Years later, they admitted their sin, saying to one another: “Unquestionably we are guilty with regard to our brother, because we saw the distress of his soul when he implored compassion on our part, but we did not listen. ” ​ — Gen. 42: 21; 50: 15 - 19.
Aastaid hiljem tunnistasid nad oma pattu, öeldes isekeskis: ” Me oleme tõesti süüdi oma venna pärast, kelle hinge kitsikust me nägime, kui ta palus meilt armu ja meie ei võtnud teda kuulda ”.