Původně byly za nepřijatelné pokládány dokonce i měnové výbory, přestože - jak tomu v Evropě často bývá - existovaly výjimky: země, které již měnové výbory měly, si je mohly ponechat i po vstupu do EU. Odpor ECB a Evropské komise vůči rychlému přijetí eura kandidátskými zeměmi postrádá pevné základy. Unii by mělo spíše záležet na tom, aby politika kterékoliv členské země nepoškozovala členy jiné. Jak uvádí guvernér Polské národní banky Leszek Balcerowicz, přijetí eura kandidátskými zeměmi dozajista přinese těmto zemím užitek, přičemž pro současné členy bude dopad tohoto kroku přinejhorším neutrální. Každopádně již sama velikost ekonomik všech kandidátských zemí dohromady je tak zanedbatelná - činí přibližně 6% HDP rozšířené EU -, že nemůže mít na euro žádný podstatný vliv. Vytrvalá opozice institucí EU však vedla většinu kandidátských zemí k tomu, že opustily ideu jednostranného nebo co nejrychlejšího zavedení eura po vstupu do unie. Tvrdohlavost ECB a Evropské komise tak nyní bohužel dodává munici populistickým vládám v kandidátských zemích, které spoléhají na zhodnocení měny, aby se mohly vyhnout fiskální disciplíně, již by s sebou zavedení eura neslo. Taková fiskální expanze by však pravděpodobně danou zemi v otázce přijetí eura v dohledné době diskvalifikovala.
Anfänglich wollte man nicht einmal Currency Boards akzeptieren, aber es wurden, wie in Europa üblich, Ausnahmen gemacht: Länder mit einem Currency Board dürfen dieses System bis nach ihrem EU-Beitritt beibehalten. Der Widerstand der EZB und der Kommission gegen eine rasche Euroeinführung entbehrt jeder Grundlage. Was für die EU wirklich zählen sollte ist, dass die Politik eines Mitgliedslandes einem anderen nicht schadet. Der polnische Nationalbankpräsident Leszek Balcerowicz meint, dass die Beitrittsländer von der Euroeinführung sicher profitieren werden. Die gegenwärtigen Mitglieder werden im schlimmsten Fall nichts davon merken. Tatsächlich liegt der Gesamtanteil der Volkswirtschaften der Beitrittsländer nur bei etwa 6 % des BIP einer erweiterten EU - so dass diese unmöglich signifikante Auswirkungen auf den Euro haben können. Aber durch den anhaltenden Widerstand der EU-Institutionen sind die meisten Kandidatenländer von der Idee abgekommen, den Euro unilateral oder so schnell wie möglich nach dem Beitritt einzuführen. Unglücklicherweise liefert die Sturheit der EZB und der Europäischen Kommission nun Munition für populistische Regierungen in den Beitrittsländern. Sie zählen auf eine Währungsaufwertung, wodurch sie der mit der Euroeinführung verbundenen Haushaltsdisziplin entkommen könnten. Eine derartige expansive Haushaltspolitik würde jedoch ein Land für einen baldigen Eurobeitritt disqualifizieren.