We see it, for example, in the words uttered by Job in the midst of his suffering: “O that in Sheol you would conceal me,... that you would set a time limit for me and remember me! ”
Me võime seda näha näiteks sellest, mida Hiiob oma kannatuste ajal ütles: „Oh, et sa varjaksid mind surmavallas..., et sa määraksid mulle aja ja siis peaksid mind meeles! ”