In the oldest inks, the pigment was a carbonaceous black ​ — either a form of soot obtained from burning oil or wood, or a crystalline charcoal from vegetable or animal sources.
Kõige vanemates tintides oli värvaineks süsinikumust, mida saadi põletatud õlist või puidust, kas tahma kujul või siis kristalliseerunud sütena, mis olid taimse või loomse päritoluga.