La Gioconda (còpia del Museu del Prado)
Existeixen moltes rèpliques de La Gioconda o Mona Lisa, encara que aquesta que es trobava al Prado des de la seva inauguració, procedent de les Col·leccions Reials, és la més antiga que es coneix; presenta la particularitat que va ser pintada al mateix temps i al mateix taller que l'original per un alumne de Leonardo. Aquesta singularitat fou descoberta gràcies a la restauració a la qual va ser sotmesa a partir de l'any 2010 davant d'una petició de préstec al Museu del Louvre de París, propietari de l'obra original i per a una exposició temporal dedicada a l'obra de Leonardo La Mare de Déu i l'Infant amb santa Anna. Els treballs d'anàlisi i restauració de la còpia madrilenya van descobrir sorprenents similituds amb La Gioconda parisenca que havien romàs ocults per una repintada negra que tapava el paisatge de fons, ambientat en la regió italiana de la Toscana. Es va poder determinar –gràcies a una anàlisi química– que aquest fons negre havia estat afegit cap a l'any 1750 i que, a més a més, existia una capa orgànica que l'aïllava de la pintura original. Miguel Falomir, cap del Departament de Pintura italiana i francesa del Museu del Prado, explicà que el mencionat fons potser va poder ser afegit per raons decoratives, «per no desentonar amb d'altres que ja mostraven un fons neutre i amb els quals seria exposat en algun moment»; d'altra banda, també podria ser perquè el fons negre «leonarditzava» més l'obra del Prado, ja que la majoria dels retrats de Leonardo tenen el fons neutre, excepte, precisament, La Gioconda del Louvre i el retrat de Ginebra de Benci de la National Gallery de Londres.
Com es va poder determinar que el fons negre havia estat afegit cap a l'any 1750?
gràcies a una anàlisi química