In early days the time of an event was usually marked by observing the sun or the moon, “the two great luminaries ” that the Creator had placed in the heavens“ to make a division between the day and the night. ”
Varastel aegadel märgiti mingi sündmuse toimumise aega tavaliselt päikese või kuu vaatlemise abil, need olid „kaks suurt valgust ”, mille Jumal pani taevasse„ eraldama päeva ööst ”. Näiteks, „kui hakkas koitma ”, soovitasid kaks inglit tungivalt Lotil ja ta perel põgeneda hukkamõistetud Soodoma linnast.