Den hollandske guldalder (nederlandsk: "de gouden eeuw") var et århundrede med økonomisk og kulturel blomstring i Holland, omtrent i 1600-tallet, efter republikken "Republiek der Zeven Verenigde Provinciën" ("De syv forenede provincers republik") blev grundlagt i 1581.
Den opstod af Utrechtunionen, som var forløberen for en førende verdensmagt og handelsnation, mens det øvrige Europa måtte kæmpe med stagnation eller ligefrem recession, der varede til ca. 1750. Den religionsfrihed, der rådede i Nederlandene, tiltrak mange fra stater, hvor de var forfulgt på grund af deres tro. De flygtede til denne unge republik, der beredvilligt tog imod dem. Forfattere og lærde kom for at kunne skrive og undervise frit. Med grundlæggelsen af Universiteit Leiden og udviklingen af ånds- og naturvidenskaber blev landet et betydeligt videncenter.
Betegnelsen "guldalder" eller "gylden tidsalder" bruges især om en hidtil ukendt blomstring af kultur og malerkunst. Ofte indskrænker begrebet sig til at betegne de mange mesterværker inden for maleriet i 17. århundrede. ("Læs mere..")
