Éric-Emmanuel Schmitt

: Paradisuri

Andreea Buşe Pîrșu

Éric Emmanuel

Lui Éric

Emmanuel Schmitt

De Aceea

Universul lui

Keywords:

Ligue des Optimistes du Royaume de Belgique (Liga Optimiştilor a Regatului Belgiei). "Fericirea mai întâi se decide şi-apoi se trăieşte. [...] Prin urmare, am decis să fiu fericit." (Paradisuri pierdute, traducere de Doru Mareş, Ed. Humanitas Fiction, 2022, p. 462).

De ce spiritualitatea? Momentul catalizator, aşa cum însuşi scriitorul mărturiseşte în interviurile sale, se produce cu ocazia unei călătorii în deşert, la vârsta de 28 ani, în Algeria. Îndepărtându-se de grup, tânărul autor se pierde în Sahara şi rămâne fără resurse timp de 30 de ore. Astfel, petrece o noapte întreagă în pustietatea deşertului, sub cerul înstelat. Acesta devine momentul revelator al descoperirii religiosului şi al armoniei intelectuale, al renaşterii ca om şi ca artist: "Totul are un sens şi totul este justificat". În urma acestei experienţe transgresive, îşi regăseşte vocea auctorială şi credinţa în Dumnezeu. Va imortaliza întâlnirea spirituală prin romanul Noaptea de foc (traducere de Marieva Ionescu, Editura Humanitas Fiction, 2017), un titlu ce aminteşte de experienţa lui Blaise Pascal şi a convertirii sale la creştinism. De asemenea, construieşte Ciclul invizibilului ca instrument de explorare a religiilor lumii (Félix şi izvorul invizibil; Copilul lui Noe; Domnul Ibrahim şi florile din Coran; Milarepa). Din această perspectivă, a trezirii spirituale, credinţa face parte din cotidianul scriitorului şi îi oferă profunzime în ceea ce priveşte creaţia sa artistică: "În cursul zilei, mă izolez mereu un moment pentru a scrie, a asculta muzică, a medita sau a citi Biblia. La mine, nevoia de spiritualitate se exprimă oricând". Sonorităţile cuvintelor, muzicalitatea frazelor reprezintă un criteriu considerabil în procesul creativ.

Mozart, Beethoven, Chopin sunt favoriţii care contribuie la magia procesului artistic. De altfel, cu fiecare ieşire publică ţine să sublinieze că muzicienii constituie pentru el reale surse de inspiraţie, "des philosophes qui aident ŕ vivre" (filosofi care te ajută să trăieşti), pentru că ei "savent transformer la tristesse dans la beauté" (ştiu să transforme tristeţea în frumuseţe). Prin urmare, le dedică mai multe opere literare, printre care amintim romanele traduse la editura Humanitas Fiction, Viaţa mea cu Mozart (2007), traducere de Lidia Bodea, sau Doamna Pylinska şi secretul lui Chopin (2020), traducere şi note Doru Mareş, opere ce degajă multă sensibilitate, despre muzica ca eliberare, muzica-mentor, muzica-muză etc.

Şi, de altfel, asemenea psalmistului, nu muzica este expresie a gratitudinii, mulţumirea, slava adusă Creatorului?

Găsim în mod particular interesantă fascinaţia pentru cântăreaţa de operă, pe care o reia în scris sub diferite forme şi valenţe armonice. În Paradisuri pierdute, cântăreaţa de operă este substituită de către Malatantra,"monumentală, cu braţele groase cât picioarele mele, cu coapsele ca nişte stâlpi, desfăşura, de sub un întreg harnaşament de piei, un piept care se balansa senzual în ritmul paşilor. Şoldurile, deşi incredibil de pline, îi însoţeau picioarele în legănatul lor suplu" (p. 236). În acelaşi roman, personajul Derek face trimitere la obiectul încântării scriitorului. "Nu-mi venea să cred. Glasul nu mi se părea nici al unui bărbat, nici al unei femei, şi totuşi corpul acela imens, îmbrăcat în mai multe blănuri, cu părul rar şi mătăsos, emitea melopeea care mă subjugase" (p. 332). Saga Străbătând secolele este condensarea operei lui Schmitt, căutarea absolutului, a dragostei şi măreţiei, firmamentului marilor adevăruri. Scriitorul dă culoare istoriei şi încearcă să răspundă întrebărilor societăţii actuale în ceea ce priveşte globalizarea, situaţia sanitară şi climatică, apocalipsa. În cel de-al doilea volum va include şi personaje mediatice, precum Britta Thoresen (Greta Thunberg).

Scriitura se produce printr-un excepţional caracter vizionar şi o aplecare spre trecut pentru o înţelegere acutizată a prezentului. Cunoaşterea trecutului este un act de rezistenţă în faţa modulaţiilor existenţei.

Primul volum, Paradisuri pierdute, debutează cu Potopul lui Noe (reluat prin personajul Noam) ca eveniment central, ceea ce s-ar putea traduce printr-o resuscitare a creaţiei literare de pană acum, un botez, o renaştere a vocii auctoriale, dar şi un ecou ce îşi are originile tocmai în experienţa de metamorfozare din deşert: "Ce bine e să renaşti! Mult mai bine decât să te naşti" (p. 9). Cu o puternică simbolistică biblică, autorul conturează nu doar echilibristica omului printre marile provocări ale vieţii, ci şi profunzimea întregii umanităţi. "Întorşi în tabără, am recomandat bătrânilor să îşi pună comprese cu salvie pe bătături. În acest timp, am înmuiat ovăzul în apa rece, am fiert amestecul, l-am lăsat să ajungă doar călduţ şi le-am făcut fiecăruia câte o baie la picioare" (p. 346); "Şi aşa, sătenii noştri relatau că rătăcirea noastră maritimă ţinuse patruzeci de zile. De unde să fi scos acel număr? Doar nimeni nu stătuse să numere. «Patruzeci» ţinea, fiindcă, «treizeci» ar fi fost o meschinărie, iar «cincizeci» o exagerare.

Deci, tot repetându-se, s-a impus numărul patruzeci, propus de un prim palavragiu" (p. 444).

Istoria lumii explicată într-o manieră spectaculară, antrenantă, o enciclopedie ficţională şi un mozaic multicultural. Interesante sunt şi trimiterile geto-dacice, "Lupul e totemul tatălui tău, nu al tău" (p. 97), pe care le va explora în amănunt în volumul următor, La Porte du ciel, dar şi temele primare ale întregii sale opere, precum invizibilul, interstiţiul, tăcerea, asceza, spectacolul lumii interne şi colective.

