When it seemed that Job might die, Elihu assessed Job’s precarious situation and laid the basis for hope, saying: “His flesh wastes away from sight...
Kui tundus, et Hiiob võib surra, andis Eliihu hinnangu Hiiobi ebakindlale olukorrale ja andis põhjust lootuseks, öeldes: „Ta ihu kõhetub nähtamatuks...