care să reflecte cât mai exact realitatea ne sunt de folos cifrele globale privind comitatul Arad care avea un 1720-1721, Budapesta, 1896, Apud, Geza Kovach, Al. Roz, Dicţionarul istoric al localităţilor din judeţul Arad, Arad, 1977, passim.;Gheorghe Ciuhandu, Românii din Câmpia Aradului de acuma două veacuri, Arad, 1940, Anexe, p. 1-274;DJAN-Arad, Fond Urbarii şi Conscripţii;Nicolae M. Popp, Crişana şi Maramureşul în conscripţia iosefină, Bucureşti, 1947, Anexa 1, p. 49-53;Danyi Dezső, Dávid Zoltán, Az első magyarországi népszámlálás 1784-1787, Budapest, 1960, p. 51-55 4 Nicolae M. Popp, Crişana şi Maramureşul în conscripţia iosefină, Bucureşti, 1947, anexa 1 p. 49-53 3 număr de 152930 locuitori şi un total de 28147 de familii. Cunoscând toate aceste datenumărul de case, numărul de familii şi populaţia totală am ajuns la un indice de multiplicare de 5,895 locuitori pentru fiecare casă şi, pornind de aici am stabilit numărul locuitorilor aşezărilor recenzate în 1787.

Se observă că indicele de multiplicare pentru comitatul Arad este puţin mai mare decât cel pentru întreaga Transilvanie, dar sub al unor comitate din estul Ungariei sau chiar sub media pentru întreaga Ungarie. Interesantă mi se pare "rata de convieţuire" într-o gospodărie în condiţiile în care aceasta este de numai 1,08 familii/locuinţă în comitatul Arad. Chiar dacă ne putem gândi într-o primă fază la un eventual confort locativ datorat acestei rate mici de convieţuire, cred că mai degrabă putem explica aceasta prin faptul că locuinţele erau în general mici şi sărăcăcioase, convieţuirile fiind greu de realizat. Cel mai probabil media aceasta se datorează aşezărilor urbane şi semiurbane din comitat unde într-adevăr convieţuirile se puteau apropia de media înregistrată în oraşele libere regeşti (1,58 familii/locuinţă). Statutul locuitorilor dar mai ales calitatea, structura şi mărimea locuinţelor puteau suporta astfel de convieţuiri. Aradul, ca reşedinţă a acestui comitat era aşezat în plină câmpie, în dreapta Mureşului, în partea de sud-vest a comitatului. Oraşul a beneficiat din plin de evoluţiile şi transformările secolului al XVIII-lea, ajungând în decurs de un secol o aşezare urbană importantă. De la circa 3000 de locuitori în prima jumătate a secolului XVIII, oraşul a crescut ajungând spre sfârşitul secolului la peste 9000 de locuitori. În acelaşi timp însă a crescut considerabil suprafaţa locuită prin extinderea spre nord şi vest.

Aradul a fost singurul loc permanent de trecere a Mureşului în această areal de câmpie, astfel că pe lângă funcţia militară determinată de poziţia strategică deţinută şi certificată de ridicarea noii cetăţi între 1763-1783, oraşul a dobândit şi o funcţie de zonă de schimb, de tranzit, generatoare de activităţi cu caracter comercial care au fundamentat viitoarea creştere economică, demografică şi urbană. 9 La nivel teoretic, oraşul reprezintă forma superioară în evoluţia şi estetica habitatului prin cel puţin două elemente fundamentale: modul de organizare a teritoriului şi funcţiile îndeplinite. Ca sistem economic, geografic, istoric, funcţional el se distinge clar în rândul celorlalte tipuri de aşezări. Oraşul acţionează ca un polarizator al forţei de muncă, al bunurilor şi resurselor naturale de pe spaţii care depăşesc cu mult perimetrul său de administrare. Structural, o aşezare urbană, are o "vatră construită" la care se adaugă teritorii care mărginesc partea construită, acestea fiind folosite în scopuri complementare. Nu în ultimul rând oraşul reprezintă o arie de convergenţă pentru relaţii şi interese reciproce între populaţia oraşului şi populaţia încadrată ariei respective. Vatra iniţială a oraşului era clar delimitată în secolul al XVIII-lea fiind situată în jurul cetăţii reconstruite la începutul secolului şi poziţionată într-un spaţiu restrâns din dreapta Mureşului, spaţiu care apoi s-a extins în permanenţă spre nord şi spre vest. Ca aşezări de tip urban, oraşele reprezintă tipuri spaţiale distincte, cu o densitate sporită a populaţiei, având construcţii specifice şi o poziţie aparte în plan teritorial determinată de 5 multitudinea de funcţii care face să graviteze în jurul lor un anumit teritoriu. 10 Oraşul Arad era centrul administrativ al comitatului, era un important centru de jurisdicţie religioasă ortodoxă, era cel mai important centru meşteşugăresc şi comercial al zonei şi avea evident populaţia cea mai numeroasă între aşezările comitatului.

Din evul mediu oraşele dobândesc atribuţii economice, administrative, sociale, religioase, culturale, fapt ce le diferenţiază tot mai clar de sate. Baza economică a dezvoltării şi întăririi oraşelor din feudalismul dezvoltat o constituiau meşteşuguriletot mai pregnant separate de agriculturăorganizate în bresle, care domină şi influenţează viaţa de ansamblu a oraşelor şi în acelaşi timp intensifică legătura acestora cu satele prin necesarele schimburi de produse între părţi. Prin această forţă economică, prin funcţiile multiple şi mijloacele cu care acţionează în organizarea teritorială proprie şi în cea din hinterland, oraşele au contribuit în cadrul reţelelor de aşezări omeneşti la realizarea unei coeziuni administrativ-teritoriale şi a unei interdependenţe sporite. Râurile, drumurile comerciale, vămile, aşezarea geografică au potenţat factorii urbigeni 11 cu rol determinant -meşteşugurile şi comerţulîn naşterea şi dezvoltarea oraşelor apărute în evul mediu din foste sate în umbra cetăţilor mai vechi.

Din secolul al XVIII-lea oraşele parcurg un proces de detaşare edilitară, rezidenţială, economică şi funcţională faţă de sate. Progresul economic, urbanistic, social a creat o bază pentru îndeplinirea sarcinilor de ordin administrativ şi nu numai, care reveneau oraşelor.

Creşterea populaţiei este un indicator privind gradul de urbanizare al unei aşezări. Aceasta este, în orice caz, o condiţie necesară, dar nu întotdeauna suficientă. Complexitatea multiplelor funcţii ale oraşului nu se poate evidenţia doar printr-o abordare unilaterală ca cea privind strict numărul populaţiei. Nu doar numărul populaţiei defineşte o aşezare urbană ci caracterul şi funcţiile sale. Oraşele din centrul şi estul Europei aveau un caracter agrar sau mixt într-o proporţie mai mare ca oraşele din vest. 12 Urbanizarea înseamnă în primul rând dobândirea unui statut administrativ şi juridic nou ca rezultat al valorificării spaţiului într-un mod diferit de cel al aşezărilor rurale. E vorba în principal de o anumită estetică arhitecturală -incluzând aici case, monumente, spitale, teatre, hanuri, instituţii administrative, religioase, judecătoreşti, militare 13 etc. -de o viaţă intelectuală, de o creştere a confortului, de o anume stratificare socială şi, dar mai ales de o diversificare a activităţilor umane. Până la urmă caracterul predominant al unor activităţi tipicemeşteşuguri şi comerţ -a conferit oraşelor o funcţionalitate şi un destin diferit de cel al satelor şi tocmai de aceea acest criteriu este de multe ori eficient în încercarea de a determina diversele tipuri de habitat 14 cu atât mai mult cu cât oraşele secolului al XVIII-lea, cel puţin în centrul şi răsăritul Europei nu s-au rupt definitiv de agricultură. 15 Cazul oraşului Arad se încadrează acestui tip de evoluţie, secolul al XVIII-lea marcând evoluţia clară în sensul urbanizării şi a detaşării tot mai accentuate de celelalte "oppidum" ale comitatului. Există numeroase informaţii sau documente care 10 Vasile Cucu, Geografia aşezărilor rurale, Târgovişte, 2000, p. 39;Geografia României, II, Bucureşti, 1984, p. 122;11 Tocmai pentru că agricultura a rămas un sector important în economia urbană multe oraşe mici nu au de fapt o imagine urbană. Nu întâmplător unii călători occidentali în Ungaria sfârşitului de secol XVIII nici nu sesizau diferenţe semnificative între oraşe şi alte tipuri de aşezări. Oraşele mici par să fi fost o caracteristică a spaţiului central şi est european. Cauzele erau multiple mergând de la lipsa din ierarhie a acelor "top categories" 22 până la evidenţierea faptului că funcţiile urbane erau limitate şi nedezvoltate. În acest sens unele oraşe aveau de fapt un caracter semiurban, exemplificat de ponderea producţiei agricole care exista şi, în unele cazuri, chiar domina economia. Din acest punct de vedere celelalte târguri ale comitatului au rămas mult mai mult ataşate de activităţile agricole şi tocmai de aceea funcţiile urbane aproape că nu erau prezente. Într-o primă accepţiune statutul de oppidum reprezintă în fond tranziţia între sat şi oraş, creşterea activităţilor cu caracter lucrativ fiind un indicator al caracterului urban al unei aşezări. Pe de altă parte se consideră că târgul este un exemplu special de oraş caracterizat de faptul că activităţile agricole sunt cuplate cu cele meşteşugăreşti şi manufacturiere. Acest fapt e valabil şi pentru târgurile din comitatul Arad în secolul XVIII cu menţiunea că tranziţia spre statutul de oraş s-a realizat mult mai repede şi mai evident în cazul Aradului decât în celelalte aşezări de acest tip.

