Căror Fenomene

Corespunde În

Limba Română

Alexandru Mardale

DESPRE CONCEPTUL DE SALIENŢĂ LINGVISTICĂ ŞI

Keywords: În lucrarea de faţă, avem două obiective : discuţie, prin prisma acestui concept, câteva fenomene binecunoscute, pe care le vom analiza ca manifestări lucrările străine, relativ nou, însă fenomenele, acesta apare în diferite domenii. 2.1. Salienţa în domenii altele decât lingvistica Iniţial, termenul salienţă a fost evocat în Gestalt theorie), dar şi în ştiinţele vizuale (spre exemplu, în publicitate), pentru, unii cercetători .1. Foarte scurt istoric Inspirându-se din analizele Primii care l-au exploatat

revistei Faits de Langue 39 din 2012, Paris, Ophrys) se bazează pe un concept care, după ştiinţa noastră, nu a fost încă (riguros) definit în lingvistica românească. Este vorba despre noţiunea de salienţă, pe care am tradus-o din franţuzescul saillance (cf. englezescul saliency).

ca mijloace de reliefare). Amintim şi cercetările lui Henri Weil (sfârşitul secolului al 19-lea) asupra organizării discursive a enunţului şi rezultatele sale în legătură cu noţiuni ce ţin de lingvistica enunţiativă (temă -remă, informaţie cunoscută -informaţie nouă, ordinea constituenţilor în frază, fond comun de cunoştinţe etc.)

Salienţa lingvistică în prezent. Ierarhii de salienţă

Recent, utilizarea conceptului a fost extinsă şi la alte ramuri ale lingvisticii, mai precis la pragmatică, fonetică-fonologie şi, nu în cele din urmă, la morfo-sintaxă şi semantică.

Astfel, se consideră că o unitate lingvistică este salientă când aceasta prezintă o serie de proprietăţi categoriale, lexicale, sintactice, semantice şi / sau prozodice -intonaţionale speciale. Spre exemplu, la nivelul categoriilor, un pronume (accentuat), un nume propriu sau un nume cu articolul definit (în limbile în care acesta există) este mai salient -atât ca tip de denotaţie / referinţă, cât şi ca poziţie sintactică ocupată în enunţ -decât un nume nud (adică fără articol) sau un adjectiv. La fel, în ce priveşte funcţiile sintactice şi rolurile tematice care le sunt asociate, se consideră că Subiectul sau Complementul de Agent -şi rolul tematic care îi este asociat în mod prototipic, anume Agentul -este mai salient decât Obiectul (direct), având de obicei rolul Pacient sau Temă.

Se admite în consecinţă că există ierarhii de salienţă, care combină diverşi factori (a se vedea, între alţii, (Silverstein 1976), [START_REF] Bossong | Empirische Universalienforschung[END_REF], (Lazard 1994)). Notăm că nu toţi factorii care pot conferi caracterul salient unui obiect lingvistic se situează pe acelaşi plan. Unii ţin de însuşi obiectul lingvistic (adică sunt interni sau inerenţi acestuia -vezi factorii menţionaţi în (i) -(iv) mai jos), pe când alţii ţin de contextul în care apare obiectul lingvistic (adică sunt externi sau contextuali -vezi factorii menţionaţi în (v) -(vii) mai jos):

(i) statutul categorial al unui cuvânt (pronume, nume propriu, grup nominal cu sau fără articol);

(ii) tipul de denotaţie al acestuia (individ (i.e., referenţial), proprietate (i.e., nereferenţial));

(iii) rolul tematic pe care îl poartă (Agent, Cauză, Instrument, Temă, Pacient etc.);

(iv) prezenţa trăsăturilor de : (a) O asemenea ierarhie a fost propusă de către [START_REF] Aissen | Differential Object Marking: Iconicity vs. Economy[END_REF] şi, respectiv, [START_REF] Laca | Gramaticalización y variabilidad -propriedades inherentes y factores contextuales en la evolución del acusativo preposiciónal en español[END_REF](Laca , 2006)), pentru a descrie fenomenul de marcare diferenţială a subiectului şi a obiectului (direct) în diverse limbi (cf. şi (Mardale 2007(cf. şi (Mardale , 2009(cf. şi (Mardale , 2010) ) pentru română):

(A) pronume [+ uman] > nume proprii [+ uman] > pronume [+ animat] (B) GN definite [+ uman] > nume proprii [+ animat] > prpnume [-animat] (C) GN nedefinite specifice [+ uman] > GN definite [+ animat] > nume proprii [animat] (D) GN nespecifice [+ uman] > GN nedefinite specifice [+ animat] > GN definite [-animat] (E) GN nespecifice [+ animat] > GN nedefinte specifice [-animat] > GN nespecifice [-animat]
Pe baza unei astfel de ierarhii (care, de altfel, poate fi folosită şi la descrierea altor fenomene decât cele pentru care a fost propusă iniţial), se poate prezice sau, altfel spus, calcula gradul de salienţă al unei unităţi lingvistice (cf. [START_REF] Grosz | Centering: A Framework for Modelling the Local Coherence of Discourse[END_REF]).

Principiul stabilirii gradului de salienţă este următorul: cu cât un cuvânt are mai multe proprietăţi de un anumit tip, acesta se va situa în fruntea ierarhiei de salienţă, având mari şanse de a fi marcat într-un anume fel (morfo-sintactic, lexical, prozodic etc.). Invers, cu cât un cuvânt are mai multe proprietăţi de tip opus, acesta se va situa în partea de jos a ierarhiei, fiind analizat ca antisalient şi neputând în consecinţă fi marcat1 .

Tipuri de salienţă lingvistică

Corelativ cu aceste distincţii şi în paralel cu natura dublă a factorilor de salienţă (inerenţi şi contextuali, vezi mai sus), se vorbeşte de două tipuri de salienţă lingvistică (Landragin 2004(Landragin , 2007)):

(i) salienţa inerentă;

(ii) salienţa construită (sau dobândită sau contextuală).

Primul tip poate fi, la rândul lui, de două feluri: (a) salienţa indusă de proprietăţi extralingvistice (este cazul cuvintelor cu referent unic în clasa lor, numite şi singletons, spre ex., Soarele, Luna) ; (b) salienţa indusă de proprietăţi (pur) lingvistice (este cazul unor categorii gramaticale, cum ar fi pronumele, numele proprii).

Al doilea tip se referă la structurile în care un constituent devine salient în virtutea ocurenţei în respectiva construcţie. S-a observat că cel mai adesea apariţia într-o astfel de construcţie este însoţită de un marcaj specific, prozodic, lexical, morfologic (este cazul marcajului zis diferenţial al subiectului, al obiectului sau al construcţiilor dislocate, clivate, emfatice etc.).

Dificultăţi de analiză

S-a subliniat, în numeroase rânduri, dificultatea analizei diverselor fenomene declanşate de salienţa lingvistică. Această dificultate e cauzată în cele mai multe cazuri de acţiunea simultană a factorilor ce ţin (i) de salienţa inerentă (şi în cazul cărora marcarea specifică este adesea obligatorie) şi (ii) de salienţa contextuală (în cazul cărora, marcarea specifică este de cele mai multe ori doar facultativă).

În încheierea acestei secţiuni, reţinem că salienţa lingvistică se referă la fenomene complexe, adesea dificil de delimitat, care se situează în mod frecvent la interfaţa dintre morfo-sintaxăsemantică, pe de o parte, şi pragmatică -discurs, pe de altă parte.

Despre câteva manifestări ale salienţei lingvistice în limba română

În cele ce urmează, vom ilustra pe scurt, cu date din română, câteva manifestări ale salienţei lingvistice. Mai exact, vom analiza unele aspecte ce ţin de structura informaţională a enunţului. Pentru analiza unor fenomene de salienţă ce ţin în special de morfo-sintaxă şi semantică, în limba română, cititorul interesat este invitat să consulte lucrările noastre citate în bibliografie.

Despre structura informaţională a enunţului

Cu privire la structura informaţională a enunţului, cele două gramatici de referinţă recente ale limbii române, GALR II 2008 şi GBLR 2010, notează că informaţia dintr-un enunţ se organizează în funcţie de mai multe aspecte, cum ar fi noutatea şi / sau importanţa informaţiei vehiculate, aşteptările interlocutorului etc. Aceste aspecte au o incidenţă asupra organizării enunţului care se reflectă de cele mai multe ori în structura acestuia. Mai exact, este vorba de fenomene care ţin fie de ordinea sau de reorganizarea constituenţilor, fie de marcarea lor prin mijloace specifice. Multe dintre aceste fenomene au fost analizate ca manifestări ale unor mecanisme lingvistice mai generale cunoscute ca tematizare şi rematizare.

Tematizarea, după GBLR 2010: 613, care o numeşte şi topicalizare, « constă în plasarea în poziţia iniţială din enunţ a unui component căruia nu-i este caracteristică această poziţie ».

Rematizarea, potrivit aceleiaşi lucrări (p. 615), « constă în marcarea caracterului de remă a unei secvenţe din enunţ. Structura tipică de rematizare este cea care izolează tema (…) scoţând astfel în relief rema (…) ». Rematizarea este adesea pusă în legătură cu focusul (componentă a informaţiei noi, elementul reliefat prin contrast pe un anumit fundal) şi cu focalizarea (procedeul de reliefare a informaţiei noi cu diverse mijloace).

În cele ce urmează, vom descrie câteva contexte de tematizare şi de rematizare în română, pe care le vom considera ca manifestări ale salienţei dobândite sau construite. Mai precis, vom trece în revistă câteva dintre mijloacele prin care se realizează salienţa construită la nivelul enunţului : (i) mijloace prozodice, (ii) mijloace morfo-sintactice, (iii) mijloace lexicale.

Mijloacele de exprimare a salienţei construite la nivelul enunţului

Mijloace prozodice

Este vorba despre prezenţa accentului frastic şi a conturului intonaţional (ascendent sau descendent, în funcţie de tipul de frază iar, atunci când este cazul, de tipul de dislocare operat).

GALR II 2008: 913 subliniază că acest tip de marcaj este obligatoriu pentru orice constituent reliefat (prin tematizare zisă forte sau focalizare). Cu alte cuvinte, toate structurile de reliefare au o prozodie specială, pe când numai unele dintre ele fac apel şi la alte mijloace de marcare (a se vedea următoarele două subsecţiuni).

Astfel, în ce priveşte constituenţii dislocaţi la stânga din frazele asertive şi imperative, conturul intonaţional este ascendent (marcat cu săgeată care urcă) şi adesea urmat de o scurtă pauză (altfel spus, se caracterizează printr-o prozodie neintegrată, marcată în exemplele de mai jos prin simbolul diez). Notăm că nu pare să existe vreo constrângere de ocurenţă pentru constituenţii din acestă poziţie, nici la nivelul categoriei (nume, adjectiv, adverb, propoziţie etc.), nici la nivelul funcţiei sintactice (argument, adjunct):

(1) a.

