Космічний центр Утіно́ура — космодром, розташований на узбережжі Тихого океану поблизу японського міста Кімоцуки (в минулому Учіноура), в префектурі Каґошіма.

Історія космодрому 
До момента створення Японського агентства аерокосмічних досліджень (JAXA) в 2003 році, він позначався як Космічний центр Каґошіма і працював під егідою Інституту Космонавтики і Аеронавтики (Institute of Space and Aeronautical Science, ISAS).

Технічна характеристика космодрому 
З космодрому Учіноура стартують твердопаливні ракети-носії «Мю», які застосовувалися для усіх запусків японських космічних апаратів наукового призначення, а також геофизичні і метеорологічні ракети. Космічні апарати, можуть мати нахил орбіти в межах від 29° до 75° до площини екватора. Центр має в розпорядженні станції космічної телекомунікації для забезпечення польотів міжпланетних станцій.

Будівництво Космічного центру Каґошіма, призначеного для експериментальних запусків великих ракет було почато в 1961 році, і завершено в лютому 1962 року. Раніше, до створення цього стартового комплексу, випробувальні запуски японських ракет «К150», «К245» і «Каппа» здійснювалися з випробувальної ракетної бази Акіта в Мітігаве, з середини 1950-х до 1960-х. Проте запуск великих ракет вимагав ширшу акваторію для падіння відпрацьованих ступенів, чим вузьке Японське море.
Після оцінки переваг і недоліків різних майданчиків, для будівництва космодрому було вибрано місто Учіноура в префектурі Каґошіма, розташований прямо на узбережжі Тихого океану. При зведенні комплексу конструктори використали переваги природного горбистого ландшафту.

Твердопаливні ракети, створені в Японії, як правило, отримували назви по буквах грецького алфавіту -«Альфа», «Бета», «Каппа», «Омега», «Ламбда», й «Мю», деякі букви були пропущені внаслідок скасування проектів. Сімейство ракет «Мю», що використовується і понині, є найпотужнішим і складнішим.

Першим ракетним запуском, здійсненим з нового майданчика, став запуск ракети «К150», що була зменшеною копією ракети «Каппа», в серпні 1962 року. Після цього почалися повномасштабні випробування ракет серій «Каппа» і «Ламбда», з паралельним форсуванням робіт за програмою «Мю». 11 лютого 1970 року, після чотирьох аварій, експериментальний супутник був успішно виведений на орбіту за допомогою ракети «Ламбда-4S» («L-4S-5»). Космічний апарат «Осумі» (названий на честь півострова в префектурі Каґошіма) став першим японським штучним супутником Землі. Надалі, значний прогрес в створенні ракет класу «Мю» дозволив здійснювати один запуск наукового космічного апарату на рік. Останнє покоління ракет «Мю-5» уперше продемонструвало свої можливості запуском дослідницького супутника «MUSES-B» («Харука») в лютому 1997 року.

Перспективи космодрому 
Після переходу ISAS до складу JAXA, космодром був перейменований в Космічний центр Учіноура, і за ним були збережені запуски важких твердопаливних ракет наукового призначення.

Посилання 
 Космічний центр Учіноура на сайті JAXA. 
 Опис космодрому на сайті Astronautix.com. 
 Космічний центр Учіноура на Google Maps.

Космодроми
Космодроми Японії
Космонавтика Японії