Suomalaiset arvostavat kirkon työtä hädänalaisten auttamisessa. Nuorten kaupunkilaisten keskuudessa kirkko ja uskonto eivät ole kovin suosittuja.

Mistä on kyse? Evankelisluterilaisen kirkon jäsenmäärä jatkaa laskuaan, maaseudulla pysytään kirkossa, kaupungeissa ei.

Kirkosta erotaan, jos ei tunneta itseään uskonnolliseksi tai ei uskota Jumalaan. Yksittäiset kirkon kannanotot ovat harvemmin syynä.

Puolet suomalaisista kuitenkin uskoo Jumalaan ja Jeesukseen.

Vuoden 2015 lopussa suomalaisista kuului evankelisluterilaiseen kirkkoon 72,9 prosenttia. Suunta on ollut alaspäin koko 2000-luvun, neljä vuotta aiemmin kirkkoon kuului vielä 77,2 prosenttia suomalaisista. Ortodoksien määrä on pysynyt tasaisena (1,1 prosenttia), mutta uusiin uskonnollisiin yhteisöihin on liittynyt lisää väkeä.

Rekisteröityjen uskonnollisten yhdyskuntien määrä on kasvanut tasaisesti koko 2000-luvun. Vuonna 2000 itsenäisiä rekisteröityjä yhdyskuntia oli 49 ja vuoden 2015 lopussa määrä oli 110. Näin kerrotaan Kirkon tutkimuskeskuksen tuoreessa nelivuotisjulkaisussa _Osallistuva luterilaisuus. Suomen evankelis-luterilainen kirkko vuosina 2012–2015: Tutkimus kirkosta ja suomalaisista.

Suurimmat yhdyskunnat vuonna 2015 olivat Jehovan todistajat (18 200), Suomen Vapaakirkko (15 000), Katolinen kirkko Suomessa, (13 000) Helluntaikirkko, (8 300), Suomen Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen Kirkko (3 200) ja Suomen Adventtikirkko (3 200).

Noin kolmasosa rekisteröidyistä yhdyskunnista on kristillisiä tai kristillistaustaisia. Yli puolet uusista yhdyskunnista oli islamilaisia, joita oli yhteensä 42 vuoden 2015 lopussa.

Kirkon tutkimuskeskuksen ylläpitämään Uskonnot Suomessa -tietokantaan on listattu noin 1 000 itsenäistä uskonnollista tai uskonnollistaustaista yhteisöä. Suomalaisista yli 1,3 miljoonaa ei kuitenkaan kuulu mihinkään uskonnolliseen yhdyskuntaan.

Uskonnottomuus yleistyy

Kirkkoon kuulumisessa alueelliset erot ovat kasvaneet. Porvoon, Oulun ja Lapuan hiippakunnissa noin neljä viidestä kuului kirkkoon. Sen sijaan Helsingin hiippakunnassa osuus oli parikymmentä prosenttiyksikköä alhaisempi, vain kolme viidestä on seurakunnan jäsen.

Eniten kirkkoon kuuluvia oli vanhimmissa ikäryhmissä ja rippikouluikäisten keskuudessa. Alimmillaan se oli 28–34-vuotiaiden keskuudessa, jossa se oli alle 60 prosenttia.

Kallion kirkko Helsingissä Ronnie Holmberg / Yle

Helsingissä kirkkoon kuuluvien osuus on maan alhaisin. 26–45-vuotiaiden kohdalla seurakunnissa on alle puolet. Vuonna 2015 se oli alimmillaan 34-vuotiaiden keskuudessa, Helsingissä heistä kuului kirkkoon noin 43 prosenttia. Pääkaupungin miesten kohdalla 29–34-vuotiaiden osuus oli painunut alle 40 prosentin.

2000-luvulla on yhtä kaikki nähtävissä varsin voimakasta heikkenemistä kristilliseen Jumalaan uskovien määrässä. Osuus laskee tasaisesti vanhemmista ikäryhmistä nuorempiin siirryttäessä.

Suomalaisista liki neljännes ilmoitti olevansa uskonnoton ihminen tässä kyselyssä. Ateisteiksi itsensä luokitteli 16 prosenttia. Uskonnottomien kohdalla kävi ilmi, että kyseinen identiteetti oli tavallisempi 1960-luvun jälkeen syntyneillä, perusasteen koulutetuilla sekä muualla kuin maaseudulla asuvilla.

Kirkosta eroamisen syyt

Gallup Ecclesiastica 2015 -kyselyyn vastaajien joukossa oli noin 900 kirkosta eronnutta. He eivät pitäneet itseään uskonnollisina ihmisinä tai uskoneet ollenkaan Jumalaan. Kolmas eroamissyy oli se, että he eivät katsoneet kirkolla olevan heille mitään merkitystä.

Näkemykselliset syyt ovat korostuneet viimeisen neljän vuoden aikana. Haluttomuus maksaa kirkollisveroa oli ratkaisevan tärkeä syy noin kolmasosalle eroajista.

Noin viidesosa eronneista ilmoitti ratkaisevaksi syyksi sen, että oli eri mieltä jostakin kirkon päätöksestä tai kannanotosta tai oli muuten pettynyt seurakunnan toimintaan.

