Feeding the mouth, or caring for a person while he or she is still alive, is far more important than feeding the feet, the practice described earlier and associated with the wake after the individual is dead.
Suu toitmine ehk inimese eest hoolitsemine ajal, kui ta on veel elus, on kaugelt tähtsam kui jalgade toitmine, eelkirjeldatud komme, mis on seotud peale inimese surma peetavate peietega.