Cartea ↑ (#) nu i-a plăcut niciodată.

(Subiect) b.

Să facă un astfel de gest ↑ (#) nu mi-aş fi imaginat.

(Obiect direct) c.
Frumoasă↑ (#) n-a fost nici când era tânără.

(Nume predicativ) d. Diseară ↑ (#) să vii ! (Circumstanţial)
În schimb, în frazele interogative, conturul intonaţional al acestor constituenţi este unul descendent (şi urmat de o scurtă pauză):

(2) a.

Şi voi ↓(#), ce propuneţi ? (Subiect) b.

Să nu faci nimic toată ziua ↓(#), nu te-ai plictisit ?

(Obiect indirect) c.
Cinstit ↓(#), să fie el oare ? (Nume predicativ) d.

Dar maîine ↓(#), poţi să vii ? (Circumstanţial)

Cu privire la constituenţii dislocaţi la dreapta şi cei din poziţie incidentală, oricare ar fi tipul de frază în care apar, aceştia au un contur intonaţional descendent, fiind separaţi de o scurtă pauză (sau chiar de două dacă este vorba de incidente):

(3) a.

Nu i-a plăcut niciodată, ↓(#) cartea.

(Obiect direct) b.

Nu numai că nu i-a plăcut niciodată, ↓(#) cartea (#), dar a şi urât-o. c.

N-a ajuns atât de târziu, ↓(#) niciodată.

(Circumstanţial) d.

N-a ajuns, ↓(#) niciodată (#), atât de târziu.

Un alt mijloc de aceeaşi factură sunt falsele condiţionale. Acestea sunt introduse întotdeauna de conjuncţia dacă şi apar în mod necesar ca dislocate la stânga. Au o prozodie neintegrată (sunt deci urmate de o scurtă pauză) şi exprimă opoziţia în raport cu fraza principală (care este de obicei postpusă). Uneori, conjuncţia dacă poate apărea în corelaţie cu adverbul atunci (6) a.

Dacă Ion e cuminte, atunci Petre e un sfânt. b.

Dacă asta îţi place, atunci pe cealaltă o vei adora. c.

Dacă acum e cald, înseamnă că nu ştii cum a fost luna trecută. d.

Dacă şi eu sunt exigent, atunci ce să mai zicem de colegii mei de la lingvistică.

Un alt mijloc este reprezentat de secvenţa ca … să, formată din complementizatorul ca şi morfemul conjunctivului, să. Ca apare obligatoriu în frazele subordonate la conjunctiv, atunci când înaintea acestuia (mai precis, a morfemului să) este inserat un constituent focalizat şi care se află la origine (adică înainte de deplasarea în poziţia focalizată, într-o altă poziţie a frazei (de obicei postverbală)).

Constituenţii care apar între ca şi să pot purta un accent contrastiv şi îndeplini, ca în exemplele de mai jos, diverse funcţii sintactice, subiect (7a), obiect direct (7b), circumstanţial (7c-e):

(7) (www.tisport.blogspot.com, 11 febr. 2012) În fine, conjuncţia iar poate fi citată ca mijloc de exprimare a salienţei unui constituent în special când acesta din urmă este raportat la un altul, din acelaşi enunţ. După cum se ştie, iar exprimă un sens care redă sensurile conjuncţiilor şi şi dar (cf. fr. tandis que). La nivelul interpretării, aceasta pare să introducă întotdeauna un contrast între doi constituenţi. Din punctul de vedere al topicii, al doilea constituent (adică cel contrastat, reliefat) urmează în mod obligatoriu imediat după iar (cf. [START_REF] Bîlbîie | Expressing Contrast in Romanian: the conjunction iar[END_REF], [START_REF] Bîlbîie | Grammaire des constructions elliptiques. Une étude comparative des phrases sans verbe en roumain et en français[END_REF]). Cu alte cuvinte, aşa cum se poate observa din contrastul între x şi x' din exemplele de mai jos, poziţia imediat adiacentă lui iar este rezervată constituentului salient, indiferent de funcţia sintactică a acestuia. ( 8 ?? Organizatorii sosesc azi, iar invitaţii mâine.

În exemplele de mai sus, variantele marcate cu asterisc sau cu semne de întrebare sunt gramaticale, însă au o altă interpretare. Frazele (8b' şi d'), de pildă, sunt acceptabile dacă contrastul se realizează între constituenţii GP pe scaune / GD organizatorii şi, respectiv, GP pe canapea / GD invitaţii.

Mijloacele lexicale

Ne referim aici la o serie de locuţiuni şi construcţii mai mult sau mai puţin împietrite. În cele mai multe dintre cazuri, acestea se apropie de statutul categorial şi de funcţionarea prepoziţiilor, deşi sunt formate din elemente dintre cele mai diverse (prepoziţii, substantive, verbe invariabile, adverbe): în ceea ce priveşte, cu privire la, cât despre, în privinţa, în legătură cu, referitor la, dinspre partea. Multe dintre ele sunt calcuri după alte limbi şi pot prezenta diverse restricţii de folosire (de pildă, gruparea cât despre (cf. fr. quant à) se foloseşte pentru introducerea ultimului argument / punct abordat dintr-o listă dată).

Oricare ar fi aceste restricţii, de altfel puţin pertinente pentru discuţia de faţă, reţinem că toate mijloacele lexicale menţionate mai sus au în comun faptul de a introduce un constituent tematizat. Reţinem de asemenea că acestea se pot asociindu-se în mod facultativ cu alte tipuri de marcaj (de pildă, cu topica iniţială şi / sau cu o prozodie specifică, neintegrată). Exemplele următoare ilustrează câteva astfel de construcţii:

(9) a.

Constantin Bălăceanu-Stolnici: 'În ceea ce priveşte bunele maniere, nu există compromis '. (www.eva.ro, 4 iunie 2011) b.

Dinspre partea "închinării" interne, nu m-ar mira foarte mult să se concretizeze, având în vedere că "bărbaţii" noştri politici sunt cei descrişi de către Caragiale. (www.romania-mariei.blogspot.com

Rezumat

Am constatat în paragrafele precedente că româna prezintă un inventar destul de bogat de mijloace de marcare a constituenţilor ce intră sub incidenţa tematizării şi a rematizării. Astfel, am înregistrat, după modelul celor mai recente gramatici explicative româneşti, o serie de mijloace prozodice (accentul şi conturul intonaţional), morfo-sintactice (construcţiile iniţiale în de urmat de participiu trecut, adjectiv sau nume nud, falsele condiţionale, conjuncţia iar, morfemul discontinuu ca..să de la conjunctiv) şi lexicale (locuţiunile prepoziţionale de tipul în ceea ce priveşte). Considerăm toate aceste mijloace ipostaze ale salienţei lingvistice construite.

Aşa cum am putut observa, aproape niciunul dintre ele nu apare singur, ci de cele mai multe ori se asociază cu altele, astfel că se poate ajunge la situaţii de marcaj multiplu. Cu alte cuvinte, unul şi acelaşi fenomen -ca expresie a salienţei lingvistice, se poate manifesta printr-un cumul de mărci / mijloace lingvistice (reamintim construcţiile de tematizare forte cu supinul, în care apar deopotrivă mărcile morfo-sintactice (anume de), prozodice (accentuare frastică şi prozodie neintegrată), topica (poziţia exclusiv iniţială)).

Concluzii

În loc de concluzie, dorim să reluăm două idei pe care le-am expus în acestă scurtă contribuţie. Prima este că salienţa lingvistică reprezintă un concept pertinent pentru analiza şi explicarea a numeroase fapte de limbă. Suntem deci de părere că merită reţinut şi exploatat şi în română cu studii de detaliu.

A doua este că avem însă de-a face cu o noţiune ce se caracterizează printr-o anumită dificultate în abordare, iar aceasta se întâmplă în special pentru că se referă la fenomene a căror complexitate este adesea greu de măsurat. Cu privire la acest ultim aspect, reţinem de asemenea că dificultatea abordării şi adoptării conceptului poate veni şi din următoarele motive: existenţa mai multor tipuri de salienţă lingvistică (inerentă şi construită), existenţa a numeroşi (şi eterogeni) factori de salienţă (lingvistici şi extralingvistici), existenţa diverselor grade sau trepte de salienţă şi, nu în ultimul rând, situarea diverselor fenomene la interfaţa dintre gramatică şi discurs. Considerăm totuşi că această dificultate este numai aparentă şi că ea nu ar trebui să priveze conceptul de interesul pe care îl merită.

Varietätengeschichte romanicher Sprachen. Festschrift für Jens Lüdtke zum 60. Geburtstag. Tübingen, Stauffenburg, p. 195-303. Laca, Brenda, 2006

ON THE CONCEPT OF LINGUISTIC SALIENCY AND THE PHENOMENA TO WHICH IT CORRESPONDS IN ROMANIAN (Abstract)

Some recent foreign linguistic studies have been based on a concept that has not been defined yet, to our knowledge, in Romanian linguistics. Namely, it is about the notion of saliency (cf. Fr. saillance < Engl. saliency).

This term is rather new, even at international level. However, the phenomena it describes are not. It has been first in use in psycho-cognitive sciences, dealing with the analysis of the form of an object (cf. Gestalt theory), but also in visual sciences, to show the detachment of a figure on a ground. Broadly speaking, some researchers have assimilated in this concept the prominence phenomena, while others have related it to contrasting, emphasis or, in other words, making prominent.

Whatever the definition level, one thing seems to be common in all of them: to be salient means to first come to one 's mind, visually, to catch one's attention (Landragin 2007).

Starting from these features, linguists have taken the concept, exploiting it first in stylistics. Recently, its use has been extended to other fields as well, from sentence discourse organisation to morphosyntax and semantics. It is admitted that a linguistic object is salient when it has a series of special lexical, syntactic, semantic and/or prosodic properties. This article proposes to deal extensively with the concept of linguistic saliency and to support it with data from Romanian. Namely, we will re-discuss, considering this concept, some well-known phenomena, which we will try to interpret as instantiations of linguistic saliency: issues related to the sentence information structure, especially strong topicalisation and focalisation.

  definitudine (definit, nedefinit), (b) specificitate (specific, nespecific), (c) animacitate (animat uman, animat non uman, inanimat); (v) topicalizarea (topicalizat, netopicalizat); (vi) focalizarea prin (a) accentuare contrastivă, (b) dislocare / detaşare din poziţia iniţială;(vii) prezenţa modificatorilor.

