Paul directed: “Let a widow be put on the list [for congregation aid] who has become not less than sixty years old, a wife of one husband, having a witness borne to her for fine works, if she reared children, if she entertained strangers, if she washed the feet of holy ones, if she relieved those in tribulation, if she diligently followed every good work. ”
Paulus andis juhendi: „Leskede hulka [keda kogudus aitab] loetagu ainult niisugune, kes on vähemalt kuuskümmend aastat vana ja on olnud ühe mehe naine, ja kes on tunnustatud heade tegude poolest, kui ta on kasvatanud lapsi, kui ta on vastu võtnud võõraid, kui ta on pühade jalgu pesnud, kui ta on aidanud hädasolijaid, kui ta on püüdnud teha kõiksugust head. ”