În înţelegerea evoluţiei urbane din secolul XVIII nu trebuie pierdut din vedere faptul că secolul anterior a reprezentat o perioadă de declin urban în Europa centrală, populaţia în oraşe a stagnat, unele oraşe chiar dacă erau centre de schimb, nu s-au extins ori dezvoltat în mod semnificativ, iar economia urbană şi-a păstrat caracterul medieval. 23 Tranziţia spre modernitate a fost mai înceată şi mai puţin intensă în centrul şi estul Europei faţă de vestul continentului privind structura şi funcţiile aşezărilor urbane. Inegalităţile dintre regiuni sunt vizibile dacă analizăm poziţia, rolul oraşelor în societate, influenţa lor politică şi economică. În Europa centrală au prevalat oraşele mici şi mijlocii. 24 În Ungaria şi Transilvania unele oraşe mici şi-au augmentat funcţiile de pieţe regionale, centre administrative şi religioase, iar altele au rămas cu o populaţie agrară cu o structură socială puţin diversificată şi cu funcţii limitate. 25 Asimetria creşterii urbane, ca problematică, a preocupat şi preocupă istoricii de ieri şi de azi mai ales dacă se are în vedere judecata conform căreia creşterea urbană reprezintă unul din multiplele aspecte ale studiului comparativ al apariţiei societăţilor moderne în diferite regiuni ale Europei. 27 Afirmaţia e acoperită de adevăr însă pentru a putea înţelege decalajele trebuie să cunoaştem nu doar determinările demografice, economice ci şi evoluţiile istorico-geografice, care de multe ori au impietat asupra dezvoltării aşezărilor urbane în regiuni întregi. Nu întâmplător atunci când constrângerile au dispărut s-au creat, în paralel, premise favorabile pentru dezvoltarea habitatului urban şi nu numai, cea mai clară dovadă în acest sens fiind întreaga evoluţie a comitatului Arad în secolul al XVIII-lea.

În Arad la 1787 existau 15 localităţi cu statut de oppidum. Dintre ele doar Aradul avea un caracter urban evident, celelalte putând fi eventual încadrate în rândul aşezărilor cu caracter semiurban. Unele târguri nu se deosebeau de sate nici măcar din punct de vedere demografic, ba dimpotrivă, aveau o populaţie mult mai mică. De exemplu târguri precum Dezna, Săvârşin, Vărădia aveau în 1787 sub 1000 de locuitori, mult mai puţin ca unele sate precum Şimand, Socodor sau Covăsânţ care aveau peste 2000 de locuitori. Totuşi pentru că în aceste târguri s-au aflat în secolul XVIII germenii unor viitoare oraşe cred că este îndreptăţit să considerăm că locuitorii acestora aparţin habitatului semiurban. O dovadă în plus a importanţei Aradului în tot secolul al XVIII-lea este faptul că aici erau concentrate cele mai importante resurse ale comitatului atât din punct de vedere demografic cât şi economic. Practic, în 1787, un procent de 26,09% din totalul populaţiei urbane şi semiurbane a întregii unităţi administrative se afla în oraş. De asemenea în Arad se aflau 6,15% din totalul întregii populaţii a comitatului, procentul reprezentând cea mai consistentă parte din totalul de 23,59% locuitori ai târgurilor din comitatul Arad. Prin comparaţie ponderea populaţiei, doar din oraşele libere regeşti, era 8 în întreaga Transilvanie de 4,93%, în timp ce procentul populaţiei din toate aşezărilor urbane şi semiurbane a fost de 12,92%.28 Din acest ultim punct de vedere gradul de urbanizare în fostul comitat Arad era aproape dublul celui înregistrat în Transilvania.

Situaţia nu a fost totdeauna la fel pentru că la începutul secolului procentul aşezărilor urbane şi semiurbane în comitatul Arad şi în Transilvania erau mult mai apropiate ca valoare numerică -20,40% respectiv 16,54%. Studiind tabelul se observă că, în termeni matematici, gradul de urbanizare a cunoscut o mică apreciere -de la 20,40% la 23,59% în cazul comitatului Arad şi o aparentă depreciere de la 16,54% la 12,92% în cazul Transilvaniei. Calitativ însă habitatul urban şi semiurban a cunoscut în ambele cazuri o dezvoltare din punct de vedere funcţional şi edilitar. O posibilă explicaţie a declinului procentual în cazul Transilvaniei ar putea fi creşterea demografică mai accelerată în lumea rurală -303% mai multe familii, spre deosebire de cea urbană -262% mai multe familii, în interval de aproape un secol.

Un alt indicator al "gradului de urbanizare" este reprezentat de numărul de aşezări cu statut de târg din totalul aşezărilor existente la un moment dat. Din tabel se observă că în teritoriul comitatului Arad, în forma sa din a doua jumătate a secolului al XVIII-lea, "târgurile" au reprezentat totdeauna peste 4,5% din totalul aşezărilor, cu un nivel maxim de 8,24% atins spre sfârşitul secolului. De la cele 6 târguri înregistrate în 1715 s-a ajuns la un număr de 15 în timpul recensământului iosefin.

Statistica următoare ne ajută să ne formăm o imagine sintetică despre ponderea oraşelor şi târgurilor în alte comitate. La începutul secolului al XVIII-lea, cu 4,65% târguri din totalul localităţilor, comitatul Arad se situa peste majoritatea comitatelor transilvane unde proporţia cea mai mare exista în Alba -5,23%. Procentul este mai mult decât dublu faţă de media înregistrată în toate comitatele Transilvaniei şi aproape dublu faţă de media principatului Transilvaniei.

Situaţia a rămas aproape neschimbată şi la sfârşitul secolului cu menţiunea că cele 8,24% târguri din comitatul Arad reprezentau aproape triplul mediei oraşelor şi târgurilor din totalul localităţilor Marelui Principat al Transilvaniei. Proporţia oraşelor şi târgurilor în comitatul Arad la 1787 era de 1 la 11,13 localităţi. Aceste raporturi rezultate în urma analizei comparative a numărului de oraşe, târguri şi sate repartizate pe diferite unităţi administrative reprezintă o modalitate prin care se poate măsura gradul de urbanizare, putem avea o imagine exactă, dar nu neapărat esenţială care surprinde în principal aspectele cantitative, proporţiile strict numerice între habitatul urban, semiurban şi rural. 31 Pe lângă comparaţiile cu alte comitate e de reţinut faptul că Aradul avea o medie superioara mediilor înregistrate în Transilvania şi Ungaria.

Tabelul următor conţine informaţii despre evoluţia demografică a localităţilor care în secolul al XVIII-lea au avut statut de "oppidum". Toate cele 6 târguri existente 10 la 1715 au cunoscut o creştere considerabilă de-a lungul secolului. Situaţia este valabilă şi pentru localităţile care au devenit târguri în diferite momente ale secolului.

Procentul populaţiei acestor târguri a cunoscut unele oscilaţii în secolul al XVIII-lea. De la 20-22% la începutul perioadei s-a ajuns în 1771 la 17,34% pentru ca apoi să fie de 23,59% în 1787. O evoluţie interesantă este cea a creşterii populaţiei târgurilor în comitatul Arad. De la 2370 locuitori în 1715 s-a ajuns la 36071 în 1787, aceasta însemnând o creştere de peste 15 ori. În acelaşi interval de timp populaţia oraşelor şi târgurilor Transilvaniei 32 a crescut de 2,62 ori. Rezultă din aceste cifre că în comitatul Arad a avut loc o "accelerare" a gradului de urbanizare -cu toate limitele sale -mult mai mare decât în Transilvania. Observaţii interesante se pot desprinde şi din comparaţii între subunităţile administrative ale comitatului Arad.

Cele 7 târguri din cercul Arad reprezintă 14,89% din totalul localităţilor subunităţii administrative în 1787, mult mai mult decât în oricare alt cerc din comitat. La polul opus din punct de vedere al procentului târgurilor se află cercul Ineu cu doar 4,88%.

În ceea ce priveşte populaţia urbană şi semiurbană cifrele cunosc mari deosebiri de la un cerc la altul. În cercul Arad 42,77% din totalul populaţiei locuia în cele 7 târguri, acelaşi procent fiind de doar 10,82% în cercul Zarand. Pe lângă poziţionarea lor la câmpie, unde aşezările erau mai mari, situaţia se explică şi prin faptul că oraşul Arad era cea mai importantă localitate din întreg comitatul, iar populaţia era cel puţin dublă faţă de oricare altă aşezare. Pe de altă parte, ca pondere demografică, Aradul avea în 1787 peste 9000 de locuitori, mult deasupra unor oraşe libere regeşti precum: Alba cu 4777 locuitori, Turda cu 4566 locuitori şi Oradea cu 4245 locuitori 35 fiind chiar deasupra mediei de 7920 locuitori pentru oraşele libere regeşti din Transilvania sau media pentru întreaga Ungarie care era de 7139 locuitori. 36 Distribuţia târgurilor din comitatul Arad pe unităţile de relief ne demonstrează faptul că zona de şes a favorizat apariţia şi dezvoltarea aşezărilor mai mari. Un număr de 12 târguri se aflau în teritoriul de câmpie şi doar 3 în arealul de deal şi depresiune. În aceeaşi logică 11 aşezări semiurbane se găseau în secolul al XVIII-lea pe cursul unor râuri (Mureş, Criş) şi văi mai mici, valorificând resursele oferite de acestea, iar celelalte 4 târguri se găseau în zonele de contact sau în interfluvii.

