Prudký vzestup zájmu o nerovnost má dobrý důvod. Ačkoliv se nerovnost mezi státy snížila, uvnitř států vzrostla, a to v rozvinutém i rozvojovém světě. Hnacím motorem tohoto procesu je kombinace dlouhodobých a strukturálních problémů – včetně měnící se povahy technického pokroku, vzestupu investičních charakteristik typu „vítěz bere vše“ a politických systémů upřednostňujících bohaté – a jeho turbodmychadlem jsou cyklické síly. V rozvinutém světě je kořenem problému bezpříkladná politická polarizace, která brání rozsáhlým reakcím a nadměrně zatěžuje centrální banky. Měnové orgány se sice těší větší politické autonomii než jiné složky politického procesu, avšak postrádají nástroje potřebné k efektivnímu řešení problémů, jimž jejich země čelí. V normálních dobách by fiskální politika podporovala politiku měnovou – včetně toho, že by hrála přerozdělovací roli. Dnešní doba však není normální. Protože vhodnou fiskální reakci blokuje politický pat – od roku 2008 neschválil americký Kongres pět let státní rozpočet, jenž představuje základní složku zodpovědného ekonomického řízení –, jsou centrální banky nuceny podporovat ekonomiku uměle.
Für dieses gesteigerte Interesse bestehen gute Gründe. Während sich die Ungleichheit zwischen den Ländern verringerte, ist sie innerhalb der Industrie- und Entwicklungsländer gleichermaßen gestiegen. Untermauert wird dieser Prozess durch eine Kombination aus säkularen und strukturellen Aspekten – wie etwa die veränderte Art des technischen Fortschritts, den Aufstieg von Anlagecharakteristiken nach dem Alles-oder-Nichts-Prinzip und politischen Systemen, die die Wohlhabenden begünstigen. Konjunkturbedingte Kräfte befeuern diese Entwicklung weiter. In den Industrieländern liegt der Ursprung des Problems in einer beispiellosen politischen Polarisierung, die umfassende Reaktionen verhindert und die Zentralbanken im Übermaß belastet. Obwohl Währungsbehörden über mehr politische Autonomie als andere Institutionen der politischen Entscheidungsfindung verfügen, fehlen ihnen die nötigen Instrumente, um den Herausforderungen gerecht zu werden, vor denen ihre jeweiligen Länder stehen. In normalen Zeiten wird Geldpolitik durch Fiskalpolitik unterstützt, auch indem diese eine Rolle in der Umverteilung spielt. Doch derzeit erleben wir keine normalen Zeiten. Der politische Stillstand verhindert angemessene haushaltspolitische Antworten – nach 2008 verabschiedete der amerikanische Kongress fünf Jahre lang keinen Jahreshaushalt, eine grundlegende Komponente verantwortungsvoller wirtschaftlicher Ordnungspolitik – weswegen die Zentralbanken gezwungen sind, die Ökonomien künstlich zu stützen.