However, “the academic Protestant community came to believe that the practice of Christianity was largely a matter of morality and that neither God nor the spiritual world contacted or influenced practical human life to any great extent. ”
Kuid „akadeemilised protestantlikud ringkonnad jõudsid seisukohale, et kristlus seisneb peamiselt õige moraali järgimises ning et ei Jumal ega vaimumaailm pole inimestega märkimisväärselt kontakteerunud ega nende tavaelu mõjutanud ”.