The unwholesome influence of Judah’s princes also led the king to turn a deaf ear to God’s prophets, one of whom was Jehoiada’s son Zechariah, who courageously reproved Jehoash and the people for their disobedience.
Juuda vürstide laostav mõju viis kuninga ka selleni, et ta ei võtnud kuulda Jumala prohveteid, näiteks Joojada poega Sakarjat, kes noomis julgelt Joast ja rahvast sõnakuulmatuse pärast. Kahetsuse asemel lasi Joas Sakarja kividega surnuks visata.