 (død 421) var i syv måneder i år 421 som medkejser for . Constantius var officer i hæren og avancerede til øverstbefalende general omkring årsskiftet 410-411. Han var i ti år rigets stærkeste mand, og han stod derfor i spidsen for den romerske hær, der bekæmpede flere kejserlige rivaler, heriblandt . 
Derpå var der intern ro til at koncentrere sig om , der i nogle år havde hærget riget, og som nu havde taget ophold i det nuværende Sydfrankrig. Constantius søgte at sulte goterne ud, hvilket betød, at de valgte at forhandle og i sidste omgang gik i alliance med romerne. Constantius gav dem så et område, hvor de kunne brødfødes sig selv.
I 414 blev han valgt som konsul, og tre år senere genvalgt samtidig med, at han blev gift med kejserens halvsøster , med hvem han fik to børn. I februar 421 blev han gjort til medkejser, men en lys fremtid blev spoleret, da han blev syg og døde i september.
Han fik genoprettet kejsermagtens autoritet i mange af provinserne, og efter en magtkamp kom hans unge søn, , til magten. ("Læs mere..")