  , "El objeto directo", în Company Company (ed.), Sintaxis historica del español.Vol 1: La frase verbal, México, Universidad Nacional de México.Landragin, Frédéric, 2004, "Saillance physique et saillance cognitive", Cognition, Représentation, Langage (CORELA), nr. 2, revistă electronică. Landragin, Frédéric, 2007, "Saillance", Sémanticlopédie. Dictionnaire de sémantique, disponibil la adresa: www.semantique-gdr.net/dico/index.php/Saillance Landragin, Frédéric, 2009, "De la saillance visuelle à la saillance linguistique", prezentare la colocviul Saillance, aspects linguistiques et communicatifs de la mise en évidence, Geneva, 12-14 noiembrie 2009. Langacker, Ronald, 1991, Foundations of Cognitive Grammar, Stanford. Manoliu-Manea, Maria, 1993, Gramatică, pragmasemantică şi discurs, Bucureşti, Editura Litera. Mardale, Alexandru, 2007, "Microvariation within Differential Object Marking: Data from Romance", prezentare la simpozionul Linguistic Symposium on Romance Languages 37, University of Pittsburgh. Mardale, Alexandru, 2009, Les prépositions fonctionnelles du roumain. Études comparatives sur la marquage casuel, Paris, L'Harmattan. Mardale, Alexandru, 2010, "Éléments d'analyse du marquage différentiel de l'objet dans les langues romanes", Faits de Langue. Les Cahiers, nr. 2, Paris, Ophrys, p. 161-197. Mardale, Alexandru, 2011, "Aspects de la saillance linguistique en roumain (1)", Analele Universităţii din Bucureşti. Limba şi literatura română, LX, p. 67-82. Mardale, Alexandru, 2012, sub tipar, "Le trait [+ personne] comme facteur de saillance en roumain", Faits de Langue, nr. 39, Paris, Ophrys. Niculescu, Alexandru, 1959, "Sur l'objet direct prépositionnel dans les langues romanes", Recueil d'études romanes. IX ème Congrès International de linguistique romane à Lisbonne, Bucarest, p. 103-124. Niculescu, Alexandru, 1965, Individualitatea limbii române între limbile romanice, Bucureşti, Editura Ştiinţifică. Negoiţă-Soare, Elena, 2002, Le supin roumain et la théorie des catégories mixtes, Thèse de doctorat, Université Paris Diderot & Universitatea din Bucureşti. Pană Dindelegan, Gabriela, 1998 / 2003, "Un tipar sintactic de tematizare forte. De văzut, am văzut destule", în Gabriela Pană Dindelegan 2003, Elemente de gramatică. Dificultăţi, controverse, noi interpretări, Bucureşti, Editura Humanitas Educaţional, p. 151-164. Pană Dindelegan, Gabriela, 2007, "Din nou despre participiu. Câteva precizări", Studii şi cercetări lingvistice, LVIII / 1, ianuarie -iunie. Pană Dindelegan, Gabriela, 2008, "Tipuri de gramaticalizare. Pe marginea utilizărilor gramaticalizate ale prepoziţiilor de şi la", în Gabriela Pană Dindelegan 2008, Limba română. Dinamica limbii. Dinamica interpretării, Editura Universităţii din Bucureşti, p. 227-239. Silverstein, Michael, 1976, "Hierarchy of features and ergativity", în R.M.W. Dixon (ed.), Grammatical Categories in Australian Languages, p. 112-171.

Uneori însă, antisalienţa însăşi poate fi marcată (vezi folosirea numelor nude în anumite poziţii sintactice şi / sau a unor pronume expletive, non-referenţiale).


PhDstudent Ioana -Daniela Bălăuță

Comparative approach to pragmatic-rhetorical peculiarities reflecting the advertising dimension of the linguistic message embodied in the tourist guides

Keywords: travel guide, pragmatic-rhetorical peculiarities, advertising language, quantitative and qualitative analysis, comparative approach. Introducere Omniprezentă în toate sferele societății în perioada actuală, expresie a dezvoltării economice, publicitatea, ca formă de comunicare, având drept scopuri declarate informarea și convingerea comparabile, ale ghidurilor turistice generale despre România, publicate între 2004 -2018. Am ales, sunt pertinente pentru analiza noastră doar ghidurile originale reprezentative, publicate

HAL is

2008) ; Le guide du routard. Roumanie, Hachette Tourisme, Paris, 2018. (GR 2018) ; Le Petit Futé Roumanie, Nouvelles Éditions de l'Université/Dominique Auzias &Associés, Paris, 2018. (GPF 2018).

Repere lexicografice și lingvistice pentru definirea conceptului de publicitate

Observarea, din punct de vedere comparativ, a conceptului de publicitate, căruia vom încerca să-i punem în evidență trăsăturile actualizate în scrierile turistice, încadrate în genul discursiv al ghidului turistic, cu scopul de a surprinde asemănările dar și deosebirile dintre cele două cadre culturale, român și francez, constituie punctul de plecare al demersului nostru.

În urma investigației noastre, constatăm că din toate definițiile inventariate3 , atât în limba română cât și în limba franceză, am putea reține că publicitatea asumă, în mod esențial două funcții: una comercială, respectiv, aceea de a face cunoscut un produs și una de modificare a comportamentului, de a influența consumatorul. Discurs de natură persuasivă, care vizează un efect perlocutoriu, publicitatea utilizează însă tehnici de sugestie care pot fi atât explicite, cât și implicite.

Componenta perlocutorie a mesajului publicitar este relevată cu multă perspicacitate și de către Olga Bălănescu, în definiția pe care o dă discursului publicitar: "Înțelegem prin discurs publicitar demersul persuasiv direct, cotidian care promovează un produs sau un serviciu în fata receptorului.", cercetătoarea menționând că: "Scopul imediat al discursului publicitar este să persuadeze Receptorul, să inducă o anumită componentă perlocuționară mesajului și să genereze, în consecință, manifestarea atitudinală favorabilă: achiziționarea produsului/contractarea serviciului."4

Cadrul teoretic existent în cele două spații culturale, necesar pentru a studia regulile și trăsăturile limbajului publicității Discursurile publicitare au constituit subiectul unor cercetări științifice fondate pe perspective foarte diverse. În spațiul românesc, după cum precizează Rodica Zafiu, se poate vorbi de reconstituirea unui limbaj publicitar, după anul 1990: "[...]după o lungă pauză (dominată de anunțul imperativ: "Economisiți la C.E.C. " sau de cel descriptiv și impersonal, cu valoare informativă nulă: "Magazinele si raioanele specializate ale comerțului de stat vă pun la dispoziție un bogat sortiment de articole de...")." 5 , când stilul publicitar a început să se reinstaleze în limba română.

După cum am remarcat, prin intermediul cercetărilor întreprinse, în viziunea Rodicăi Zafiu, primul studiu lingvistic, cel mai complet, care are ca obiect fenomenul publicitar este cel al Adrianei Stoichițoiu-Ichim6 din 1997. Constatăm că, în spațiul românesc, după perioada necesară, de tranziție, a deceniului '90 din secolul al XX-lea, în care și publicul s-a obișnuit cu formele mai elaborate ale discursurilor publicitare, au început să se publice abordări științifice diverse ale publicității din perspective diferite: semiotică, comunicațională, sociologică, psihosociologică. În spațiul francez, în a doua parte a secolului al XX-lea, dintre diferitele tipuri de abordări ale publicității se remarcă perspectivele: sociologică, preocupată de raporturile dintre societate și obiectele produse, ajungând chiar până la critica radicală a societății industriale dezvoltate, semiologică, psihanalitică, istorică, și comunicațională.

Pentru studiul nostru, este pertinentă perspectiva pragmalingvistică 7 asupra publicității (având în vedere mecanismele implicitului, strategiile persuasiunii), care cunoaște o materializare remarcabilă în peisajul actual al lingvisticii românești, prin studiul publicat de către Adriana-Maria Robu, în care se precizează că există o multitudine de abordări ale fenomenului publicității și că: "Înțelegerea şi descrierea discursului publicitar este făcută, de regulă, în funcție de variate criterii externe care se opresc la nivelul structurării verbale sau semiotice, al tematicii în care se încadrează sau al efectelor pe care le produce acest tip de discurs asupra receptorului."

Abordarea pragmatico-retorică a publicității

Fapt incontestabil, valorizarea referentului în publicitate se sprijină și pe reprezentarea iconică, însă, analiza noastră, particularizată pe ghidurile turistice, se bazează pe materialul lingvistic și domeniul nostru de interes îl constituie abordarea pragmatico-retorică care, prin prisma mecanismelor de persuasiune, a îmbogățit studiul discursurilor publicitare din ultimii 20 de ani ai secolului al XX-lea. În cadrul pragmatic pregătit de Austin 8 (1962) si Searle 9 (1969), Everaert-Desmedt10 (1984) abordează discursul publicitar ca pe un act locutoriu învestit cu capacitatea de a produce efecte perlocutorii asupra publicului: "faire croire"("a-l face să creadă") și "faire faire" ("al face să facă"). Adam și Bonhomme11 (1997) au stabilit filiația discursului publicitar din tradiția retorică. În cadrul pragmaticii enunțiative, Catherine Kerbrat-Orecchioni12 subliniază înclinația publicității spre implicit, spre ascunderea nivelurilor enunțiative.

În opinia noastră, tocmai această dimensiune pragmatico-retorica a publicității este ilustrată și prin ghidurile turistice care au ca scop promovarea unei destinații. Deși este un discurs hibrid, cu valențe multiple (informativ-explicative, descriptive, injonctive, argumentative, procedurale), remarcăm că ghidul turistic pune în scenă un discurs cu caracter epidictic (după caracterizarea aristotelică13 a genurilor), având ca scop principal valorizarea unui produs și urmărind să provoace o reacție la cititor, de tipul "faire faire"(a-l face să facă). Constatăm că mesajele transmise nu au doar scopul de a informa, ci au o finalitate pragmatică, aceea de a convinge, de a influența comportamentul "potențialului client", punând în valoare dimensiunea perlocutorie a limbajului publicitar materializat în ghidurile turistice.

Având ca punct de plecare observațiile făcute de lingvistul Ioan Oprea în Dicționarul de analiză a discursului, referitoare la funcțiile limbii și care precizează că: "[...] ansamblele discursive, textele, nu sunt construite prin actualizarea unei singure funcții a limbii, dar ilustrează întotdeauna manifestarea dominantă a unei funcții."14 , considerăm că funcția care le supraordonează, în ghidul turistic, pe toate celelalte ar putea fi numită funcția info-persuasivă, deoarece acest tip de text este scris pentru a-l informa și pentru a-l influența pe cititorul-călător.

