Účinnější programy sociální záchranné sítě by v budoucnu mohly potřebu preventivních úspor omezit, ale takové reformy nelze zavést přes noc. Investice jsou vysoké, ale další růst investic už by znamenal riziko mylné alokace peněz, a proto může být těžké dosáhnout zmírnění prvků čínské obchodní nerovnováhy. Změna čínského směného kurzu by navíc znamenala jen málo pro změnu multilaterálního deficitu obchodní bilance v USA. Američané by snad prostě jen přešli od nákupů čínského textilu k dovozům z Bangladéše. Není snadné si představit, jak by změna čínského směnného kurzu mohla mít zásadní vliv buď na úspory, nebo na investice v USA – a tedy jak by mohla narovnat globální nerovnováhy. V situaci, kdy hlavní světovou nevyvážeností je obchodní deficit USA, by se pozornost měla zaměřit na to, jak zvýšit jejich národní úspory – což je otázka, s níž vlády USA zápasí už celá desetiletí a o níž se často debatovalo, když jsem předsedal Radě ekonomických poradců prezidenta Clintona. Ač je pravda, že daňová zvýhodnění mohou zajistit poněkud vyšší soukromé úspory, úbytek příjmů z daní by ale přínosy více než vyvážil, takže by se národní úspory ve skutečnosti snížily.
Verbesserte Programme zur sozialen Sicherung mögen eventuell in der Zukunft die Notwendigkeit von Vorsorgerücklagen verringern, doch lassen sich derartige Reformen nicht über Nacht umsetzen. Die Investitionstätigkeit ist hoch; eine weitere Zunahme der Investitionen jedoch birgt die Gefahr der Fehlallokation von Geldern. Es könnte also schwierig sein, eine Verringerung in Chinas Handelsungleichgewicht herbeizuführen. Mehr noch: Eine Änderung von Chinas Wechselkurs würde wenig zu einer Änderung des multilateralen Handelsdefizits in den USA beitragen. Die Amerikaner würden möglicherweise einfach dazu übergehen, statt chinesischer Textilien Importe aus Bangladesh zu kaufen. Es ist schwer zu erkennen, wie eine Änderung von Chinas Wechselkurs wesentliche Auswirkungen auf die Ersparnisse oder die Investitionen in den USA haben sollte – und wie sie daher zur Auflösung globaler Ungleichgewichte beitragen könnte. Da das US-Handelsdefizit das wichtigste globale Ungleichgewicht darstellt, sollte sich die Aufmerksamkeit darauf konzentrieren, wie sich in den USA die Ersparnisse erhöhen lassen – eine Frage, mit der die US-Regierungen schon seit Jahrzehnten kämpfen und die häufig diskutiert wurde, als ich Vorsitzender des Rates der Wirtschaftsberater von Präsident Clinton war. Zwar trifft es zu, dass Steuerbegünstigungen zu einer geringfügigen Zunahme der privaten Ersparnisse führen könnten, aber der Rückgang bei den Steuereinnahmen würde diese Zunahme mehr als ausgleichen. Die nationalen Ersparnisse würden sich also tatsächlich verringern.