V případě Evropy lze doufat jen v málo; skutečná otázka zní, zda má prezident Barack Obama na to, aby si dokázal obléknout plášť prezidenta Franklina Roosevelta. V otázce zamezení dalších, stejně vážných krizí v budoucnu by se keynesiánci vyslovili za posílení nástrojů makroekonomického řízení. Hayekovci nemohou přispět ničím rozumným. Na jeden z jejich oblíbených léků – zrušení centrálních bank, neboť právě ony jsou údajně příčinou nadměrné tvorby úvěrů – je už příliš pozdě. I ekonomika bez centrálních bank bude podléhat omylům optimismu a pesimismu. A lhostejný přístup k důsledkům těchto omylů je projevem špatné politiky a špatné morálky. Ačkoliv tedy Hayek byl a je uznáván jako filozof svobody, ve 30. letech si svou bitvu s Keynesem zasloužil prohrát.
In Europa ist nicht viel zu hoffen; die wahre Frage ist, ob Präsident Barack Obama imstande ist, in den Mantel von Präsident Franklin Roosevelt zu schlüpfen. Um in Zukunft weitere Krisen von gleicher Schwere zu verhindern, würden Keynesianer für eine Stärkung der Instrumente zur gesamtwirtschaftlichen Steuerung plädieren. Die Anhänger Hayeks haben nichts Sinnvolles beizutragen. Für eine ihrer liebsten Arzneien – die Abschaffung der Notenbanken, die angeblich die Quelle der exzessiven Kreditschöpfung sind – ist es viel zu spät. Aber selbst eine Volkswirtschaft ohne Notenbanken irrt aufseiten von Optimismus und Pessimismus, und eine indifferente Haltung gegenüber den Folgen dieser Irrtümer ist politisch unklug und moralisch verworfen. Egal also, welche Ehren er sich als freiheitlicher Denker erworben hat: Hayek hat seinen Kampf mit Keynes in den 1930er Jahren verdienterweise verloren.