Vanessa (Barber)
Tant l'òpera com la seva heroïna van ser rebudes amb entusiasme per un públic ple de celebritats. La música del Barber i el llibret i la producció de Menotti van ser prou aplaudits per la premsa, i la gesta aparentment impossible de Steber va ser agraïda i aclamada per tothom, incloent Rudolf Bing. El crític Howard Taubman del The New York Times va declarar que era "«la millor òpera nord-americana que mai s'havia presentat al majestuós teatre de Broadway». "El llistó –va admetre– és baix. Les altres dinou obres nord-americanes aventurats pel Met en l'últim mig segle no eren exactament pera passar a la història». Però aquesta sentia que tenia qualitats especials. «És professional; té ambient; es construeix amb un clímax en moviment». A més, «l'audiència de la gala es va comportar com si trobés Vanessa no només un esdeveniment, sinó un plaer». The New Yorker va afirmar que Vanessa era la millor òpera mai escrita per un nord-americà... una de les coses més impressionants... que ha aparescut des dels temps més vigorosos de Richard Strauss. El director d'orquestra, Dimitri Mitropoulos, va dir que «tota la textura de Vanessa és altament teatral i dramàtica, plena de sorpreses orquestrals i clímaxs, però sempre al servei de l'escenari, com qualsevol òpera real... Per fi, una gran òpera nord-americana!»
De qui és el llibret i la producció?
de Menotti