 (1889-1975) var en forfatter, som mest skrev på . Hans hovedværker er de historiske romaner "Borgslægtens Historie" (1912-1914) og "Kirken paa Bjærget" (1923-1928). Derudover blev især "Svartfugl" (1929) vel modtaget og fik anmelderros af blandt andet af i tidskriftet "". 
Gunnar Gunnarsson var søn af en landmand, og hans mor døde, da han var otte år gammel. Dette mærkede ham for livet, og et tilbagevendende tema i hans bøger er netop, at en idyllisk verden knuses. 
Han debuterede som 17-årig med en digtsamling, og snart efter drog han til Danmark, hvor han gik på . Snart efter ernærede han sig som forfatter, og handlingen i hans bøger var altid henlagt til Island, skønt han blev dansk gift og boede i Danmark frem til 1939. Ud over egne bøger oversatte han islandske værker som "Salka Valka" af Halldór Laxness til dansk. 
Han var flere gange nomineret til , men fik den ikke. Han bosatte sig efter krigen i , hvor ligger begravet. Hans barndomshjem er doneret til den islandske stat og huser nu Gunnar Gunnarsson Instituttet. ("Læs mere..")
