In the face of increasing army casualties, however, and the realization that the war was not going to end as quickly as the politicians had promised, “recruiting became less a matter of entreaty, more a matter of pressure, ” comments war historian Alan Lloyd.
Ent armee üha suurenevate inimkaotuste pärast ja arusaamise tõttu, et sõda ei lõppegi nii kiiresti, kui poliitikud seda olid lubanud, „hakkasid sõjaväkke värbamiseks tehtavad üleskutsed asenduma üha enam sunniga ”, märgib ajaloolane Alan Lloyd.