Yet, as Kenyon reported, “renewed entreaty procured him six days ’ longer study, making in all fourteen days of three hours each; and by making the very most of his time Tischendorf was able in 1867 to publish the most perfect edition of the manuscript which had yet appeared. ”
Kuid Kenyoni sõnul „võimaldas kordustaotlus tal kuus päeva kauem käsikirja uurida, mis tähendas kolme tundi kokku neljateistkümne päeva jooksul. Kasutanud seda aega parimal viisil ära, suutis Tischendorf aastal 1867 avaldada käsikirjast kõige põhjalikuma väljaande, mis tolle ajani oli avaldatud. ”