Just two years ago, in 1999, Professor Sergei Ivanenko, a respected Russian scholar, observed in his book The People Who Are Never Without Their Bibles that in early April 1951, “more than 5,000 families of Jehovah’s Witnesses from the Ukrainian, Byelorussian, Moldavian, and Baltic Soviet republics were sent to ‘ a permanent settlement ’ in Siberia, the Far East, and Kazakhstan. ”
Kaks aastat tagasi, 1999. aastal, märkis Venemaa tunnustatud õpetlane Sergei Ivanenko oma raamatus „Inimestest, kes ei jäta kunagi Piiblit ” („ О людях, никогда не расстающихся с Библией ”), et 1951. aasta aprilli alguses „saadeti rohkem kui 5000 Jehoova tunnistajate perekonda Ukrainast, Valgevenest, Moldaaviast ja Balti Liiduvabariikidest sundasumisele Siberisse, Kaug - Itta ja Kasahhi ”.