Vuoden 2014 poikkeuksellisen korkeiden eroajien määrän taustalla on eduskunnan päätös avioliittolain muutoksesta. Kirkosta erosi tuolloin noin 78 300 henkeä.

Uskonto lisää suvaitsevuutta

Viimeaikainen islamvastaisuuden nousu näkyy suhtautumisessa eri uskonnollisiin rakennuksiin. Monet hyväksyvät ev.lut. kirkon tai ortodoksikirkon rakentamisen lähistölleen, mutta moskeija herättää vastustusta.

Kyselytulos paljastaa kuitenkin mielenkiintoisen piirteen. Noin kolmasosa suomalaisista suhtautui moskeijaan kokonaisuudessaan kielteisesti ja lähes viidennes (18 %) erittäin kielteisesti, kun sen sijaan myönteisesti suhtautuvia oli kokonaisuudessaan runsas viidennes (22 %).

Yle

Kielteiseen suhtautumiseen moskeijoihin omalla asuinalueella vaikuttivat eniten perinteiset moraaliarvot (avioliittokäsityksellä mitattuna), kansallisylpeys ja sosiaalinen valtaorientaatio.

Jälkimmäinen muuttuja mittaa valmiutta hyväksyä sosiaalisten ryhmien eriarvoisuutta yhteiskunnassa, ja se tyypillisesti korreloi vahvasti esimerkiksi rasismin, seksismin ja homofobian kaltaisten ennakkoluulojen kanssa.

1960–70-luvuilla syntyneet, työttömät ja uskonnollisiin yhdyskuntiin kuulumattomat suhtautuivat keskimääräistä kielteisemmin moskeijoihin

Tutkimustulokset kertovat, että islamin ja erityisesti moskeijoiden vastustus Suomessa nousee valtaosin ei-uskonnolliselta pohjalta. Moskeijat koetaan uhkaksi suomalaiselle kulttuurille ja moniarvoiselle elämäntavalle.

Tämä paljastuu siitä, että kansallistunne, perinteiset moraaliarvot ja kuulumattomuus uskonnollisiin yhdyskuntiin ennustivat voimakkaampaa kielteisyyttä.

Rukoushetki moskeijassa Helsingissä. Yle

Sen sijaan valtavirran luterilaisuus, herätysliikkeet mukaan lukien, näyttää tutkimusraportin mukaan jossain määrin suojaavan islamin kokemiselta uhkana.

Uskonnollisuus näkyy enemmän kotona kuin kirkossa

Kuukausittain kirkossa käyvien määrä on hieman noussut neljän vuoden takaiseen, mutta edelleen suomalaiset osallistuvat varsin vähän jumalanpalveluksiin. Noin kolmasosa suomalaisista ilmoitti käyvänsä jumalanpalveluksissa vähintään kerran vuodessa ja noin neljännes (23 %) tätä harvemmin.

Yle Uutisgrafiikka

Yksityinen uskonnonharjoitus on Suomessa kuitenkin selvästi aktiivisempaa kuin julkinen. Vuoden 2015 Gallup Ecclesiastica -kyselyn mukaan neljäsosa suomalaisista rukoili päivittäin. Heidän osuudessaan oli jopa havaittavissa hienoista kasvua vuoteen 2011 verrattuna.

Kolmasosa suomalaisista ilmoitti rukoilevansa vähintään viikoittain tai useammin ja yli puolet suomalaisista (55 %) ilmoitti rukoilevansa vähintään kerran vuodessa.

Riika Raitio / Yle

Suomalaisista huomattava osa myös uskoo Jeesuksen olleen olemassa historiallisena henkilönä, vakaasti 37 ja todennäköisesti 43 prosenttia. Enkeleiden olemassaoloon taas uskoo vakaasti 28 ja pitää todennäköisenä 19 prosenttia.

Neljäsosa suomalaisista on sitä mieltä, että kuolema on kaiken loppu. Toisaalta yli puolet vastanneista katsoi, ettei kukaan tiedä, mitä kuoleman jälkeen tapahtuu.

Kirkon nelivuotiskertomus kuvaa ja analysoi kirkossa ja sen toimintaympäristössä tapahtuneita muutossuuntia ja luo tilannekuvaa uskonnosta Suomessa.

Tutkimus pohjautuu useisiin erilaisiin lähdeaineistoihin: seurakunnilta vuosittain koottavat tilastot ja työntekijä- ja luottamushenkilökyselyt sekä Suomen täysi-ikäistä väestöä koskevat kysely Gallup Ecclesiastica 2015, jonka toteuttamisesta vastasi Taloustutkimus Oy.

Kuinka usein meditoit tai rukoilet? Askarruttavatko hengelliset asiat sinua? Mietitkö esimerkiksi, mitä tapahtuu kuoleman jälkeen? Testaa, kuinka hengellinen olet.

Lähteet: Osallistuva luterilaisuus. Suomen evankelis-luterilainen kirkko vuosina 2012–2015: Tutkimus kirkosta ja suomalaisista