Avem în faţă, aşadar, un roman de o impresionantă actualitate, ce pendulează între amintire şi prezent, o reinterpretare a originii lumii şi un potenţial răspuns la marile freamăte ale societăţii prezente. De asemenea, interesul pentru dimensiunea poetică se reliefează cu ajutorul lui Noam, dedublare a scriitorului: "De când şi-a început povestirea, în camera închiriată de la văduva Ghubril, Noam nu are nevoie nici de singurătate, nici de ceremonial pentru a înnegri hârtia. Poate scrie oriunde. Pleacă din cameră fără a ieşi din carte, o poartă în el, ba încă şi mai şi, doar în ea se mişcă. Dacă la primele încercări se aşeza cu drag la birou, la fel cum pescarul se duce în largul mării, acum nu îşi mai caută povestea fiindcă vine ea să-l caute. Nici nu se trezeşte bine că pagina îl cheamă: se apleacă asupra ei şi rândurile se succed unele după altele." (p. 282); "-Totuşi ai scris toată ziua. Noam a roşit de parcă ar fi fost surprins în cursul unui act intim. Concentrarea asupra trecutului îl împiedicase să se gândească la faptul că rămânea o persoană vizibilă în prezent." (p. 282). Notele de subsol -"O operă are nevoie de mijloace şi de o cauză. [...] Ulterior, am regăsit întotdeauna la marii autori acelaşi amestec de combustibil nobil şi josnic care aprinde focul creator" (p. 468) -oferă informaţii bogate despre scris, medicină, istorie, astronomie, arhitectură, teologie etc. Dincolo de contemplarea lumii străbătând istoria, remarcăm o căutare aproape proustiană a sensului şi a condiţiei umane, esenţa şi datoria omului prin transfiguraţia propriului destin.

Éric-Emmanuel Schmitt rămâne copilul propriei opere literare, artistul desăvârşit care nu şi-a pierdut inocenţa, bucuria şi spiritul ludic. "Je n'écris paspourdire ce queje pense, maispour savoir ce que je pense.Cette fresque est une quęte ŕ la fois universelle et trčs intime" ("Eu nu scriu pentru a spune ceea ce gândesc, ci pentru a afla ceea ce gândesc. Această frescă este o căutare totodată universala şi foarte intimă").

  Tradusă în 11 limbi străine, ultima apariţie semnată Éric-Emmanuel Schmitt face parte din saga Străbătând secolele, frescă uriaşă compusă din 8 romane, eşalonate în mai multe epoci istorice. O formidabilă călătorie printre marile descoperiri ale lumii, alături de personajele centrale: Noam, Nourra, Derek şi Tibor. Două dintre romane, Paradis perdus (Paradisuri pierdute) şi La Porte du ciel (Poarta cerului), au fost deja publicate la editura Albin Michel, iar următoarele sunt în curs de scriere. Putem afirma că acesta reprezintă proiectul vieţii sale literare. Ideea unei asemenea provocări capitale încolţeşte încă de la vârsta de 25 de ani a autorului. "La ce să mă fi gândit atâţia ani? Fără îndoială nu mă gândeam: contemplam. Totul mă absorbea, cele ce se mişcau şi cele ce nu se mişcau, cele tăcute şi cele ce făceau zgomot [...] Totul era pentru mine un spectacol" (p. 469).

fervent în viaţa reală, artistul fiind membru de onoare al asociaţiei belgiene


Ioana Daniela

PhDstudent Ioana -Daniela Bălăuță

despre România, redactate în română și franceză. Constituire, tratare, instrumente de lucru și tipuri de analize

Keywords: franceză. Constituire, tratare, instrumente de lucru şi tipuri de analize corpus electronic, editare, formatare, programe de lectură, analize statistice

à la diffusion de documents scientifiques de niveau recherche, publiés ou non, émanant des établissements d'enseignement et de recherche français ou étrangers, des laboratoires publics ou privés.

Vom prezenta cele două tipuri de abordări ale corpusului corpus-based și corpus-driven, utilizate în tradiția anglo-saxonă, pe care le considerăm complementare, precum și abordarea cantitativă și cea calitativă în lingvistica de corpus.

2. Conceptul de corpus și lingvistica de corpus. Elemente de reflecție asupra opțiunilor metodologice de lucru pe corpus În această secțiune a cercetării noastre, ne propunem să facem o trecere în revistă a noțiunii de corpus în lingvistica franceză cu scopul de a fundamenta opțiunea noastră pentru utilizarea corpusului în cercetare și pentru a preciza poziționarea noastră față de aceste studii.

Prin intermediul cercetărilor întreprinse, referitor la noțiunea de "corpus", trebuie să remarcăm că, în lingvistica franceză, acest concept primește diferite accepții care oscilează după definițiile menționate de către François [START_REF] Rastier | Enjeux épistémologiques de la linguistique de corpus[END_REF], între : «une collection de données langagières, un échantillon de langage» 1 -«ensemble de mots (ou sac de mots )» 2 , -«un ensemble d'énoncées (ou sac de phrases)» 3 , -«un ensemble de textes, de segments de texte, de phrases» 4 . François [START_REF] Rastier | Enjeux épistémologiques de la linguistique de corpus[END_REF] alege o perspectivă diferită asupra noțiunii de corpus, «Un corpus est un regroupement structuré de textes intégraux, documentés, éventuellement enrichis par des étiquetages, et rassemblés : (i) de manière théorique réflexive en tenant compte des discours et des genres, et (ii) de manière pratique en vue d'une gamme d'applications.» 5 Remarcăm că pentru John Sinclair (considerat un reper important pentru cercetările din spațiul francez), din punct de vedere lingvistic, corpusul este «une collection de données langagières qui sont sélectionnées et organisées selon des critères linguistiques explicites pour servir d'échantillon au langage» 6 [Sinclair, 1996 : 4, citat și tradus de către Benoît Habert, 2000 : 11].

Ne raliem opiniei lui Jacques Guilhaumou [2002 :6] conform căruia, corpusul desemnează un ansamblu determinat de texte pe care se aplică o metodă de cercetare definită. În științele limbii, în accepția lui Jean-Philippe [START_REF] Dalbera | Le corpus entre données, analyse et théorie[END_REF]: «un corpus est un ensemble d'éléments sur lequel se fonde l'étude d'un phénomène linguistique.» 7

În lingvistica românească, autorii articolului "Argument pentru necesitatea lucrului pe corpus" [1996: 163-168], Ana Maria Barbu, Dan Tufiș, Călin Diaconu, Lidia Diaconu definesc conceptul de corpus ca pe o colecție de texte scrise sau rostite, care este memorată și prelucrată pe calculator în scopul cercetării lingvistice: "Mai precis, un corpus este o colecție computerizată de texte autentice adecvată prelucrării sau analizei automate sau semi-automate. Textele sunt selectate potrivit unor criterii explicite cu scopul de a capta regularitățile unei limbi, ale unei varietăți a limbii sau ale unui sublimbaj. Textele conținute într-un corpus sunt păstrate într-un format comun, accesibile ca și cum ar alcătui un singur șir de caractere; totuși, se consideră important ca textele să nu-și piardă identitatea și ca, în orice moment, sursa originală a unei porțiuni de limbă date să fie accesibilă analistului" [Tufiș, 1996].

Având în vedere aceste definiții și elementele evocate în ele, precizăm că, pentru noi, "datele lingvistice" constituite în corpus sunt reprezentate de o colecție de texte ilustrative pentru genul discursiv al ghidului turistic și considerăm că studierea specificității ghidului turistic în calitate de gen discursiv poate să se producă utilizând cadrul teoretic și metode ale lingvisticii de corpus, pe care le detaliem în cele ce urmează. Cum vom vedea în continuarea articolului, corpusul nostru urmărește criteriile definite mai sus de autorii menționați, precum caracterul computerizat, omogeneitatea din punct de vedere al genului, pentru a permite studierea limbajului ghidului turistic. Vom observa însă și anumite limite derivând din caracterul comparativ al studiului nostru și anume, comparabilitatea limitată a datelor între limba română și limba franceză.