IV.Concluzii

Studiul de faţă aduce în atenţie câteva aspecte cantitative şi calitative în legătură cu formele de habitat urbane şi semiurbane din fostul comitat Arad de-a lungul secolului al XVIII-lea. Dacă în 1715 existau în această unitate administrativă 6 târguri, la sfârşitul secolului s-a ajuns la un număr de 15 târguri. Pe baza conscripţiilor, urbariilor şi a recensămintelor am încercat să evidenţiez evoluţia acestor aşezări în secolul luminilor. Politica reformistă a absolutismului habsburgic a determinat în mod evident creşterea economică şi demografică a târgurilor din comitat. Dintre cele 15 târguri existente la 1787 doar Aradul avea caracteristici urbane evidente. Totodată aici era concentrată 6,15% din populaţia întregului comitat.

Prin comparaţia cu alte comitate din Transilvania şi Ungaria am urmărit să evidenţiez şi să cuantific diversele aspecte privind gradul de urbanizare înregistrat în comitatul Arad în secolul al XVIII-lea. Evoluţia târgurilor din comitat a fost similară cu ceea ce s-a întâmplat în Europa centrală, unde caracterul agrar al acestor aşezări era predominant. 34 Media este obţinută strict pentru populaţia din târguri fără oraşele libere regeşti. Cf. Avram Andea,op. cit.,p. 139;Alexa Csetri,Ştefan Imreh,op. cit.,p. 64 36 Cf. Dezső Dany,Zoltan David,op. cit., 13 Toate datele de mai sus sunt în măsură să ne prezinte o imagine despre ceea ce a însemnat dezvoltarea habitatului urban şi semiurban în comitatul Arad în secolul al XVIII-lea. Cifrele ne oferă perspectiva cantitativă a unui proces de urbanizare ale cărui baze s-au pus în acest secol şi care a continuat în secolul următor. Beneficiile au fost multiple, mergând de la creşterea demografică şi mobilitate socială sporită până la progresul economic şi dezvoltarea edilitară, toate acestea fiind circumscrise unui proces de modernizare a structurilor şi mentalităţilor sub influenţa directă a absolutismului habsburgic.

Résume:

Cette étude soumet à notre attention certains aspects qualitatifs et quantitatifs liés aux zones urbaines et semi urbaines d'habitat de l'ancien comté d'Arad dans le XVIIIe siècle.

Si en 1715 il y avait 6 marchés villes, à la fin du siècle étaient déjà 15. Se fondant sur les conscriptions, urbariums et de recensement, j'ai essayé de détecter l'évolution des petites villes au cours de l'entière dix-huitième siècle. Réforme de la politique de l'absolutisme des Habsbourg a déterminé même d'une augmentation économique et démographique dans les marchés villes du comté d'Arad. Entre les 15 marchés villes de la région existant en 1787 seulement Arad avait évidentes caractéristiques urbaines. Là se trouvait concentré 6,15% de la population du comté.

Par comparaison avec les autres départements de Transylvanie et de la Hongrie, j'ai poursuivi à distinguer et à quantifier les différents aspects du degré d'urbanisation dans le comté d'Arad enregistrées dans le XVIIIe siècle. Le développement des marchés villes du comté d'Arad a eu la même évolution avec ceux de l'Europe centrale et orientale, parce que le caractère agraire de ces localités était prédominant.

L'évolution vers l'urbanisation était évidente long du XVIIIe siècle, tant en termes de croissance de la population et d`une grande mobilité sociale et aussi en fonction de la situation économique et développement édilitaire. Les transformations, en sens de la modernisation, enregistrée au cours du XVIII e siècle ont été le sous-sol de l'avenir du processus d'urbanisation du comté d'Arad dans le siècle qui a suivi.

Mots

  -clés: urbanisation, Transylvanie, Arad, les villes de marché, XVIIIème siècle, l'habitat. Sources DJAN Arad, fond PmA: Direcţia Judeţeană Arad a Arhivelor Naţionale, Fond Primăria Municipiului Arad. (National Archives of Arad County, Fund Arad City Hall).

1

  Avram Andea, Habitat şi populaţie în Transilvania în secolul al XVIII-lea, în Civilizaţie medievală şi modernă românească. Studii istorice, Cluj, 1985, p.132 2 Ibidem 3 Arhivele Naţionale Ungare -Conscripţia din 1715; Acsády Ignácz, Magyarország népessége a Pragmatica Sanctio korában

6 Tabel 1.Numărul de case, familii şi populaţia pe diferite unităţi administrative în 1786-1787 Unitatea administrativă Nr. case Nr. familii Total populaţie Nr. mediu familii/casa Nr. mediu membri/fam.

							Nr. mediu
							loc./casa
	Arad	25957	28147	152930	1.084	5.433	5.892
	Bekes, Csongrad, Csanad	22761	27728	144985	1.218	5.229	6.370
	Bihor	52835	61339	317955	1.161	5.184	6.018
	Sătmar	23367	26867	134559	1.150	5.008	5.759
	Timiş	35724	38861	215545	1.088	5.547	6.034
	Ungaria şi Croaţia	1015394	1239716	6702596	1.221	5.407	6.601
	Transilvania	242565	272600	1372090	1.124	5.033	5.657
	Oraşele libere regeşti	68536	108767	485477	1.587	4.463	7.084
	În orice problemă referitoare la habitat se impune o abordare metodologică prin
	care se are

în vedere înţelegerea structurii ierarhice a tipurilor de habitat. Ierarhizarea urban -rural este cea mai generală şi cel mai des folosită, însă trebuie avut în vedere faptul că există diferenţe, particularităţi, caracteristici notabile şi în interiorul celor două tipuri fundamentale de habitat, diferenţe rezultate din poziţia geografică a aşezărilor, din capacitatea mediului înconjurător de a susţine aceste aşezări sub aspectul resurselor şi din caracteristicile dominante ale regiunii. 7 4 III. Habitatul semiurban şi urban în comitatul Arad în secolul al XVIII-lea

	La sfârşitul secolului al XVIII-lea comitatul Arad avea următoarea structură
	administrativă:
	-cercul Arad cu 47 de localităţi din care 7 oppidum -Arad, Ghioroc, Pecica
	Română, Pecica Maghiară, Radna, Săvârşim, Vărădia de Mureş
	-cercul Ineu cu 82 de localităţi din care 4 oppidum -Buteni, Dezna, Ineu şi
	Sebiş
	-cercul Şiria cu 26 loc din care 2 oppidum -Şiria şi Sântana Noua
	-cercul Zarand cu 27 de localităţi din care 2 oppidum -Şiclău şi Zarand

Tabel 2. Localităţile 8 comitatului Arad în 1787 Cercul Nr. sate Nr. de oppidum"

				Total
				aşezări
	Arad	40	7	47
	Ineu	78	4	82
	Şiria	24	2	26
	Zarand	25	2	27
	Total	167	15	182

  Ibidem, Luďa Klusakova, The Asymmetry of UrbanGrowth, în Historická demografia, nr. 15, Praha,1991, p. 90 13 Alexa Csetri, Ştefan Imreh, Aspecte ale situaţiei dezvoltării oraşelor din Transilvania (1786-1848) în "Studia Universitatis Babeş-Bolyai" seria Historia, XI, fasc. 2, 1966, p. 71 14 Avram Andea, op.cit., p. 140 15 Alexa Csetri, Ştefan Imreh, op.cit., p. 68 6 demonstrează cu prisosinţă acest lucru, fie că ne referim la pavarea străzilor, 16 la serviciul de pază şi ordine, 17 la sistematizarea străzilor, 18 la spitalul oraşului, 19 la problemele cerşetorilor, 20 la fabricile din oraş 21 etc. pentru a aminti doar câteva din lucrurile care făceau diferenţa în secolul XVIII.

  De exemplu la 1780 existau 61 de oraşe în Ungaria şi doar 8 în Transilvania, numărul târgurilor fiind de asemenea la fel de disproporţionat: 431 în Ungaria şi doar 70 în Transilvania. 26 16 Ibidem, p. 72; D.J.A.N. Arad Fond Primăria Municipiului Arad, dosar 4/1787; 11/1791 17 Ibidem, dosar 4/1779; 2/1784 18 Ibidem, dosar 4/1793 19 Ibidem, dosar 17/1788; 5/1790 20 Ibidem, dosar 22/1789 21 Ibidem, dosar 2/1756; 2/1758 22 Vera Bacskai, Small Towns in Eastern Central Europe, în vol. Small Towns in Early Modern Europe, ed. Peter Clark,Cambridge, 1995, p. 78 23 În 1500 în viitorul Imperiu habsburgic existau 10 oraşe cu 5000 de locuitori şi 8 cu peste 10000 de locuitori, iar peste 200 de ani situaţia era prea puţin schimbată deoarece erau 14 oraşe cu 5000 de locuitori şi tot 8 oraşe cu peste 10000 de locuitori. Vezi VeraBacskai, op. cit., op. cit., p. 82 25 Vera Bacskai, op. cit., p. 89 26 Ibidem, p. 82 7

Tabel 3. Târgurile din comitatul Arad în 1787 cu numărul de case şi populaţia

	Târgul	Nr. case	Populaţie	% din populaţia târgurilor	% din populaţia comitatului
	Arad	1597	9410	26.09	6.15
	Şiria	719	4236	11.74	2.77
	Pecica Română	638	3759	10.42	2.46
	Pecica Maghiară	515	3034	8.41	1.98
	Ghioroc	204	1202	3.33	0.79
	Sântana	361	2127	5.90	1.39
	Şiclău	359	2115	5.86	1.38
	Ineu	353	2080	5.77	1.36
	Zarand	208	1226	3.40	0.80
	Buteni	314	1850	5.13	1.21
	Sebiş	210	1237	3.43	0.81
	Radna	242	1426	3.95	0.93
	Dezna	160	943	2.61	0.62
	Săvârşin	143	843	2.34	0.55
	Vărădia de Mureş	99	583	1.62	0.38
	Total	6122	36071	100.000	23.59

