 (1910–1913) var en britisk ekspedition ledet af . Ifølge ham var hovedmålet at nå for at sikre, at fik æren for præstationen. Scott og fire ledsagere nåede Sydpolen den 17. januar 1912, men opdagede, at en ekspedition ledet af havde været der 33 dage tidligere. På rejsen tilbage til -basen omkom Scott og hans ledsagere. Deres dagbøger blev fundet under en eftersøgning efter sydpolsgruppen otte måneder senere, og dermed blev deltagernes historie kendt.
På denne tid var Scott Storbritanniens mest erfarne leder af polarekspeditioner og havde ledet til i 1901–04. Terra Nova-ekspeditionen, opkaldt efter ekspeditionens forsyningsskib, var et privat initiativ finansieret med indsamlede midler og et mindre statsligt tilskud. Videre havde den støtte fra , som bidrog med erfarne søfolk, samt fra . Udover målsætningen om at nå Sydpolen gennemførte Scott også et omfattende videnskabeligt program og udforskede og den . Et forsøg på at komme i land for at udforske mislykkedes imidlertid. En gruppe rejste også til i juni og juli 1911 midt under den strenge antarktiske vinter.
Scotts heltestatus i Storbritannien var ubestridt i mange år efter hans død, og der blev rejst få spørgsmål om årsagerne til ulykken. Den sidste fjerdedel af det 20. århundrede blev ekspeditionen gransket nærmere, og for eksempel har Scotts dagbog fået stor opmærksomhed, fordi den detaljerede fremstilling kaster lys over omstændighederne omkring tragedien. Det er fremkommet flere kritiske synspunkter om årsagerne til udfaldet, og det diskuteres fortsat, i hvilken grad Scott havde ansvaret for det, som skete. ("Læs mere..")
