Without a doubt, Ezra, Nehemiah, and many Jews cooperating with them proved that Jehovah’s worship, centered in Jerusalem, was more important than anything else — that it was ‘ above their chief cause for rejoicing, ’ that is, above any other thing over which they might rejoice.
Esra, Nehemja ja paljud juudid, kes nendega koostööd tegid, tõendasid selgelt, et Jehoova kummardamine, mille keskus asus Jeruusalemmas, oli neile kõigest muust tähtsam — see oli neile ” ülemaks rõõmuks ”, suuremaks rõõmuks kui miski muu.