Nordisk religion er en samlebetegnelse for de religiøse traditioner og skikke, der blev praktiseret af indbyggerne i de nordiske lande i vikingetiden op til religionsskiftet - en periode der strakte sig fra 700-tallet og helt op til 1300-tallet. 
Den nordiske religion var en folkereligion, hvor vægten lå på ritualer og sociale bånd. Den var lokalt orienteret, og den forekom derfor i mange varierende former, hvilket også skyldtes, at der ikke fandtes nedskrevne normative tekster. 
Den nordiske religion var polyteistisk, dvs. man forestillede sig, at verden var befolket af en række forskellige guddommelige væsner, som samlet blev kaldt vætter. De mest fremtrædende i de nedskrevne myter var de guder, som tilhørte asernes slægt. En anden vigtig gudeslægt var vanernes. Derudover fandtes der også en utal af lokale guddomme, hvis navne sjældent er blevet bevaret, samt guder for specielle problemer og husguder; dem som den hellige Birgitta i et brev fra 14. århundrede omtalte som "tomme guder". ("Læs mere..")
