For example, Sarah “used to obey Abraham, calling him ‘ lord, ’ ” not as a polite formality, but as a sincere reflection of her submissiveness.
Näiteks Saara „oli sõnakuulelik Aabrahamile ja ’ hüüdis teda isandaks ’ ” mitte vormikohasest viisakusest, vaid väljendades sellega oma siirast allaheitlikkust.