During the early days of the Christian congregation, caring for those afflicted and truly needy as a result of the loss of parents or of a husband was a distinctive feature of true worship.
Kristliku koguduse algusaastail oli õige kummardamise äratuntavaks jooneks hoolitsemine nende eest, kes olid vaevatud ja puudusse jäänud kas vanemate või abikaasa surma tagajärjel.