Devotees placed smiling effigies of themselves in prayer on benches in the sanctuary, in the belief that their image prolonged the act of worship.
Pühendunud usklikud asetasid iseenda naeratavad kujud, mis kujutasid neid palvetamas, pühakodadesse pinkide peale, uskudes, et kuju sinna jätmine pikendab usutalituse kestust.