Stísněnost pocítíte, jakmile na výstavu Jana Zakrzewského „Nebe nad Poznaní" vejdete (výstava bude zahájena 28. dubna v Kunstlerhaus Bethanien v Berlíně a potrvá do 23. května). Místnost je malá a poněkud úzká. Dvě velká zrcadla tvoří jakousi chodbu. Prostor kdysi sloužil jako předsíň, či jak bychom snad vzhledem k jeho historické funkci řekli lépe, předpokoj - místnost hlídaná ozbrojenou stráží nebo sluhou. Nepovolaným osobám by nikdy nedovolili vstoupit. To mělo své důvody. Vždyť úzkost, jež na vás padá, vychází z vědomí faktu, že poznaňský prostor, kde se Zakrzewského výstava prvně objevila, měl kdysi sloužit jako vestibul před vstupem do místnosti, kde vás očekával Adolf Hitler. Místnost byla nachystána jako sídlo pro případ, že by se Führer rozhodl k návštěvě Poznaně. Ta tehdy byla součástí Pruského království, jež ji pohltilo při druhém dělení Polska roku 1793.
Das ungute Gefühl stellt sich in dem Moment ein, in dem man die Ausstellung "Himmel über Posen" von Jan Zakrzewski betritt (Eröffnung ist am 28. April im Künstlerhaus Bethanien in Berlin, die Ausstellung läuft bis zum 23. Mai). Der Raum ist klein, irgendwie schmal. Zwei große Spiegel bilden eine Art Korridor. Ursprünglich diente der Raum als Vestibül, in Anbetracht seiner historischen Funktion wäre die Bezeichnung Vorzimmer zum Audienzzimmer vielleicht treffender - ein Ort, den ein bewaffneter Wachtposten oder Diener beaufsichtigt. Unbefugten Personen würde der Zutritt in jedem Fall verwehrt. Aus gutem Grund. Denn die schleichende Angst, die sich bemerkbar macht, wächst aus dem Bewusstsein, dass der Raum in Posen, wo Zakrzewskis Ausstellung zuerst gezeigt wurde, einst als Vorzimmer zu dem Raum dienen sollte, in dem Adolf Hitler wartete. Dieser Raum sollte dem Führer als Residenz dienen, falls dieser sich je entschlösse Posen zu besuchen, das in der zweiten Teilung Polens im Jahr 1793 an Preußen fiel und Teil des ehemaligen Königreiches wurde.