Semiramide
A part de Guillaume Tell (1829), que amb cinc actes i ballet estava sotmesa a les demandes de l'Òpera de París, Semiramide és l'òpera més llarga de Rossini. Compta amb gairebé quatre hores de música i el primer acte, amb més de dues hores de durada, és probablement el més llarg en la història de l'òpera. No obstant això, l'òpera en si té només tretze números i una obertura. Els números de conjunt es limiten als grans blocs de la gran introducció (núm. 1) i el primer final (7) com la seva contrapart, així com el segon final (13). Per contra, predominen els números solistes amb sis àries (dos sense (2 i 4), i quatre amb cor (5, 9, 10 i 12) i quatre duets (3, 6, 8 i 11). Els tres personatges principals competeixen entre si en duets -un amb l'altre, i després un altre més de la mare i el fill- en els quals totes les seves emocions arriben a la plena expressió; les tres veus que dominen l'òpera -soprano (Semiramide), contralt (Arsace) i baix (Assur)- canten junts per primer cop al segon final en el trio L'usato ardir.
Quants actes té Guillaume Tell?
cinc