Ne raliem opiniei lui Catherine Kerbrat-Orecchioni care consideră că ghidurile turistice, în felul lor, aparțin discursului publicitar, prin faptul că fac parte din dispozitivul complex al instituțiilor și organismelor care au ca scop promovarea activităților turistice. Considerăm că ghidul turistic este un instrument informativ-explicativ ale cărui multiple valențe discursive menționate sunt dominate de scopul promoțional:

« Il n'est pas exagéré de dire que le discours promotionnel surplombe et englobe les discours descriptifs, procéduraux et critiques : ce sont des « invitations au voyage » que l'on trouve dans ces guides, et ces « mises en route » (Prodhomme15 2002) sont aussi des mises en bouche, qui ont pour fonction d'allécher le lecteur. Discours incitatif donc, qui emprunte essentiellement les voies d'un discours évaluatif et plus précisément laudatif, et qui fonctionne globalement selon ce mécanisme inférentiel qui caractérise tout énoncé publicitaire :

X est bien (il possède tels attributs positifs) → consommez X. »16

Procedee care pun în valoare particularitățile limbajului publicitar în turism, ilustrate în ghidurile turistice

Credem că publicitatea turistică, în esență, trebuie să te facă să visezi. În opinia noastră, dimensiunea discursivă publicitară a ghidului se bazează atât pe strategii persuasive care apelează la seducție, la emoție, ceea ce I. C. Corjan17 numește "argumente pathemice, de ordin pur afectiv, destinate să trezească emoții, pasiuni, sentimente, solicitând sensibilitatea psihologică a publicului", cât și pe argumente logice reprezentate de figuri semantice (tropi) precum metafora, comparația și de figuri de gândire: silogisme, entimeme etc.

Considerăm că discursul turistic face apel la o anumită dispoziție afectivă pe care încearcă să o inducă cititorului-călător pentru a obține acele "efecte patemice", după cum precizează și Rodica Nagy în privința discursurilor axate pe obținerea efectelor emoționale: "În analiza discursului, P. Charaudeau folosește sintagma efecte patemice pentru a analiza structura discursurilor care se axează pe efecte emoționale în vederea atingerii unor scopuri strategice." 18 Pentru a-și atinge scopul persuasiv, efectele emoționale sunt induse cu ajutorul procedeelor de valorizare concretizate în adjective și substantive subiective, după cum precizează Kerbrat-Orecchioni, în studiul publicat în 2004, în volumul La Communication touristique : approches discursives de l'identité et de l'altérité.

Observăm că această manipulare a emoțiilor receptorului, pentru a-l influența în privința opiniilor sale, este semnalată și de către Adriana-Maria Robu în analiza limbajului publicitar: "Din rațiuni de eficientizare, limbajul publicitar îi captează atenția receptorului printr-o serie întreagă de strategii retorice. Totodată, aceasta face apel la credulitatea receptorului, ademenindu-l, manipulându-i emoțiile, ori captându-l într-un labirint ficțional extrem de atractiv." 19 Un studiu referitor la prezența și frecvența anumitor adjective evaluative pe care se sprijină construirea referentului în discursul scris al ghidurilor turistice originale despre România, publicate în română și în franceză, se regăsește în articolul nostru Adjectivele evaluative ca mărci ale subiectivității. Analiză asupra discursului ghidurilor turistice 20 . Procedeu de punere în valoare a referentului care se raportează și la puterea de seducție cu este învestit discursul publicitar turistic, utilizarea adjectivelor evaluative vizează teme precum: autenticitatea, frumusețea, notorietatea, excelența, varietatea și exclusivitatea. Adjectivele permit exaltarea calităților produselor publicitare turistice cu scopul de a convinge consumatorul și utilizarea lor în număr mare are impact pozitiv asupra cititorului-călător, în ambele spații culturale. Prezentarea unei destinații în mod pozitiv, prin exaltarea calităților care țin de autenticitate, diversitate, exclusivitate, are ca scop persuadarea destinatarului.

După cum remarcăm, recurgerea la substantive axiologice ca procedeu de valorizare în ghidurile turistice este un mijloc de a pune în valoare dimensiunea publicitară a acestora. Ne raliem opiniei lui Catherine Kerbrath-Orecchioni 21 care consideră că marea majoritate a substantivelor afective și evaluative, cu rol valorizant pentru o destinație, sunt derivate din verbele și adjectivele corespunzătoare.

Având în vedere studiul nostru menționat, referitor la adjectivele evaluative prezente în corpusul propus, constatăm că unele substantivele derivate de la aceste adjective sunt prezente în corpusul nostru: autenticitate, frumusețe, splendoare, grandoare, celebritate, admirație, notorietate, prestigiu, încântare, dar și altele care nu sunt derivate de la adjectivele corespunzătoare: tradiție, capodoperă, bijuterie.

Precizăm că datele cantitative referitoare la substantivele valorizante, prezentate în tabelul de mai jos, au fost extrase din corpusul în format electronic cu mijloace computerizate. Pentru ghidurile turistice în limba română, am utilizat concordanțierul Lucon, iar pentru textele în limba franceză, programul de lectură a corpusului IRaMuTeQ22 . Examinând tabelul contrastiv cu datele lingvistice obținute în urma investigării corpusului, observăm, pe de o parte, că ghidurile românești sunt foarte puțin valorizante din acest punct de vedere, cel al utilizării substantivelor selectate, având în vedere numărul foarte mic de ocurențe înregistrate. Pe de altă parte, în urma analizei efectuate, trebuie să precizăm că, în viziunea scriptorului-ghid francez, prin substantivele utilizate pentru construirea lingvistică a referentului, România se remarcă prin autenticitatea reprezentată de tradiții, prin bogăția mediului natural dată de faună și floră, bogăția culturală dată de patrimoniului arhitectural și artistic, prin frumusețe, dar nu excelează la capitolul notorietate. Ceea ce ne confirmă ipoteza că România, ca destinație turistică, este puțin cunoscută pentru publicul francez.

Pentru corpusul în limba franceză (scanat și ocerizat cu ajutorul programului IraMuTeQ), am obținut, în urma analizei, un tabel încrucișat și o reprezentare grafică a datelor supuse investigației. Pentru interpretarea graficului, trebuie să precizăm că în abscisă se regăsesc coordonatele care indică identitatea ghidului (respectiv, GB-Guide Bleu, GPF-Guide du Petit Futé, GR-Guide du Routard, GV-Guide Vert), parametrii stabiliți de către noi, atunci când am codat fișierele, și în ordonată logaritmii de frecvență a termenilor (de la 0 la 103 reprezintă numărul de ocurențe), iar metoda statistică numită analiza factorială a corespondențelor este integrată în acest program și permite obținerea unei reprezentări grafice contrastive a datelor lingvistice explorate.

Figura 1 -Reprezentarea grafică a substantivelor valorizante, identificate și excerptate din corpusul în limba franceză Interpretând graficul, observăm că dintre substantivele valorizante identificate în corpusul în limba franceză, care au ca sem comun "autenticitatea" (respectiv, « la tradition » « la caractéristique » și « l'authenticité »), cel mai mare număr de ocurențe se înregistrează pentru « la tradition » : 77 de ocurențe în Guide Bleu, 103 în Guide du Petit Futé, 48 în Guide du Routard și 79 în Guide Vert. Alegem să exemplificăm acest studiu cu lexemul « la tradition ».

În opinia noastră, numărul mare de ocurențe din fiecare ghid demonstrează că "tradiția" (« la tradition ») este o constantă tematică în construirea referentului România pentru publicul francez. Cu ajutorul concordanțierului integrat în programul IRaMuTeQ, putem să revenim la texte, pentru a regăsi contextele în care este utilizat acest lexem. În Guide Bleu, de exemplu, substantivul «tradition» apare în sintagme de tipul: croyances et traditions , la tradition de la bière , très attachés à leurs traditions, la représentation de la Cène est influencée par la tradition grecque, traditions monastiques, un pays de vieille tradition viticole etc.

Având în vedere această inventariere a contextelor, se desprinde foarte clar constatarea că fie că vorbim despre tradiții religioase, fie despre tradiții sociale, fie despre tradiții folclorice, acestea reprezintă un element definitoriu în viziunea scriptorului-ghid francez, pentru construirea referentului România.

Ilustrăm aceste considerații cu câteva exemple referitoare la utilizarea substantivelor valorizante în ghidurile franceze, semnalând, totodată, prezența lor și în ghidurile românești, cu referire la contexte asemănătoare (tradiții sociale, tradiții liturgice etc) : În opinia lui Catherine Kerbrath-Orecchioni (Orecchioni 2004), un alt procedeu de valorizare ar consta în introducerea de subtile conotații erotice concretizate în lexeme precum: « sensuelle », « séduire ». În acest sens, în urma analizei corpusului nostru, remarcăm în privința conceptului de "seducție" că este reprezentat printr-un cîmp semantic mai larg, în care putem include și lexemele: « fascination » (fascinație), « charme » (farmec), « attraction » (atracție), « splendide » (splendide). Am constatat că itemul lexical « charme » (farmec) înregistrează cel mai mare număr de ocurențe în corpus, respectiv, cîte 6 în ghidurile românești (RoGT 2007 și RoGT 2015), 27 în Guide Bleu, 65 în Guide Vert, 76 în Guide du Routard și 126 în Guide du Petit Futé. [GR 2018 : 11] Analizând corpusul propus, observăm că sunt menționate și câteva aspecte mai puțin mirifice, dar sunt contrabalansate imediat prin evocări pozitive, ceea ce Catherine Kerbrat Orecchioni numește « balancement axiologique » (Orecchioni 2004) pentru care, în opinia cercetătoarei, conectorul « mais » (dar, conjuncție coordonatoare adversativă) constituie operatorul privilegiat.

« Certes, les stigmates du communisme sont encore bien présents par endroits, mais la Roumanie a de nombreux atouts pour séduire : une nature généreuse, propice aux randonnées et à l'observation d'oiseaux (le delta du Danube abrite la plus grande réserve naturelle de pélicans d'Europe), une campagne authentique […]. » [GR 2018 : 11] « Bucarest n'est ni la plus belle ni la plus agréable à vivre, mais elle est sans doute la plus fascinante des villes roumaines. Quelle énergie ! Quelle superposition de styles ! » [GV 2008 : 9] "În ciuda zâmbetelor sarcastice pe care le trezește fie și numai auzul numelui Caracal (căci -nu-i așa? -toată lumea știe că la Caracal"s-a răsturnat carul cu proști"), această urbe merită o scurtă vizită. De ce? Ca să admirați casele decrepite, dar încă mândre de pe strada Iancu Jianu." [RoGT 2015: 67] Cu referire la conversația cotidiană, între tipurile de atitudini argumentative, Luminița Cărăușu 23 încadrează și justificarea, marcată prin conectorii justificatori: ca să, pentru că, de aceea. În urma cercetărilor întreprinse, considerăm că această strategie argumentativă, justificarea, care pune în valoare particularitățile publicitare ale acestui tip de limbaj, este bine reprezentată în discursul ghidurilor turistice despre România, atât în limba română, cât și în limba franceză.

