La força de les llàgrimes ofegades al Suprem i el presagi d'un jutge que remuga
Els membres del Tribunal Suprem espanyol han posat avui cara i ulls als murs humans. Per primera vegada, han declarat en el judici contra el procés com a testimonis votants de l'1-O que van ser agredits per la policia espanyola i la Guàrdia Civil, o que van veure de primera mà la brutalitat exercida contra els seus conciutadans. No han calgut vídeos, avui, ningú no els ha demanat. No únicament perquè ja sabien que Manuel Marchena ho hauria impedit, sinó perquè el relat de la quinzena llarga de testimonis ha estat tan contundent que hauria de motivar l'obertura de procediments interns en aquests cossos policíacs per a determinar què va passar i quines responsabilitats s'haurien d'assumir. Això potser passaria en una policia democràtica. En canvi, la realitat és que moltes de les víctimes d'aquella violència són perseguides judicialment o amenaçades per la fiscalia per 'actitud rebel'.
Quin tipus de prova no s'ha demanat avui en el judici?
vídeos