Consequently, the Ephesian elders had ample reason to accept Paul’s comment: “I do not make my soul of any account as dear to me, if only I may finish my course and the ministry that I received of the Lord Jesus, to bear thorough witness to the good news of the undeserved kindness of God. ”
Järelikult oli Efesose kogudusevanematel rohkelt põhjust nõustuda Pauluse sõnadega „Ma ei pea oma hinge sugugi tähtsaks, nagu oleks see mulle kallis, kui ma ainult võiksin lõpetada oma teekonna ja teenistuse, mille ma sain Issand Jeesuselt: anda põhjalikult tunnistust Jumala ärateenimata soosingu heast sõnumist ”.