"Strada Smârdan -numită altădată "Ulița nemților" ori "Strada Germană", pentru că aici își vindeau mărfurile negustorii nemți și austrieci -a fost pavată cu piatră cioplită în jurul anului 1860, ca și strada Franceză." [RoGT 2015: 26] "Odinioară era un cunoscut centru al secuimii -de aceea și era numit Novum Forum Siculorum/Szekelyvasărhely, adică Târgul Secuilor." [RoGT 2015: 138] « Si la Roumanie est aujourd'hui un facteur de stabilité dans la région, c'est sans doute parce qu'elle est parvenue à assimiler un passé d'une rare complexité et à s'affirmer comme une terre d'intelligence, à la culture féconde et originale. » [GB 2004 : 40] În urma investigațiilor întreprinse, constatăm că dimensiunea discursivă publicitară a ghidului turistic se bazează și pe argumente logice, ceea ce, în lucrarea Discursul publicitar din perspectivă pragmalingvistică, cercetătoarea Adriana Maria Robu numește "seducția de ordin argumentativ în publicitate" 24 . Cercetătoarea menționează că două dintre formele clasice de structuri argumentative utilizate în publicitate sunt silogismul și entimema, cărora li se adaugă și utilizarea conectorilor argumentativi, definiți astfel: "Conectorii argumentativi sunt reprezentați de anumite morfeme (conjuncții, locuțiuni coordonatoare sau subordonatoare, adverbe) care leagă două sau mai multe enunțuri în cadrul unui text argumentativ" 25 .

Pentru studiul nostru, este pertinentă funcționalitatea conectorilor argumentativi în discurs și avem în vedere clasificarea propusă de Jean-Michel Adam, (pe care o preluăm), privitoare la cele patru categorii de conectori argumentativi, care "cumulează funcțiile de segmentare, de asumare enunțiativă și de orientare argumentativă a enunțurilor" 26 : conectori argumentativi, sau mărci ale argumentului (deoarece, din moment ce, căci, într-adevăr, cum, chiar, de altfel), conectori argumentativi, sau mărci ale concluziei (deci, atunci, în consecință), conectori contra-argumentativi, mărci ale unui argument tare (dar, totuși, cu toate acestea) și conectori contra-argumentativi, mărci ale unui argument slab (desigur, deși, în pofida ..., cu toate că).

"Călătorind prin "cetatea de piatră" a Munților Apuseni, ne lăsăm învăluiți în atmosfera mitologică a începutului de lume, căci străbatem locuri la fel de pure și sălbatice ca în prima zi a creației. Suntem în țara Moților -regatul înălțimilor și al libertății." [RoGT 2007: 60] "Poate pentru imaginea atipică pe care o oferă: deși reușesc să păstreze întru totul contactul cu lumea de astăzi, nu au renunțat la obiceiurile transmise din străbuni." [RoGT 2007: 44] "Indiscutabil, simbol al Sighișoarei, Turnul cu Ceas, numit odinioară Turnul Sfatului (deoarece la primul nivel s-a aflat mult timp reședința Sfatului Orășenesc), străjuiește de veacuri intrarea principală în cetate." [RoGT 2015: 120] "Dacă suprapunem regiunea Balcanilor peste Europa de Sud-Est, atunci putem spune că România face desigur parte din această zonă colorată." [RoGT 2015: 7] "Fostele capitale valahe, azi niște târguri căzute în uitare, au ajuns complet în umbra Bucureștiului. Cu toate acestea, multe colțuri din aceste orășele mai păstrează amintirea vremurilor de odinioară, dacă aveți răbdare să le explorați." [RoGT 2015: 44] « Telle est la double origine de ces « vieux-croyants » russes de Roumanie, connus sous le nom de « Lipovènes », qui n'est d'ailleurs employé qu'en Roumanie. » [GB 2004 : 284] Precizăm că datele cantitative privitoare la conectori, prezentate în tabelul de mai jos, au fost extrase din corpusul în format electronic cu mijloace computerizate. Pentru ghidurile turistice în limba română, am utilizat concordanțierul Lucon (datele au fost selectate manual din lista integrală a lexemelor pe care o afișează concordanțierul), iar pentru textele în limba franceză, programul de lectură a corpusului IRaMuTeQ, care are integrate în parametrii săi, chei de lectură a corpusului în funcție de obiectivele stabilite ale cercetării. Examinând tabelul contrastiv, remarcăm că un număr mare de ocurențe îl înregistrează, atât în limba română cât și în limba franceză, conectorul "dar" («mais»). Referitor la ghidurile franceze, comparându-le între ele, observăm diferențe importante în ceea ce privește numărul de ocurențe identificate pentru conectorul « mais »: 187 în Guide Bleu, 260 în Guide Vert, 502 în Guide du Routard și 627 în Guide du Petit Futé. Acest fapt este explicabil prin diferența de talie a corpusului, Guide du Petit Futé avînd un număr de 297.437 de cuvinte, comparativ cu Guide Bleu, de exemplu, care înregistrează 121.294 de cuvinte.

Analizând datele lingvistice din tabel, observăm că, pentru scriptorul-ghid român conectorul cel mai frecvent utilizat (după "dar") este "deși". Acest conector, cu echivalentul să francez, este foarte puțin prezent (sau chiar absent, din Guide Bleu și din Guide du Petit Futé) în ghidurile franceze. În ceea ce privește conectorul « alors » (așa că, apoi, așadar), destul de utilizat în ghidurile franceze, deși, inițial, am constatat că se înregistrează un număr mare de ocurențe și în ghidurile românești ( 22), prin verificarea contextelor cu ajutorul concordanțierului Lucon, s-a dovedit că doar o singură ocurență reprezintă o utilizare ca marcă a concluziei, celelalte ocurențe reprezentând adverbul de timp "atunci".

Deși, "în consecință" («par conséquent») reprezintă un conector argumentativ, marcă a concluziei, trebuie să menționăm, pe baza analizei corpusului, că nu este utilizat nici de către scriptorul-ghid român, nici de către cel francez. Considerăm că locuțiunea conjuncțională "în consecință" («par conséquent»), care presupune o demonstrație, este, poate, prea tehnică pentru un ghid turistic. Afirmația noastră se bazează și pe faptul că portalul francez CNTRL (Centre National de Ressources Textuelles et Lexicales), un ansamblu de resurse și date lingvistice, care reunește programe de tratare a textelor și propune corpusuri, menționează că «par conséquent» este înregistrat în corpusuri literare și științifice. Interpretând graficul, observăm că numărul de ocurențe pentru conectorii comuni selectați pentru exemplificare (dintre Guide Bleu, Guide Vert, Guide du Routard și Guide du Petit Futé) este diferit de la un ghid la altul. De la 0 la 627 (maximum înregistrat), aceste cifre reprezintă numărul de ocurențe.

În urma cercetărilor întreprinse, observăm că schema logică a silogismului este construită pe baza unei premise majore, de la care se trece la o concluzie prin intermediul unei premise minore. Entimema abandonează o premisă deja cunoscută în favoarea unei concluzii. În ghidurile care constituie corpusul propus, am constatat că sunt utilizate, mai degrabă, structuri ternare de tip silogistic combinate cu ipoteza, în care prima judecată constituie o ipoteză.

"Dacă ați ajuns în Bucovina și nu ați stat pe îndelete de vorbă cu oamenii ei, pentru care respectarea tradiției e un fapt firesc, încă nu i-ați descoperit tot farmecul." [RoGT 2007: 45] "Dacă vă dezbărați de prejudecăți, vă veți putea bucura aici de una dintre cele mai neconvenționale călătorii de pe continentul european." [RoGT 2015: 6] « Notons qu'un festival médiéval a lieu à Sighisoara le dernier week-end de juillet. C'est un passage obligatoire si vous vous trouvez en Transylvanie à cette époque. » [GPF 2018 : 20] « Ainsi, le public peut s'exaspérer devant la fermeture de certains bureaux à partir de la mi-journée alors qu'il perçoit des rires, des bouchons qui sautent et des parfums explicites. » [GB 2004 : 35]

Concluzii

În cadrul limitat al acestui studiu, am observat, în primul rând, că dimensiunea discursivă publicitară a ghidului, din cele două spații culturale, se bazează atât pe strategii persuasive care apelează la seducție, la emoție, cât și pe argumente logice reprezentate de figuri semantice (tropi) precum metafora, comparația și de figuri de gândire: silogisme, entimeme etc.

În al doilea rând, am arătat că procedeele de valorizare a referentului, concretizate în adjective și substantive axiologice, sprijină obținerea efectelor emoționale, pentru ca acest tip de discurs să-și atingă scopul persuasiv. În urma inventarierii, în corpusul propus, a acestor substantive valorizante, remarcăm că, pe de o parte, atât în ghidurile românești cât și în ghidurile franceze, "tradiția" reprezintă un element definitoriu pentru construirea lingvistică a referentului România. Pe de altă parte, comparând ghidurile din cele două spații culturale, am constatat, ca ar fi necesară, poate, o atitudine mai curajoasă din partea autorilor români de ghiduri, în sensul unei mai bune valorizări a destinației, deoarece în ghidurile românești sunt prezente puține substantive valorizante.

În al treilea rând, în urma analizelor întreprinse, constatăm că dimensiunea discursivă publicitară a ghidului turistic se bazează și pe argumente logice. În acest sens, remarcăm că, în discursul actualizat în ghidurile turistice din cele două spații culturale, sunt prezente două dintre formele clasice de structuri argumentative utilizate în publicitate, silogismul și entimema, cărora li se adaugă și utilizarea conectorilor argumentativi, pe care i-am inventariat și clasificat, cu scopul de a identifica forța argumentativă a acestui tip de discurs.

Ceea ce este important de semnalat însă, pentru lucrarea noastră, este faptul că secvențele descriptive și explicative din ghid ilustrează funcția informativă, dar considerăm că informația este dată cu scopul de a convinge și atunci dimensiunea publicitară, în mod implicit și explicit, domină celelalte dimensiuni ale discursului turistic, semnalate în lucrarea noastră.

