V poslední době se však naše úsilí setkávalo v Rusku s opovržením – počínaje odstoupením od Smlouvy o konvenčních ozbrojených silách v Evropě a konče ústrky proti podnikatelům a kybernetickými útoky na sousedy. A teď tu máme Gruzii. Rusko samozřejmě může a mělo by jevit o své sousedy zájem, avšak stejně jako všichni ostatní si také ono musí nejprve tento vliv vysloužit. Zmíněné země rozhodně netvoří nějaký „postsovětský prostor“, o kterém se Putin často zmiňuje. Rozpad Sovětského svazu vytvořil novou realitu v podobě existence suverénních nezávislých zemí, které mají vlastní práva a zájmy. Rusko si také potřebuje vyjasnit postoj k použití síly za účelem řešení sporů. Někteří lidé tvrdí, že Rusko neučinilo nic, co by před ním v roce 1999 neučinilo NATO v Kosovu. Při seriózním zkoumání však toto srovnání neobstojí.
Doch hat Russland in jüngster Zeit nur Verachtung für unsere Bemühungen gezeigt: von der Aussetzung seiner Beteiligung am Vertrag über Konventionelle Streitkräfte bis hin zur Belästigung von Geschäftsleuten und Internetangriffen auf seine Nachbarn. Jetzt gibt es Georgien. Selbstverständlich kann und sollte Russland ein Interesse an seinen Nachbarn haben, doch wie alle anderen auch muss es sich seinen Einfluss verdienen. So bilden diese Länder nicht den „postsowjetischen Raum“, auf den sich Putin so häufig bezieht. Der Zusammenbruch der Sowjetunion hat eine neue Realität geschaffen – Souveränität, unabhängige Länder mit eigenen Rechten und Interessen. Russland muss außerdem seine Einstellung hinsichtlich des Einsatzes von Gewalt zur Lösung von Konflikten erläutern. Einige behaupten, Russland habe nichts anderes getan, als das, was die NATO zuvor 1999 im Kosovo gemacht habe. Doch hält dieser Vergleich einer ernsthaften Prüfung nicht stand.