Hence, when he writes, “the planter and the waterer are nothing ” (Phillips), the apostle is combating such fleshly thinking, stressing the need to look to Jesus Christ as Leader and to acknowledge that all glory for growth in the congregation goes to God.
Niisiis, kui apostel kirjutab, et „ei ole midagi see, kes istutab, ega see, kes kastab ”, võitleb ta sellise lihaliku mõtlemise vastu ja rõhutab vajadust vaadata Jeesus Kristusele kui Juhile ning tunnustada, et kogu austus koguduses toimuva kasvu eest kuulub Jumalale.