«

  Construite en 1503, elle n'est peinte qu'en 1541 par une équipe conduite par Dragos Coman, un des plus grands artistes de l'Orient orthodoxe du XVIe s. De lui on ne sar presque rien, mais ce chefd'oeuvre indique qu'il a circulé dans une Europe touchée par la Renaissance. »[GB 2004 : 226] « Vous croisez des paysans au teint cuivré et aux yeux noirs, d'autres barbus aux yeux bleus, des femmes blondes et des beautés orientales. »[GB 2004 : 282] "Farmecul Bucovinei este dat însă și de unduitoarele sale obcine […], abrupturile Munților Călimani, cu complexul de stânci 12 Apostoli, frumoasele tradiții locale."[RoGT 2007: 45] "Biserica este celebră pentru muzica de tradiție bizantină pe care o cântă corul său (Grupul Psaltic Stavropoleos) în timpul slujbelor -o muzică cu totul deosebită de cea pe care o veți auzi în majoritatea bisericilor ortodoxe românești."[RoGT 2015: 26]

"

  Nu putem să ignorăm România de astăzi -o țară europeană în adevăratul sens al cuvântului, o țară cu identitate și valori proprii, o țară seducătoare, de care nu puțini sunt cei care au rămas fascinați." [RoGT 2007: 96] « Sensuelle et joyeusement humaine, la Roumanie est belle de sa complexité. » [GB 2004 : 355] « Grâce à son isolement, ce très beau village saxon a gardé son authenticité intacte. Nul doute qu'il saura vous séduire, comme il a séduit le prince Charles qui a acheté là une demeure. » [GV 2008 : 217] « […] la Roumanie a de nombreux atouts pour séduire : une nature généreuse, propice aux randonnées et à l'observation d'oiseaux […], une campagne authentique […] ».

Figura 2 -

 2 Figura 2 -Reprezentarea grafică comparativă a conectorilor argumentativi/ contraargumentativi selectați pentru exemplificare și excerptați din corpusul în limba francezăInterpretând graficul, observăm că numărul de ocurențe pentru conectorii comuni selectați pentru exemplificare (dintre Guide Bleu, Guide Vert, Guide du Routard și Guide du Petit Futé) este diferit de la un ghid la altul. De la 0 la 627 (maximum înregistrat), aceste cifre reprezintă numărul de ocurențe.În urma cercetărilor întreprinse, observăm că schema logică a silogismului este construită pe baza unei premise majore, de la care se trece la o concluzie prin intermediul unei premise minore. Entimema abandonează o premisă deja cunoscută în favoarea unei concluzii. În ghidurile care constituie corpusul propus, am constatat că sunt utilizate, mai degrabă, structuri ternare de tip silogistic combinate cu ipoteza, în care prima judecată constituie o ipoteză.

Date cantitative extrase din corpus cu privire la substantivele valorizante

	Semul comun al	Exemple de substantive valorizante:	Număr de ocurențe înregistrate în corpus:
	substantivelor
	valorizante:		RoGT	RoGT	GB	GV	GR	GPF
			2007	2015	2004	2008	2018	2018
		tradiția / «la tradition»	3	14	77	79	48	103
	autenticitatea	caracteristica / «la caractéristique»	-	-	7	12	9	20
		autenticitatea / «l'authenticité»	-	1	3	7	12	6
	frumusețea	capodoperă / «chef-d'oeuvre»	1	1	18	11	12	6
		frumusețea / «la beauté»	-	3	10	12	11	27
		eleganța / «l'élégance»	-	2	8	2	6	11
		rafinamentul / «le raffinement»	-	2	6	5	2	2
		splendoarea / «la splendeur»	-	-	5	2	6	1
		minune / «le prodige»	-	-	3	1	-	1
		încântare / «l'émerveillement»	-	-	1	2	-	2
		admirația / «l'admiration»	-	-	1	1	-	3
		farmec / «l'enchantement»	6	7	1	1	1	8
		bijuterie / «le bijou»	-	2	-	6	6	3
	notorietatea	prestigiu / «le prestige»	-	1	5	4	-	11
		celebritatea / «la célébrité»	-	1	3	2	2	5
		notorietatea / «la notoriété»	-	-	1	9	8	3
	bogăția	bogăția / «la richesse»	-	1	26	25	13	47
	dimensiunea	măreția / «la majesté»	-	-	5	2	1	1
		grandoarea / «la grandeur»	-	-	5	5	1	5
	Tabelul 1 -

Date cantitative extrase din corpus cu privire la conectorii argumentativi/ contra- argumentativi selectați

	Tipuri de	Exemple de conectori argumentativi /	Număr de ocurențe înregistrate în corpus:
	conectori:	contra-argumentativi:
			RoGT	RoGT	GB	GV	GR	GPF
			2007	2015	2004	2008	2018	2018
		deoarece / «parce que»	1	6	1	4	3	13
	Conectori	căci / «car»	5	7	14	39	85	93
	argumentativi, mărci ale	de altfel / «d'ailleurs»	3	5	23	28	43	60
	argumentului	cum / «comment»	5	21	2	5	21	34
		din moment ce / «puisque»	-	-	-	6	8	15
	Conectori	deci / «donc»	-	-	8	21	54	103
	argumentativi, mărci ale concluziei	atunci / «alors» în consecință / «par conséquent»	1 -	1 -	37 -	90 -	40 -	111 -
	Conectori contra-	dar / «mais»	3	35	187	260	502	627
	argumentativi, mărci ale unui	totuși / «pourtant»	3	2	10	20	13	30
	argument tare	cu toate acestea / «cependant»	-	1	15	37	14	70
	Conectori contra-	desigur / «certes»	-	2	6	11	19	9
	argumentativi,
	mărci ale unui	deși / «quoique»	5	28	-	14	4	-
	argument slab	în pofida / «malgré»	-	-	19	46	19	37
	Tabelul 2 -

Catherine Kerbrat-Orecchioni, Suivez le guide ! Les modalités de l'invitation au voyage dans les guides touristiques : l'exemple de l'île d'Aphrodite, dans Baider, Fabienne, La Communication touristique : approches discursives de l'identité et de l'altérité, Paris, L'Harmattan,

2004, p 18. 2 Nicole Everaert -Desmedt, La Litanie publicitaire, valeurs fiduciaires et persuasion, in Argumentation et valeurs, G. Maurand éd. Presses de l'Université de Toulouse -le Mirail, 1984, p 126.

Menționăm: Micul dicționar academic, ediția a II-a, București, Editura Univers Enciclopedic; Trésor de la Langue Française informatisé; Le Nouveau Petit Robert de la langue française.

Olga Bălănescu, Tehnici discursive publicistice și publicitare, Ed. Ariadna, București, 2003, p.139.

Rodica Zafiu, Diversitate stilistică în româna actuală, București, Editura Universității dinBucurești, 2001,p.106.

Adriana Stoichițoiu-Ichim, Strategii persuasive în discursul publicitar (I-II), în Limbă șiliteratură, vol.2, 1997, pp. 51- 56 și vol. 3-4, pp. 45-54.

7 Adriana-Maria Robu, Discursul publicitar din perspectivă pragmalingvistică, Iași, Editura Universităţii "Alexandru Ioan Cuza", 2015.

John Langshaw Austin, How to do Things withWords, Oxford, Oxford University Press, 1962.

John Searle, Speech Acts: An Essay in the Philosophy of Language, Cambridge, Cambridge University Press, 1969.

Nicole Everaert-Desmedt, 1984, La communication publicitaire, Louvain-la-Neuve, Cabay, 1984.

Jean-Michel Adam et Marc Bonhomme, L'argumentation publicitaire. Rhétorique de l'éloge et de la persuasion, Paris, Nathan (rééd. 2012, Armand Colin), 1997.

Catherine Kerbrat-Orecchioni, Énonciation et argumentation dans les annonces publicitaires, dans Jean-Michel Adam et Marc Bonhomme, Analyses du discours publicitaire, Toulouse, Éditions Universitaires duSud, 1999, pp. 113-142.

Aristotel, Retorica, ediţie bilingvă, traducere, studiu introductiv şi index de Maria-Cristina Andrieş. Note și comentarii de Ștefan-Sebastian Maftei, București, Editura Univers Enciclopedic Gold, 2001.

Rodica Nagy, Dicționar de analiză a discursului, Iași, Institutul European, 2015, p. 163.

Sandrine Prodhomme, Voyager au Canada, la mise en route par les guides,Alinéa 13, Voyager, 2002, 123-140, apud Catherine Kerbrat-Orecchioni, 2004.

Catherine Kerbrat-Orecchioni, Suivez le guide ! Les modalités de l'invitation au voyage dans les guides touristiques : l'exemple de l'île d'Aphrodite, dans Baider, Fabienne, La Communication touristique : approches discursives de l'identité etde l'altérité, Paris, L'Harmattan, 2004, p 135.

I. C. Corjan, Enunț, text și discurs publicitar, in ROSLIR, Revista Romana de Semio-Logica (pe Internet), 2003, consultat în 29 mai 2020, disponibil la adresa : http://www.roslir.goldenideashome.com/archiv/2003_1-2/11IonCorjan2003.pdf

IRaMuTeQ (« Interface de R pour les Analyses Multidimensionnelles de Textes et de Questionnaires ») este un program liber și deschis de analiză de date textuale sau de statistică textuală și se bazează pe limbajele de programare R și Python, dezvoltat în cadrul Laboratorului LÉRASS (Studii și cercetări aplicate în științe sociale), de la Universitatea din Toulouse și poate fi accesat în varianta 0.7 alpha 2, de pe adresa de internet : https://sourceforge.net/projects/iramuteq/


est destinée au dépôt

Reprezentarea spațiului de vizitat prin spațialitatea textului: mănăstirile cu fresce exterioare din Bucovina în ghidurile turistice franceze

Ioana Daniela Balauta

To cite this version:

Ioana Daniela Balauta. Reprezentarea spațiului de vizitat prin spațialitatea textului: mănăstirile cu fresce exterioare din Bucovina în ghidurile turistice franceze. Etudes Interdisciplinaires en Sciences humaines, 2020, 7. hal-03015466


Mihai Dascălu
email: mihai.dascalu@cs.pub.ro

Lucia Larise

Stefan Stavarache
email: larise.stavarache@ro.ibm.com

Trausan-Matu

Philippe Dessus
email: philippe.dessus@upmf-grenoble.fr

Maryse Bianco
email: maryse.bianco@upmf-grenoble.fr

Conferinta Nationala de Interactiune Om-Calculator -RoCHI 2014 55

REZUMAT

Eforturile de cercetare în ceea ce priveşte analiza complexităţii textuale automate se concentrează în principal asupra limbii engleze, în prezent existând doar câteva adaptări pentru alte limbi. Pornind de la un fundament solid în ceea ce priveşte analiza discursului şi analiza complexităţii textuale bazată pe un model de evaluare validat pentru limba engleză, în lucrarea de faţă introducem un model de analiză textuală pentru limba franceză antrenat pe 200 de documente extrase din manuale şcolare franţuzeşti, pre-clasificate în cinci clase de complexitate textuală. Factorii de analiză acoperă o multitudine de dimensiuni şi sunt distribuiţi în următoarele categorii principale: de suprafaţă, factori specifici analizei sintactice, morfologice, semantice şi analiza discursului, metrici care ulterior sunt combinate prin intermediul maşinilor cu vector suport (Support Vector Machines -SVM) pentru îmbunătăţirea preciziei. La nivel global, adiţional faţă de factorii pur cantitativi de suprafaţă, anumite părţi de vorbire şi diverse metrici de coeziune sau dovedit a fi predictori de încredere raportat la nivelul de dificultate al materialelor şcolare, creând astfel o bază consistentă pentru a construi modele de încredere de evaluare automată a complexităţii textuale franceze.

