 (1312–1387) var og lord af Irland fra januar 1327 til sin død; han er kendt for militær dygtighed og for at genoprette den kongelige autoritet efter katastrofale og uortodokse styre. Edvard 3. omdannede til en af de største militærmagter i Europa. Hans lange styre på 50 år var det næstlængste i den (kun overgået af hans oldefar ) og kendt for god lovgivning og regeringsstruktur.
Edvard blev kronet som 14-årig, efter hans far blev afsat af hans mor, , og hendes elsker. I en alder af 17 år rettede han et mod Mortimer, der var de facto hersker af landet, og begyndte sit eget styre. Efter en heldig kampagne i medvirkede han til begyndelsen på . Efter de første tilbageslag gik første fase af krigen særdeles godt for England, og der blev indgået en favorabel fredsaftale, hvor England fik flere områder i Frankrig. Edvards senere år var præget af internationale fiaskoer og stridigheder hjemme i England, særlig som resultat af hans egen inaktivitet og dårlige helbred.
Edvard 3. var temperamentsfuld, men var i stand til at udvise stor mildhed. Han var på mange måder en konventionel konge, hvis primære interesser var krigsfærd. Han blev beundret i sin samtid og århundreder efter, men han blev set som en uansvarlig eventyrer af blandt andet historikerne i . Det syn er blev udfordret af moderne historikere, der krediterer ham for store bedrifter. ("Læs mere..")
