( Avot 1: 16) This meant that when the Hebrew Scriptures did not explicitly say what to do, a person was not to use his own reasoning or follow his conscience to make a decision.
Mõte oli selles, et kui Heebrea Kirjades polnud selgesõnaliselt öeldud, mida teha, ei pidanud inimene kasutama oma mõistust ega langetama otsust enda südametunnistuse põhjal.