When William Ross chanced upon Susie in 1961, he probably had no inkling that the descendants of this lowly barn cat would become so well accepted, especially considering that the breed’s popularity lies not in some innate superiority but in a genetic mutation that is evident mainly in the ears.
Kui William Ross 1961. aastal juhuslikult Susiet nägi, polnud tal tõenäoliselt aimugi, et selle tavalise talukiisu järeltulijad nii kuulsaks saavad, eriti kui võtta arvesse seda, et selle kassi populaarsus ei seisne mitte mingis kaasasündinud heas omaduses, vaid geenimutatsioonis, mis ilmneb peamiselt lontis kõrvades.