Teoria d'equacions
La fórmula deuria suscitar la sorpresa de l'època.[Nota 12] Un càlcul algebraic en aquella època encara havia de quedar justificat per un suport geomètric. Un nombre agafa la seva justificació d'una longitud, d'una àrea o d'un volum. El signe     −   {\displaystyle -}   no té sentit més que si una longitud se sostreu d'una de més gran. En la solució que proposa del Ferro, es retalla una "longitud" d'una altra longitud més petita.[Nota 13] En aquesta època, l'objectiu és superar desafiaments, és a dir, resoldre equacions particulars; el rigor del mètode importa poc, en tant que finalment sigui possible verificar el resultat reemplaçant en l'equació x per la presumpta solució.
Quin és l'objectiu en aquesta època?
superar desafiaments