Commenting on this verse, one scholar wrote: “David’s meaning was, that neither on personal grounds, nor on account of his social standing, nor because of his lineage, could he make the slightest pretension to the honour of becoming the son - in - law of the king. ”
Üks õpetlane kommenteerib seda salmi järgmiselt: „Taavet tahtis siin öelda, et ta polnud vähimalgi määral väärt saama kuninga väimeheks ei oma võimete poolest, ei ühiskondliku positsiooni ega oma põlvnemise tõttu. ”