După cum precizează cercetătorii Marcel Cori, Sophie David și Jacqueline Léon [2008], sintagma «linguistique(s) de corpus» a fost împrumutată curentului britanic Corpus Linguistics, idee susținută și de denumirea dată de Benoît Habert et alii [1997] acestei lucrări importante pentru spațiul de expresie franceză, Les linguistiques de corpus.

În opinia lui Wolfgang [START_REF] Teubert | La linguistique de corpus : une alternative[END_REF], lingvistica de corpus a fost dezvoltată pentru a extrage dintr-un corpus cunoștințele lingvistice necesare predării limbilor, iar în cadrul acestei discipline, care aduce un nou mod de a privi limbajul, semnificația este situată mai degrabă în discurs, în interacțiunea dintre oameni, decât în mintea locutorilor8 : «Seuls les mots pris dans leur contexte ont du sens, et ce qu'ils signifient est déterminé par leurs collocats contextuels.»9 [START_REF] Teubert | La linguistique de corpus : une alternative[END_REF]]. Teubert precizează că lingvistica de corpus a fost creată pentru a furniza descrieri mai bune a limbilor naturale, a variantelor lor, și, ceea ce o deosebește de alte teorii lingvistice, este faptul de a propune o abordare de tipul bottomup : «c'est à dire ascendante, ou encore de bas en haut, à l'inverse d'une approche top-down, analytique ou du haut vers le bas.»10 [START_REF] Teubert | La linguistique de corpus : une alternative[END_REF] Ne raliem opiniei lui Wolfgang [START_REF] Teubert | La linguistique de corpus : une alternative[END_REF], privitoare la abordarea de tipul bottom-up, care ar fi proprie lingvisticii de corpus: «La linguistique de corpus ne tient aucune catégorie descriptive pour acquise, non plus que les mots, les parties du discours, les composants de la grammaire de constituants, ou les traits sémantiques. Elle commence par interroger l'évidence et la mettre à l'épreuve. Quels phénomènes linguistiques trouve-ton dans un corpus, quels éléments présentent une tendance à la co-occurrence, quels conditionnements sont observables ? Alors seulement la linguistique de corpus se demande comment les données peuvent être catégorisées.»11 [START_REF] Teubert | La linguistique de corpus : une alternative[END_REF] Constatăm că funcția acordată corpusului, respectiv, un simplu rezervor de exemple sau materialul sursă pentru descriere, poate fi diferită, după distincția corpus-driven versus corpus-based, utilizată în tradiția anglo-saxonă. După cum remarcăm, Elena Tognini- [START_REF] Bonelli | Corpus Linguistics at Work[END_REF] detaliază cele două tipuri de abordări : corpus-based (în care, cercetătorii utilizează corpusul pentru pentru a confirma sau a infirma o ipoteză) și corpus-driven (o abordare inductivă a corpusului, în care cercetătorii preferă explorarea datelor fără a avea idei preconcepute).

Ne raliem opiniei lui Damon [START_REF] Mayaffre | Rôle et place du corpus en linguistique[END_REF], care crede că cele două abordări ale corpusului, deductivă și inductivă, stau față în fată și se pot, uneori, completa. Deși opțiunea sa metodologică în privința tratării corpusului este inductivă, cercetătorul, plecând de la o descriere exhaustivă și sistematică a unităților materiale lingvistice ale corpusului, își organizează parcursul interpretativ de jos în sus, însă nu exclude o constantă și necesară întoarcere la text: «Pour les uns, le corpus est un observatoire d'une théorie à priori, pour les autres, le corpus est un observé qui permet de décrire puis d'élaborer des modèles à posteriori. Théorie et empirie, déduction et induction, linguistique de la langue et celle de la parole..., en ce moment, l'épistémologie fondamentale de la discipline se joue et se rejoue, parfois avec naïveté, parfois avec force, dans la réflexion sur les corpus.»12 În opinia noastră, cele două tipuri de abordări ale corpusului corpus-based și corpus-driven sunt complementare, precum și abordarea cantitativă și cea calitativă. Abordarea cantitativă ajută la definirea ipotezelor de cercetare, utilizând date măsurabile, iar abordarea calitativă sprijină formularea chestiunilor de cercetare specifice, utilizând analiza conținutului, de aceea, vom opta pentru o abordare mixtă.

În urma investigațiilor întreprinse, constatăm că, în spațiul cercetărilor lingvistice românești preocupările pentru exploatarea corpusurilor cu mijloace informatice nu reprezentau un fenomen de o amploare deosebită, la sfârșitul secolului al XX-lea și începutul secolului al XXI-lea [START_REF] Cherata | SILEX -Un sistem lexico-morfologic computerizat pentru analiza textelor românești[END_REF]Barbu, Tufiș, Diaconu, Diaconu, 1996;Tufiș, Barbu, Pătrașcu, Rotariu, Popescu,1997;[START_REF] Tămâianu-Miorița | Analiza sintagmatică a textelor românești prin mijloace informatice: Proiectul Siastro[END_REF]Tufiș, Ion, Ceaușu, Ștefănescu, 2011;[START_REF] Mărănduc | Continuitate şi sincronizare terminologică în Gramatica Academiei, ediţiile din 2005-2008[END_REF]. După anul 2000, se pune problema dezvoltării tehnologiilor informatice pentru a studia limba română [START_REF] Cristea | Resurse lingvistice românești și tehnologii informatice aplicate limbii române, consultat în 10[END_REF]Tufiș, Filip, 2002] și, în octombrie 2001, a fost creată în Academia Română, Comisia de Informatizare pentru Limba Română (CILR) și Consorțiului de Informatizare pentru Limba Română (ConsILR), cu scopul de a apăra identitatea limbii române prin promovarea studiilor dedicate ei, dintro perspectivă informațională.

După cum remarcăm, în perioada actuală, lingvistica românească este racordată la cea internațională și cercetătorii români [START_REF] Coman | Automatic Identification and Classification of Legal Terms in Romanian Law Texts[END_REF][START_REF] Păiș | A Processing Platform Relating Data and Tools for Romanian Language[END_REF] creează sau adaptează instrumente pentru studierea limbii române: aplicații informatice de adnotare automată, aplicații de extragere a informaților și de regăsire a informației în text etc, respectând standardele care reglementează la nivel internațional aceste activități, cu scopul de a conferi vizibilitate cercetării lingvistice românești.

Caracteristici ale corpusului. Prezentarea corpusului de lucru

Corpusul de lucru propus este reprezentat de ghiduri turistice generale despre România, originale, imprimate, în română și în franceză, publicate după anul 2000. Așa cum am constatat, în urma cercetărilor întreprinse, există un decalaj important între cele două spații culturale, în ceea ce privește evoluția ghidurilor turistice, în general, și a celor despre România, care reprezintă obiectul nostru de studiu, în particular. Precizăm că am selectat doar ghiduri originale în română și în franceză, traducerile nu fac obiectul studiului nostru. Decalajul se explică prin faptul că s-au scris și publicat mai puține ghiduri generale în România, deoarece cele mai multe publicații recente sunt despre regiuni sau orașe, obiective tematice. Tabelul 1 -Prezentare corpus de lucru Este de menționat în legătură cu cele două ghiduri românești, notabile pentru analiza noastră, publicate în 2007 și, respectiv, în 2015, că autoarea textului, pentru ambele ghiduri, este Mariana Pascaru. Considerăm că al doilea ghid al autoarei poate a fi privit ca o revizuire și o dezvoltare a primului ghid și, din aceste motive, trebuie să ținem cont în analize, de aceste limite importante în accepția conceptului de corpus, aplicate textelor în limba română.

