 (1887-1945) var en norsk officer, diplomat og politiker. Han ledede en tyskstøttet regering og blev efter befrielsen i 1945 henrettet for .
Quisling blev først kendt som nødhjælpsarbejder i og nær medarbejder af , inden han i to -regeringer fra 1931 til 1933 var Norges forsvarsminister (dog uden at være medlem af Bondepartiet). 
I 1933 grundlagde Quisling det parti (NS), som i 1930'erne havde begrænset opbakning. Efter Tysklands forsøgte Quisling, som den første i verden, at begå over radioen, men kupforsøget mislykkedes, da tyskerne ikke var interesserede i at støtte hans regering. I vinteren 1942 vendte han tilbage som leder af en tyskstøttet regering, og med titel af ledede han sammen med den civile administrator for den tyske besættelsesmagt den norske statsforvaltning i resten af krigen. 
Ved krigens afslutning blev han arresteret af den norske modstandsbevægelse og efter hans henrettelse blev hans efternavn et internationalt udtryk for forræder. ("Læs mere..")
