Winer writes: “The pronoun [houʹtos] sometimes refers, not to the noun locally nearest, but to one more remote, which, as the principal subject, was mentally the nearest, the most present to the writer’s thoughts. ” ​ — A Grammar of the Idiom of the New Testament, 7th edition, 1897.
Winer kirjutab: „Mõnikord ei viita asesõna [houʹtos] mitte nimisõnale, mis paikneb sellele kõige lähemal, vaid nimisõnale, mis on sellele põhialusena mõtteliselt kõige lähemal ja mida kirjutaja kõige rohkem silmas peab. ” — A Grammar of the Idiom of the New Testament, 7. trükk, 1897.