Macrostructura ghidului din 2007, România: ghid turistic, cuprinde 3 capitole introductive, cu informații generale despre țară, cadrul natural și date istorice, după care urmează descrierea și prezentarea obiectivelor incluse în patrimoniul mondial al UNESCO. Observăm că itinerariile detaliate, propuse ca mod de a parcurge spațiul României, intitulate "Trasee românești", nu utilizează un criteriu unitar de clasificare, al regiunilor, după cum se poate remarca în denumirile date: "Marea Neagră", "Valea Prahovei", "Maramureș", "Bucovina", "Culoarul Rucăr-Bran", "Castelul Bran", "Cazanele Dunării", "Oltenia de Nord", "Munții Apuseni", "Transfăgărășan", "Ținutul Neamțului". Ghidul din 2007 se încheie cu un capitol intitulat România -repere citadine. Având mai puțin de 100 de pagini, cu ilustrații și harta țării, detaliată pe secțiuni la finalul ghidului, în acest ghid, nu găsim nicio informație practică referitoare la orarul de vizitare al siturilor și muzeelor, nicio indicație despre posibilitățile de a lua masa sau de a te caza.

Compararea celor două ghiduri în limba română ne oferă posibilitatea de a observa că ghidul turistic, România, publicat în 2015, vine cu o viziune nouă asupra structurării textuale a informațiilor referitoare la dimensiunea istorică, geografică și culturală: macrostructura textului este organizată diferit, în sensul că, în capitolul introductiv, intitulat Bine ați venit în România!, pe lângă reperele istorice și datele generale, au fost introduse, 2 capitole inedite pentru un ghid românesc, respectiv, Cele mai frumoase 10 locuri din România și Cele mai interesante 10 experiențe românești. Ghidul propune informații fundamentale și detaliate despre fiecare regiune, la care se adaugă și detaliile practice necesare pentru a vizita diferite obiective: telefon, orar de vizitare, prețul biletului, căi de acces, dar și informații de tip anecdotic, în secțiunea Știați că? Latura practică a ghidului este pusă în valoare și în ultimul capitol, Recomandări și informații utile.

Corpusul nostru de lucru conține cele patru ghiduri originale franceze contemporane, (altele care mai există, precum Guide Gallimard și Lonely Planet reprezintă traduceri și acestea nu fac obiectul studiului nostru), printre cele mai cunoscute și cumpărate în Franța și care, după cum propune Mariagrazia [START_REF] Margarito | Quelques configurations de stéréotypes dans les textes touristiques, dans Baider, Fabienne, La Communication touristique : approches discursives de l'identité et de l'altérité[END_REF], pot fi clasificate în două mari categorii: culturale (GB 2004și GV 2008) și practice (GR 2018și GPF 2018).

Ghidurile culturale propun, în viziunea autoarei menționate, cunoștințe mai detaliate despre istorie, istoria artei, etnologie, etnografie, literatură, cinema, iar cele practice diminuează cantitativ dimensiunea culturală în favoarea informațiilor practice, absolut necesare pentru călătorie. Însă, aceste frontiere stricte între ghid cultural și ghid practic se estompează după cum precizează Mariagrazia Margarito, deoarece s-a produs o evoluție după anul 2000, în sensul că și ghidurile culturale au introdus informații practice referitoare la adrese de cazare și pentru a mânca, iar ghidurile practice au îmbogățit secțiunile cu informații culturale.

Comparabilitatea. Criterii

Specialiștii în lingvistica de corpus dau o definiție destul de restrictivă a comparabilității unui corpus. Pentru unii, de exemplu, pentru Déjean și Gaussier [2002], două corpusuri de limbă L1 și L2 sunt comparabile dacă partajează o cantitate de lexeme care nu este neglijabilă, comparabilitatea fiind deci o proprietate legată de partajarea unui lexic comun.

Pentru Wolfgang Teubert [1996: 245] comparabilitatea se situează la nivelul criteriilor utilizare pentru eșantionarea corpusului și putem ține cont de domeniu de referință, într-o primă fază, la care se pot adăuga: tema, genul textual, perioada de publicare: « Des "corpus comparables" sont des corpus en deux langues ou plus composés de façon identique ou similaire. Les textes qu'ils contiennent peuvent être classés selon une variété de traits intralinguistiques et extralinguistiques. Le domaine, par exemple, peut être une caractéristique pertinente pour la composition du corpus. »13 În literatura de specialitate sunt prezentate mai multe criterii care pot fi utilizate pentru a calcula gradul de comparabilitate între două sau mai multe texte pe care intenționăm să le regrupăm într-un corpus. Putem efectua această regrupare după criteriile calitative, precizate de către Douglas [START_REF] Biber | Using Registered-diversified Corpora for General Language Studies[END_REF] și John [START_REF] Sinclair | Preliminary Recommendations on Corpus Typology, consultat în 24 ianuarie 2020[END_REF], utilizate în stilistică precum gen, autor, perioadă, mediu, precum și după un număr mare de măsuri cantitative bazate pe frecvența cuvintelor, în opinia lui Adam [START_REF] Kilgariff | Comparing Corpora[END_REF]. Adesea, aceste criterii pot fi aplicate atât textelor monolingve, cât și celor bilingve.

Criteriul central pentru constituirea unui corpus comparativ este, în esență, credem noi, comparabilitatea dată de apartenența la același gen discursiv, pentru că genurile discursive pot fi supuse unei comparații între două sau chiar mai multe limbi și circumstanțele de comunicare pot fi similare. În plus, am adăuga noi, utilizarea de corpus comparabil permite accesul direct la folosirea reală a lexemelor în fiecare limbă. Acest criteriu nu este însă suficient, deoarece și alte elemente, evocate de John [START_REF] Sinclair | Preliminary Recommendations on Corpus Typology, consultat în 24 ianuarie 2020[END_REF], precum perioada publicării și varietatea autorilor au impact asupra organizării textuale și asupra limbajului, constituind criterii de comparabilitate între două limbi.

În etapa de constituire a corpusului, alcătuit din texte originale comparabile, ne-am ghidat după criteriile propuse de către cercetătorul Stig [START_REF] Johansson | On the role of corpora in cross-linguistic research[END_REF], specialist recunoscut în domeniul corpusurilor multilingve, care consideră pertinente următoarele aspecte de care trebuie să ținem cont pentru a grupa textele: data publicării, genul textual, domeniul de referință. Aceste ghiduri sunt comparabile în ceea ce privește genul discursiv și perioada de publicare (după anul 2000), ceea ce ne va permite să observăm ce asemănări și diferențe se pot produce în contexte discursive similare.

Corpusul nostru de lucru este un ansamblu de date lingvistice, construit, pe de o parte, în funcție de tipologia textelor, și, pe de altă parte, în funcție de coerența textelor. Coerența poate să fie determinată de diverși factori, precum contextul de producere al textelor (data publicării, genul discursiv, domeniul de referință) sau prezența fenomenului lingvistic studiat (particularitățile pragmatico-retorice care evidențiază dimensiunea publicitară a mesajului lingvistic actualizat în ghidurile turistice, de exemplu).

