From the third and fourth centuries on, various ecclesiastical centers employed relics, true and false ​ — and not without economic advantage — ​ in the struggle to achieve “spiritual ” supremacy and to promote their own authority.
Alates kolmandast ja neljandast sajandist võtsid mitmed vaimulikud keskused võitluses „vaimuliku ” ülemvõimu ja oma autoriteedi tugevdamise eest — ja muidugi majanduslikku kasu silmas pidades — kasutusele nii tõelised kui ka võltsitud pühakusäilmed.