 (1882-1949) var en , som modtog i 1928. Hun er især kendt for sine middelalderromaner som "Kristin Lavransdatter" (1920-1922), men ellers handler hendes bøger om fattige bykvinders tilværelse og om konflikterne for kvinder, som har brudt med traditionelle kønsrollemønstre.
Sigrid Undset var af norsk-dansk oprindelse, og familien boede i flere perioder i , hvorfra moderen stammede. Faderen døde, da Sigrid var 11 år gammel, hvorpå moderen søgte at holde et standsmæssigt hjem, skønt pengene var små. Sigrid Undset blev handelsuddannet og arbejdede på et kontor, hvilket hun hadede. I samme periode begyndte hun at skrive, efter et par udgivelser kunne hun sige sit sekretærjob op i 1909 og koncentrere sig fuldt om sit forfatterskab.
Hun rejste herefter til , hvor hun trivedes i kunstnermiljøet, og hun mødte maleren Anders Svarstad, som hun forelskede sig i. Svarstad var gift, men blev snart efter skilt, og parret kunne nu blive gift. I mellemtiden havde Undset fået udgivet "Jenny", som blev hendes gennembrud. Med udgivelsen af trilogien om "Kristin Lavransdatter" fik hun mulighed for at få en økonomisk hæderlig tilværelse. Et vigtigt punkt i hendes liv var konverteringen til . I den forbindelse blev hun skilt fra Svarstad, hvilket ikke var noget større offer for Undset, for de gensidige følelser var svundet noget hen gennem årene. Parret havde fået tre børn, som hun boede sammen med i i en årrække.
Hun fik tildelt Nobelprisen som blot 46-årig. Prisen sikrede hendes økonomi i en periode, men blandt andet på grund af hendes stærke modstand mod blev hendes bøger forbudt i Tyskland, og ved besættelsen af Norge måtte hun flygte til Sverige. Hendes svagelige datter Mosse og hendes mor var begge døde kort inden, og hendes ældste søn Anders døde i kamp. Undset rejste så med sønnen Hans til USA, hvorfra hun fortsat talte mod nazismen. Efter krigen rejste hun hjem igen, og i 1947 modtog hun St. Olav-storkorset. Snart efter skrantede Undset, og hun døde i 1949 af nyrebetændelse. ("Læs mere..")
