Mám myšlienku, halucináciu, poňatie
niesom si istý, čo to je.
Že môžem ísť ulicou a povedať kto žije a kto umiera.
Môžem sa pozrieť ľudom do tvárí a vidieť, kto zistil dostatočne veľa o žití nato, aby to preňho fungovalo
a kto to proste odtáča ďalej s úzkosťou, honbou za peniazmi a hlúposťami.
Vidím svoj vlastný život.
Ako som dal energiu do istých vecí,
a nie do iných.
Je to zjavenie.
(rakovina) Bol to premňa emocionálny roruch,
no v mojich najlepších chvíľach hovorím:
Za vedomosť svojej vlastnej smrti, 
(ak je to to, čo to je)
je tu istý druh osvietenia.
Žijete tak dlho ako si vás ľudia pametajú
a pozitívne držia vo svojej mysli.
Ak toto nieje argument, pre šírenie dobra a lásky,
tak už neviem čo by ním mohlo byť.
Mohol som sa ku ľudom správať lepšie,
mohol som byť súcitnejší, milší, otvorenejší ľuďom.
Vedomie dokáže existovať mimo telo.
A ak môže exitovať hodinu, alebo šesť hodín,
prečo by potom príroda vyhadzovala tú krásu preč?
