Wade Hampton III (28. marts 1818 – 11. april 1902) var en konfødereret kavalerigeneral under den amerikanske borgerkrig og senere en politiker fra South Carolina, som var statens guvernør og repræsenterede staten i De Forenede Staters Senat.
Hampton blev født i Charleston i South Carolina som ældste søn af Wade Hampton II (1791–1858), kendt som "Colonel Wade Hampton", en af de mest velhavende plantageejere i Syden (og ejer af det største antal slaver). Han havde været dragonofficer i den Britisk-amerikanske krig (1812), hvor han var aide for general Andrew Jackson i Slaget ved New Orleans. Han var desuden barnebarn af Wade Hampton (1754–1835), oberstløjtnant i kavaleriet under den Amerikanske uafhængighedskrig, medlem af Repræsentanternes Hus og brigadegeneral under krigen i 1812. Hans onkel, James Henry Hammond, var medlem af såvel Repræsentanternes Hus som Senatet og guvernør i South Carolina. 
Hampton voksede op i en velhavende familie og fik privatundervisning. Han var aktiv udendørs med at ride og jage især på sin fars sommerejendom i North Carolina High Hampton. Han var kendt for at tage på jagt alene i skovene, hvor han jagede bjørne. I 1836 fik han eksamen fra South Carolina College (nu University of South Carolina), og var uddannet jurisk, om end han aldrig praktiserede. I stedet helligede han sig ledelsen af sine store plantager i South Carolina og Mississippi og tog del i statens politik. Han valgtes til South Carolina General Assembly i 1852 og var senator fra 1858 til 1861. Hamptons far døde i 1858, og sønnen arvede en stor formue, plantagerne og en af de største samlinger af slaver i Syden. ("Læs mere..")
