Those martyred for obeying the law of love were confident that “God is not unrighteous so as to forget [their] work and the love [they] showed for his name. ”
Need, kes kannatasid märtrisurma, jäädes ustavaks armastuse seadusele, jäid kindlalt lootma sellele, et „Jumal ei ole ülekohtune, et ta unustaks ära [nende] teod ja armastuse, mida [nad olid] osutanud tema nimele ”.