Otevřený dopis francouzského filosofa Abdennoura Bidara muslimskému světu, napsaný v říjnu 2014 a zaktualizovaný a zpopularizovaný po lednových útocích v Paříži, prošel v českých médiích téměř bez povšimnutí. O textu referovaly pouze Parlamentní listy.

Naše noviny stojí v první linii boje za svobodnou novinařinu a lidská práva. Podpořte nás a přidejte se k nám! ♥︎ Daruji ×

Původní text autor poté podstatně rozšířil a vydal v dubnu tohoto roku v knižní podobě. Toto knižní vydání Bidarovu argumentaci prohlubuje a rozšiřuje, zejména o podobně ostrou kritiku Západu, jakou původně adresoval islámu. Stojí snad za to přiblížit tento působivý text ve vybraných úryvcích českému čtenáři znovu a důkladněji.

Drahý muslimský světe,

jsem jeden z tvých synů, kteří se na tebe dnes dívají zvenčí a zpovzdálí, ze země jménem Francie, kde dnes žije tolik tvých dětí. Sleduji tě přísným zrakem filosofa odkojeného již od dětství spirituální tradicí súfismu a západním myšlením. Sleduji tě z pozice člověka na hranici, na předělu mezi Orientem a Okcidentem.

A co tedy vidím? Co vidím možná lépe než jiní, bezpochyby právě proto, že tě sleduji z dálky, z odstupu? Vidím tě ve stavu úpadku a utrpení, který mě naplňuje nekonečným smutkem, ale který zároveň činí ještě ostřejším můj soud filosofa. Protože vidím, že jsi právě zplodil monstrum, které samo sebe nazývá Islámský stát a které jiní označují jménem démona: Daesh.

Ale nejhorší je, že tě vidím ztrácet — tvůj čas i tvou čest — tím, že odmítáš přiznat, že se toto monstrum zrodilo z tebe samotného, z tvých zbloudění, z tvých rozporů, z tvého nezhojitelného rozpolcení mezi minulostí a přítomností, z tvé dlouhotrvající neschopnosti najít své místo v lidské civilizaci.

Co nyní říkáš tváří v tvář té ohyzdné obludě? Co stále opakuješ? Křičíš: „To nejsem já!“, „To není islám!“ Odmítáš, že by zločiny tohoto monstra byly spáchány ve tvém jménu (#NotInMyName). Rozhořčuješ se tváří v tvář monstru, bouříš se proti tomu, že ti krade tvou identitu, a máš na to plné právo. Je nutné, abys před světem jasně a nahlas dal najevo, že islám barbarství odsuzuje.

Ale to všechno je zcela nedostatečné! Uchyluješ se totiž k sebeobranné reakci, aniž bys také a především uvážil svou povinnost sebekritiky. Spokojuješ se s rozhořčením, když tato historická situace nabízí jedinečnou příležitost k důkladnému zamyšlení nad sebou. A, jako obvykle, obviňuješ jiné, místo abys přijal vlastní odpovědnost. „Přestaňte nás už, obyvatelé Západu a všichni nepřátelé islámu, spojovat s tímto monstrem! Terorismus nemá s islámem nic společného, pravý islám není náboženství války, ale míru!“

↗ Sekulární společnost si nedovede představit náboženství jako zdroj dynamiky lidské civilizace. Foto islam.com.kw

Slyším tento výkřik odporu, který se v tobě zvedá, můj drahý muslimský světe, a rozumím mu. Máš jistě pravdu v tom, že tak jako každá z velkých náboženských inspirací lidstva, i islám vytvořil během své historie mnohá díla krásy, spravedlnosti, poznání a dobra a mocně osvítil cestu člověka a lidstva k tajemství existence…

V každé ze svých knih tady na Západě se biji za to, aby tato moudrost islámu nebyla zapomínána a znevažována. Ale ze svého odstupu vidím ještě jinou věc, kterou ty nevidíš nebo nechceš vidět. A to ve mně vyvolává otázku. Onu zásadní otázku: Proč tento netvor ukradl tvou tvář? Proč si vybral právě tvou tvář? Proč na sebe nasadil masku islámu, a ne nějakou jinou? Ve skutečnosti totiž se za obrazem netvora jménem Islámský stát skrývá obrovský problém, a zdá se, že se mu nedokážeš postavit čelem. Ale to je nezbytné a je tedy třeba, abys k tomu našel odvahu.

Ten problém se týká kořenů zla. Z čeho vycházejí zločiny takřečeného Islámského státu? Řeknu ti to, příteli. A nebude se ti to vůbec líbit, je to však můj úkol filosofa. Kořeny toho zla, které tě dnes obírá o tvou tvář, jsou v tobě samém, netvor vzešel z tvého nitra, nádor je ve tvém těle.

