In 1968, Callas recalled that working with Serafin was the "really lucky" opportunity of her career, because "he taught me that there must be an expression; that there must be a justification.
V roku 1968 Callasová spomína na spoluprácu so Serafinom ako na veľké šťastie a príležitosť v jej kariére, pretože ju naučil že "hudba musí mať výraz a dôvod.