Limitele corpusului de lucru

În urma investigațiilor întreprinse pentru constituirea materială a corpusului în vederea exploatării automatizate, am constatat că există o disparitate între cele două spații culturale: român și francez, atât în ceea ce privește preocuparea românilor și francezilor pentru călătorii, cât și în ceea ce privește literatura turistică disponibilă. În spațiul românesc, am identificat foarte puține ghiduri turistice originale, generale, despre România, care au apărut după anul 2000 (doar 2 care să poată fi comparate cu ghidurile franceze), pe când, în spațiul francez, cititorii-călători beneficiază de o ofertă foarte largă și editarea de carte turistică reprezintă un segment foarte important pe piața de carte specializată, ghidurile turistice vânzându-se în 10 milioane de exemplare anual.

Dacă dorim să ne bazăm pe frecvența ocurențelor în ceea ce privește faptele de limbă studiate pe un corpus, este important să comparăm texte de talie comparabilă. În ceea ce privește corpusul nostru, suntem tributari faptului că textele în limba română sunt de talie mai mică și, din această cauză, ori de câte ori va fi posibil, vom utiliza și date procentuale pentru a realiza comparații. Având în vedere acest aspect, rezultatele obținute și interpretarea lor trebuie văzute în limitele celor două corpusuri, francez și român. În ultimul caz, faptul că cele două texte au același autor, Mariana Pascaru, reduce și mai mult posibilitatea oricărei generalizări legate de ghidurile în limba română și ne vom baza pe cele două ghiduri pentru a stabili piste indicative asupra caracteristicilor textelor în română.

Comparabilitatea în interiorul corpusului francez

Se poate ușor constata că, ghidurile franceze sunt supuse unor constrângeri legate de genul ghidului turistic. Mai precis, observăm că există o schemă de organizare textuală internă, specifică genului ghid turistic, după tipologia propusă de Mariagrazia [START_REF] Margarito | Quelques configurations de stéréotypes dans les textes touristiques, dans Baider, Fabienne, La Communication touristique : approches discursives de l'identité et de l'altérité[END_REF]. Indiferent de categoria din care face parte, ghidul francez general, în privința unei destinații, are o macrostructură (în termenii lui Adam), [2008: 261] proprie, care ține și de clasificarea lor în colecții de ghiduri. Macrostructura unui ghid cuprinde capitole și subcapitole care oferă informații generale despre destinație (istorie, geografie, gastronomie, viața rurală, religie, economie, credințe și tradiții etc), informații utile pentru organizarea călătoriei (adrese, mijloace de transport etc), itinerarii propuse, urmărindu-se, în general, un parcurs regional, detaliate în prezentarea localităților și a obiectivelor interesante de vizitat.

Indiscutabil, clasificarea ghidurilor franceze în "ghiduri culturale" și "ghiduri practice" poate fi nuanțată, dar, din punctul nostru de vedere, ea ilustrează foarte elocvent manifestările, mai mult sau mai puțin pregnante, în fiecare categorie, ale caracterului enciclopedic a acestui gen discursiv. Ghidurile culturale (Guide Bleu și Guide Vert) furnizează mult mai multe informații cu caracter istoric, geografic, cultural și antropologic, urmând un spirit enciclopedic și științific. Aceste ghiduri vizează un public cultivat, avid de erudiție și privilegiază informațiile cu caracter cultural care contribuie la înțelegerea țării pe care cititorul-călător o vizitează iar informațiile practice au o prezență relativ scăzută.

Investigarea comparativă a Guide du Routard și Guide du Petit Futé, care sunt considerate "ghiduri practice", ne oferă posibilitatea de a constata că aceste ghiduri propun informații generale despre țară, atracții turistice și itinerarii prin țară. În Guide du Routard, capitolul Roumanie utile, de exemplu, situat în arhitectura textuală a ghidului chiar înainte de prezentarea itinerariilor pe regiuni, demonstrează caracterul practic al ghidului, care se adresează, mai degrabă, călătorului independent, care are nevoie să găsească informații rapide și precise despre găzduire, transport și masă, pentru că acest tip de public nu apelează, de obicei, la serviciile unei agenții de turism.

Metodologia obținerii și prelucrării corpusului

Culegerea datelor Constituirea materială a corpusului în vederea exploatării automatizate a necesitat o primă etapă de numerizare. Ghidurile turistice menționate au fost scanate și ocerizate cu programul ABBYY FineReader PDF 14 . Am considerat preferabil să comparăm doar texte originale iar cercetarea noastră vizează doar materialul textual, ceea ce ne-a ghidat în faza de editare și curățare a datelor lingvistice.

Fișierele scanate sunt supuse ocerizării, proces prin care recuperăm doar textul necesar investigării, salvat apoi în fișiere cu formatul rtf. Ocerizarea cu acest program ne-a permis păstrarea caracterelor cu diacritice, specifice limbii române, deoarece programul recunoaște 198 de limbi, printre care și limba română. Ceea ce este interesant în parametrii de ocerizare ai programului este că putem alege modul de prezentare al documentului final și am ales ca prezentarea textului în pagină să fie identică cu originalul pentru formatul rtf. Această alegere se justifică metodologic prin faptul că permite păstrarea structurii textului original care ne va ajuta în analiza elementelor lingvistice. După aceea, pentru tratarea automatizată a datelor cu ajutorul programelor specializate, acest format va fi modificat prin convertirea fișierelor în format Word și text.

Editarea datelor (curățare, codare, formatare). Fișierele obținute (atât cele în limba română cât și cele în limba franceză) au fost curățate în format Word de imperfecțiunile care s-au produs în timpul recunoașterii optice a caracterelor și au fost înregistrate în formatul text, utilizat de programul IRaMuTeQ pentru textele în limba franceză și de concordanțierul Lucon pentru textele în limba română. Fișierele text au fost salvate cu Unicode UTF 8 pentru păstrarea caracterelor cu diacritice. Aceleași fișiere corespunzătoare fiecărui ghid în limba franceză au fost înregistrate și în format Word, pentru a putea fi investigate cu programul de lectură a corpusului Cordial Pro, care funcționează prin integrarea profundă în suita Microsoft Office și înlocuiește corectorul Word original dar are posibilități de analiză mult mai performante, prin raportare la dicționarele integrate.

Trebuie să menționăm că, pentru fiecare ghid în limba franceză, fișierele obținute au fost editate cu programul Notepad ++, pentru a fi aduse în formatul utilizat de programul IRaMuTeQ. Este un format de text brut dar care utilizează câteva convenții de codare simple ce presupun scrierea unei linii de cod la începutul fiecărui fișier global al ghidului sau al fiecărui fișier tematic, linie care trebuie să aibă următoarea formă: **** *Meta1_Val1 *Meta2_Val2 … *MetaN_ValN, în care *Meta_Val declară o metadată a textului, "Meta" este numele dat variabilei calitative, adică identitatea ghidului (GB, GV, GR și GPF), limba în care este scris textul și "Val" este valoarea descriptivă a corpusului GEN (general) sau a subcorpususlui tematic (economie, în cazul nostru). Tabel 2 -Dimensiunea corpusului scanat și ocerizat 4.1. Instrumente de lucru pe corpus. Programe de analiză Studiul nostru cantitativ și calitativ se bazează pe exploatarea automatizată a corpusului, cu ajutorul concordanțierului Lucon15 (doar pentru textele în limba română) și, doar pentru textele în limba franceză, cu ajutorul programului informatic de lectură a corpusului, IRaMuTeQ16 și cu programul Cordial Pro 17 . Prezentarea care urmează vizează explicitarea particularităților acestor programe și, în acest fel, metodologia de cercetare care va fi aplicată pe corpus.