Cuvinte cheie

coeziunea textelor, evaluarea complexităţii textuale, lizibilitatea, metode kernel, maşini cu vector suport (Support Vector Machines) Clasificare ACM I.2.7 Natural Language Processing.

INTRODUCERE

Notarea automată a eseurilor, identificarea de modele şi şabloane textuale sau evaluarea dificultăţii textelor reprezintă subiecte de interes în prezent în domeniul analizei textuale, a căror aplicabilitate se adresează atât mediilor academice, cât şi celor comerciale, din prisma alinierii optime la nivelul de înţelegere al cursanţilor. Pe de-o parte, grupurile de cercetare se concentrează pe analiza şi inter-conectarea volumelor mari de texte extrase din web-ul social într-o continuă extindere, în timp ce piaţa comercială este axată pe dezvoltarea de instrumente de analiză care ar putea îmbunătăţi predicţia nivelului de înţelegere şi ar putea induce un control mai bun al fluxului de informaţii de la sursă către publicul ţintă.

Un dezavantaj major al eforturilor de analiză automată a complexităţii textuale provine din lipsa de conţinut suficient în cazul unor limbi precum limba franceză, în comparaţie cu limbile pentru care există astfel de resurse (spre ex., engleza). Prin urmare, analiza multi-linguală a complexităţii textuale este încă un domeniu puţin explorat care ar putea reliefa rezultate surprinzătoare raportat la următoarele dimensiuni ale evaluării: complexitatea vocabularului, morfologia şi structura discursului. Indiferent de nivelul de analiză adresat, scopul final presupune îmbunătăţirea nivelului de înţelegere al cursanţilor.

Limba engleză are un vocabular dinamic, în continuă expansiune, iar dificultatea acesteia poate fi evaluată drept medie din punctul de vedere al timpului de învăţare pentru vorbitorii non-nativi. Pornind de la factori specifici de analiză automată, în această lucrare vom prezenta un model de evaluare a complexităţii textuale aferent limbii franceze dintr-o perspectivă nouă. Scopul nostru este de a confirma premisele analizei lingvistice pe limba engleză studiată în extenso [1, 2, 3] care demonstrează viabilitatea predicţiei automate a complexităţii unui text, dar şi de a sublinia particularităţile lingvistice şi factorii relevanţi în ceea ce priveşte evaluarea înţelegerii şi a trăsăturilor textuale specifice limbii franceze.

Bazat pe scenariul clasic de învăţare în care elevilor le sunt prezentate materiale specifice selectate de către un profesor, scopul studiului presupune evaluarea dificultăţii textelor în vederea alinierii optime cu nivelul de înţelegere al elevilor, asigurând astfel compatibilitatea dintre materialele prezentate şi cursanţi.

Totodată, evaluarea nivelului de înţelegere al elevilor poate fi realizată folosind diverse strategii precum: colectarea de feedback în timp real, teste şi examinări, evaluarea interactivităţii sau teme obligatorii. Indiferent de modalitatea de scalare a rezultatelor obţinute folosind aceste strategii în raport cu practicile actuale din sistemul de învăţământ, este evident că un factor central, cu implicaţii majore vizavi de înţelegerea cursanţilor, este reprezentat de subiectivitatea tutorelui. Astfel, profesorul poate fi indus în eroare atât de rezultate intermediare, cât şi de numeroşi factori externi, precum regulamentele şcolare. Un alt aspect problematic care accentuează subiectivismul rezidă în timpul de evaluare; astfel, evaluarea unui număr mare de teste într-un interval de timp foarte scurt este predispusă la numeroase erori umane, cu atât mai mult când analiza este realizată de un singur evaluator.

Scopul acestei lucrări este de a sprijini profesorii în evaluarea materialelor de curs, a testelor şi a materialelor opţionale disponibile în limba franceză într-un mod cât mai precis şi totodată echitabil faţă de elevi, într-o manieră reproductibilă, aplicabilă asupra unui volum mare de texte într-un interval scurt de timp şi a cărei trasabilitate poate fi controlată.

Din punctul de vedere al structurii, următoarea secţiune prezintă o vedere de ansamblu asupra metodelor şi sistemelor de evaluare a complexităţii textuale, clasificările lor, precum şi o comparaţie cu alte sisteme automate similare de evaluare a complexităţii textuale. A treia secţiune este centrată pe descrierea modelului de analiză automată a complexităţii textuale pentru limba franceză, în timp ce a patra secţiune se concentrează pe validarea modelului, reliefarea factorilor de impact major şi interpretarea rezultatelor. Ulterior, ultima secţiune este axată pe conturarea concluziilor şi pe definirea direcţiilor ulterioare de cercetare.

O VIZIUNE DE ANSAMBLU ASUPRA EVALUĂRII COMPLEXITĂŢII TEXTUALE

Măsurarea automată a complexităţii textuale a reprezentat şi reprezintă o provocare a ultimilor ani pentru profesori şi cercetători deopotrivă. Secolul al XX-lea este caracterizat de un progres puternic la nivel tehnologic care s-a repercutat în toate domeniile şi în care sistemul educaţional a trebuit să îşi adapteze rapid metodologiile pentru a fi la curent cu toate schimbările. Astfel, metodologiile de predare, notarea lucrărilor scrise sau a temelor de clasă trebuie să fie adaptate la un număr din ce în ce mai mare de elevi care vor să înveţe si să aibă acces rapid la informaţii. Elevii trăiesc într-un sistem dinamic înconjurat de activităţi sociale şi de jocuri cognitive, dar totodată receptivitatea lor se confruntă cu un factor de retenţie din ce în ce mai scăzut şi disociat. Astfel, deşi pe termen scurt memoria lor funcţionează foarte bine pe baza unor asocieri rapide, pe termen lung interconectarea informaţiilor se pierde, principalul factor fiind volumul mare de informaţii care îi înconjoară [4].

Diametral opus, profesorii trebuie să îşi adapteze stilul de predare pentru alinierea materialelor la nivelul de înţelegere şi lectură al cititorilor, cu accent pe retenţie şi pe realizarea unei reprezentări coerente a unui text care să faciliteze înţelegerea [5,6]. Astfel, în vederea realizării acestui obiectiv, tutorii trebuie mai întâi să îşi facă o imagine de ansamblu a grupului de lucru, să evalueze complexitate textuală a materialelor utilizate pentru predare şi să îşi pună frecvent şi proactiv probleme de măsurare a percepţiei individuale în ceea ce priveşte uşurinţa de lectură şi de înţelegere a elevilor.

Din intersecţia celor două perspective rezultă una din problemele majore ale sistemului de învăţământ actual şi anume alinierea materialelor prezentate la nivelul grupului ţintă datorită percepţiei diferite a indivizilor în raport cu materialul prezentat. Percepţia poate fi alterată din varii cauze precum: cunoştinţele anterioare în domeniul respectiv, familiarizarea cu limba, motivaţia personală a individului sau interesul pentru subiectul prezentat. Cu alte cuvinte, factorii principali care influenţează lizibilitatea şi facilitează înţelegerea unui text pot fi sumarizaţi astfel: nivelul de educaţie al auditoriului, capacităţile cognitive şi experienţele sale anterioare. Pornind de la factorii menţionaţi anterior, nivelul de complexitate măsurat trebuie adaptat folosind un model cognitiv al cititorului care să permită maximizarea percepţiei şi realizarea de asocieri coerente ale informaţiei prezentate.

În concordanţă cu alinierile anterioare, instrumentele software de analiză care se concentrează pe măsurarea automată a complexităţii textuale şi pe notare, trebuie să fie adaptate, în sensul că, pentru un public-ţintă, nivelurile estimate de complexitate textuală obţinute prin aplicarea unor metrici predefinite trebuie să fie relevante şi adecvate la situaţia analizată. Suplimentar, există o multitudine de factori care ar trebui luaţi în considerare: viteza de asimilare a cursanţilor (uneori corelată cu vârsta acestora), fondul cultural al subiecţilor, interesul personal, motivaţia, accesul la informaţie, dar şi capacitatea tutorelui de distribuţie a informaţiei corespunzător la gradul de înţelegere a studenţilor.

Complexitatea unui text are un impact mare asupra înţelegerii şi a capacităţii de retenţie a cursanţilor pe termen lung. Adiţional, realizarea de conexiuni coerente la nivelul informaţiilor prezentate este un factor determinant raportat la zona proximei dezvoltări (ZPD) [7] a fiecărui elev. ZPD este strâns legată de motivaţia personală a elevului, întrucât lipsa constantă de înţelegere poate cauza deficienţe mari în capacitatea acestuia de asimilare şi înţelegere, pe când o lipsă de provocare poate duce în timp la frustrare personală sau la respingerea colectivului. În acest context, tutorii/profesorii au de înfruntat în mod constant o sarcină dificilă în privinţa evaluării complexităţii textuale şi în prezentarea materialelor adecvate pentru cursanţi.

În plus, timpul joacă un rol foarte important, iar profesorii ar trebui să pună accent pe interacţiune şi pe transmiterea eficientă a cunoştinţelor, recurgând chiar la schimbări frecvente de materiale ca urmare a rezultatelor slabe obţinute în clasă. Pentru a putea facilita acest lucru într-un timp relativ scurt, utilizarea de instrumente software dedicate devine o necesitate vizavi de oferirea de suport prin reliefarea trăsăturilor textuale şi sublinierea anumitor caracteristici în cadrul materialelor de învăţare. Iniţiativa de standardizare aparţinând Common Core State [8] afirmă că analiza complexităţii textuale joacă un rol determinant în evaluarea fiecărui student în vederea pregătirii/admiterii la liceu. Astfel, următoarele trei dimensiuni concentrează viziunea asupra complexităţii textuale: analiza cantitativă, analiza calitativă şi orientarea cititorului şi a activităţii educaţionale. Prima dimensiune cuprinde factorii cantitativi (spre exemplu, frecvenţa cuvintelor sau lungimea propoziţiilor) şi reprezintă cea mai directă şi palpabilă metodă de calcul. Factorii calitativi sunt centraţi pe nivelurile de înţelegere, structură, convenţionalism de limbaj, claritate şi complexitate a termenilor. În cele din urmă, orientarea poate fi considerată cea mai dificilă dimensiune întrucât aceasta adresează cunoştinţele elevilor, motivaţia şi interesele lor.

