Ernst Mach (1838-1916) var en mæhrisk-østrigsk fysiker og filosof. Han blev udnævnt til professor i matematik i Graz 1864, professor i fysik i Prag 1867 og professor i filosofi i Wien 1895. Ernst Mach ydede bidrag dels indenfor naturforskningen, dels indenfor erkendelsesfilosofien.
Som professor ved Karlsuniversitetet i Prag arbejdede han med teknikker, der skulle kunne fjerne lydbølgers bevægelser. Han indførte Mach-tallet, som er et mål for en genstands hastighed i forhold til lydens hastighed. Dette betyder, at en genstand i bevægelse, der overskrider lydens hastighed (lydmuren), har en Mach-værdi på 1 eller mere. 
Ved siden af sine naturvidenskabelige undersøgelser fremsatte Ernst Mach en række anskuelser, som har vidtrækkende betydning for den nyere tids naturvidenskabeligt indstillede filosofi. Disse anskuelsers udgangspunkt er, at mennesker er biologiske skabninger, og den menneskelige erkendelse i bund og grund er et biologisk fænomen og et redskab for mennesket i dets tilpasning til omverden. De deraf afledte slutninger har Mach fremstillet i to værker: "Analyse af fornemmelserne" (1886) og "Erkendelse og vildfarelse" (1905), hvor menneskers hele måde at opfatte omverdenen på underkastes en kritisk prøvelse.
Blandt de forskere, som Mach har haft betydning for, kan nævnes Harald Høffding og Albert Einstein. ("Læs mere..")
