Антимоні́т, стибніт — мінерал, трисульфід стибію ланцюжкової будови. Головна руда стибію. 

Синоніми: антимоніт, блиск стибієвий, блиск стибієвий сірий, стибніт.

Етимологія та історія
Від лат. назви хім. елементу стибію. (Bödan, 1832; J.D.Dana, 1854).

Опис 
Хімічна формула: Sb2S3. Sb — 71,5 %.

Домішки — As, Hg, Ag, Au, Pb, Bi, Fe, Cu.

Сингонія ромбічна. Кристали стовпчасті, голчасті. Густина 4,51-4,66. Твердість 2. Колір і риса свинцево-сірі. Блиск металічний.

Спайність по (010). При вивітрюванні утворюється стибієва вохра.

Важливий мінерал гідротермальних антимоніт-кварцових жил на стибій-ртутних родовищах. Знаходиться разом з кіновар'ю, реальгаром, аурипігментом, шеєлітом, кварцом, флюоритом, баритом та ін.

Поширення 

Зустрічається разом з кіновар'ю, флюоритом, кварцом, кальцитом, каолінітом, ґаленітом, сфалеритом, баритом, реальгаром, аурипігментом. Мінерал низькотемпературних гідротермальних жил і відкладів гарячих джерел. Часто зустрічається з самородним золотом. Головні знахідки: Санкт-Андреасберґ та Вольфсберґ (Гарц), шахта Каспарі (Півн. Рейн-Вестфалія), Фрайберґ (Саксонія), ФРН; Кремніц і Магурка (Словаччина), Лілєшов (Чехія), Бая-Спріє (Румунія), Віолє і Неронд (Франція), Джебель-Хамімат (Алжир), Іврінді (Туреччина), Саравак (о. Калімантан, Малайзія), Сігуаньшань (Китай).

В Україні є на Донбасі та на Закарпатті.

Див. також 
 Список мінералів
 Стибій (мінерал)

Примітки

Література 
 
 
 А. Я. Радзивілл. Антимоніт // Енциклопедія Сучасної України: електронна версія [онлайн] / гол. редкол.: І. М. Дзюба, А. І. Жуковський, М. Г. Железняк та ін.; НАН України, НТШ. Київ: Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2001. URL: https://esu.com.ua/search_articles.php?id=42887 (дата перегляду: 20.06.2022)

Посилання 

Сульфіди (мінерали)
Мінерали стибію
Отруйні мінерали