Lucon

Concordanțierul Lucon (Lucene based concordancer), adaptat pentru limba română de cercetătorul Cătălin Mititelu, permite căutarea de termeni în baza unui index intern. Prin urmare, orice document trebuie mai întâi să fie indexat. Pentru a construi un index, trebuie accesat meniul Concordanță, din care se alege opțiunea Creează index și se pot seta parametrii incluși în concordanțier. În prezent, Lucon poate lucra cu text simplu sau fișiere XML, tipul acestora fiind recunoscut din extensia de fișier. Prin urmare, orice fișier final .xml este indexat ca fișier XML, altfel este indexat ca fișier text simplu (deocamdată, Lucon nu funcționează cu fișiere de tipul .doc, .docx. .xsl).

Concordanțierul permite căutarea termenilor în corpus și afișează toate formele flexionare ale termenului căutat și numărul de ocurențe pentru fiecare formă. În casetele din dreapta, putem avea acces și la contextele de apariție a termenilor.

Figura 1 -Afișarea formelor flexionare ale termenului căutat și a numărului de ocurențe

IRaMuTeQ. Tipuri de analiză posibile cu IRaMuTeQ

IRaMuTeQ (« Interface de R pour les Analyses Multidimensionnelles de Textes et de Questionnaires ») este un program liber și deschis de analiză de date textuale sau de statistică textuală și se bazează pe limbajele de programare R și Python, dezvoltat în cadrul Laboratorului LÉRASS (Studii și cercetări aplicate în științe sociale), de la Universitatea din Toulouse.

Funcționarea programului constă în pregătirea datelor și în scrierea scripturilor care sunt apoi analizate în programul de statistică R. Rezultatele vor fi afișate, în final, de interfața grafică. Fișierele pe care le supunem analizei trebuie sa fie în format text brut (.txt) și să conțină semnele de punctuație. Prima linie a textului trebuie să fie codată cu variabile descriptive ale textului și modalități și nu trebuie să conțină alte caractere.

Programul ne dă posibilitatea de a alege parametrii de indexare ai textului și am optat pentru parametrul UTF 8 utilizat pentru codarea textului. IRaMuTeQ transformă tot textul în minuscule pentru a nu diferenția cuvântul scris cu minusculă, de același cuvânt scris cu majusculă, la început de propoziție.

Programul IRaMuTeQ propune diferite tipuri de analize (Figura 13) bazate pe : lexicometrie (Statistici), metodele statistice (Calcularea Specificităților, Analiza factorială sau Clasificări), vizualizarea datelor textuale (Norul de cuvinte) sau analiza rețelelor de cuvinte (Analiza similitudinilor). (tn) Dintre aceste tipuri de analize, am ales să ilustrăm cu propriile capturi de ecran care au rezultat în timpul testării programului și să prezentăm pe cele pe care le utilizăm în cercetarea noastră: Statistici, Calcularea specificităților.

Figura 2 -Tipuri de analize posibile cu IRaMuTeQ A) Statistici textuale

Această analiză propune statistici simple pe corpus textual : efectivul tuturor formelor (numărul total de ocurențe, care poate fi diferit, în funcție de faptul dacă textul este lematizat18 sau nu) [START_REF] Tufiș | Servicii Web lingvistice ale ICIA, în Lucrările atelierului Resurse lingvistice și instrumente pentru prelucrarea limbii române, Iași, 14-15 decembrie 2007[END_REF], efectivul termenilor activi (cuvintele autosemantice) și suplimentari (cuvintele sinsemantice) dar și lista termenilor clasați în categoria hapax.

Lista de termenilor autosemantici, cu numărul de ocurențe pentru fiecare termen și categoria lor gramaticală, este disponibilă. Termenii autosemantici sunt numiți de IRaMuTeQ termeni activi și programul încadrează, în mod implicit, în această substantive, adjective, verbe și adverbe. Tot sub formă de tabel sunt disponibili și termenii suplimentari și termenii clasați în hapax. Cuvintele sinsemantice sunt numite de program termeni suplimentari și în această categorie se regăsesc, în mod implicit: articolul hotărât și cel nehotărât, adjectivele pronominale posesive și cele interogative, pronumele posesive, demonstrative și cele relative, conjuncțiile, onomatopeele și prepozițiile. Formele de hapax reprezintă cuvintele care nu apar decât o singură dată în corpusul textual.

Opțiunile suplimentare ale analizei statistice textuale ne permit, pentru fiecare formă lematizată (cu un click dreapta pe forma respectivă), afișarea formelor asociate lemei respective și a concordanțierului cu segmentele de text în care figurează forma respectivă.

B) Calcularea Specificităților și Analiza factorială a corespondențelor Această analiză permite identificarea cuvintelor specifice dintr-un fișier, clasate în subcategorii și realizează o analiză factorială a corespondențelor sub formă de tabel comparativ, definit cu variabilele și modalitățile specificate de noi (Figura 5). De exemplu, în tabelul încrucișat următor, din Figura 5, putem observa pe un subcorpus tematic, cultură, construit de către noi, originar din cele 4 ghiduri franceze, care sunt cuvintele cele mai frecvente în fiecare ghid, referitoare la acest subcorpus tematic: «roumain» (român) înregistrează numărul cel mai mare de ocurențe în Guide du Petit Futé, 109 și 78 de ocurențe în Guide Vert. Fără îndoială, în legătură cu arta religioasă și cu bogatul patrimoniu din acest domeniu, lexemul «église» (biserică) are maximum de ocurențe -27, în Guide Bleu etc. Figura 3 -Specificități și Analiza factorială a corespondențelor, tabel comparativ cu termenii activi și numărul de ocurențe specifice temei "Cultură" din cele 4 ghiduri franceze Atunci când am codat fișierele pentru a putea fi investigate cu programul, am scris linia de cod necesară la începutul fiecărui text, care conține variabile calitative și modalități, precedate întotdeauna de 4 asteriscuri (****). Cele 3 variabile necesare, stabilite de către noi, au fost următoarele: *i_GB, de exemplu, pentru care i reprezintă identitatea ghidului (vom mai avea și GV, GR, GPF, adică cele 4 ghiduri franceze investigate), urmată de *l_FR, adică l reprezentând variabila care specifică limba în care este scris textul și cea de a treia variabilă *t_GENERAL sau *t_ECONOMIE, t reprezentând tematica ghidului, respectiv, un ghid general sau un subcorpus tematic. Modalitățile stabilite reprezintă identitatea ghidului: *GB (Guide Bleu), *GV (Guide Vert), *GR (Guide du Routard) și *GPF (Guide du Petit Futé). Aceste modalități și variabile calitative, precedate de asterisc și urmate de de numele variabilei, ne vor permite studierea corpusului în două feluri: fie studiem fiecare text individual, fie putem crea un fișier global cu toate cele patru ghiduri, ceea ce ne va permite studierea în paralel a textelor și obținerea de tabele încrucișate cu datele supuse investigației, pentru a putea observa similitudini și diferențe pe baza lor. Vom putea selecta toate modalitățile unei variabile sau numai anumite modalități, după cum se observă în figura următoare, Figura 4. Figura 4 -Alegerea modalităților și a variabilelor pentru parametrarea analizei De asemenea, putem realiza și reprezentări grafice cu termenii selectați (Figura 5) dintre termenii specifici sau să realizăm o analiză de tipul TGen (crearea de tipuri generalizate). Putem vizualiza specificitățile și putem afișa concordanțierul corespunzător. Precizăm că pentru a genera graficul următor am selectat cuvintele respective din tabelul de mai sus (Figura 3).

