Gardiner was also frustrated because Henry had overlooked him and appointed as Archbishop of Canterbury the comparatively obscure Thomas Cranmer, who had Protestant sympathies.
Gardiner oli pettunud ka selle pärast, et Henry oli tema kahe silma vahele jätnud ja määranud Canterbury peapiiskopiks võrdlemisi vähetuntud Thomas Cranmeri, kel oli protestantlikke eelistusi.