Jude refutes their wicked reasonings by citing three examples of Jehovah’s judgments in times past: against the Israelites who were “not showing faith ”; against the“ angels that... forsook their own proper dwelling place ” in order to sin with women; and against the inhabitants of Sodom and Gomorrah, who “had committed fornication excessively and gone out after flesh for unnatural use. ”
Juudas kummutab nende nurjatud arutlused kolme näitega sellest, kuidas Jehoova möödunud aegadel kohut mõistis: iisraellaste üle, kes ” ei uskunud ”; inglite üle, kes ” jätsid maha oma eluaseme ”, et teha pattu naistega; Soodoma ja Gomorra elanike üle, kes ” elasid porduelu ja ajasid taga teist liha ”.