A z tvého nemocného organismu se v budoucnu zrodí ještě další monstra, ještě horší než to dnešní, a to tak dlouho, dokud nedokážeš pohlédnout pravdě do tváře, dokud se budeš rozpakovat ji přijmout a konečně ono zlo vykořenit.

Dokonce i západní intelektuálové, když jim to říkám, to přijímají jen s obtížemi. Většina z nich totiž již zcela zapomněla na to, jak obrovskou moc má náboženství — v dobrém i ve zlém, pro život i pro smrt — a říkají mi: „Ne, problém muslimského světa není islám, nemůže za to náboženství, ale politické, historické, ekonomické důvody…“ Oni sami totiž žijí ve společnostech natolik sekularizovaných, že si již vůbec nedovedou představit, že náboženství může fungovat jako zdroj dynamiky lidské civilizace.

A nedovedou pochopit ani to, že budoucnost nezáleží jen na tom, jak se vypořádáme s finanční a ekonomickou krizí, ale mnohem podstatněji také na tom, jak se postavíme krizi duchovní, krizi dosud nebývalé síly, která zasahuje celé lidstvo. Dokážeme se této zásadní výzvě společně postavit, my všichni žijící na této planetě?

Duchovní přirozenost člověka má hrůzu z prázdnoty, a pokud nenajde něco, čím tuto prázdnotu vyplnit, uchýlí se v budoucnu k náboženstvím, která budou stále méně odpovídat přítomné době a která, tak jako islám dnes, budou plodit další hrůzné netvory. (…)

Drahý isláme, příteli, nechceš v sobě samém rozeznat kořeny zla, které tě rozežírá. Uchyluješ se o to snadněji k popírání své vlastní odpovědnosti, protože se ti podařilo najít ideálního viníka, na kterého vše svést: imperialistický a materialistický Západ, který tě v 19. století napadl a zotročil svou brutální kolonizací. Ten Západ, v němž Spojené státy jsou všemocným tyranem, jehož armády tě i dnes ničí ve jménu „boje dobra proti zlu“, za nímž se však skrývají ekonomické zájmy.

↗ Usmiřte se! vzkazuje francouzský filosof západnímu a islámskému světu. Foto abc.net.au

Ten Západ, který odsoudil k bídě, k poníženosti, k nebezpečnému exodu uprchlictví mnohé národy globálního Jihu, kde se naneštěstí nacházíš i ty, protože je obral o jejich bohatství prostřednictvím zkorumpovaných elit — ano, i tvých předáků, tvých monarchů.

Tentýž Západ, který nechá Izrael dennodenně ponižovat Palestince, upírat jim právo na vlastní stát a podrobovat je skutečné segregaci. Tím je vhání do rukou Hamásu, vzešlého z tvé choroby, který proklamuje touhu zničit židovský stát a přitom obětuje palestinské obyvatelstvo v prokleté spirále věčného násilí a nekonečné pomsty.

Jistě, tento Západ je skutečně ideální viník…O to více, že na tom dnes není o mnoho lépe než ty. Ty jsi zasažen rakovinou, on je ale také v posledním tažení. Hrdý Západ umírá a už nemá síly udržovat svou tyranii. Kdyby měl trochu pokory — což se mu nestalo už několik století — tvůj nejlepší nepřítel by musel uznat, že už mu nezbyla žádná zásoba prestiže, aby se mohl pokoušet vnutit celému světu svůj model, ten absurdní a vnitřně rozporný model civilizace, který je jeho vlastním dílem.

„Model“ civilizace zbavené všech svých dávných bohů, které nahradil kult jediného boha — Mamonu. „Model“ lidských práv, která se přiznávají podle toho, zda jste chudí nebo bohatí. (…)

Ale ty víš, i když si to třeba nepřiznáváš, že kritika Západu není tak snadná. Je velmi vyčerpaný, zasažený mnoha rozpory, způsobil nesmírné množství zkázy, ale jeho podivuhodná komplexnost zároveň také pomohla celému lidstvu v posledních staletích mocně pokročit, díky jeho pojetí lidských práv a technickému pokroku. (…)

Nedokázal jsi věrohodně usmířit vlastní humanistické dědictví s odkazem západní modernity. Jeden příklad, s nejstrašnějšími důsledky: namísto aby sis skutečně osvojil poklad Všeobecné deklarace lidských práv, v roce 1990 jsi se proti ní z větší části postavil svou Deklarací lidských práv v islámu, podepsanou 57 muslimskými státy, v níž je základní princip lidské svobody tváří v tvář náboženství popřen formulací, že „islám je přirozeným náboženstvím člověka“. (…)

Světe islámu a Západe, usmiřte se! A učiňte to tak, že společně znovuobjevíte své společné tajemství — oběma z vás zapomenuté — že cílem našeho duchovního života je tvořivý život a jeho principem bratrství. Vzpomeňte si společně, a všechny ostatní národy Země s vámi, že jsme všichni sestry a bratři.

