De udgør en af verdens primære ter, der omfatter de fleste sprog og mange sprog i -, - og Sydasien. Det fælles ursprog, som udviklede sig til de moderne indoeuropæiske sprog menes at være blevet talt i det fjerde årtusinde inden vor tidsregning, enten på de centralasiatiske stepper eller i . Flere af verdens største sprog såsom , , , og hører til familien, og i dag tales indoeuropæiske sprog sammenlagt af ca. tre milliarder mennesker. 
Indoeuropæisk er blandt de bedst udforskede sprogætter i verden, og deres slægtskab blev allerede fastslået i begyndelsen af det 19. århundrede, da slægtskabet mellem det klassiske indiske sprog og de klassiske europæiske sprog og blev påvist. De primære grene af familien er , , , hellensk, , , , , samt nogle uddøde sprogfamilier. 
Det urindoeuropæiske sprog var grammatisk et bøjningssprog med kasus, og det var lydligt karakteriseret ved en række laryngale lyde (produceret i struben), som er forsvundet i alle sprogets efterkommere, men som har efterladt sig systematiske reflekser, der gør det muligt at rekonstruere dem. ("Læs mere..")
