Is he playing down the individual minister’s part in making new disciples, suggesting that in the end it matters little how we go about our ministry?
Kas peab ta üksikteenija osa uute inimeste jüngriteks tegemisel tähtsusetuks, esitades sellise mõtte, et lõpptulemus oleneb vähe sellest, kuidas meie oma teenimist läbi viime?