Fremhævet indhold repræsenterer det bedste, som Wikipedia kan tilbyde. Det fremhævede indhold omfatter artikler, billeder og andre bidrag, der viser det finpudsede resultat af dét samarbejde som skaber Wikipedia. 
Alt fremhævet indhold gennemgår en grundig evalueringsproces for at sikre, at det opfylder de højeste standarder og kan tjene som et eksempel der skiller sig ud og præsenterer et emne på bedste vis. En lille gylden stjerne til højre for en artikels titel, indikerer at siden du besøger er fremragende. Et lille grønt plustegn indikerer at den er god. <br>Der findes desuden et lille blåt rettegn som indikerer at du besøger en . Lovende artikler er en individuel brugers vurdering af at en artikel er værd at læse og har en god dækning af artiklens emne. De lovende artikler er således ikke revideret på samme måde som fremragende og gode artikler.
Arbejdet med evaluering koordineres via .
Casper & Mandrilaftalen (også kaldet Mandrilaftalen eller Mandrillen) var et dadaistisk og satirisk tv-sketchprogram, der blev produceret af Metronome Productions og sendt i 67 afsnit på DR2 i 1999. Holdet bag programmet bestod af komikerne Casper Christensen, Lasse Rimmer, Lars Hjortshøj og Frank Hvam. Programmet er kendt for sine excentriske figurer og absurde indslag og er af flere tv-anmeldere blevet sammenlignet med "Monty Pythons Flyvende Cirkus". Programmet var inspireret af britisk humor og er opbygget som et talkshow med værten Casper, der er en fiktionalisering af programmets skaber Casper Christensen og spilles af samme. Værtsfiguren Casper er programmets omdrejningspunkt og opholder sig overvejende ved studiets skrivebord, hvor han mestendels laver satire over den danske mediebranche og interviewer fiktive gæster. Surrealistisk nonsens er et gennemgående træk ved programmets mange indslag. Et eksempel på dette er figuren Broder Salsa, der første gang besøger studiet for at folde store statsledere i tæpper og ved en senere lejlighed sorterer hovedstæder i müsli. Rimmer, Hjortshøj og Hvam spiller en lang række forskellige roller, og programmet havde gæsteoptrædener af flere andre komikere fra det danske standup-miljø, den britiske komiker John Cleese, den danske skuespiller Susse Wold, rapperen Al Agami med flere. Udsendelserne blev produceret på et lille budget og optaget i primitive omgivelser i en garage på Amager. Hvert afsnit varer omtrent en halv time og blev skrevet, optaget, redigeret og udsendt på omkring 14 timer. Programmet havde få seere, blandt andet grundet dets sene sendetid kl. 23:30 og DR2s begrænsede dækning, men blev rost af tv-anmelderne og vandt førsteprisen samt prisen for "Årets Underholdning" ved TV Prisen-uddelingen i 2000. Programmet opnåede kultstatus, hvilket gav sig udtryk i en række fansider og fanklubber samt storsælgende DVD- og VHS-udgivelser mellem 2002 og 2004.
Ove Wendelboe Sprogøe Petersen (født 21. december 1919 i Odense, død 14. september 2004) var en dansk skuespiller. Sprogøes mest kendte roller er som doktor Hansen i tv-serien "Matador" og som den geniale vaneforbryder Egon Olsen i "Olsen-banden"-filmene.
Sprogøe blev student ved Mulernes Legatskole og blev uddannet som skuespiller ved Alliancescenernes Elevskole i 1944. I 1945 fik han sit gennembrud som Nicolai i "Nøddebo Præstegård" på Folketeatret i København. Sprogøe giftede sig i 1945 med Eva Rasmussen, med hvem han fik tre sønner, heriblandt skuespiller Henning Sprogøe. I sin lange og meget produktive karriere på både teater og film spillede Sprogøe i en længere periode sammen med Dirch Passer.
I løbet af sin skuespillerkarriere blev Sprogøe tildelt tre Bodilstatuetter for bedste mandlige hovedrolle i filmene "På tro og love" (1956), "Den forsvundne fuldmægtig" (1972) og "Olsen-bandens sidste bedrifter" (1975). I 1996 blev han hædret med en ærespris af Danmarks Film Akademi, og i 1999 modtog han en Æres-Bodil for sin indsats i dansk film. Sprogøe nåede at medvirke i 159 film to svenske ("Limpan" og "Hip Hip Hurra!") og én amerikansk film ("Journey to the Seventh Planet") og omtrent 140 teaterstykker. ("Læs mere..")
Geelong (/dʒɪˈlɒŋ/ "jih-LONG") (wathawurrung: "Djilang"/"Djalang") er en havneby i den australske delstat Victoria. Den er beliggende i den østlige del af Corio Bay (den vestlige del af Port Phillip) omkring 65 kilometer sydvest for Melbourne, hovedstaden i Victoria. Geelong er den næststørste by i Victoria (efter Melbourne) med 180.239 indbyggere i 2021. Byen er et knudepunkt for trafik mellem det vestlige Victoria og Melbourne. Geelong har dertil færgeforbindelse til Tasmanien.
Geelong er det administrative centrum for lokalregeringsområdet City of Greater Geelong, der ikke kun omfatter byen men også mere landlige områder nord og øst for byen, bl.a. Bellarine-halvøen.
Oprindeligt boede den aboriginske stamme Wadawurrung, hvor Geelong nu ligger. Det moderne navn Geelong, som stammer fra 1827, kommer også fra det lokale navn for stedet, "Djilang", som man mener betyder "land", "klipper" eller "tange eller halvø". Området blev første gang opmålt af europæiske bosættere i 1838, tre uger efter Melbourne. Et postkontor åbnede i juni 1840 som det andet i området omkring Port Phillip. Den første lagerbygning til uld stammer også fra denne periode, hvor Geelong hurtigt blev havneby for uldindustrien i hele det vestlige Victoria.
Under guldfeberen i Victoria i 1850'erne oplevede byen et opsving som havn for guldfelterne omkring Ballarat. I 1860'erne begyndte en udvikling, der gjorde Geelong til en vigtig industriby med uldfabrikker, rebslagerier og papirmøller. Byen fik officielt status som city i 1910. Væksten i industrisektoren fortsatte, og indbyggertallet nåede 100.000 midt i 1960'erne. De sidste årtier er væksten i Geelong fortsat, til trods for at industriproduktionen er faldet. Stor vækst i serviceindustrien har mere end kompenseret for dette. En fornyelse af den indre by har pågået siden 1990'erne og Geelong er en af Australiens hurtigst voksende byer.
Byen er kendt for Geelong Football Club, som er den næstældste klub i Australian Football League (australsk fodbold).
