Ukázalo se, že traviči byli velmi ceněná a obávaná skupina, otrávit člověka je totiž docela těžká věc. A to proto, že v těle máme zabudovaný jakýsi detektor jedů. Můžete si ho všimnout už u novorozenců. Pokud chcete, můžete vzít pár kapek něčeho hořkého nebo kyselého a uvidíte tento obličej s vyplazeným jazykem a zvrásněným nosem, jakoby se snažili zbavit obsahu svých úst. Tato reakce trvá až do dospělosti a stává se plnohodnotným výrazem znechucení, který již neindikuje jen potenciální otravu, ale i hrozbu fyzické kontaminace z vnějšího zdroje. Výraz však zůstává překvapivě podobný. Rozvinul se ale více, než aby nás jen držel dále od fyzické kontaminace, čím dál více důkazů ukazuje, že emoce znechucení ve skutečnosti ovlivňuje i naše morální hodnoty a dokonce i naše hluboce zakořeněné politické intuice. A proč to tak je?
Giftmischer waren also eine geschätzte und gefürchtete Gruppe, weil es recht schwierig ist, einen Menschen zu vergiften. Denn wir haben eine Art eingebauten Giftdetektor. Schon bei Neugeborenen kann man das sehen. Wenn Sie wirklich wollen, nehmen Sie ein paar Tropfen einer bitteren oder sauren Substanz, und Sie sehen dieses Gesicht: rausgestreckte Zunge, gekräuselte Nase, als ob versucht würde, das, was im Mund ist, los zu werden. Diese Reaktion gibt es auch noch bei Erwachsenen und wird eine Art Rundum-Ekelreaktion. Nicht mehr nur bei einer möglichen Vergiftung, sondern wann immer Gefahr durch schädliche Stoffe droht. Der Gesichtsausdruck ist erstaunlich gleich. Das geht sogar noch weiter als uns nur vor schädlichen Stoffen zu schützen, und es gibt immer mehr Beweise, die nahelegen, dass dieses Gefühl von Ekel tatsächlich auch unsere moralischen Werte und sogar unsere tief verwurzelten politischen Intuitionen beeinflusst. Warum das so ist?