Martin Luther (10. november 1483 i Eisleben, Tyskland – 18. februar 1546 i Eisleben) var tysk munk, reformator og teolog. Han blev katolsk præst i augustiner-eremitternes orden, som gav ham en grundig uddannelse og senere førte til, at han blev professor ved universitetet i Wittenberg. Tidligt i 30-årsalderen udviklede han teologiske synspunkter om kirkens myndighed, sakramenterne og om mennesket og dets forhold til Gud, som sammen med hans afstandtagen fra kirkelige misbrug (f.eks. af den måde, aflad blev praktiseret på) gav stødet til reformationen og dannelsen af de evangelisk-lutherske kirker. Starten på reformationen opgives traditionelt som 31. oktober 1517, der var den dag, hvor han udsendte sine kendte teser mod afladspraksisen. Men i sig selv repræsenterede denne hændelse ikke noget skelsættende brud. Derimod udviklede striden mellem Luther og hans modstandere sig efterhånden i retning af teologisk mere centrale anliggender, hvilket i løbet af få år frembragte et uigenkaldeligt brud. 
I 1521 blev Luther lyst fredløs og søgte tilflugt hos en velvillig og magtfuld fyrste på slottet Wartburg. Nogle problemer omkring raseren af kirker fik ham dog til at vende tilbage til Wittenberg. Hans bevægelse oplevede et vist tilbageslag i forbindelse med den tyske bondekrig og også ved, at de kirkekritiske fraktioner splittedes af modstridende teologiske standpunkter, især i synet på Helligånden og sakramenterne. 
Luthers oversættelser af Bibelen fik stor betydning for udviklingen af det tyske sprog. Hans salmedigtning med den mest kendte salme "Vor Gud han er så fast en borg" inspirerede til en fremblomstring af kristen menighedssang også inden for andre trossamfund, hvor der nu skulle synges på modersmålet frem for messens latin. Hans ægteskab med nonnen Katharina von Bora gav præsteægteskabet legitimitet inden for flere kristne traditioner. Luthers reformation sprængte den kirkelige enhed i Vesteuropa og i Nordeuropa og fik også store og varige politiske og kulturforandrende konsekvenser.
"Læs mere"
