Slaget ved Agincourt var et slag under Hundredeårskrigen, der blev udkæmpet mellem England under ledelse af Henrik 5. og Frankrig ledet på vegne af Karl 6. af Charles d'Albret. Slaget foregik fredag 25. oktober 1415, nær nutidens Azincourt i Nordfrankrig. Henrik 5.'s sejr over den talstærkt overlegne franske hær lammede Frankrig og blev indledningen på en ny periode i krigen, hvorunder Henrik giftede sig med den franske konges datter, og Henriks søn, Henrik 6., blev gjort til arving af både Frankrigs og Englands trone.
Henrik 5. ledte sine tropper i slaget og deltog i mand-mod-mand-kampen. Den franske konge på dette tidspunkt, Karl 6., stod ikke selv i spidsen for den franske hær, da han led af alvorlige, tilbagevendende sygdom og i nogen grad var mental invalideret. I stedet blev franskmændene ledet af Connétable de France Charles d'Albret og forskellige prominente franske adelsmænd.
Slaget er berømt for brugen af langbuen i meget stort antal, og størstedelen af Henriks hær bestod af bueskytter fra England og Wales. Slaget blev uddødeliggjort i William Shakespeares skuespil "Henry V".
