Florence was in those days the asylum of all the Italian exiles, and these exiles met and shook hands in Vieusseux's rooms, where there was more literary than political talk, but where one thought and one only animated all minds, the thought of Italy.
Florencia bola v tých dňoch azylom všetkých Talianskych exilantov, a tí sa stretávali a podávali si ruky vo Vieusseuxových izbách, kde prebiehali debaty viac literárne ako politické, ale kde jedna myšlienka živila všetky mysle, myšlienka na Taliansko.