We thrill to think of the time when poverty will be unknown; when “no resident will say: ‘ I am sick ’ ”; and when Jehovah God“ will wipe out every tear from their eyes, and death will be no more, neither will mourning nor outcry nor pain be anymore.
On erutav mõelda, et tuleb aeg, mil vaesus on tundmatu, kui „ükski elanik ei ütle: ’ Ma olen haige ’ ” ja kui Jehoova Jumal„ pühib ära kõik pisarad nende silmist, ja surma ei ole enam ega leinamist ega kisendamist ega vaeva ei ole enam.