Výsledná rizika pro klíčová průmyslová odvětví a finanční sektor jsou jasná. V Brazílii kupříkladu během posledních pěti let sice výrazně zpomalila deforestace Amazonie, ale země už přišla o víc než 11 milionů hektarů deštného pralesa; vliv extrémního počasí tam také vytrvale sílí a jen v roce 2011 způsobily povodně škody ve výši 4,7 miliard dolarů. · Meze úrodnosti půdy. Zemědělské soustavy dosahují mezí zdrojů a vytrvalé nedostatky v systému vládnutí narušují jejich schopnost zajišťovat potravinovou bezpečnost, důstojné živobytí a péči o životní prostředí. Firmy, investoři, vlády i komunity narážejí na řadu závažných překážek na cestě ke zvyšování dostupnosti potravin, jež svět potřebuje: nejisté vlastnictví půdy místních populací, hladiny podzemní vody klesající v důsledku neudržitelných temp jejího odčerpávání, neúčelné využívání vstupů způsobujících znečištění, jako jsou hnojiva a pesticidy, ztráta nezbytných ekosystémů postihující odolnost potravinové produkce a neschopnost některých oblasti vyrovnat se s extrémním počasím. Například v některých regionech Indie se tyto potíže projevují společně. Nejistá držba půdy drobným rolníkům bere motivaci pustit se do investic zvyšujících výnosnost, tempa odčerpávání vody v důsledku benevolentních politik způsobují ztenčování zvodní a pro miliony lidí je potravinová bezpečnost stále mimo dosah, vzdor svižnému hospodářskému růstu v městských oblastech. Státy i firmy budou muset čím dál více investovat do udržitelné půdy, aby se zajistily proti rizikům ohrožujícím zdroje.
Die daraus entstehenden Belastungen für bedeutende Industriezweige und den Finanzsektor liegen klar auf der Hand. In Brasilien zum Beispiel hat sich die Abholzung im Amazonasgebiet in den letzten fünf Jahren zwar verlangsamt, doch das Land hat bereits über 11 Millionen Hektar Regenwald verloren. Die Gefahr extremer Wetterereignisse ist ebenfalls stetig gestiegen, wobei Hochwässer allein im Jahr 2011 für einen Schaden von 4,7 Milliarden Dollar verantwortlich waren. · Mangelnde Bodenproduktivität: Landwirtschaftliche Systeme stoßen an ressourcenbedingte Grenzen und dauerhafte ordnungspolitische Defizite beeinträchtigen die Möglichkeit für Nahrungssicherheit, menschenwürdige Existenzgrundlagen und Umweltschutzmaßnahmen zu sorgen. Unternehmen, Investoren, Regierungen und Gemeinden stehen vor einer Reihe substanzieller Hindernisse, wenn es darum geht, die auf der Welt notwendige Verfügbarkeit von Nahrungsmitteln zu verbessern: unsichere Besitzverhältnisse im Hinblick auf Grund und Boden; sinkende Grundwasserspiegel durch unnachhaltige Wasserentnahme; der ineffiziente Einsatz umweltbelastender Stoffe wie Düngemittel und Pestizide; der Verlust lebenswichtiger Ökosysteme, mit dem die Nahrungsmittelproduktion an Widerstandsfähigkeit verliert; und die Unfähigkeit bestimmter Gegenden mit extremen Wetterverhältnissen fertig zu werden. In manchen Regionen Indiens beispielsweise wirken diese Aspekte in mehrfacher Weise: Unsichere Grundbesitzverhältnisse halten Kleinbauern von produktivitätssteigernden Investitionen ab; die hohe Wasserentnahme aufgrund laxer Bestimmungen führt zur Erschöpfung der Grundwasserleiter; und trotz raschen Wirtschaftswachstums in städtischen Gebieten gibt es für Millionen Menschen keine Nahrungssicherheit. Länder und Unternehmen werden zunehmend in nachhaltige Bodennutzung investieren müssen, um sich gegen ihre Ressourcenrisiken abzusichern.