Mario Monti (Varese, 1943. március 19. –) olasz közgazdász, politikus. Két egymást követő ciklusban az Európai Bizottság tagja volt, emellett a Bocconi Egyetem rektori, majd elnöki tisztét is betöltötte. 2011. november 13. és 2012. december 21. között Olaszország miniszterelnöke.

Családja 
Nős, két gyermeke van. Érdekli az egyiptomi kultúra, ő a védnöke a híres milánói Egyiptomi Múzeumnak.

Pályafutása

Tanulmányai és szakmai pályafutása 
A milánói Bocconi Egyetemen szerzett diplomát közgazdaságtan és menedzsment szakon. A Yale Egyetemen James Tobin későbbi Nobel-díjas közgazdász keze alatt tanult.

1970-től 1985-ig a Torinói Egyetemen tanított közgazdaságtant. Ezután átment a Bocconi Egyetemre, amelynek 1989-től 1994-ig rektora volt, 1994 óta pedig elnöke. Kutatásainak eredménye többek között a Klein–Monti modell, amely a monopolhelyzetben működő bankok viselkedését írja le.

Politikai pályafutása 
1994-ben Silvio Berlusconi első kormánya az Európai Bizottság tagjai közé jelölte Emma Boninóval együtt. 1995-től kezdődő első ciklusában a belső piacért, szolgáltatásokért, vámokért és adózásért volt felelős. Négy évvel később, 1999-ben Massimo D'Alema kormánya jelölte a következő, Romano Prodi vezette Bizottságba, ahol a versenyjog területét kapta meg; ebben a minőségében többek között monopólium-ellenes eljárást kezdeményezett a Microsoft ellen (Microsoft-per). Ő vezette a General Electric és a Honeywell tervezett fúziójának vizsgálatát is, amelyet az Európai Bizottság nem engedélyezett.

2005-ben megalapította a brüsszeli székhelyű Bruegel gazdaságpolitikai agytrösztöt.

2010-ben José Manuel Barroso, a Bizottság elnöke megbízta egy jelentés elkészítésével, amely az egységes piac jövőjével foglalkozik, és annak kiteljesítését szolgáló intézkedésekre tesz javaslatot. Ugyanebben az évben alapító tagja lett a Spinelli-csoportnak, amely az Európai Unió föderalizációjának kíván új lendületet adni.

Művei 
 A monetáris közgazdaságtan problémái, (szerkesztő), ETA Kompass kiadó, Milanó, 1969.
 A bankok, kamatlábak és a monetáris politika célkitűzései, Tamburini kiadó, Milanó, 1970.
 A monetáris és pénzügyi politika hatásainak elemzése a regionális és a helyi költségvetésben. A jelentés módszertana,  Tamburini kiadó, Milanó, 1974.

Magyarul 
Az egységes piac és a holnap Európája. Az Európai Bizottság jelentése; ITD Hungary–Külügyminisztérium Integrációs Államtitkárság, Bp., 1998 (Európa füzetek)

Kitüntetései 

 Az olasz Köztársasági Érdemrend Parancsnoka, 1992,
 Az Olasz Köztársaság Nagy Lovagkeresztje, 2004.

Jegyzetek

Fordítás 
 

Olaszország miniszterelnökei
Az Európai Bizottság tagjai
Olasz közgazdászok
1943-ban született személyek
Élő személyek