Toinen vanhemmista pahoinpiteli pikkuvauvan hengenvaarallisesti – kumpikaan ei saa syytettä, koska varmuutta tekijästä ei saatu

Esitukinnassa jäi selvittämättä kumpi vanhemmista aiheutti kahden kuukauden ikäiselle vauvalle hengenvaaralliset vammat.

Heinolainen pariskunta ei saa syytettä pikkuvauvansa törkeästä pahoinpitelystä, josta heitä epäiltiin.

Salpausselän syyttäjäviraston syyttäjä teki viime viikolla syyttämättäjättämispäätöksen sekä äidin että isän osalta.

Tutkinnasta selviää, että mitään muuta vaihtoehtoa ei jäänyt jäljelle, kuin että jompikumpi vanhemmista oli aiheuttanut vakavat vammat lapselle ravistelemalla häntä voimakkaasti. Esitukinta ei kuitenkaan tuonut vastausta kumpi vanhemmista vammat aiheutti.

Ratkaisun tehnyt syyttäjä luonnehtii lopputulosta poikkeukselliseksi ja harvinaiseksi.

Syyttäjän mukaan poliisi oli tehnyt jutun tutkinnassa erinomaista työtä, mutta tutkinta ei tuonut vastausta kysymykseen kumpi vanhemmista oli pahoinpitelyn tehnyt. Muiden lapsen hoitajien osuus vammoihin saatiin poissuljettua.

Laki ei tunne kollektiivista tuomiota, joten vanhempia ei voida tuomita yhteisesti, jos tutkinta ei tuo selvyyttä tekijästä. Lapsen 24-vuotias äiti ja 22-vuotias isä olivat tutkinnan alkuvaiheessa vangittuina.

Rikosepäily heräsi viime vuoden tammikuussa, kun kahden kuukauden ikäinen tyttövauva kiidätettiin Päijät-Hämeen keskussairaalan kautta HUS Lastenklinikan sairaalaan Helsinkiin hoidettavaksi.

Vain muutama päivä aiemmin neuvolatarkastuksessa tyttövauva oli todettu terveeksi. Lääkärin vastaanotolle tuotaessa hän oli vammautunut vaikeasti.

Hoitoon tuotaessa lapsi oli hengenvaarallisessa tilassa. Pikkulapsen saamia vakavia vammoja tutkittiin laajasti, ja ne jäävät pysyviksi.

Epäilyjen mukaan vauvaa oli pahoinpidelty useita kertoja.

Vanhempia epäiltiin törkeästä pahoinpitelystä. Esitutkinnassa he kiistivät syyllisyytensä ja ilmoittivat etteivät ikinä ole aiheuttaneet lapselleen vammoja. Sen paremmin isä kuin äitikään ei pystynyt selittämään miten vammat olisivat voineet ylipäätään syntyä. Ravistelun he kiistivät jyrkästi.

Äidin vanhempia poliisi kuuli todistajina. He kertoivat vauvan voimakkaasta oksentelusta ja siitä, että vauvaan ei saatu katsekontaktia.

Päijät-Hämeen keskussairaalassa lääkärit totesivat vauvalla traumaattisen kovakallon alaisen laajan verenvuodon, verkkokalvon verenvuodon ja vasemman solisluun murtuman. Mitään ulkoisia vammoja vauvan iholla ei ollut.

Lastenklinikalle hänet kuljettiin tajunnan tason vuoksi nukutettuna ja hengityskoneessa. Lastenklinikalla todettiin, että vauvan vammat sopivat ravistelun aiheuttamiin vammoihin.

Vanhemmat kertoivat lapsen olleen pinnasängyssään erikoisessa asennossa juuri sinä yönä, jonka jälkeen hänet kiidätettiin hoitoon. Lapsen jalat olivat pinnasängyn pinnojen välissä. Lapsi nukkui samassa huoneessa vanhempiensa kanssa. Kahden kuukauden ikäinen lapsi ei omin voimin voi liikkua sängyssään asentoon, josta hänet löydettiin.

Lääketieteelliseen selvitykseen perustuen esitutkinnassa varmistui, etteivät lapsen vammat voineet johtua tapaturmasta vaan kyse on pahoinpitelystä. Myöskään lapsen vanhemmat eivät ole kertoneet tapaturmasta.

Lapsen vammat eivät ole lääkäreiden mukaan voineet syntyä itsestään, koska kahden kuukauden ikäinen lapsi ei liiku itsenäisesti ja lapsen vammat vaativat syntyäkseen suurta voimaa. Ne ovat voineet syntyä toistuvasta ravistelusta.

Mitään sairautta lapsella ei tutkimuksissa löytynyt. Lääketieteellisen selvityksen perusteella lapsi on joutunut voimakkaan ulkopuolisen käsittelyn kohteeksi.

Kaksikuukautisneuvolassa tehdyn neuvolakirjauksen mukaan tyttölapsen todettiin syöneen hyvin, ja olleen tyytyväinen ja hymyilevä lapsi, joka katselee kotona.

Syyttäjä ratkaisi asian viime viikolla eikä asia etene käräjäoikeuteen, koska näyttöä kummankaan vanhemman osalta syyllisyydestä törkeään pahoinpitelyyn ei jäänyt.