Induskulturen var en -civilisation, som var aktiv i perioden 3300–1300 f.Kr. med højdepunkt 2600–1900 f.Kr. Civilisationen lå i i det nuværende nordøstlige , og nordvestlige og var en af verdens første er.
Sammen med og var Induskulturen en af de tre tidlige civilisationer i den og den af de tre, der havde den største udbredelse med et areal på omkring 1,25 millioner km2. Civilisationen voksede frem ved breden af floden og den nu udtørrede Sarasvati-flod.
På civilisationens højdepunkt omfattede den mere end fem millioner indbyggere. Indbyggerne omkring den gamle Indusflod udviklede nye teknikker inden for håndværk og metalarbejde, hvor der blev bearbejdet , , og . Civilisationens byer er kendetegnet ved nyplanlægning, huse bygget af mursten med brændt ler, avancerede dræn-systemer, vandforsyning samt klynger af bygninger med andre formål end beboelse. 
Induskulturen er også Harappakulturen, der var det første område, der blev udgravet fra 1920'erne i det nuværende Pakistan. Pr. 1999 er der fundet mere end 1.056 byer og bosættelser. 
Induskulturens sprog er endnu ikke endeligt udforsket og dens tilknytning til andre sprog er uklar, idet kulturens skriftsprog endnu ikke er tydet. Den overvejende antagelse er, at sproget er i familie med den dravidianske eller elamo-dravidianske sprogstamme, men det er også antaget, at kulturens sprog var et austroasiatisk sprog i familie med munda-sproget. ("Læs mere..")