Tabel 4. Populaţia târgurilor şi oraşelor în comitatul Arad şi în Transilvania în secolul al XVIII-lea

	Unitatea adm.			Comitatul Arad			Transilvania
	Anul	1715	1720	1746-1752	1771	1787	1698-1727	1786
	Populaţie târguri	2370	2485	8750	14975	36071	16107 familii	186565 locuitori
	Populaţie totală	11615	11345	44940	86350	152930	97381 familii	1443371 locuitori
	% populaţie târguri	20,40	21,90	19,47	17,34	23,59	16,54	12,92

Tabel 5. Numărul de târguri de-a lungul secolului al XVIII-lea în comitatul Arad Unitatea administrativă 1715 1720 1746-1752 1771 1787

	Număr târguri	6	6	8	10	15
	Total aşezări	129	133	169	187	182
	%	4,65 4,51	4,73 5,34 8,24

Tabel 6. Procentul târgurilor şi oraşelor în unele comitate şi în Transilvania la începutul şi la sfârşitul secolului al XVIII-lea 29

	Unitatea administrativă	1698-1727	1786
	Alba	5,23	7,37
	Turda	2,38	2,11
	Cluj	1,53	3,81
	Hunedoara	1,44	1,39
	Media în comitatele din Transilvania	1,96	-
	Media în Principatul Transilvaniei	2,70	2,83

Tabel 7. Numărul mediu de localităţi pentru o aşezare urbană şi semiurbană în comitate din Transilvania şi Ungaria în anul 1786-1787 30 Unitatea administrativă

		Nr. târguri	Nr.	Nr. localităţi pt. o
		şi oraşe	sate	aşezare
				urbană/semiurbană
	Arad	15	167	11,13
	Timiş	5	180	36
	Bihor	21	448	21,3
	Maramureş	5	135	27
	Sătmar	16	245	15,3
	Hunedoara	6	424	70,6
	Solnocul Interior	3	272	90,6
	Sibiu	9	126	14
	Transilvania	74	2530	34,1
	Ungaria	731	13329	18,23

Tabel 8. Târgurile din comitatul Arad şi populaţia acestora în secolul XVIII

  Notă: Pentru localităţile notate cu asterisc * nu există date sau aşezările nu erau întemeiate la momentul respectiv. Literele îngroşate din dreptul târgurilor marchează momentul în care sunt atestate ca având acest statut.Urban and Semi Urban Habitat in Former County of Arad in XVIIIth Century

	Anul	1715		1720		1742-1752	1771		1787
	Târgul	Înscrişi Pop. Înscrişi Pop. Înscrişi	Pop.	Înscrişi Pop.	Case	Pop.
	Arad	112	560	169	845	747	3735	1070	5350	1597	9410
	Şiria	112	560	46	230	233	1165	489	2445	719	4236
	Pecica Română	*	*	*	*	175	875	236	1180	638	3759
	Pecica Maghiară	*	*	*	*	*	*	165	825	515	3034
	Ghioroc	*	*	*	*	30	150	71	355	204	1202
	Sântana	*	*	*	*	*	*	256	1280	361	2127
	Şiclău	23	115	26	130	365	1825	297	1485	359	2115
	Ineu	27	135	114	570	259	1295	198	990	353	2080
	Zărand	53	265	44	220	177	885	193	965	208	1226
	Buteni	30	150	41	205	167	835	205	1025	314	1850
	Sebiş	26	130	23	115	65	325	159	795	210	1237
	Radna	116	580	107	535	72	360	227	1135	242	1426
	Dezna	14	70	14	70	48	240	83	415	160	943
	Săvârşin	29	145	7	35	20	100	63	315	143	843
	Vărădia de Mureş	54	270	17	85	22	110	53	265	99	583
	Total	596 2980	608 3040	2380 11900	3765 18825	6122 36071
	Total populaţie	11615		11345		44940	86350		152930
	Locuitori târguri	2370		2485		8750		14975		36071
	% locuitori
	târguri din total	20.40		21.90		19.47	17.34		23.59
	populaţie

11 Tabel 9. Populaţia urbană şi semiurbană în comitatul Arad şi în Transilvania în secolul al XVIII-lea Unitatea administrativă

		Populaţie	Nr. oraşe	Populaţie	Nr. oraşe	Populaţie	Nr. oraşe	% creştere
		1698-1727	şi târguri	1715	şi târguri	1787	şi târguri	populaţiei
	Arad	-	-	2370	6	36071	15	1521%
	Transilvania	16107 familii	67	-	-42277 familii	74	262%
	Acest lucru este dovedit şi de faptul că procentul populaţiei rurale în comitatul
	Arad -76,41% -era mai mic decât al oricărui comitat transilvan. Clujul avea în 1787
	un procent de 78,64% populaţie rurală, iar media în Transilvania era de 87,07%. 33
	Tabel 10.

Procentele populaţiei rurale în comitatul Arad şi în Transilvania în secolul al XVIII-lea 1698-1727 1715 1786-1787

	Arad	79,64	76,41
	Cluj	70,18	78,64
	Alba	85,79	80,33
	Hunedoara	94,75	96,06
	Turda	82,48	89,69
	Media în comitate	89,42
	Media în Transilvania		87,07

Tabel 11. Procent târguri ca localităţi şi populaţie în cele 4 subunităţi administrative şi în comitatul Arad la 1787

  Arad erau însă şi târguri cu populaţie destul de mică, sub 1000 locuitori (Dezna, Săvârşin, Vărădia). Cu o medie de 2404 locuitori pentru un târg comitatul Arad se află destul de mult peste media de 1773 locuitori pentru un târg înregistrată în Transilvania.34 Dacă însă ne raportăm la media locuitorilor târgurilor împreună cu cei din oraşele libere regeşti atunci situaţia devine mult mai apropiată din punct de vedere numeric 2404 respectiv 2519 locuitori.

	În comitatul Tabel
	Cercul	Nr. localităţi rurale	Total case la sate	Populaţie sate	Nr. Târguri	Total case în târguri	Pop Târguri	Total case în unit. adm.	Total populaţie în unitatea ad-tivă	% târguri din totalul localităţilor comitatului	% locuitori târguri din subunitatea ad-tivă
	Arad	40	4600	27103	7	3438 20257	8038	47360	14.89	42.77
	Ineu	78	5654	33313	4	1037	6110	6691	39423	4.88	15.50
	Şiria	24	4605	27133	2	1080	6363	5685	33496	7.69	19.00
	Zarand	25	4674	27539	2	567	3341	5241	30880	7.41	10.82
	Sălaşe		302	1779				302	1779
	Total	167 19835	116868	15	6122 36071	25957	152939	8.24	23.59
						12

12. Populaţia târgurilor şi oraşelor din Transilvania şi din Comitatul Arad în 1787

	Locuitori	Nr. târguri	Nr. oraşe libere regeşti	Locuitori târguri	Locuitori oraşe	Media locuitori târguri	Media locuitori oraşe	Media locuitori târguri şi oraşe
	Transilvania	65	9	115284	71281	1773	7920	2519
	Comitatul Arad	15	-	36071	-	2404	-	2404

Pentru o cât mai mare rigoare am folosit un număr cu trei zecimale -5,892 -la determinarea numărului de locuitori pornind de la numărul de case.

Spre exemplu aceste convieţuiri aveau în oraşul Arad valori de 1,27 în anul 1767. Cf. D.J.A.N. Arad, Fond Primăria Municipiului Arad, dosar 5/1767; 4/1768

Geografia României, II, Bucureşti, 1984, p. 15

Pe lângă aceste localităţi mai existau încă 25 de sălaşe atestate în document. Vezi Nicolae M.Popp, op. cit., p. 53

Octavian Mândruţ, Aurel Ardelean, Elena Grămescu, Rolul condiţiilor fizico-geografice în evoluţia populaţiei şi aşezărilor umane din judeţul Arad, în Ziridava,X, 1978, p. 182-183

Avram Andea, op. cit., p. 139

Ibidem,. Am ales acele comitate, pentru comparaţii, care aveau un număr de aşezări cât de cât apropiat de cel înregistrat în comitatul Arad: Turda cu 168, Alba cu 248, Cluj cu 196 şi Hunedoara cu 277 localităţi.

Dezső Dany, Zoltan David, op. cit., p. 50; Avram Andea, op. cit., p. 135


Eugen Ghita

Eugen Ghiţă

Population and habitat on the feudal domain Şiria at the beginning of the XVIth century

Keywords: Transylvania, feudal domain, urbarium, Zarand County, habitat, Şiria fortress, până în secolul al XVI-lea, doar cu mare -urbariul din 1525, fie mai apropiate, fie mai îndepărtate, pot influenţa decisiv evoluţia populaţiei dintr-o

The study "Population and habitat on the feudal domain Şiria at the beginning of the XVIth century" is based on a statistical document developed in 1525. We have many and very important information on the people's one of the largest feudal domain in Transylvania in the middle Ages. The 8152 inhabitants, where nearly 90% for them is represented by serfs, live in 121 villages scattered over an area large enough in the old county of Zarand.

The predominantly landform is mountain. The majority of the 121 villages, 76% more accurate, have up to 80`s inhabitants, so they are relative small villages. Yet some localities are also somewhat larger -market towns -which have between 184 and 460 inhabitants. Finally, we can see that the old type of habitat is preserved up to the present day with few changes and 70 villages from them exist in our days on the territory of the counties Arad and Hunedoara.

