Apart from appointing and deposing the high priest ​ — who was president of the Sanhedrin — ​ and levying taxes, the Romans intervened in Jewish affairs only when their own sovereignty and interests required this.
Peale ülempreestri ehk Suurkohtu eesistuja ametissemääramise ja tagandamise ning maksude sissenõudmise sekkusid roomlased juudi siseasjadesse üksnes siis, kui mängus olid nende oma suveräänsus ja huvid.