Thrilled and deeply appreciative, Simeon embraced the infant and prayed: “Now, Sovereign Lord, you are letting your slave go free in peace according to your declaration; because my eyes have seen your means of saving. ” ​ — Luke 2: 25 - 35.
Siimeon embas last vaimustuse ja sügava hindamisega ning palvetas: „Issand, nüüd sa lased oma sulase rahus minna oma sõna järgi, sest mu silmad on näinud sinu päästet. ”