Pornind de la ideea că o analiză viabilă nu poate fi realizată pe baza doar a unei singure dimensiuni sau factor de evaluare, setul de metrici luate în considerare şi agregate automat reprezintă un element cheie pentru evaluarea corectă şi precisă a complexităţii textuale. Marea majoritate a sistemelor existente se bazează exclusiv pe factori cantitativi simpli. Drept referinţă, există o mare varietate de soluţii utilizate în diverse programe de studiu în limba engleză [9] -spre exemplu, Lexile (MetaMetrics) [START_REF] Graesser | Coh-Metrix: Analysis of text on cohesion and language[END_REF][START_REF] Mcnamara | Coh-Metrix: Capturing linguistic features of cohesion[END_REF], ATOS (Renaissance Learning) [START_REF] François | Do NLP and machine learning improve traditional readability formulas? In First Workshop on Predicting and improving text readability for target reader populations[END_REF], Degrees of Reading Power: DRP Analyzer (Questar Assessment, Inc.) [13,14], REAP (Universitatea Carnegie Mellon) [15,16], SourceRater (Educational Testing Service) [17], the Pearson Reading Maturity Metric (Pearson Knowledge Technologies) [18], Coh-Metrix (Universitatea din Memphis) [START_REF] Page | Analyzing student essays by computer[END_REF][START_REF] Slotnick | Toward a theory of computer essay grading[END_REF]. În schimb, există un singur sistem care adresează evaluarea limbii franceze -Dmesure (Universitatea Catolică Louvain-La-Neuve) [START_REF] Sagot | WordNet Libre du Francais[END_REF][START_REF] Schulze | Measuring textual complexity in student writing[END_REF].

Dmesure integrează factori de complexitate textuală la nivel lexical şi sintactic preponderent aplicaţi asupra unor texte destinate vorbitorilor non-nativi de franceză. Metricile anterioare sunt agregate prin diverşi clasificatori (spre exemplu, arbori de decizie, regresie logistică multinomială, optimizări de tip bagging & boosting sau metode kernel: maşini cu vector suport -SVM) [START_REF] Trausan-Matu | Textual complexity and discourse structure in Computer-Supported Collaborative Learning[END_REF] în vederea generării automate de exerciţii de limbă adecvate nivelului cititorului. Textele au fost manual clasificate în conformitate cu scara CEFR (Common European Framework of Reference for Languages -Cadrul European Comun de Referinţă pentru Limbi Străine), iar validările au fost efectuate din prisma predicţiei clasificatorilor raportat la clasificarea manuală a textelor.

Extragerea unor metrici valide pentru analiza automată a complexităţii textuale nu trebuie privită ca un înlocuitor al profesorilor, ci drept suport care să îi sprijine în adaptarea facilă la schimbările sistemului educaţional şi care să le permită reacţia agilă şi integrată la dezvoltarea societăţii. Avantajele majore ale metodelor automate includ reducerea timpului de aşteptare a rezultatelor pentru teste şi examene, evaluarea la o scară mai largă, posibilitatea de a efectua evaluări mai frecvent, fără a pierde accentul pe interacţiune şi interactivitate şi fără a diminua calitatea evaluării globale.

Această lucrare îşi propune să găsească factori şi şabloane care oferă măsurători valide ale complexităţii textuale pentru texte în limba franceză, accentuând totodată impactul factorilor de profunzime care adresează morfologia, semantica şi analiza discursului.

MODELUL PROPUS DE ANALIZĂ A COMPLEXITĂŢII TEXTUALE PENTRU LIMBA FRANCEZĂ

Analiza automată a complexităţii textuale este evaluată relativ la măsurătorile obţinute şi la metricile existente pentru limba engleză [1, [START_REF] Galley | Improving word sense disambiguation in lexical chaining[END_REF][START_REF] Budanitsky | Evaluating WordNet-based Measures of Lexical Semantic Relatedness[END_REF], dar poate fi fără sens în absenţa unui model antrenat şi validat pe un corpus specific. Astfel, pornind de la experimentele anterioare propunem un model multi-dimensional de analiză a complexităţii textuale adaptat limbii franceze, integrând atât metrici clasice de suprafaţă, cât şi factori derivaţi din tehnicile de analiză şi notare automată, morfologie şi sintaxă, dar şi semantică şi analiza discursului [2,[START_REF] Budanitsky | Evaluating WordNet-based Measures of Lexical Semantic Relatedness[END_REF]. În final, subseturi de factori sunt agregate automat prin intermediul SVM-urilor [START_REF] Landauer | A solution to Plato's problem: the Latent Semantic Analysis theory of acquisition, induction and representation of knowledge[END_REF] care s-au dovedit a fi cea mai eficientă metodă de clasificare automată [START_REF] Blei | Latent Dirichlet Allocation[END_REF].

În primul rând, analiza de suprafaţă este centrată pe analiza elementelor individuale precum cuvinte, fraze şi paragrafe utilizând exclusiv statistici simple. Modelul de analiză textuală la acest nivel se bazează pe studiile lui Page [START_REF] Geisser | Predictive inference: an introduction[END_REF] privind notarea automată a eseurilor şi includ următoarele categorii inspiratele din clasele lui Slotnick [29]: fluenţă, formule standard de calcul a lizibilităţii, structură, dicţie, precum şi entropia aplicată la nivel de cuvinte şi caractere.

O subcategorie specifică de factori este centrată pe analiza complexităţii cuvintelor luând în calcul diferite metrici precum: numărul de silabe, distanţa dintre forma inflecţională, lemă şi rădăcină (stem). Specificitatea unui concept este evidenţiată prin proporţionalitatea inversă a numărului său de apariţii în documentele analizate din corpusul de antrenare (în cazul nostru, articole din ziarul "Le Monde" cuprinzând aproximativ 24 de milioane de cuvinte), dar şi de distanţa în ierarhia de concepte sau polisemia cuvântului desprinse din ontologia lexicalizată WOLF [30].

Ulterior, în cadrul analizei sintactice şi morfologice se regăsesc statistici cu privire la diverse părţi de vorbire (prepoziţiile, pronumele, substantivele şi adverbele sunt cele mai relevante), la arborele de analiză sintactică (spre exemplu, adâncimea maximă şi dimensiunea sa), precum şi o adaptare a metricilor CAF (Complexitate, Acurateţe, Fluenţă) [31] pentru franceză. Informaţiile la nivel de cuvânt sunt centrate pe forma pronumelui (singular, plural, prima, a doua sau a treia persoană) şi sunt identificate prin utilizarea de cuvinte cheie predefinite.

În final, cea mai interesantă categorie de factori este centrată în jurul analizei semantice şi a discursului, în care graful de coeziune şi legăturile coezive aferente [2, 32], lanţurile lexicale [33], elementele de conectică şi marcajele predefinite sunt componentele centrale în reprezentarea şi analiza discursului. Din punct de vedere computaţional, coeziunea este determinată de mix-ul dintre măsurătorile efectuate constând în măsurarea similarităţii semantice în ontologii lexicalizate [34], similaritatea de tip cosinus aplicată pe vectorii din spaţiul semantic al analizei semantice latentă (LSA -Latent Semantic Analysis) [35], precum şi inversul disimilarităţii Jensen-Shannon calculată pe baza distribuţiilor de probabilităţi din alocarea Dirichlet latentă (LDA -Latent Dirichlet Allocation) [36].

VALIDAREA MODELULUI

Modelul descris în secţiunea anterioară cuprinde în total 54 de factori individuali grupaţi pe categorii şi a fost antrenat pe 200 de documente extrase din manuale şcolare primare franţuzeşti clasificate în cinci clase de complexitate. Cele cinci clase utilizate sunt mapate direct pe cele cinci clase primare din intervalul 6-11 ani, astfel: CP -"Cours préparatoire" (clasa întâi), CE1, CE2 -"Cours élementaire" (clasa a II-a şi clasa a III-a), CM1 şi CM2 -"Cours moyen" (clasele a IV-a şi clasa a V-a) din sistemul de învăţământ francez. Fiecare document a fost validat manual, clasificat şi notat de experţi în lingvistică, iar corpusul selectat a fost suficient de cuprinzător pentru antrenarea SVM-ului. În final s-a aplicat validarea în cruce folosind 3-fold crossvalidation [37] pentru determinarea preciziei şi concordanţei de tip exact (EA -Exact Agreement) sau adiacent (AA -Adjacent Agreement) [START_REF] Sagot | WordNet Libre du Francais[END_REF], în raport cu procentul prin care SVM-ul a obţinut predicţii identice sau similare cu clasele de complexitate manual predefinite. Ca specificitate a analizei am optat pentru utilizarea unui kernel radial (gaussian) de grad 3 şi pentru integrarea unei metode de căutare de tip grid pentru sporirea eficienţei SVM-ului prin selectarea parametrilor optimi aferent kernel-ului (gamma şi C).

Tabelul 1 prezintă rezultatele sintetice pentru fiecare categorie de factori de complexitate textuală, în timp tabelul 2 prezintă factorii individuali ordonaţi descrescător după valoarea concordanţei exacte (EA).

Integrarea factorilor anteriori a demonstrat că măsurătorile efectuate cu ajutorul SVM-ului au fost precise şi că modelul prezentat este viabil (EA = .733 şi AA = .933 prin utilizarea tuturor factorilor de complexitate textuală implementaţi). În comparaţie cu rezultatele obţinute pe modelul de analiză a limbii engleze (EA = .779 şi AA = .997) [3], putem concluziona că rezultatele obţinute în evaluarea curentă au fost foarte bune şi promiţătoare pentru un prim experiment. De menţionat este că rezultatele obţinute pentru vocabularul englez au avut la bază 1000 de documente pre-clasificate pe baza scorului DRP [13] şi structurate în şase clase de complexitate, în timp ce modelul francez a beneficiat doar de adnotarea manuală a 200 de documente în cinci clase de complexitate.

  Tabelul 1. Dimensiunile complexităţii textuale: concordanţă exactă şi adiacentă (EA/AA).

	Dimensiunea	Categorie de factori de complexitate textuală	EA medie	AA medie
	Analiza de suprafaţă	Fluenţă	.67	.93
		Complexitatea structurii lexicale	.73	.80
		Dicţie	.33	.73
		Entropie la nivel de caracter şi cuvinte	.53	.87
		Complexitatea cuvintelor	.60	.87
	Morfologie şi sintaxă	Metrica CAF (Complexitate, Acurateţe, Fluenţă) balansată	.67	.93
		Părţi de vorbire specifice	.60	.93
		Nivelul de informare al fiecărui cuvânt	.60	.80
		Complexitatea arborelui de parsare	.73	.93
	Semantică şi analiza discursului Dificultatea discursului reliefată în graful de coeziune	.53	.80
		Conectori ai discursului	.40	.67
		Lanţuri lexicale	.60	.80