III. Populaţie şi habitat

Înainte de a analiza unele din informaţiile oferite de urbariu se impune stabilirea unui algoritm teritorial în ceea ce priveşte structura administrativă a domeniului. Astfel, putem observa anumite subdiviziuni care împreună compun domeniul în întregul său. Motive economico-sociale, dar şi pur geografice, care ţin de depărtarea sau apropierea între sate, ne îndreptăţesc la această împărţire, care dealtfel se poate deduce şi din textul urbariului:

I În total, domeniul Şiriei cu cele 121 de sate ale sale, cuprindea la 1525 un număr de 2038 de înscrişi, de capi de familie. Deci e vorba de 2038 de familii care înmulţite cu cifra 4 (care reprezintă în mod convenţional numărul membrilor unei familii în această perioadă) ne conduc la un total de 8152 locuitori.

Având la bază această cifră, ar fi interesant de stabilit care era densitatea locuitorilor pe acest vast domeniu. Pentru aceasta ar fi necesar să se cunoască suprafaţa lui. Calculele nu ar duce însă decât la o cifră cu totul şi cu totul aproximativă.

O proiecţie pe hartă a tuturor localităţilor amintite în document, evident, cele identificate, ar demonstra acest lucru. Aceasta pentru că nu putem şti astăzi care a fost suprafaţa satului în vechime. Observaţia e importantă având în vedere faptul că lângă sate aparţinând Şiriei puteau exista sate sau grupuri de sate care ţineau de un alt domeniu (uneori erau chiar intercalate între satele domeniului Şiria) şi delimitările teritoriale între ele sunt destul de greu de stabilit. Domeniul cetăţii Şiria nu a fost o grupare de sate încadrate într-o unitate teritorială compactă, căreia, chiar dacă ar avea o formă neregulată, i s-ar putea calcula suprafaţa prin diferite metode. Şi acest domeniu, ca multe altele, era de fapt o unitate administrativ-economică ce avea un centru de care aparţineau diferite alte unităţi teritoriale: sate, feude şi moşii. Acestea puteau foarte bine să fie apropiate cetăţii, dar la fel de bine puteau fi sate sau teritorii aflate la zeci de kilometri distanţă, între ele aflându-se localităţi şi regiuni aparţinând altor domenii. Faptul e constatabil şi pe domeniul Şiriei, între cele două extremităţi est-vest ale saleaproximativ 150 km -suprapunându-se zone care erau în posesia altor domenii feudale.

Ceea ce se poate afirma în legătură cu densitatea populaţiei de pe domeniul cetăţii Şiria este faptul că aceasta trebuie să fi fost destul de redusă. Întinderea domeniului, configuraţia sa geograficăforma de relief predominantă constituind-o muntele -pot să îndreptăţească o asemenea ipoteză. Singura regiune unde putem presupune o aglomerare umană mai mare este depresiunea Brad. Aici se concentrează toate localităţile înscrise în urbariu care aparţin azi judeţului Hunedoara. La acestea, vreo 45 la număr, se adaugă încă câteva aflate la graniţa celor două judeţe, Arad şi Population and habitat on the feudal domain Şiria at the beginning of the XVIth century

Eugen Ghita

Populaţie şi habitat pe domeniul cetăţii Şiria la începutul secolului al XVI -lea 4 Hunedoara, împreună concentrând aproximativ 40% din totalul supuşilor, adică 3260 locuitori. Restul de 60% se afla răspândit pe spaţii largi de-a lungul Crişului Alb şi în podgoria arădeană.

III. 1. Structura socială a domeniului

Trecând la analizarea celor înscrişi în urbariu din punctul de vedere al categoriei sociale căreia îi aparţin, distingem mai multe astfel de categorii de supuşi care se deosebesc între ei în funcţie de statutul economic, social şi juridic pe care-l au în cadrul domeniului.

Primii dintre aceştia, atât ca importanţă cât şi ca număr, sunt evident iobagii. Pe domeniul cetăţii Şiria în total sunt amintiţi 1847 iobagi, deci 90% din totalul populaţiei. Pe cele şapte subdiviziuni menţionate deja situaţia era următoarea (vezi Tab. 1): Din aceste cifre putem constata la prima vedere diferenţa mare între procentul iobagilor din prima subdiviziune şi restul. Explicaţia nu trebuie căutată în situaţia neobişnuită, deosebită, a subdiviziunii Şiria faţă de toate celelalte. Neobişnuitul constă doar în faptul că localităţile acestei prime subdiviziuni au beneficiat de o atenţie specială din partea celui care a făcut conscrierea. Aceste prime localităţi au supuşii înscrişi în mod "regulamentar" am putea spune. Şi într-adevăr, categoriile sociale sunt bine delimitate şi tratate în capitole separate, starea materială a supuşilor e redată în mod fidel prin înscrierea numărului de animale pe care le deţine fiecare, iar obligaţiile sunt clar specificate.

Din păcate, nu aceeaşi grijă pentru notarea unor astfel de date o regăsim şi pentru satele următoare. Cauzele sunt neclare, le putem doar deduce invocând în acest sens greutăţile inerente începutului activităţii de conscriere. În orice caz nu putem presupune că locuitorii marii majorităţi a satelor de pe domeniu nu deţineau animale. Ipoteza e absurdă şi acest lucru e imposibil la o populaţie a cărei principală îndeletnicire trebuie să fi fost agricultura şi creşterea animalelor.

În privinţa menţionării celorlalte categorii sociale, în afară de iobagi, situaţia pare şi mai de neînţeles, deoarece acest lucru se face totuşi pe alocuri. Dar de ce în proporţie aşa de redusă şi de ce într-un mod cu totul şi cu totul inconsecvent sunt întrebări ce-şi pot găsi răspunsul în greutăţile începutului activităţii de înregistrare, când fenomenul sustragerii dar şi neglijenţele din partea conscriptorului trebuie să fi fost mult mai mari. Oricât de importantă a fost iobăgimea în evul mediu, nu procentul de peste Population and habitat on the feudal domain Şiria at the beginning of the XVIth century

Eugen Ghita

Populaţie şi habitat pe domeniul cetăţii Şiria la începutul secolului al XVI -lea 5 95% reflectă situaţia concretă a ponderii acesteia faţă de celelalte categorii sociale şi în special faţă de jeleri.

Jelerii (inquilini) erau ţărani lipsiţi în general de sesie şi de gospodărie proprie, lipsiţi total sau în cea mai mare parte de mijloace de producţie. De multe ori nu aveau nici casă, fiind nevoiţi să locuiască în casa altora, în schimbul unei "chirii" plătite în muncă sau în natură.1 Dar la începutul secolului al XVI-lea noţiunea de jeler nu e încă definită din punct de vedere juridic. Jelerului nu-i erau precizate raporturile nici cu stăpânul feudal, pe al cărui pământ se găsea, nici cu iobagul în a cărui casă adesea locuia. Atributele lui însă încep de pe acum să se contureze, să-i stabilească un loc distinct în noua ierarhie iobăgească. 2 În cadrul categoriilor feudale aservite din Transilvania jelerii formau în general o categorie mai slab situată din punct de vedere economic decât iobagii, iar din punct de vedere juridic se aflau într-o situaţie de dependenţă totală faţă de stăpânul feudal.

Pe domeniul cetăţii Şiria numărul total al jelerilor se ridică doar la 96, adică 4,7% din totalul înscrişilor. Situaţia pe subdiviziuni se prezintă astfel (vezi Tab. 2): Şi aici constatăm aceeaşi situaţie paradoxală ca mai înainte. Situaţia de pe subdiviziunea Şiriei este cea care e mult mai aproape de adevăr prin redarea fidelă a numărului jelerilor. În toate celelalte sate aceştia sunt foarte rar evidenţiaţi.

Este imposibil să credem că în satele voievodatului lui Moga şi în cele ale ţinutului Căpâlna, de exemplucare împreună cumulează peste jumătate din numărul total al înscrişilornumărul jelerilor să fie de numai 13. Aceeaşi situaţie o întâlnim şi pe celelalte subdiviziuni.

Dar faptul că nu sunt menţionaţi consecvent nu înseamnă că nu au existat mai mulţi jeleri pe domeniul Şiriei. În condiţiile legării lor de glie după 1514, cea mai mare parte a jelerilor a fost trecută în scripte fără a se mai specifica şi categoria socială de care aparţin, fiind astfel asimilaţi iobagilor. Pe de altă parte ştiind că unii dintre jeleri locuiau în casa unor iobagi e de presupus ca aceştia să fie asimilaţi familiei iobagului respectiv şi tocmai de aceea nu apar menţionaţi separat precum sunt jelerii cu casă proprie, menţionaţi în mod clar in textul urbariului.

