Ačkoliv se dnes většina lidí ze Západu tváří, že jsme odjakživa věděli, že komunismus na ruský způsob ztroskotá, v té době to nebylo tak zřejmé. Čelní seznamovací ekonomická učebnice té doby, jejímž autorem byl nositel Nobelovy ceny Paul Samuelson, stále předpovídala, že Rusko by mohlo předstihnout USA v roli největší světové ekonomiky. Abychom byli spravedliví, Rusové si šachů nesmírně považovali, přestože negenerovaly vysoké příjmy. V mnoha směrech byly šachy ruským národním sportem. Není divu, že Fischerovo donkichotské úsilí získat titul mistra světa vedl génia americké politiky Henryho Kissingera k tomu, aby mu zavolal a naléhavě ho vyzval, ať neutíká z boje, čímž Fischer v minulosti hrozil. Ať už bylo jeho postavení v USA jakékoliv, byl Fischer bezpochyby nejmilovanějším Američanem v Rusku. V zemi, kde i běžní lidé dokázali pochopit a ocenit vnitřní krásu šachů, přesahovala vznešenost jeho hry oficiální propagandu. Krátce před šampionátem rozdrtil Fischer dva velmi kvalitní soupeře neslýchaným skóre 6:0 – u hry, kde tolik velmistrovských partií končí remízou, je to ohromující výsledek.
Auch wenn die meisten Menschen im Westen heute so tun, als hätten wir immer gewusst, dass der Kommunismus russischen Stils scheitern würde – damals war das weniger offensichtlich. Die führende Einführung in die Wirtschaftswissenschaften aus jener Zeit, geschrieben vom Nobelpreisträger Paul Samuelson, prophezeite damals noch, dass Russland die USA möglicherweise als größte Volkswirtschaft der Welt ablösen würde. Fairerweise muss man sagen, dass die Russen das Schach enorm schätzten, selbst wenn man damit nicht viel verdienen konnte. Schach war in vieler Hinsicht der russische Nationalsport. Kein Wunder also, dass Fischers donquichottisches Streben nach der Meisterschaft Amerikas politisches Superhirn Henry Kissinger veranlasste, Fischer anzurufen und ihn zu drängen, ja keinen Rückzieher zu machen, so wie er das angedroht hatte. Ganz gleich, was sein Status in den USA sein mochte: In Russland war Fischer mit Sicherheit der beliebteste Amerikaner. Seine majestätische Spielweise überwand in einem Land, wo auch Normalbürger die dem Spiel innewohnende Schönheit würdigten und verstanden, die Propaganda. Im Vorfeld der Meisterschaft hatte Fischer zwei sehr gute Gegner mit dem nie dagewesenen Ergebnis von 6-0 vernichtend geschlagen – ein erstaunliches Resultat, bedenkt man, wie viele Spiele zwischen Großmeistern unentschieden ausgehen.