Pochopte společně, že jedině lidská civilizace založená na univerzálním bratrství nás všechny sváže dohromady dostatečně mocným poutem, abychom se mohli stát skutečnými tvůrci. V tom je, můj drahý isláme, můj drahý Západe, ten projekt civilizace, který dnes musíme hledat jako Svatý Grál našich časů, Grál, který obsahuje krůpěj krve tvořivého života. (…)

Jsem na konci, už nemám víc co říci, můj drahý isláme. Řekl jsem ti všechno, co jsem měl na srdci, nebo lépe v srdci. A přitom jsem se obracel také k tvému úhlavnímu nepříteli Západu, abych vám oběma vzkázal, že byste měli spolupracovat namísto vzájemného boje.

Můj drahý příteli… Jsem jenom filosof, a jak se často říkává, filosof je heretik. Ale ne, není to kacířství, ale kritická věrnost, paradoxní nevěrná věrnost. Věrnost tobě proti tobě samému, věrnost tvému světlu proti tvému bloudění! Neusiluji o nic jiného, než dát znovu zazářit tvému světlu — a vede mě přitom jméno, které jsi mi dal: Abdennour, „služebník světla“.

Nebyl bych na tebe v tomto listu tak přísný, kdybych v tebe nevěřil. Jak se říká ve francouzštině: kdo má rád, umí potrestat. Promiň mi, pokud se cítíš uražen. To nebylo mým záměrem, a jak říkal Prorok, činy se mají hodnotit podle úmyslu. Na těchto stránkách jsem tě podrobil tvrdému tázání, na rozdíl od těch, kteří k tobě dnes nejsou dostatečně přísní, kteří pro tebe vždy nacházejí omluvy, kteří z tebe chtějí dělat oběť a kteří odmítají vidět tvou odpovědnost za to, co se s tebou děje. Všichni takoví ti ve skutečnosti nijak nepomáhají.

Pokud mi teď nebudeš naslouchat, tím hůř. Další, a bude jich stále víc, ti přijdou říci totéž. Řeknou ti to mnohem lépe než se to tentokrát podařilo mně a nakonec jim budeš muset naslouchat. Nech mě jen říci na závěr, že já, tvůj vzdálený a možná nezdárný syn, v tebe věřím, věřím ve tvůj příspěvek k tomu, že naše planeta jednou bude zároveň lidštější a duchovnější.

Salám, ať je mír s námi se všemi, sestry a bratři, lidé.

(z francouzštiny přeložil Filip Outrata)

↗ Francouzský autor hledá podoby náboženství, které bude spojovat lidi a zároveň ponechávat svobodu. Foto wikipedie.com

Kdo je Abdennour Bidar?

Abdennour Bidar (narozen 1971 v Clermont-Ferrandu) je francouzský filosof a spisovatel, věnuje se filosofii náboženství, zejména islámu, otázkám laicity a postavení náboženství v sekulární společnosti a hledání humanistického východiska překračujícího náboženské hranice.

V knize Self Islam (2006) představil svůj velmi osobní pohled na islám a jeho hodnoty, v další knize nazvané Islám bez podřízení (Islam sans Soumission, 2012) se pokusil o nastínění existencialistické a humanistické verze islámu. Tyto úvahy dále rozvedl a rozšířil mimo rámec islámu v práci věnované dějinám humanismu na Západě (Historie de´l humanisme en Occident, 2014).

Po tragických lednových událostech v Paříži často vystupoval v různých francouzských médiích. Jeho otevřený dopis muslimskému světu z podzimu předchozího roku na internetu četly až tři miliony lidí. Bidar poté v únoru vydal výzvu k tomu zužitkovat pozitivní energii z lednové sjednocující reakce na pařížské vraždění k hlubší analýze příčin a kořenů zla, stejně jako k úsilí budovat takovou společnost, ve které jedna z deviz republikánské Francie, bratrství, nebude prázdným slovem (Plaidoyer pour la fraternité, 2015).

V dubnu 2015 pak vyšla rozšířená verze jeho otevřeného dopisu muslimskému světu v nakladatelství s příznačným názvem Svazky, které osvobozují (Les liens qui libèrent, LLL). Hledání takového náboženství (a nejde jen o islám), které bude vytvářet skutečná pouta a spojení mezi lidmi, a zároveň jim ponechá jejich svobodu, individualitu a tvořivost, lze považovat za motto provázející úsilí Abdennoura Bidara.