Simfonia núm. 8 (Mahler)
El so augmenta gradualment en un crescendo, mentre les veus solistes s'uneixen o contrasten amb els cors. Quan el clímax s'acosta, molts temes són repetits: el «tema de l'amor», la cançó de Margarida i l'«Accende» de la Part I. Finalment, mentre el cor conclou amb «La feminitat eterna ens portarà cap al cel», la secció de metalls situada fora de l'escenari reapareix amb un últim tribut al motiu Veni Creator, per acabar la simfonia amb una triomfant fanfàrria. Potser no serà el millor, però probablement es tracta del finale més espectacular de tota la història del simfonisme.
Què fan les veus solistes?
s'uneixen o contrasten amb els cors