## Definitionen af begrebet Sandhed.
Jeg har forsøgt at indsætte en definition af begrebet Sandhed: http://da.wikipedia.org/wiki/Diskussion:Sandhed.
Jeg har virkeligt forsøgt at definere begrebet så kort, præcist og neutralt, som det kan lade sig gøre på dansk. Min definition bygger alene på en erkendelse af, at Sandheden er defineret i sammenhæng med og i forhold til en række andre almenbegreber. Jeg synes det ville være rimeligt at bringe denne definition eller at fremlægge en mere neutral definition. Man kunne evt. også vælge at bringe alle seriøse bud på, hvordan Sandheden er defineret. m.v.h Keld 29. jun 2011, 14:29 90.185.94.188
 et ordbogsopslag giver dette: sandhed = "en ytring eller tanke som er i overensstemmelse med virkeligheden eller med en persons opfattelse af virkeligheden" -- 30. jun 2011, 15:19 (CEST)
Det er væsentlige at sandheden ændre sig med virkeligheds-opfattelsen. Hvis du og dit samfund opfatter ånder som virkelige, så er din sandhed forskelig fra den videnskabelige virkeligheds-opfattelse. 30. jun 2011, 17:40 (CEST)
Det græske ord: "alē′theia", betyder: "hvordan en sag virkelig forholder sig". Det hebraiske ord "´æmæth´" betegner: det der er trofast, sandt og pålideligt, noget der står fast, noget der stemmer med virkeligheden. 
Alt dette er altid afhængige af ens synsvinkel. Hvis man et almen begreb forklarer med definitionen der er bygget på ens tro, på bibelen, på koranen, på det der står i avisen eller der er sagt i nyhederne, så er det pov. Det kommer nemlig an på hvor i verden du befinder dig. Hvilket uddannelse du har hjemmefra, hvordan du ser på verden. Det er svært at sætte en definition på et så stærkt ladet ord.-- 30. jun 2011, 19:18 (CEST)
Det korte svar bliver, at der findes ikke en endegyldig definition på sandhed, ergo er det omsonst at tilføje en sådan. Når det så kommer til en Wikipedia-artikel om sandhed, så er der slet ingen grund til at opfinde hjulet på ny – der findes f.eks. en ganske udmærket man kan oversætte, om man har tid og lyst. 30. jun 2011, 19:35 (CEST)
Det væsnelige må være at vi har (næsten) alle definitioner på sandheden og ikke kun den som er sand for dig. 1. jul 2011, 01:34 (CEST)
Øøhh... ja da, naturligvis ... Det er jo derfor jeg henviser til den engelske artikel, som har haft mange diskussioner og forskellige holdninger til, og dermed er bygget op over konsensus – uden at jeg har været involveret i det. 1. jul 2011, 20:21 (CEST)
Hvad med de gamle leksika? Sandheden kan ikke have forandret sig, og hvis den har så er det intersandt. 1. jul 2011, 22:20 (CEST)
Jeg mener at Salmonsens dægger begrebet meget godt, uden at blive for lang. Men teksten kræver en del bearbejdning. 2. jul 2011, 15:47 (CEST)
Sandhed. Herunder må fremhæves
"logiske sandhed" eller den "formelle sandhed". For at en dom
eller slutning, hvad enten den angår tænkte eller
virkelige objekter, skal være sand, må først og
fremmest de logiske grundprincipper være fulgte.
Det fundamentale princip i logikken er
identitetsprincippet, det logiske Udtryk for det
psykologiske krav på enhed og selvoverensstemmelse.
Usandt vil ethvert udsagn blive
dømt, der er ulogisk; af to hinanden
modstridende domme vil altid den ene være usand.
For at en matematisk dom eller slutning skal være
sand, kræves tillige, at den stemmer overens
2) "Den reale sandhed".<br>
Vanskeligere stiller spørgsmålet sig i den
fulgte, kan dog et udsagn være usandt, og ved
usandt menes der da, at det ikke stemmer overens med det virkelige.
Da alt stof skriver sig fra erfaringen, da alle forestillinger i deres
simpleste form er gen-frembragte
fornemmelser, kan kendetegnet på, hvad der er sandt,
ikke ligge i selve indholdet, men må ligge i
den orden, i hvilken indholdets dele følger på hverandre.
Ordner vi i en forestillingsrække leddene på samme måde, som de
tidligere er forekomne som fornemmelser, er den
dom, der bevidst eller ubevidst ligger i denne ordning, sand.
vil vi på et eller andet punkt komme i
modsætning til virkeligheden, der over for denne
helhed. Derfor er det vanskeligt konsekvent at
føre en usandhed igennem, og derfor drager
een løgn flere efter sig, fordi hver omordning af
leddene må, jo større brug der skal gøres af
den, for at synes rigtig, kræve omordning af stedse flere og flere rækker.
Problemet ligger imidlertid dybere, hvornår har vi virkelig garanti
for, at vore fornemmelser selv er sande? Med
det virkeliges præg fremtræder dog både
drømme og hallucinationer, tilstande, vi ikke
tillægger samme sandhed som virkelige oplevelser.
At henvise til, at disse tilstande ikke skyldes
ikke tilstrækkeligt, thi de fremtræder just, som
om de gjorde det. At henvise til andres dom
ligeledes, thi hvor er atter garantien for
dennes sandhed? For den hallucinerede kan selve
lægen, der forklarer hallucinationen, være en
sådan. En absolut sikkerhed for det sande kan
ikke nås; det eneste kendetegn ligger, som
klarest i filosofiens historie er fremhævet af
Den forholdsvis største sammenhæng betegner
det sande; selv en sammenhængende drøm vil
stå som et lille brudstykke over for det
virkeliges store sammenhæng. Derfor har børn, hvis
bevidsthedsliv er mindre sammenhængende end
de voksnes, vanskeligere ved at skelne mellem
det sande og det uvirkelige som det drømte eller fantaserede.
Sandhedskriteriet hævdedes først
atter sige: den største, mest gennemgående
sammenhæng. Sit erkendelsesteoretiske Udtryk
finder denne i årsags-sætningen (det reale
identitetsprincip) på samme måde, som det
logiske sandhedskriterium fandt sit i det
Begge principper viser hen til det samme: Sandhed er det
<br>3) den personlige sandhed er kriteriet
ikke, om erfaringerne stemmer overens i almindelighed,
men om de stemmer overens med det dybeste
i mennesket, med de erfaringer, den enkelte
tillægger den største værdi.
Derfor kan den personlige sandhed ofte komme i strid med den egelige sandhed;
den er det centrale i det enkelte menneskes
bevidsthed, det, hvortil alt andet sættes i
forhold, målestokken, hvormed alt måles.
Den personlige sandhed er den forestillingskreds, i
hvilken den enkelte føler sig hjemme, hans
grundanskuelse på de vigtigste områder i livet;
overvejende bruges udtrykket vel om et
menneskes religiøse tro.
Så forskellig værdi den
enkeltes personlige sandhed kan have for andre, har
den for ham selv, hvad der er udtrykt i ordet
sandhed, den absolutte værdi; og just fordi den
betegner det dybeste hos den enkelte, fremtræder
den ikke som en sandhed, men som »Sandheden«, et
mere fordringsfuldt udtryk for et menneskes
dybeste og alvorligste overbevisning.
