When a concerned and caring elder uses the Bible to counsel us because we are getting entangled with the world, do we show appreciation for the loving help being given us to know “what is acceptable to the Lord ”?
Kui murelik ja hooliv kogudusevanem näeb, et oleme end liialt maailmaga sidumas, ja annab Piibli alusel nõu, siis kas oleme tänulikud selle armastava abi eest, et meile on teada antud, „mis on Issandale meelepärane ”?