Cu toată inconsecvenţa înscrierilor, proporţia jelerilor este încă redusă, chiar dacă i se aduce corectivul necesar în numele deficienţei înscrierilor. Jelerul nu este încă

Population and habitat on the feudal domain Şiria at the beginning of the XVIth century

Eugen Ghita

Populaţie şi habitat pe domeniul cetăţii Şiria la începutul secolului al XVI -lea 6 bine definit. După un timp de la aşezare el e trecut poate în rândul iobagilor sau ia asupra sa sesie iobăgească, sau invers, iobagul poate să se degradeze la situaţia de jeler. 3 Prin analogie cu alte domenii feudale, situaţia globală a jelerilor înscrişi în urbariul din 1525 este departe de ceea ce am putea numi un procent mediu care să reflecte realitatea. Doar numărul jelerilor înscrişi pe subdiviziunea Şiria se apropie de situaţiile întâlnite în alte zone ale Transilvaniei. Astfel, la 1512 în comitatul Sătmar jelerii reprezentau 32%, pe domeniul cetăţii Mediaş în acelaşi an reprezentau 31%, iar în Sibiu totalizau cca. 20%. 4 A treia categoria importantă de supuşi de pe domeniu o formau libertinii, numiţi în texte şi liberi sau liberţi. Aceştia proveneau din rândul iobagilor şi făceau tot felul de prestaţii speciale. Erau curieri, însoţitori înarmaţi, făceau servicii militare, erau chemaţi să completeze aparatul militar al domeniului feudal şi să se adauge la garnizoana cetăţii. Libertinii apar în izvoare mai ales pe marile domenii cu cetate -cum e şi cazul domeniului Şiriei -, cu nevoi militare şi economice mai mari, completând oastea proprie, ridicată din propriii supuşi, sau aparatul administrativ şi economic necesar stăpânului feudal. 5 Libertinii apar şi ei în număr variabil, în strânsă legătură cu nevoile domeniului. Cei cu atribuţii militare se împart obişnuit în libertini călăreţi şi libertini pedeştri. Noţiunea de libertin se extinde şi asupra altor scutiţi de serviciile obişnuite iobăgeşti, desemnând astfel şi o a treia categorie, pe lângă cele două mai sus menţionate, care poate cuprinde meseriaşii ce fac diferite servicii pe domeniu. 6 Deşi există cu siguranţă astfel de meseriaşi pe domeniu, rareori sunt menţionaţi ca atare şi, prin urmare, rareori li se indică meseria.

În total, numărul libertinilor de domeniul cetăţii Şiria se ridică la 77, fiind repartizaţi în felul următor (vezi Tab. 3): Observăm că cei mai mulţi libertini se găsesc concentraţi pe subdiviziunile cele mai mari ale domeniului. Raţiuni administrative dar şi militare au stat probabil la baza acestei repartizări. Sub aspect procentual libertinii reprezintă 3,77% din totalul populaţiei înscrise (2,35% liberi equites şi 1,42% liberi).

O categorie aparte de supuşi o constituie cei 18 "familiares castri et castelli" (14 amintiţi la localitatea Şiria şi 4 la Sârbii de Jos).

Population and habitat on the feudal domain Şiria at the beginning of the XVIth century

Eugen Ghita

Populaţie şi habitat pe domeniul cetăţii Şiria la începutul secolului al XVI -lea 7 Familiaritas era o instituţie feudală specifică nobilimii maghiare din Transilvania. Nobilii săraci, şi în general orice om liber, aveau putinţa să se angajeze în serviciul sau pe domeniile unui mare proprietar. În acest scop încheiau cu el un acord în virtutea căruia li se asigurau întreţinerea şi protecţia juridică, în schimbul jurământului de credinţă care îi angaja la prestarea unor slujbe de ordin militar, aulic, administrativ, etc. Uneori, aceşti "familiari" puteau primi de la stăpâni concesiune de pământuri, cu caracter temporar. Această practică pe scară mare, de tip clientelar, a structurat în mare măsură feudalismul transilvănean. 7 Cea mai mare parte a acestor "familiari" au notat în dreptul lor "seruitor castri", 5 dintre ei sunt "mercenarius" (mercenari), iar altul e "ortulanus" (grădinar). Toţi se aflau în slujba cetăţii Şiria şi se aflau în subordinea castelanului. Această categorie de supuşi locuia în interiorul cetăţii, îngrijindu-se de buna gospodărire şi întreţinere a acesteia. Aceasta este explicaţia pentru care nu-i găsim şi în celelalte localităţi ale domeniului, iar ponderea lor în totalul înscrişilor din urbariu este sub 1%.

Acestea ar fi deci cele patru mari categorii de supuşi întâlnite în urbariul cetăţii Şiria de la 1525. Dar imaginea asupra cuprinsului uman al domeniului nu ar fi completă dacă nu s-ar arăta că în cadrul acestor subdiviziuni sau chiar în afară de ele apar numeroase alte notaţii distinctive sporind astfel diferenţierea supuşilor.

O primă astfel de notaţie întâlnită destul de des în rândul înscrişilor este cea de pauper. În cele mai multe cazuri notaţia apare în dreptul unor nume de iobagi sau a văduvelor de iobagi şi de mult mai puţine ori în dreptul numelor de jeleri. Faptul că în text apare clar de şapte ori calificativul pauper lângă numele de inquilinus ne împiedică să-i considerăm pe toţi pauperes, aşa cum am fi tentaţi, în rândul jelerilor. Chiar dacă numărul total al pauperilor adunat la cel al jelerilor, şi consideraţi ca atare, ar aduce proporţia jelerilor pe domeniul Şiriei la o cifră mai aproape de realităţile întâlnite în alte părţi ale Transilvaniei, acest lucru nu se poate face deoarece nu există siguranţa corectitudinii unei astfel de întreprinderi. Nici un indiciu din textul documentului nu ne îndreptăţeşte să-i considerăm pe toţi pauperes în rândul jelerilor, mai ales că există acele şapte cazuri când urbariul consemnează explicit că este vorba de inquilinus pauper.

Singura concluzie care se poate trage pare a fi aceea potrivit căreia ceilalţi pauperes -65 la numărsunt de fapt iobagi care din diferite motive au o situaţie materială mult inferioară faţă de restul iobagilor. Aceştia probabil nu deţineau nici un fel de animale şi poate nu aveau nici sesie sau părţi de sesie. Astfel i-am putea încadra mai bine în categoria săracilor, cerşetorilor, lipsiţi de orice mijloace de subzistenţă.

Relicta (văduvă) este o altă noţiune întâlnită în urbariu şi ne ajută să constatăm existenţa diferenţierilor (materiale mai ales) în cadrul unei categorii de supuşi. În total în urbariu sunt 51 de văduve înscrise, dintre care 38 sunt văduve ale iobagilor, 10 ale jelerilor şi 3 ale familiarilor. Observăm deci că văduvele sunt înscrise sau notate adesea, dar cu totul inconsecvent. Ele nu sunt trecute separat de restul iobagilor ci în acelaşi şir cu ei şi desigur trebuie să le presupunem şi pe ele obligate la prestaţii faţă de stăpânul feudal.8 Probabil scutite de astfel de prestaţii erau doar cele 9 văduve sărăcite care în text apar sub denumirea de "relicta paupercula".

Population and habitat on the feudal domain Şiria at the beginning of the XVIth century

Eugen Ghita

Populaţie şi habitat pe domeniul cetăţii Şiria la începutul secolului al XVI -lea 8 În completarea informaţiilor despre supuşi trebuie evidenţiate şi datele referitoare la noii veniţi pe domeniu, la cei dăruiţi şi la cei fugiţi în alte părţi.

Datele despre noii veniţi sunt destul de sumare. În afară de cei 10 sârbi fugiţi din Sirmiu şi aşezaţi în 5 case noi pe teritoriul satului Sârbii de Sus, în urbariu mai găsim câteva menţiuni "nous colonus" sau "nova domus" în dreptul numelor unor supuşi nou veniţi şi aşezaţi pe domeniu. Din aceste informaţii deducem că procesul asimilării de nou veniţi pe domeniul Şiriei a avut o oarecare amploare, dar e de presupus că şi fenomenul invers, cel al fugii de pe domeniu, mai ales în contextul evoluţiilor ulterioare anului 1514, trebuie să fi fost destul de amplu.

Cele 46 de desertae (case părăsite) amintite în urbariu au aparţinut desigur unor iobagi care de frica represaliilor ce au urmat răscoalei lui Doja şi-au părăsit gospodăriile. În aceeaşi situaţie au fost probabil şi cele 16 praedia (suprafeţe locuite şi cultivate înainte) amintite ca ţinând de satul Nădab. 9 Structura etnică a supuşilor de pe domeniu este de asemenea destul de greu de stabilit. Aceasta în primul rând din cauza grafiei corupte, mai ales la numele româneşti scrise de un străin, după auz, şi din pricina latinizării sau maghiarizării frecvente a numelui de botez sau chiar a traducerii lui. La o analiză atentă observăm că multe nume sunt date după meserii, funcţii, origini sau chiar porecle. Oricum nu există o regulă clară în ceea ce priveşte ortografierea numelor celor înscrişi, dovadă că se întâlnesc cazuri când nume de familie identice sunt ortografiate diferit. 10 Toate acestea reprezintă o piedică în încercarea de a stabili etnia supuşilor în cifre şi procente exacte, dar nu afectează cu nimic imaginea globală care ne arată o populaţie românească majoritară pe domeniul Şiriei la 1525.

Înscrierea voievodatelor şi voievozilor în urbariul Şiriei a fost şi ea deficitară. Chiar când voievodatul e înscris nu e întotdeauna precizată întinderea lui, nu se face nici o referire la atribuţiile voievodului care de multe ori nici nu apare în text. Voievodul apare înscris în mod obişnuit în fruntea voievodatului său. Astfel ne apare voievodul Ştefan Moga în fruntea formaţiunii sale numită "voievodatul cel mare şi cel mic". Din text aflăm că cel de-al doilea voievod se numeşte Botha şi era probabil subordonat lui Moga. Ţinutul Căpâlna era de asemenea organizat în două voievodate însă în acest caz urbariul nu-i numeşte pe cei doi conducători. În general voievozii mari nu sunt înscrişi în listele supuşilor, dar există totuşi posibilitatea ca ei să fie trecuţi şi alături de aceştia, în mod obişnuit în fruntea satului în care locuiesc. 11 În acest sens am putea identifica pe unul din cei doi voievozi ai ţinutului Căpâlna în persoana lui Curtul Vayda care e menţionat în fruntea listei satului Zewldes (Iacobini). Alt voievod în această subdiviziune nu mai este amintit în document.

