Si una resolució de les Corts no t'agrada, posa-la al congelador
Quan es va crear, el PP dominava les institucions autonòmiques valencianes i va mantenir l'autarquia, l'obsessió de separar economia i gent i territori del seu espai natural i actiu de relació. Com que l'aïllament era una postura difícil de defensar, però, potser empesos per un atac de vergonya, potser seguint per solució algun acudit, es van inventar una cosa de recorregut efímer i nom ridícul: Eje de la Prosperidad. I van fer reunions i dibuixets i van riure mentre van poder: traçaven sobre el paper una línia que els unia Palma, València i Madrid (el condemnat per corrupció Jaume Matas, el multiimputat per corrupció Francisco Camps i la igualment imputada Esperanza Aguirre) amb l'única intenció de tallar, separar i esborrar tota relació amb el Principat de Catalunya, i de mirar, en canvi, oh sorpresa, cap a Madrid. En fi. Això no té més història que el retrat que perfila, i la constatació (un cop més, sí) dels esforços que esmercen a esquarterar-nos això que som i que tant neguen que existeixi (i que, tanmateix, els obsessiona). La qüestió és que, justament per aquesta obsessió (la mateixa que posposa i anul·la les inversions que reclama l'Arc Mediterrani mentre alimenta estructures radials i perpètuament buides), el País Valencià no va entrar a formar part de l'Euroregió Mediterrània, ni quan es va crear, l'any 2004, ni posteriorment.
Per què ha estat condemnat Jaume Matas?
per corrupció