If the Roman State demanded things that belonged to God, such as worship or a person’s life, true Christians followed the apostolic counsel: “We must obey God as ruler rather than men. ” ​ — Acts 5: 29.
Kui Rooma riik nõudis midagi, mis kuulus Jumalale, näiteks kummardamist või inimese elu, järgisid tõelised kristlased apostellikku nõuannet: „Jumala sõna tuleb rohkem kuulda kui inimeste sõna. ” — Apostlite teod 5: 29.