În orice loc unde apare titlul Vayda, urbariul nu ne dă nici un alt indiciu ca să putem vedea în ce măsură noţiunea reprezintă într-adevăr o funcţie sau numai un nume mai ales că ortografierea se face când cu literă mare când cu literă mică. Nu putem şti în asemenea cazuri dacă e vorba de un voievod sau un fost voievod, de un fiu sau vreun descendent din familie voievodală. Dar chiar când e numai nume, este de presupus că a fost primit în urma funcţiei celui care îl poartă sau a înaintaşilor săi. 12 Population and habitat on the feudal domain Şiria at the beginning of the XVIth century

Eugen Ghita

Populaţie şi habitat pe domeniul cetăţii Şiria la începutul secolului al XVI -lea 9 În total pe domeniul Şiriei sunt amintiţi cinci supuşi cu titlul de Vayda, deci posibili voievozi -Petrus filius Michaelis wayvode, Demien vayda şi Georgius vayda în Sârbii de Sus şi Andreas vayda în Rychka (Rişca) -la care se adaugă încă doi voievozi cunoscuţi -Moga şi Bothaşi alţi doi necunoscuţi din ţinutul Căpâlna.

Noţiunea de cneaz apare frecvent nu numai în nume, dar şi în dreptul numelui ca funcţie, obişnuit sub forma de kenez. În urbariu apare de 29 de ori. Unele sate au chiar 2: Sigismundus kenez şi Petrus Balasfi kenez în Sârbii de Sus, Bulzalb kenez şi Dan kenez în Baldowenfalwa (Baldovini), Barbul kenez şi Stephanus kenez în Felso Vattya (Vaţa de Jos), Marco kenez şi Demetrius kenez în Stanisafalva (Stănija). În multe sate însă numele de cneaz nu apare, chiar când e vorba de sate mai mari. Această eludare nu înseamnă că acele sate nu au cneaz. Pentru satele mai mari e vorba doar de pură omisiune, în timp ce unele sate mai mici cu doar câţiva locuitori puteau foarte bine să aibă cneaz comun.

Din cei 29 cnezi, cei mai mulţi dintre ei, 23 la număr, sunt menţionaţi pe cele 2 subdiviziuni de concentrare masivă a elementului românesc: voievodatul lui Moga şi ţinutul Căpâlna. Media pentru cele 95 de sate din această zonă ar fi deci de 1 cneaz la 4 sate. Dar dacă ţinem seama că cele mai multe sate au până la 20 de înscrişi (39 au între 1 şi 10, iar 37 între 11 şi 20) putem accepta mai uşor ideea că mai multe sate aveau un cneaz comun.

III. 2 . Forme de habitat pe domeniul cetăţii Şiria

Vorbind despre structura socială şi etnică a populaţiei de pe domeniul cetăţii Şiria s-ar impune ca în aceeaşi linie să se facă unele referiri la structura geografică, la formele de habitat a celor înscrişi în urbariu, adică la repartizarea lor în diferite medii de locuire.

Familiile care locuiau împreună alcătuiau obştea sătească. Aceştia în frunte cu cnezii lor formau cea mai mică unitate administrativă de pe domeniul feudal al Şiriei, adică satul. Din totalul celor 121 de localităţi amintite în urbariu, câtevacare deşi nu sunt notate, se ştie că erau târgurise impun prin numărul mai mare de supuşi de pe teritoriul lor. Astfel e Şiria cu 103 capi de familie, Galşa cu 115 şi Baia de Criş cu 69 înscrişi (ambele atestate oppidum încă din 1444), Băiţa şi Căpâlna cu 13 respectiv 27 de înscrişi. Târgurile jucau în general rolul unor centre mai importante, mai ales din punct de vedere economic, în jurul cărora gravitau mai multe sate apropiate.

Cele 5 târguri de pe domeniul Şiriei aveau în total 327 de înscrişi, deci aproximativ 1313 locuitori (16% din totalul populaţiei domeniului). Media unităţilor de locuire pentru un târg e de 65,4 deci de 261 locuitori. Pentru perioada începutului de secol XVI cifra nu este prea mică, dimpotrivă, este în măsură să demonstreze un anumit grad al dezvoltării târgurilor pe domeniu.

Celelalte 116 localităţi sunt deci sate sau poate unele numai porţiuni de sate. La acest lucru ne face să ne gândim faptul că există mai multe sate care au înscrişi doar 1 sau 2 până la 7 supuşi (38% din satele domeniului au până la 10 înscrişi).

Pe domeniul Şiriei ponderea cea mai mare o au satele mici de până la 20 de înscrişi. Dintre cele 92 de astfel de sate (76% din total) cele mai multe se găsesc în După numărul gospodăriilor satele sunt deci în marea lor majoritate sate mici şi răspândite pe o suprafaţă întinsă în zona munţilor Zarand. Cunoscând acest lucru putem mai uşor să încercăm o tipologie a satelor din fostul domeniu al Şiriei.

Ocupându-se de tipologia satului, etnograful R. Vuia în lucrarea "Satul românesc din Transilvania şi Banat" apărută în 1938 a realizat o hartă a Transilvaniei pe care, folosindu-se de mai multe semne convenţionale, a punctat cele 15 tipuri de sate descoperite de el. Conform acestei hărţi, cele mai multe sate de pe domeniul Şiriei sunt cele cu case izolate. Majoritatea celor din depresiunile intramontane sunt astfel de sate, care au case dispersate pe o suprafaţă întinsă. Pe afluenţii Crişului Alb s-au format sate cu case izolate pe vale. Acestea erau de fapt aşezări întemeiate de-a lungul unui râu sau pârâu cu case răspândite pe malurile acestuia.

Acestea erau deci tipurile de sate majoritare, dar nu unicele. De pe domeniul Şiriei n-au lipsit nici cele de colonizare, aşezările mai mari, compacte (cum trebuie să fi fost târgurile) şi nici cele aşezate de-a lungul drumurilor. Satele au luat naştere acolo unde a existat o oarecare concentrare umană. Obştile săteşti au fost cele care, stăpânind un anumit teritoriu, au dat naştere satelor şi pe domeniul Şiriei.

Altă modalitate de formare a satelor este colonizarea şi roirea. Aceasta din urmă poate fi roire de obşte sau roire de sate. În primul caz, când numărul membrilor satului creştea, iar hotarul nu putea fi extins din cauza pământului prost sau a apropierii de hotarul altui sat, o parte a obştii roia, adică trecea pe alt hotar şi întemeia o nouă aşezare. Dacă roirea se făcea pe acelaşi hotar, ne aflăm în faţa unei roiri a satelor unei obşti,

Population and habitat on the feudal domain Şiria at the beginning of the XVIth century

Eugen Ghita

Populaţie şi habitat pe domeniul cetăţii Şiria la începutul secolului al XVI -lea 11 adică diferenţiere internă a lor, provocată de creşterea demografică. Astfel apare necesitatea despărţirii din satul iniţial a altor sate care se aşezau pe acelaşi hotar. Aceste sate noi purtau adesea diminutive ale satului de bază sau acelaşi nume cu satul din care s-a format. 13 De cele mai multe ori însă satele nou constituite se diferenţiază de cel de bază prin adaosul "de Sus", "de Jos", "de Mijloc", "Mic", "Mare", "Lungă", "Nou", etc.

Pe domeniul Şiriei sunt 26 de sate care au astfel de adaosuri ( "de Sus" sunt 5, "de Jos"-6, "Mic"-4, "Mare"-4 ). Dar cel mai interesant exemplu este cel al celor 4 sate Arăneag şi al celor 5 Cladove.

Numele satelor, toponimia în general poate lămuri unele aspecte din viaţa unei colectivităţi. Ea este de fapt o carte de istorie nescrisă, o adevărată arhivă care păstrează amintirea atâtor evenimente, întâmplări şi fapte care s-au petrecut de-a lungul veacurilor şi au impresionat într-un chip oarecare sufletul popular. 14 Când un anumit teritoriu e ocupat de mai multe etnii, simultan sau pe rând, prezenţa fiecăruia e trădată prin numirile pe care le-au primit diferite locuri. Convieţuirea mai multor oameni duce la rezultate interesante pentru toponimie. Constatăm astfel şi pe domeniul Şiriei că nume de origine diferită sunt amestecate, iar un fenomen obişnuit este traducerea dintr-un idiom în altul, traducere adevărată sau doar o simplă adaptare semantică sau fonetică a numelui străin la sistemul limbii proprii. 15 După împărţirea toponimelor dată de Iorgu Iordan observăm că pe domeniul Şiriei cele mai multe sunt cele de origine topografică (nume care descriu forma, aspectul sau arată o însuşire a locului, poziţia faţă de punctele cardinale, etc.) şi cele de origine socială (e vorba de toponimice derivate de la nume de persoană, antroponimice, nume însoţite de adjective: mare-mic, nou-vechi, etc., nume care vorbesc de ocupaţia locuitorilor şi altele).

Multe din numele satelor sunt formate dintr-un nume propriu la care se adaugă sufixul -ani, -ini sau -eşti. Acest lucru arată clar că e vorba de aşezări care şi-au primit numele de la întemeietorii ei. Satele şi-au luat numele fie de la un cneaz sau conducătorul obştii care a întemeiat aşezarea, fie de la numele vreunei familii mai mari din cadrul comunităţii. În urbariul Şiriei sunt aproximativ 25 de astfel de exemple. În cele mai multe cazuri se găsesc doar unul sau doi supuşi care au nume identice cu baza cuvântului ce denumeşte satul. Dar există şi exemple când într-un sat sunt mai mulţi purtători ai unor astfel de nume. (În Pănusesth sunt 11 Pănuse, la Wlădesth 6 Wlad, la Bălesth 4 Bala, la Iliesth 3 Ilie, la Thomesth 3 Thoma şi la Mozokesth 3 Mozoka).

