Such feelings, for whatever reason, can mean that our service to God is at times motivated, not primarily by love, but to a large extent by guilt or fear.
Seesugused tunded – ükskõik, mis neid siis põhjustab – võivad tähendada seda, et aeg - ajalt pole meie jumalateenistuse ajendiks mitte eeskätt armastus, vaid suurel määral hoopis süütunne või hirm.