Biavl er menneskets opretholdelse af honningbikolonier, almindeligvis i bistader. En biavler holder bier med det formål at indsamle honning og bivoks, for at bestøve afgrøder eller for at producere bier og bifamilier med salg for øje til andre biavlere. 
Høst af honning fra kolonier af vilde bier er en af de ældste menneskelige aktiviter og praktiseres stadig i indfødte samfund i dele af Afrika, Asien, Australien og Sydamerika. Nogle af de ældste spor af tegn på indsamling af honning fra vilde bier, findes på hulemalerier, der er dateret til omkring 13.000 f.Kr. På et tidspunkt begyndte mennesket at domesticere bierne i kunstige bikuber. Tæmningen af bierne var meget udviklet i det gamle Egypten, og biavl er udførligt behandlet af romerske forfattere fra antikken som Virgil. 
I nutiden har erhvervsbiavlere flere hundrede bistader, mens mange parcelhus- og kolonihaveejere har et eller to bistader i haven. Placeres staderne med omhu, generer bierne ikke naboer eller folk, der færdes i haven. Efter invasionen af varroamider i 1980'erne har det ikke været muligt for honningbier at overleve vildt i store dele af Europa. Biernes overlevelse er afhængig af biavlerens aktive bekæmpelse af miderne. ("Læs mere..")
