Referenda jsou otázkou momentálního pocitu, jímž dokážou demagogové snadno manipulovat. Právě proto je mají v oblibě. Debata o odchodu z EU je v Británii prozatím téměř naprosto emocionální a zaměřuje se na dějinný význam Británie, děsy cizích tyranií či naopak na strach z toho, co by se mohlo stát, kdyby se narušil status quo. Velmi málo britských voličů má ponětí, jak vlastně funguje Evropská komise či jaká je úloha Evropské rady, ale většina má určitý pocit z toho, že Británie sama čelila Hitlerovi, nebo z vyhlídek na to, že zemi „zaplaví“ přistěhovalci. V referendu se lidé obvykle stavějí na tu či onu stranu z důvodů, které nemají mnoho společného s předloženou otázkou. Někteří lidé v Británii by mohli hlasovat pro odchod z EU jen proto, že nemají rádi ministerského předsedu Davida Camerona, který se přiklání k pokračujícímu členství.
In Referenden geht es um das Bauchgefühl, das von Demagogen leicht manipuliert werden kann. Darum sind sie bei Demagogen beliebt. Bisher verläuft die Debatte über einen möglichen Brexit in Großbritannien fast ausschließlich emotional; sie konzentriert sich auf die historische Größe Großbritanniens oder umgekehrt auf Ängste, was passieren könnte, wenn am Status quo gerührt würde. Nur sehr wenige britische Wähler haben auch nur die leiseste Ahnung, wie die Europäische Kommission tatsächlich funktioniert oder welche Rolle der Europäische Rat hat, aber die meisten haben Gefühle in Bezug auf Großbritanniens einsamen Widerstand gegen Hitler oder die Aussicht, mit Einwanderern „überflutet“ zu werden. Normalerweise entscheiden die Menschen in einem Referendum aus Gründen über ihren Standpunkt, die kaum etwas mit der ihnen gestellten Frage zu tun haben. So könnte sich ein Teil der Wähler in Großbritannien entscheiden, die EU zu verlassen, einfach weil sie Premierminister David Cameron nicht mögen, der in der EU bleiben will.