Claude Lorrain
En els quadres de Lorrain el principal protagonista és la llum, a la que atorga tot el protagonisme, condicionant fins i tot la composició de l'obra que, igual que en Poussin, prové d'una profunda meditació i està concebuda sota uns paràmetres racionalistes. En nombroses ocasions utilitza la línia de l'horitzó com a punt de fuga, i disposa en aquest lloc un focus de claredat que atrau l'espectador, per tal com aquesta lluminositat quasi cegadora actua d'element focalitzador que apropa el fons al primer pla. La llum es difon des del fons del quadre i a l'expandir-se basta per si sola per crear sensació de profunditat, difuminant els contorns i degradant els colors per crear l'espai del quadre. Generalment, Lorrain disposava la composició en plans successius, on gradualment s'anaven difuminant els contorns, fins a perdre's en la lluminositat ambiental, produint una sensació de distància quasi infinita on, en darrera instància, es perd la mirada. Solia introduir el disc solar en marines, en les seves típiques escenes situades en ports, que servien de pretext per a donar acció a la temàtica figurativa; en canvi, els paisatges situats en el camp tenen una llum més difusa, que prové dels costats del quadre i banya l'escena amb suavitat, no tan directament com en els ports.
Com sol utilitzar la línia de l'horitzó Lorrain?
com a punt de fuga