In my letter ​ — Helen kept it until her death nearly 60 years later — ​ I answered: “I am, and I hope I always may be. ”
Minu kirjas, mida Helen ligi 60 aastat kuni surmani alles hoidis, ma vastasin: „Jah, ma olen, ja ma loodan, et saan selleks jääda igavesti. ”