Jelikož se očekává nárůst globální populace na devět miliard do roku 2050, přičemž výrazná část obyvatel planety bude doma v rozvojových a nedostatečně vyspělých zemích, mezinárodní společenství musí zlepšit celosvětovou dostupnost vzdělávání, zdravotní péče a pracovních příležitostí. Současně platí, že vyhlídky na vzestup globální teploty o víc než 2°C nad předprůmyslové úrovně do konce tohoto století (což by přivodilo nejničivější důsledky globálního oteplování) vyžadují vyšší investice do udržitelné urbanizace, klimaticky inteligentního zemědělství a záchranných sociálních sítí. Obě tyto okolnosti nás pobízejí, abychom s dlouhodobým výhledem definovali udržitelnější vzorce výroby a spotřeby.
Angesichts der Tatsache, dass die Weltbevölkerung bis zum Jahr 2050 auf 9 Milliarden Menschen anwachsen soll – von denen ein beträchtlicher Teil in Entwicklungsländern und unterentwickelten Ländern leben wird – muss die internationale Gemeinschaft den Zugang zu Bildung, Gesundheitsversorgung und Beschäftigungsmöglichkeiten weltweit verbessern. Unterdessen erfordert der bis zum Ende des Jahrhunderts prognostizierte Anstieg der globalen Temperatur von mehr als 2°C über vorindustriellem Niveau (der die größten Schäden infolge der globalen Erwärmung nach sich ziehen würde) höhere Investitionen in nachhaltige Urbanisierung, eine den Klimaveränderungen angepasste Landwirtschaft sowie in soziale Sicherheitsnetze. Beide Faktoren erfordern die Definition langfristig nachhaltigerer Produktions- und Verbrauchsmuster.