Rychlá hospodářská a demografická expanze už dnes učinila z dostatečného přístupu k pitné vodě v rozsáhlých částech světa významné téma. Například změny životního stylu zapříčinily rostoucí spotřebu vody na obyvatele, neboť stoupající příjmy vyvolávají mimo jiné změny stravovacích zvyklostí, zejména pak vyšší spotřebu masa, jehož produkce je v průměru desetkrát náročnější na vodu než produkce stejného objemu rostlinných kalorií a bílkovin. Na světě dnes žije něco málo přes sedm miliard lidí, ale stavy dobytka v kterémkoliv okamžiku přesahují 150 miliard kusů. Přímá ekologická stopa celkové populace dobytka je vyšší než stopa lidské populace, přičemž rychle rostoucí celosvětová spotřeba masa se sama o sobě stává klíčovou příčinou tlaku na vodní zdroje. V několika regionech se už dnes vedou politické a ekonomické války o vodu, což se odráží ve výstavbě přehrad na mezinárodních vodních tocích a v donucovací diplomacii či jiných prostředcích, jak výstavbě těchto vodních děl zabránit. Vezměme si například tichou vodní válku vyvolanou výstavbou přehrady na Modrém Nilu Etiopií, na což Egypt reagoval hrozbami tajné nebo i otevřené vojenské odvety.
Durch die rasche wirtschaftliche und demographische Expansion wurde der ausreichende Zugang zu Trinkwasser in großen Teilen der Welt ohnehin bereits zu einem wichtigen Thema. Veränderungen des Lebensstils beispielsweise führen zu einer Steigerung des Pro-Kopf-Wasserverbrauchs. Angesichts höherer Einkommen kommt es zu veränderten Essgewohnten, vor allem zu höherem Konsum von Fleisch, dessen Produktion im Schnitt zehnmal mehr Wasser benötigt, als die Produktion von Kalorien und Proteinen auf pflanzlicher Basis. Heute bevölkern etwas mehr als sieben Milliarden Menschen die Erde, doch die Zahl der Nutztiere beträgt zu jedem Zeitpunkt über 150 Milliarden. Der direkte ökologische Fußabdruck dieses Nutztierbestandes ist größer als der der menschlichen Bevölkerung, wobei der rapide steigende globale Fleischverbrauch sich zu einer Hauptursache der Wassernot entwickelt. Politische und wirtschaftliche Wasserkriege werden bereits in mehreren Regionen geführt. Dies zeigt sich an der Errichtung von Dämmen an internationalen Flüssen sowie an einer Diplomatie des Zwangs oder anderer Methoden zur Verhinderung derartiger Bauwerke. Man denke beispielsweise an den stillen Wasserkrieg rund um die Errichtung eines Damms am Blauen Nil in Äthiopien, was wiederum Ägypten zu Drohungen verdeckter oder offener militärischer Repressalien veranlasste.