Terje Selseng (50) som døde i Hamburg i mai 2005 ble ikke identifisert fordi norsk politi unnlot å følge opp meldinger fra politiet i Tyskland. Den grove polititabben førte til at nordmannen ble lagt i en navnløs tysk grav, mens familien i Rogaland i to år fortvilet ventet på livstegn.
Gransket ikke melding om norsk dødsfall i Hamburg
HUNDVÅG: (Dagsavisen): – Hver dag håpet vi at pappa skulle ringe. At vi skulle få høre at han var i live. Vi levde et liv som vekslet fra håp til dyp fortvilelse. Det var en grusom tid. Verst var det å ikke vite hva som hadde skjedd med han vi var så glad i, som vi savnet så sårt, sier Terje Selsengs døtre Marte og Tonje til Dagsavisen.
– Grusom tid
Polititabben som rammet den lille familien på Hundvåg utenfor Stavanger er et hjerteskjærende eksempel på grov systemsvikt og mangelfull oppfølging i norsk politis håndtering av savnetsaker.
Familien meldte Terje Selseng savnet hos politiet i Stavanger 22. mai 2005, og oppga da alle kjennetegn som kunne identifisere ham. Terje Selseng var uføretrygdet på grunn av sin psykiske helse. Familien antar at han reiste hjemmefra fordi han ønsket et avbrekk fra det hverdagslige i en periode, men meldte ham savnet da det var uvanlig at han ikke sa fra, og fordi de ikke hadde fått mobilkontakt med ham på en stund.
Sjekket ikke identitet
Bare fire dager etter at familien meldte ham savnet fant tysk politi en da uidentifisert mann druknet i Mittelkanal i Hamburg og ga straks beskjed til norsk politi. Tysk politi opplyste at det var forhold som knyttet den døde personen til Norge. Dersom politiet i Rogaland, eller Kriminalpolitisentralen hadde kontrollsjekket meldingen ville identiteten raskt kunne slås fast med 100 prosent sikkerhet. Selseng hadde navnet på sin kone, Marit, og «Norge» tatovert inn på den ene overarmen. På sin andre overarm sto hans egen fornavn tatovert. Han hadde en gulltann foran i munnen. Alle detaljene var registrert i politiets savnetmelding.
Savnede var i Hamburg
Norsk politi satt også på opplysninger om at den savnede Terje Selseng befant seg i Hamburg. En kontoutskrift viste at han hadde betalt med bankkortet sitt på Eden hotell i Hamburg dagen før tysk politi fant den døde mannen. Kriminalpolitisentralen og Rogaland politidistrikt klarte likevel ikke å koble savnetsaken og tysk politi sitt varsel om dødsfallet.
Først da en barndomsvenn av Terje Selseng på privat basis reiste til Hamburg i februar i år og innga savnetmelding lokalt hos politiet i Hamburg ble forsvinningssaken oppklart. Bortsett fra å sjekke fingeravtrykk fra avdøde mot fingeravtrykkregisteret over straffedømte i Norge undersøkte ikke norsk politi selv aktivt om den døde virkelig var norsk.
Vond uvisshet
– Vi har ikke ord for hva vi følte da vi fikk vite at norsk politi var varslet av politiet i Hamburg allerede i mai 2005 uten å undersøke hvem som var funnet. Vi kunne tidlig fått vite hva som hadde skjedd med pappa. Selv om det også da ville vært forferdelig å få vite at han ikke var i live, kunne vi vært spart for den umenneskelige lidelsen det har vært gå og vente i uvisshet, sier Marte Selseng som i lang tid var sykemeldt da savnet og uvissheten var for tung å bære.
Dagsavisen møter den lille familien i deres hjem på Hundvåg utenfor Stavanger. En familie som bærer preg av sorg, sinne og skuffelse, men også nærhet, styrke og samhold etter det den har gått igjennom. De forteller at telefonselgere ble deres verste fiende.
– Vi visste aldri hva slags beskjed en telefonoppringing ville ha, om det var noe om pappa, sier Marte.
Etter å ha levd lang tid i uvisshet ble belastningen så stor at familien i en periode søkte seg til en ukes behandling ved Modum bads institutt for sjelesorg utenfor Vikersund, med bistand fra den lokale menigheten på Hundvåg.
Ville sett ham
– Terje hadde nok vært død uansett hva politiet hadde gjort, men de tok fra oss muligheten til å ta en verdig avskjed med ham før han ble gravlagt. Vi kunne fått sett ham, klappet ham på kinnet og gitt han en klem. Fått sagt til han at vi er utrolig glad i han. Det hadde betydd så utrolig mye for oss. Denne muligheten ble vi frarøvet på grunn av det jeg kaller likegyldighet fra politiets side, sier Terje Selsengs kone, Marit Økland Selseng. Hun er skuffet over politiets håndtering av saken fra første stund.
– Helt fra jeg meldte Terje savnet ble jeg sjokkert over den mangel på empati og ydmykhet politiet viste. Hele tiden har vi følt oss som et tall i en statistikk, noe som også gjelder for den behandlingen vi fikk av tysk politi, sier Marit Økland Selseng. Med bistand fra den norske sjømannskirken og generalkonsulatet i Hamburg har familien fått hjelp i Tyskland. De fikk levningene av sin kjære ektemann og far hjem til Norge og til en grav i nærheten av familiens hjem på Hundvåg.
Stavanger tingrett har oppnevnt advokat Stein Hansson som familiens bistandsadvokat. Han er rystet over måten saken er håndtert på.
– Dette er et sammensurium av slendrian og uverdig behandling fra politiets side, sier Hansson som nå vurderer å melde de involverte polititjenestemenn til Spesialenheten for politisaker for å ha utvist grov uforstand i tjenesten.
Ein im Mai 2005 in Hamburg verstorbener Norweger wurde nicht identifiziert und in einem anonymen Grab bestattet, weil die norwegische Polizei es versäumte, den Meldungen aus Deutschland nachzugehen.

Nachdem sich der Mann einige Zeit nicht bei seiner Familie in Hundvåg bei Stavanger gemeldet hatte, gab diese eine Vermisstenmeldung bei der norwegischen Polizei auf. Vier Tage später fand die Hamburger Polizei einen Unbekannten ertrunken im Mittelkanal. Dieser hatte seinen eigenen Namen, den seiner Frau und „Norwegen“ auf den Oberarmen tätowiert. Das hatte auch die Familie in ihrer Vermisstenanzeige angegeben. Den norwegischen Behörden war auch bekannt, dass sich der Vermisste in Hamburg aufgehalten hatte, weil er kurz nach der Vermisstenmeldung ein Hotelzimmer mit seiner Kreditkarte bezahlt hatte. Dennoch stellte die norwegische Polizei keine Verbindung zwischen der Vermisstenmeldung und dem unbekannten Toten her. Der Mann wurde schließlich anonym in Hamburg bestattet. Erst als ein Freund des Vermissten nach zwei Jahren privat in Hamburg nachforschte, konnte die Angelegenheit aufgeklärt werden.