This explains why the apostles, after being beaten by the order of the Jewish Sanhedrin for bearing witness to the wonderful things Jehovah God had accomplished in connection with Jesus, rejoiced “because they had been counted worthy to be dishonored in behalf of his name. ”
See selgitab, miks apostlid peale seda, kui neid juudi sünedriumi korraldusel peksti, kuna nad andsid tunnistust imelistest asjadest, mida Jehoova Jumal oli seoses Jeesusega täide viinud, olid rõõmsad, „et neid oli väärt arvatud kannatama teotust selle nime pärast ”.