 dækker over flere forskellige former for straditioner, der blev praktiseret i før , dvs. fra ca. 7.000 f.Kr. til ca. 1.000 e.Kr. Betegnelsen dækker over mange forskellige skikke, da gravlægninger varierede efter tid og sted.
Det mest omfattende kildemateriale er ske udgravninger og ganske få samtidige og yngre skriftlige kilder, der beskriver og forløbet af vikingetidens begravelser. En af de mest berømte beskrivelser er den arabiske diplomat s skildring af en høvdingebegravelse ved i Rusland. 
De døde fik i reglen personlige ejendele med i graven som gravgaver, der afspejlede deres sociale status. Graven kunne være dækket af en eller markeret med sten. I de sidste århundreder før religionsskiftet blev i mange tilfælde brugt som mindesmærke for afdøde, men kun sjældent brugt på graven. En udbredt skik var , men var også almindelig. Mange steder har arkæologer fundet spor efter r i er, skibsformede er. 
Nogle af de mest fremtrædende begravelsespladser fra før-kristen tid i Skandinavien findes på og i i Danmark, i i Norge og Vendel i Sverige. ("Læs mere..")