Sufixul -iţa îl găsim în 8 situaţii şi după denumirea lor (Ribiţa, Băiţa, Târnoviţa, etc.), par a fi diminutive ale altor aşezări, desprinse dintr-o unitate mai mare. Dar în condiţiile în care presupusele localităţi de bază nu apar în urbariu, e greu să ne dăm seama în ce măsură aceste sate s-au format din altele mai vechi sau au avut această denumire de la început.

La mai multe sate conscriptorul încercând să adapteze numele localităţilor la specificul fonetic maghiar a adăugat pur şi simplu la titulatura lor terminaţia sau cuvântul falw, falwa care de fapt înseamnă tot sat.

Urmărind în timp momentele când localităţile amintite pe domeniul Şiriei au fost menţionate pentru prima dată în documente, putem desprinde câteva idei importante.

Cele mai vechi atestări le avem din secolul al XIII-lea pentru Galşa (1202 villa Golosa) şi Şiria (1232 Sirij). 16 Urmează apoi încă 10 aşezări menţionate în diferite perioade ale secolului al XIV-lea, iar cele mai multe, adică 78, apar în documente începând cu secolul al XV-lea. Dintre acestea 43 sunt înscrise într-un document din 1439. Sate relativ noi care apar în urbariul din 1525 pentru prima dată sunt 31, dovedind astfel că pe domeniul Şiriei întemeierea de noi aşezări a fost destul de însemnată în perioada cuprinsă între a doua jumătate a secolului al XV-lea şi începutul celui următor. 17 Dintre toate cele 121 de localităţi, peste jumătate dintre ele s-au păstrat până astăzi pe teritoriul judeţelor Arad şi Hunedoara: 66 au acelaşi nume ca în trecut, (fie traduse, fie adaptate foneticii limbii române), iar 4 au denumirea schimbată. Restul de 51 nu au fost identificate. Acestea fie au primit altă denumire, iar documentele ulterioare le-au pierdut evidenţa, fie s-au contopit în unele aşezări mai mari în timpul veacurilor următoare. Ipoteza a doua pare mai plauzibilă deoarece mai multe dintre satele neidentificate au fost localizate cu aproximaţie în vecinătatea imediată a altora care au supravieţuit până azi.

Cunoscând toate aceste lucruri despre supuşii şi satele domeniului ar fi poate interesant de văzut cum era repartizată populaţia pe subdiviziuni şi la nivel global. (Vezi Tab. 5) După cum se poate constata, cea mai mare parte a populaţiei e concentrată în zona estică a domeniului. Zona muntoasă şi depresionară din această parte a adunat de-a lungul vremii numeroase aşezări, care chiar dacă nu sunt foarte populate impresionează cel puţin prin numărul lor.

Totalul locuitorilor din voievodatul lui Moga şi din ţinutul Căpâlna depăşeşte cifra 5152, reprezentând peste 63% din totalul populaţiei domeniului. Dacă însă adăugăm şi pe cei 800 de pe subdiviziunea Băii de Criş concentrarea umană din această parte a domeniului se apropie de 3/4. Restul locuitorilor sunt răspândiţi pe celelalte subdiviziuni, între care Şiria concentrează singură 1280 locuitori. 16 O. GREFFNER, Cetatea Şiriei. Contribuţii monografice., Arad, 1976, p. 31. 17 V. ESKENASY, Hălmagiu, un sat medieval din Ţara Crişului Alb (sec. XIV -XV). Consideraţii istorice, în "Ziridava", vol.5., Arad, 1975, p. 32 şi urm. Population and habitat on the feudal domain Şiria at the beginning of the XVIth century

Eugen Ghita

Populaţie şi habitat pe domeniul cetăţii Şiria la începutul secolului al XVI -lea 13 Un indiciu important care ne dezvăluie gradul de populare al aşezărilor este cel care se referă la numărul mediu de înscrişi din cadrul lor. La nivelul întregului domeniu acest număr este de 16,84 înscrişi de fiecare localitate (deci 68 de locuitori). Cifra, gândindu-ne că cea mai mare parte a satelor sunt de munte, ne indică mai curând faptul că avem de-a face cu aşezări mijlocii decât cu aşezări mici specifice acestei forme de relief.

Peste această medie se situează doar satele de pe subdiviziunea Şiria, Baia de Criş şi Arăneag. Dintre acestea iese în evidenţă situaţia primeia, însă dacă ţinem cont că aici se găseau şi două târguri, numărul mediu de 320 de suflete de aşezare nu pare prea exagerat. Cele mai mici medii le avem pe subdiviziunea Sânmartin cu doar 38 locuitori de aşezare şi în satele ţinutului Căpâlna care au o medie de 47 locuitori.

IV. Concluzii

Conform datelor urbariului din 1525 observăm că acest mare şi întins domeniu al cetăţii Şiria era relativ populat, iar satele lui aveau, conform valorilor medii, o mărime deloc de neglijat cel puţin pentru nivelul secolului al XVI-lea. Este vorba despre 8152 de persoane, din care 90% erau ţărani dependenţi, care locuiau în cele 121 de sate răspândite pe o suprafaţă mare din fostul comitat Zarand. Forma de relief predominantă era cea de deal şi de munte. Cea mai mare parte a celor 121 de sate, mai precis 76% dintre ele, erau sate mici deoarece aveau o populaţie de până la 80 de locuitori. Vechile forme de habitat s-au păstrat pe alocuri într-o formă prea puţin schimbată de-a lungul timpului. Un număr de 70 de sate dintre cele atestate în urbariul din 1525 se regăsesc şi astăzi pe teritoriul judeţelor Arad şi Hunedoara.

Dacă la toate acestea s-ar adăuga şi informaţiile referitoare la valoarea economică a acestui domeniu feudal am avea o imagine mult mai completă despre rolul şi locul acestuia în ansamblul unităţilor similare din Transilvania.

Résumé

Population et habitat sur le domaine féodal Şiria au début du XVI ème siècle L` étude "Population et habitat sur le domaine féodal Şiria au début du XVI ème siècle" est basé sur un document statistique élabore en 1525. Nous avons beaucoup et très importantes informations sur la population de l`une des domaines féodaux plus grands de Transylvanie dans le Moyen Age. Les 8152 âmes, lesquels près de 90% ont été formés par des paysans asservis, cohabitent en 121 villages dispersés sur une surface assez grand dans l`ancien comitat du Zarand.

La forme de relief prédominante en étant la montagne, la plus part dès les 121 villages, plus précise 76% parmi elles, ont jusqu`a 80 d`habitants, donc ils sont villages relatifs petites. Pourtant sont aussi localités un peu plus grandes -les villes -qui ont entre 184 et 460 habitantes. En fin, nous pouvons constater que le vieux type d'habitat est préservé jusqu`a nos jours dans une forme un peu changée, et 70 villages d`elles existent dans les nos jours sur le territoire des départements d`Arad et Hunedoara.

Bibliografie

Eskenasy, V. (1975). Hălmagiu, un sat medieval din Ţara Crişului Alb (sec. XIV -XV). Consideraţii istorice. in Ziridava vol. 5. Arad. Greffner, O. (1976). Cetatea Şiriei. Contribuţii monografice. Arad.

Şt. PASCU, Voievodatul Transilvaniei, vol.I., Cluj-Napoca, 1972, p. 344.

D. PRODAN, Iobăgia în Transilvania în secolul alXVI-lea, vol 1., Bucureşti, 1967, p. 203.

Ibidem, p. 206.

O. SACHELARIE, N. STOICESCU (Ed.), Instituţii feudale din Ţările Române,Bucureşti, 1988, p. 225.

D. PRODAN, Op. cit., p. 203.

Ibidem, p. 209.

O. SACHELARIE, N. STOICESCU (Ed.),Op. cit., Bucureşti, 1988, pp. 191-192.

D. PRODAN, Domeniul cetăţii Şiria la 1525, în A.I.I.C., III.,Cluj-Napoca, 1960, p. 42.

Ibidem, p. 39.

Ibidem, p. 39.

Idem, Iobăgia în Transilvania în secolul alXVI-lea, vol 1., Bucureşti, 1967, p. 198.

Idem., Domeniul cetăţii Şiria la 1525, în A.I.I.C., III.,Cluj-Napoca, 1960, pp. 40-41.

O. SACHELARIE, N. STOICESCU (Ed.),Op. cit., Bucureşti, 1988, p. 414.

I. IORDAN, Toponimie românească, Bucureşti, 1963, p. 2.

Eugen Ghita

Populaţie şi habitat pe domeniul cetăţii Şiria la începutul secolului al XVI -lea 10 zonele muntoase ale voievodatului lui Moga şi ale ţinutului Căpâlna (78 la număr).Restul de 29 de localităţi până la 121 au în marea majoritate între 21 şi 40 de înscrişi (plus cele 3 târguri cu 69, 103 şi 115 înscrişi). Între acestea există şi câteva sate mai mari depăşind chiar cifrele unor târguri. Astfel sunt Sârbii de Sus cu 71 înscrişi pe subdiviziunea Şiria, Rişca cu 46 pe subdiviziunea Baia de Criş, Valea Brad cu 39 şi Bucureşti cu 38 între satele voievodatului lui Moga, Iacobini cu 38 în ţinutul Căpâlna şi Arăneagul de Jos cu 37 înscrişi. Toate acestea, chiar dacă nu sunt amintite ca târguri, au jucat probabil un rol de centru economic şi uman important în zonele în care se aflau. (vezi Tab. 4)