Bible scholar Matthew Henry concluded: “Since Paul reasoned out of the scriptures, and referred them to the Old Testament for the proof of what he said, they had recourse to their Bibles, turned to the places to which he referred them, read the context, considered the scope and drift of them, compared them with other places of scripture, examined whether Paul’s inferences from them were natural and genuine and his arguments upon them cogent, and determined accordingly. ”
Piibliõpetlane Matthew Henry tegi järelduse: „Kuna Paulus arutles Pühakirja üle ning kinnitas öeldut Vana Testamendiga ja neil endal oli võimalus Piiblit kasutada, otsida üles kohti, millele Paulus viitas, lugeda konteksti ja vaagida selle tähendust, võrrelda neid teiste Pühakirja kohtadega, uurida, kas Pauluse järeldused on loogilised ja argumendid veenvad, siis said nad vastavalt sellele oma järelduse teha. ”