A Procyon az emlősök (Mammalia) osztályának ragadozók (Carnivora) rendjébe, ezen belül a mosómedvefélék (Procyonidae) családjába tartozó névadó típusneme.

Tudnivalók 
A Procyon-fajok előfordulási területe az amerikai szuperkontinensen van. Kanada déli részétől kezdve, az Amerikai Egyesült Államokon és Közép-Amerikán keresztül, egészen Dél-Amerika északi kétharmadáig találhatók meg; az emlősnem legdélebbi határait Észak-Argentína és Uruguay alkotják. A mosómedve, az embernek köszönhetően meghódította Európa és Ázsia egyes részeit is. A rokon Bassariscus-fajoktól körülbelül 10 millió éve váltak el. Más ragadozóktól eltérően, a Procyon-fajoknak a hüvelykujja tényleg betölti a szerepét; továbbá ezek az állatok járáskor az egész talpfelületüket felhasználják. A különböző fajok, és a fajokon belül az állományok igen nagy mértékben különbözhetnek egymástól, azonban az átlagos fej-testhosszuk 31-61 centiméter, farokhosszuk 20-41 centiméter és testtömegük 4,5-15,9 kilogramm. A hímek általában nagyobbak a nőstényeknél. Ezeknek az állatoknak 40 darab foguk van; a fogképletük a következő: . Mindenevők; néha az ember készleteit is megdézsmálják, emiatt kártevőknek tartják. Általában 5 évet élnek, azonban néhány vadon élő megfigyelt példány 16 évesen hunyt el. Minden náluk nagyobb ragadozó - lehet az emlős, madár vagy hüllő - vadászik rájuk. Viszont a legtöbb áldozatot az ember okozza.

Rendszerezés 
A nembe az alábbi 3 élő faj és 1 fosszilis faj tartozik:

rákevő mosómedve (Procyon cancrivorus) (G. Cuvier, 1798)
mosómedve (Procyon lotor) (Linnaeus, 1758) - típusfaj
törpe mosómedve (Procyon pygmaeus) (Merriam, 1901)
†Procyon rexroadensis

Jegyzetek

Források 
Mammal Species of the World. Don E. Wilson & DeeAnn M. Reeder (szerkesztők). 2005. Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (3. kiadás) 
ITIS szerinti rendszerbesorolás
K.-P. Koepfli; M. E. Gompper; E. Eizirik; C.-C. Ho; L. Linden; J. E. Maldonado; R. K. Wayne (2007). "Phylogeny of the Procyonidae (Mammalia: Carvnivora): Molecules, morphology and the Great American Interchange" (PDF). Molecular Phylogenetics and Evolution. 43 (3): 1076–1095.

Helgen, K.M. & Wilson, D.E. 2005. A systematic and zoogeographic overview of the raccoons of Mexico and Central America. Pp. 219–234 in Sanchez-Cordero, V. & Medellin, R.A. (eds.). Contribuciones Mastozoologicas: en Homenaje a Bernardo Villa. Mexico City: Instituto de Biologia e Instituto de Ecologia, UNAM.
Raccoons on Bear Tracker
World Wide Raccoon Web Gallery

Fordítás 

 
Emlősnemek