Politický útlak a omezování svobody tisku jsou v Bělorusku i nadále běžné. Totéž – a možná i horší věci – však lze říci také o Číně, a přesto EU investovala značný politický kapitál do strategického a mnohovrstevnatého partnerství s jejími vládci. Bělorusko je chybějící článek v postsovětské demokratizaci a reintegraci východní Evropy. Evropští činitelé si dali velmi záležet, aby rozšiřování EU nevytvořilo nové dělicí linie mezi Běloruskem a jeho sousedy na západě a severu – Polskem, Litvou a Lotyšskem –, kteří do unie vstoupili v roce 2004. Vzhledem k jejich společným historickým, obchodním i rodinným vazbám jsou dnes tyto země největšími zastánci zlepšení vztahů s Běloruskem. EU rovněž náhle objevila potřebu společné politiky vnější energetické bezpečnosti, v neposlední řadě proto, aby diverzifikovala dodávky z Ruska. Vzhledem k faktu, že 20% ruského plynu určeného pro Evropu prochází Běloruskem, se stal stabilní a strukturovaný vztah s vládou této země prioritou.
Politische Unterdrückung und Einschränkungen für die Presse bleiben in Weißrussland alltäglich. Doch das Gleiche – und vielleicht Schlimmeres – kann über China gesagt werden, und dennoch hat die EU viel politisches Kapital in eine strategische, vielschichtige Partnerschaft mit seinen Machthabern investiert. Weißrussland ist das fehlende Glied in der Demokratisierung und Wiedereingliederung Osteuropas in der Zeit nach der Auflösung der Sowjetunion. Offizielle Vertreter Europas waren bemüht, die Erweiterung der EU durch die Schaffung neuer Trennungslinien zwischen Weißrussland und seinen Nachbarn im Westen und Norden zu verhindern – Polen, Litauen und Lettland –, die der Union 2004 beigetreten sind. Tatsächlich sind diese Länder aufgrund ihrer gemeinsamen historischen, geschäftlichen und familiären Verbindungen die größten Fürsprecher einer Verbesserung der Beziehungen zu Weißrussland. Ebenso plötzlich ist der EU die Notwendigkeit einer gemeinsamen Politik zur externen Energiesicherheit bewusst geworden, nicht zuletzt um sich Alternativen zu russischen Lieferungen zu eröffnen. Da 20% des russischen Gases, das für Europa bestimmt ist, Weißrussland passiert, hat eine solide und strukturierte Beziehung zu seiner Regierung Priorität erlangt.