Solomon used intriguing poetic language to describe the calamitous days of old age ​ — trembling hands, unsteady legs, loss of teeth, dim vision, poor hearing, white hair, and a bent frame.
Saalomon selgitas seda, kui kirjeldas poeetilises vormis vanadusega kaasnevaid vaevusi: värisevad käed, ebakindel kõnnak, kehvaks jäänud hambad, nägemine ja kuulmine, hallid juuksed ning kanged luud - liikmed.