Local bazaars sold jewelry, cloth, stationery, books, and glassware, while stalls of notaries public had “five or six witnesses in attendance and a person authorized by the qádí to perform marriage - ceremonies. ”
Kohalikes basaarides müüdi ehteid, rõivaid, kirjutustarbeid, raamatuid ja klaasesemeid. Samas olid ka notarilauad, kus „kohtuniku poolt volitatud isik viis viie - kuue tunnistaja juuresolekul läbi abielutseremooniaid ”.