Tresor de l'Oxus
Entre els diversos braçalets que formen part del tresor de l'Oxus, en destaquen dos de molt semblants (tots dos al Museu Britànic, un donat per A. Wollaston Franks i l'altre adquirit per Burton i més tard pel Victoria and Albert Museum, i avui en dipòsit a llarg termini en aquest museu). Aquests dos braçalets tenen diverses parts realitzades individualment i després unides. Malgrat que, al principi, es creia que el cèrcol de la polsera era massís, s'ha demostrat, per un forat produït en un braçalet, que és un tub buit. La tècnica emprada va ser la fosa a la cera perduda. També van ser modelats en cera els caps dels animals i les parts llises es van polir. Alguns elements, com les ales dels grius, van ser soldades. Els orfebres que van realitzar els braçalets eren professionals de gran nivell en tècnica i en estètica. Aquestes polseres són l'exemple més notable del tresor de l'Oxus junt amb el carro en miniatura.
Com es creia que era el cèrcol de la polsera?
massís