I still vividly remember how lonely I felt one afternoon, especially at the thought that my Christian brothers and sisters in Iráklion would have their regular meeting that evening.
Mäletan veel siiani selgelt, kui üksikuna ma end ühel pärastlõunal tundsin — seda eriti teadmise pärast, et sel õhtul peavad mu kristlikud vennad ja õed Herakleionis kavakohaselt koosolekut.