Figura 5 -Reprezentare grafică realizată cu o serie de termeni referitori la "Cultură", prezenți în cele patru ghiduri Menționăm un alt aspect foarte important al acestui tip de analize și anume faptul că putem alege din parametrii de lectură a corpusului cheile de lectură, respectiv, prezența sau eliminarea unei anumite clase gramaticale. Vom opta pentru a studia, de exemplu, doar substantivele, doar adjectivele din tot corpusul etc: 0 înseamnă eliminarea clasei respective, 1 = activarea în analiză a clasei gramaticale respective și 2 = forme suplimentare.

Cordial Pro

Programul Cordial Pro este proprietate a Synapse Développement, societate de la Toulouse, specializată în Inteligența Artificială aplicată textelor și tratării automatizate a limbajului. Principalul său punct forte constă în integrarea profundă în suita Microsoft Office, programul înlocuiește corectorul Word original. În total, Cordial Pro are integrate 15 dicționare diferite, inclusiv dicționarul în limba franceză Littré, precum și antonime, abrevieri și semne, rime etc. Software-ul efectuează analize tematice, contextuale și semantice, furnizează statistici (duplicate, propoziții excesiv de lungi, repetări etc.) și semnalează erori tipografice. Menționăm că programul de lectură a corpusului Cordial Pro integrează și clasificarea textelor în funcție de genuri discursive și, plecând de la un fragment extras dintr-un text, permite precizarea apropierii față de alte genuri repertoriate în program. De exemplu, textul supus analizei, poate fi comparat de către program, în privința rezultatelor statistice afișate, cu texte literare, jurnalistice, tehnice, juridice și comerciale.

Concluzii

Prezentarea corpusului, a metodologiei și a instrumentelor de lucru, în acest articol, ne-a permis stabilirea coordonatelor pentru o viitoare cercetare pe care cadrul limitat al acestui studiu nu ne permite să o detaliem. Analiza statistică a corpusului de ghiduri turistice va permite, de exemplu, abordarea dimensiunii tematice a ghidurilor, a interdisciplinarității, precum și a adjectivelor și substantivelor evaluative, ca mărci ale subiectivității.

Considerăm că prezentarea diferitele accepții ale termenului corpus și a cadrului teoretic al lingvisticii de corpus ne vor permite să abordăm specificitatea ghidului turistic în calitate de gen discursiv, cu scopul de a studia limbajul utilizat.

Credem că utilizarea instrumentelor informatice ne permite să dăm mai multă vizibilitate rezultatelor cantitative, valabile și pertinente, pentru a le insera în abordarea calitativă. Trebuie să remarcăm că, programele informatice, care asistă munca cercetătorului cu analize automate și calcule statistice, au câștigat notorietate în cercetările lingvistice actuale, în general, însă, alegerile metodologice și interpretarea rezultatelor aparțin cercetătorului.

Semnalăm că, pentru a realiza o analiză cu mijloace informatice, trebuie să ținem seama și de gradul de intervenție al cercetătorului. De exemplu, programul IRaMuTeQ realizează o analiză automată, care presupune pregătirea de către cercetător a datelor brute, cu scopul de a realiza analize lexicometrice sau statistici textuale în vederea detectării regularităților, specificităților, a termenilor recurenți. Analiza automată cu acest program se interesează, în primul rând, de structura lexicală a textului și fișierele text trebuie formatate de către cercetător, pentru a corespunde exigențelor programului.

În opinia noastră, ceea ce este important a observa, este că programele de tip concordanțier (Lucon) au fost special concepute pentru a identifica termeni preciși dintr-un ansamblu textual și de a-i localiza, raportând fiecare ocurență la un context de apariție. Ele permit și numărarea ocurențelor și situarea lor în cadrul discursului.

După cum putem remarca, chiar dacă recurgerea la aceste instrumente se dovedește a fi prețioasă pentru a observa mai bine proprietățile lingvistice ale corpusului supus analizei, rezultatele tratării informatice a corpusului nu reprezintă deloc rezultatele analizei. Tabelele lexicale obținute ne pot oferi grile de lectură, dar interpretarea acestor date ne aparține și este legată de problematica de cercetare pe care ne-am stabilit-o.

Se poate constata că instrumentele informatice permit navigarea rapidă între date și degajarea elementelor cantitative, însă, interpretarea lor adecvată revine cercetătorului, acesta este cel care produce rezultate tangibile ale analizei, făcând legătura între rezultatele informatice ale investigării corpusului și problematica de cercetare elaborată.

Bibliografie:

Barbu, Ana Maria, Tufiș, Dan, Diaconu, Călin, Diaconu, Lidia, 1996, Argument pentru necesitatea lucrului pe corpus, în Dan Tufiș, (ed), Limbaj și tehnologie, Editura Academiei Române, București,

« La linguistique de corpus a été développé pour extraire d'un corpus les connaissances linguistiques nécessaires à l'enseignement des langues ; un corpus étant un ensemble collecté et ordonné de données langagières réelles. Faisant partie de la linguistique appliquée, la linguistique de corpus n'a jamais revendiqué réellement de cadre théorique propre. Cependant, elle a procuré une manière nouvelle de regarder le langage. La linguistique de corpus situe la signification dans le discours, dans l'interaction entre les gens, plutôt que dans l'esprit des locuteurs. »[START_REF] Teubert | La linguistique de corpus : une alternative[END_REF]

"Doar cuvintele luate în contextul lor au sens, și ceea ce semnifică este determinat de colocațiile lor contextuale." (tn)

"adică ascendentă, sau de jos în sus, în opoziție față de o abordare top-down, analitică sau de sus în jos." (tn)

"Lingvistica de corpus nu are nicio categorie descriptivă dobândită, nu mai mult decât cuvinte, părți de vorbire, componente ale gramaticii elementelor constitutive sau trăsături semantice. Ea începe prin a pune la îndoială dovezile și a le testa. Ce fenomene lingvistice se găsesc într-un corpus, ce elemente au tendința de a se produce în coocurență, ce condiționări sunt observabile? Abia atunci lingvistica de corpus se întreabă cum pot fi clasificate datele." (tn)

"Pentru unii, corpusul este un observator al unei teorii a priori, pentru alții, corpusul este un observat care face posibilă descrierea și apoi dezvoltarea modelelor a posteriori. Teorie și empirism, deducție și inducție, lingvistică a limbajului și cea a vorbirii ..., în acest moment, epistemologia fundamentală a disciplinei este jucată și rejucată, uneori cu naivitate, alteori cu forță, în reflecția asupra corpusurilor." (tn)

""Corpusuri comparabile" sunt corpusuri în două sau mai multe limbi compuse în mod identic sau similar. Textele pe care le conțin pot fi clasificate în funcție de o varietate de caracteristici intralingvistice și extralingvistice. Domeniul, de exemplu, poate fi o caracteristică relevantă pentru compoziția corpusului."(tn)

