Initially, the camp did not have a gas chamber of its own and the so-called Muselmänner, or prisoners who were too sick to work, after being maltreated, under-nourished or exhausted, were then transferred to other concentration camps for extermination (mostly to the Hartheim Euthanasia Centre, which was 40.7 kilometres or 25.3 miles away), or killed by lethal injection and cremated in the local crematorium.
Spočiatku nemal tábor vlastnú plynovú komoru a takzvaných muzulmanov, väzňov príliš chorých na to, aby pracovali po tom čo boli týraní, podvyživení alebo úplne vyčerpaní, prepravili do iných koncentračných táborov na vyhladenie (najčastejšie do neslávneho zámku Hartheim, ktorý bol vzdialený 40,7 km) alebo usmrtení smrtiacou injekciou a spopolnení v miestnom krematóriu.