S vybavením třídy jí pomohl program podporovaný EU. Ludmila Gvozdiková žije se svým manželem a rodinou už od počátku 90. let minulého století v centru IDP Položit základy Vůbec se to nedá srovnat s předchozím střediskem, jehož rozpadající se budova stále stojí za současným centrem jako do očí bijící memento bídného stavu zdravotnické péče v mnoha částech země. Od roku 2004, kdy byla škola otevřena, se její personál podílí na kampani, jejímž cílem je získat si místní obyvatele. „Zpočátku mělo mnoho rodičů výhrady z finančních a společenských důvodů,“ vysvětluje ředitelka školy Iman Saberová. „Nyní se škola těší takové oblibě, že máme pořadník.“ „Nemáme zde učitele v tradičním smyslu, ale vyučující, kteří jsou školeni pro výuku zaměřenou na studenty a cílem je uspokojit specifické potřeby děvčat,“ upozorňuje Saberová.
„Die Menschen dort sind sehr zufrieden. Das Ansehen der Klinik ist so gut, dass sogar Leute zu uns kommen, die gar nicht krank sind“, fügt sie lachend hinzu. Wie funktioniert sie nun? Ludmila Gvozdik lebt seit Beginn der 1990er Jahre mit ihrer Familie in einem Aufnahmezentrum für Binnenvertriebene. Seit die Schule 2004 eröffnet wurde, hat sich das Personal bemüht, die Leute vor Ort dafür zu begeistern.„Zunächst hatten viele Eltern aus finanziellen und sozialen Gründen Vorbehalte“, erklärt Schuldirektorin Iman Saber. „Nun ist die Schule so beliebt, dass wir eine Warteliste haben.“ Mit diesem Projekt werden Binnenvertriebene bei der Suche nach einer angemessenen Unterkunft durch Beratung, Information und Rechtshilfe unterstützt, erläutert Rikke Johannessen, Koordinator des Dänischen Flüchtlingsrates.