Programul ABBY FineReader PDF este disponibil pe site-ul https://pdf.abbyy.com/fr/ și este prezentat în acest mod: "FineReader PDF permite profesioniștilor să maximizeze eficiența în spațiul lor de lucru digital. Beneficiind de cea mai recentă tehnologie OCR de la ABBYY, alimentată de Inteligența Artificială, FineReader PDF facilitează scanarea, găsirea, modificarea, protejarea sau partajarea tuturor tipurilor de documente și lucrul în colaborare la acestea în același flux digital."(tn)

Concordanțierul Lucon este disponibil la adresa : https://sourceforge.net/projects/lucon/

IRaMuTeQ (« Interface de R pour les Analyses Multidimensionnelles de Textes et de Questionnaires ») poate fi accesat în varianta 0.7 alpha 2, de pe adresa de internet : https://sourceforge.net/projects/iramuteq/

"Lematizarea cuvintelor necunoscute este un proces statistic, bazat pe reguli induse din lexicoane. Lema pentru un cuvânt necunoscut este aleasă dintr-un set de leme candidat generate cu aceste reguli. Mecanismul de selecție este bazat pe un Model Markov care a fost antrenat pe leme cu aceeași etichetă morfo-sintactică."


Jean-Marie Seca

Recension

ou non, émanant des établissements d'enseignement et de recherche français ou étrangers, des laboratoires publics ou privés.

Seca Jean-Marie, « Recension du livre de Gilles FERRÉOL (sous la direction de), 2000, Dictionnaire de l'Union européenne, Paris, Armand Colin, 192 p., ISBN 2-200-26112-8 », in Psihologia sociala, n° 8, Université A.I. Cuza de Iasi, n° 8, 2001, pp 168-169. L'Europe serait-elle complexe au point qu'il serait inutile de chercher à la comprendre et de pénétrer ses modes

  d'organisation et sa dynamique ? Il est facile et démagogique de répondre par la positive à cette question. L'éloge de la fuite n'est surtout pas à l'ordre du jour, quoique certains puissent être tentés par le chant des sirènes du refuge nationaliste et exclusiviste. La réalité européenne peut certes être vite symbolisée par la matérialité d'une devise commune (l'Euro) et de moyens de paiements correspondants ou par l'existence d'un drapeau ou d'un hymne (Neuvième Symphonie de Ludwing van Beethoven). Sa dimension plurielle, multiculturelle, son traitement interdisciplinaire, son histoire autant que les fondements juridiques et institutionnels expliquent cependant la complémentarité et la variété des contributeurs (Yves Jean Beloeil-Benoist, Marc Blanquet, Dominique Breillat, Noël Flageul et Gilles Ferréol) de ce Dictionnaire, élaboré sous la direction du dernier auteur. Ce livre est surtout un outil de réflexion et une référence pour mieux connaître, de façon approfondie et globale, les institutions et les questions européennes essentielles (unité politique, relations extérieures, commerciales, élaboration du budget, mode de gouvernement, gestion de l'environnement, régulations agricoles, culturelles, diplomatiques, économiques, éducatives, financières, industrielles, militaires, monétaires sociales ou syndicales) sans se perdre dans un jargon incompréhensible. Le langage reste, en effet, précis tout en étant limpide et abordable par le commun des mortels composant le corps électoral des nations de notre vieille péninsule. La projection dans le futur est l'un des aspects les plus appréciables d'un tel écrit dont l'objet même, en évolution constante, suscite des questions nouvelles et des modifications permanentes. La discussion et les échanges intergouvernementaux sur l'élargissement de l'Union Européenne à d'autres pays comme ceux de l'ancien bloc communiste (Croatie, Hongrie, Pays Baltes, Pologne, République Tchèque, Roumanie, Slovénie, etc.), Chypre, la Turquie ou Malte, est éclairée par un traitement rigoureux, multidimensionnel, et des annexes fournies. Qui sait ce que pèsera l'ensemble des 48 pays d'Europe en 2050, du point de vue démographique, comparativement à l'an 2000 (soit environ 729 millions d'habitants) ? Une hypothèse moyenne des Nations Unies prédit le chiffre de 628 millions d'âmes européennes, soit 7 % de la population mondiale, c'est-à-dire environ 14 % de moins par rapport au total de l'an 2000. En 2050, l'Asie compterait 5,268 milliards d'habitants et l'Afrique 1,766 milliards. Ainsi, cet élargissement n'apparaît pas seulement comme la réalisation d'un but de solidarité économique et politique avec les peuples et les États de l'Europe centrale et orientale, y compris la Russie, mais aussi en tant que moyen vital de constituer un marché puissant, attractif et un bloc géostratégique et militaire susceptible d'équilibrer l'emprise, non pas des Etats-Unis d'Amérique comme on le dit de façon Seca Jean-Marie, « Recension du livre de Gilles FERRÉOL (sous la direction de), 2000, Dictionnaire de l'Union européenne, Paris, Armand Colin, 192 p., ISBN 2-200-26112-8 », in Psihologia sociala, n° 8, Université A.I. Cuza de Iasi, n° 8, 2001, pp 168-169. obsessionnelle depuis une dizaine d'années, mais plutôt celle des grandes puissances du 22 e siècle que seront, sans aucun doute, la Chine et l'Inde. Cette contribution incite donc à une extrapolation temporelle et permet, du même coup, de resituer les questions européennes dans un environnement mondial, conformément aux ambitions des pères fondateurs (d'Aristide Briand ou Winston Churchill à Konrad Adenauer, Alcide De Gasperi ou Robert Schumann, pour n'en citer que quelques-uns) dont l'énoncé figure bien sûr dans la liste des 228 entrées organisant la structure de ce dictionnaire. Les concepteurs du Marché Commun ont, dès le départ (Traité de Rome de 1957), conçu la « machine européenne » comme un système institutionnel ambitieux, progressif, contractuel et complexe. Il a fallu des années de patiente négociation (cf. les dates clés, décrites dans le livre) pour parvenir à élaborer les savants équilibres juridiques, techniques, parlementaires et organisationnels que les « Eurosceptiques » n'hésitent pas à déconsidérer afin d'inviter les citoyens d'Europe à baisser les bras face à ce que certains ont pu qualifier de « technocratie bruxelloise ». Confronté à de tels réflexes frileux et dangereux, il est plus urgent que jamais de réhabiliter et diffuser l'idée que l'Europe, au même titre que les tristement célèbres Tours Jumelles de New York ou au même degré que la notion de démocratie, est un assemblage délicat et un projet à construire chaque jour. Cette bataille pour que vive au quotidien le mythe démocrate doit se faire selon un dosage subtil de passion, de savoir et de science. La livraison du Dictionnaire de l'Union européenne et sa traduction roumaine toute récente aux éditions Polirom de Iasi sont une bonne nouvelle pour tous ceux qui veulent continuer à construire malgré les vents contraires. Ils permettent surtout, à chacun d'entre nous, de se tenir informé et, par conséquent, de faire ses choix en termes de vote et d'action politique. Ce qui n'est pas une petite affaire si l'on se réfère notamment au « Non » du référendum irlandais sur le Traité de Nice dont d'aucuns expliquent l'avènement par le « manque de connaissances des votants ». Jean-Marie SECA