První varianta by umožnila producentům kdekoliv na světě využívat úspor z rozsahu. Harmonizovaný standard by však v některých případech mohl být přísnější než původní standardy některých zemí. Ačkoliv by nové standardy platily pro dodavatele ze všech exportních států, náklady na jejich dosažení se obvykle liší, což znamená, že by utrpěly země, které jsou méně uzpůsobené ke splnění vyšších standardů. Když se EU rozhodla koncem 90. let harmonizovat standardy na aflatoxiny (skupinu toxických sloučenin produkovaných některými plísněmi), osm členských států – mimo jiné Itálie, Nizozemsko a Španělsko – podstatně zpřísnilo své národní standardy, což pravděpodobně zapříčinilo pokles afrického vývozu cereálií, sušeného ovoce a ořechů do Evropy o plných 670 milionů dolarů. V případě vzájemného uznávání by EU a USA navzájem akceptovaly své standardy nebo procedury hodnocení nezávadnosti, takže by firmy musely v dané oblasti dodržovat méně striktní požadavky. Pokud by se tato politika rozšířila i na firmy z třetích zemí, měla by silný liberalizující dopad. Například malajsijští televizní producenti by se mohli rozhodnout, že budou dodržovat řekněme snáze splnitelné americké bezpečnostní standardy, místo aby prodávali tentýž produkt na obou trzích, díky čemuž by mohli těžit z úspor z rozsahu a současně snížit náklady na splnění standardů.
Die erste Möglichkeit würde es Herstellern überall ermöglichen, von Skaleneffekten zu profitieren. Doch in manchen Fällen könnte der harmonisierte Standard strikter sein als die Originalstandards in einigen Ländern. Obwohl diese neuen Standards für alle Lieferanten aus allen exportierenden Ländern gelten würden, sind die Befolgungskosten üblicherweise unterschiedlich hoch. Darunter leiden möglicherweise diejenigen, die weniger gut ausgestattet sind, um die höheren Standards zu erfüllen. Ende der 1990er Jahre, als die EU die Harmonisierung der Standards für Aflatoxine beschloss (eine Gruppe toxischer Substanzen, die von Schimmelpilzen gebildet werden) erhöhten acht Mitgliedsstaaten – einschließlich Italien, Niederlande und Spanien – ihre nationalen Standards in beträchtlichem Ausmaß. Darauf kann wahrscheinlich der Rückgang afrikanischer Getreide-, Trockenfrüchte-, und Nussexporte nach Europa um bis zu 670 Millionen Dollar zurückgeführt werden. Im Falle gegenseitiger Anerkennung würden die EU und die USA Standards und Konformitätsbewertungsverfahren des jeweils anderen anerkennen und es den Firmen ermöglichen, sich in beiden Absatzmärkten an die weniger strengen Anforderungen zu halten. Würde man diese Politik auf Unternehmen aus Drittländern ausweiten, hätte das enorm liberalisierende Auswirkungen. So könnten sich beispielsweise malaysische Fernsehgerätehersteller etwa für die leichter einzuhaltenden amerikanischen Sicherheitsbestimmungen entscheiden und ihr Produkt auf beiden Märkten verkaufen. Dadurch würden sie von Skaleneffekten profitieren und gleichzeitig ihre Befolgungskosten senken.