Napadené rozhodnutí tak uvádí, že „smlouvy o veřejné službě ustavují Kontrolní radu, složenou ze zástupců z různých oblastí veřejného života, která může zasáhnout a zkontrolovat, zda společnost RTP plní všeobecné povinnosti a speciální povinnosti v rámci poskytování veřejné služby v oblasti televizního vysílání“ (bod 56 odůvodnění), že RTP musí předložit „zprávu o povinnostech veřejné služby za předcházející rok“ (dále jen „zpráva o veřejné službě“) (bod 57 druhá věta odůvodnění napadeného rozhodnutí) a že „ministr financí a člen vlády zodpovědný za veřejnou komunikaci kontrolují plnění smluv o veřejné službě“ (bod 58 první věta odůvodnění). Tato zjištění v napadeném rozhodnutí dostatečně charakterizují existenci nezávislého kontrolního mechanismu dodržování kvalitativních požadavků úkolu veřejné služby ze strany RTP. Krom toho Soud jen pro úplnost uvádí, že je nesporné, jak uvádí napadené rozhodnutí (body 178 a 179 odůvodnění), že RTP skutečně každý rok vydávala zprávu o veřejné službě a že ministr financí a člen vlády odpovědný za veřejnou komunikaci ověřovali plnění smluv o veřejné službě. S ohledem na výše uvedené nemůže být legalita napadeného rozhodnutí zpochybněna z důvodů spojených s ověřením existence kontrolních mechanismů norem kvality Komisí. Zadruhé je třeba přezkoumat otázku kontroly toho, zda RTP skutečně poskytovala konkrétní plnění veřejné služby, která jsou od ní očekávána, a skutečnost nákladů údajně vynaložených na toto poskytování.
In der angefochtenen Entscheidung heißt es nämlich: „In den gemeinwirtschaftlichen Verträgen über Dienstleistungen ist ein Conselho de Opinião (Beraterrat) aus Vertretern der verschiedenen Bereiche der öffentlichen Meinung vorgesehen, der eingreifen kann, um zu überprüfen, ob die RTP ihre allgemeinen und besonderen gemeinwirtschaftlichen Verpflichtungen erfüllt“ (Nr. 56 der angefochtenen Entscheidung). Ferner heißt es, dass die RTP einen „Bericht über die gemeinwirtschaftlichen Verpflichtungen des Vorjahres vorzulegen“ habe (im Folgenden: Bericht über die gemeinwirtschaftlichen Verpflichtungen) (Nr. 57 Satz 2 der angefochtenen Entscheidung) und dass „[d]er Finanzminister und das für den Bereich der Öffentlichkeitsarbeit zuständige Mitglied der Regierung die Erfüllung der gemeinwirtschaftlichen Verträge über Dienstleistungen zu überprüfen [haben]“ (Nr. 58 Satz 1 der angefochtenen Entscheidung). Diese in der angefochtenen Entscheidung getroffenen Feststellungen machen hinreichend deutlich, dass es einen unabhängigen Mechanismus für die Kontrolle gab, ob die RTP die qualitativen Anforderungen ihres öffentlichrechtlichen Auftrags erfüllte. Ferner stellt das Gericht vorsorglich fest, dass es unstreitig ist, dass der Bericht über die gemeinwirtschaftlichen Verpflichtungen, wie in der angefochtenen Entscheidung angegeben, tatsächlich alljährlich von der RTP erstellt wurde und dass der Minister für Finanzen und das für die Öffentlichkeitsarbeit zuständige Mitglied der Regierung die Erfüllung des gemeinwirtschaftlichen Vertrags überprüft haben. Nach alledem kann die Rechtmäßigkeit der angefochtenen Entscheidung nicht aus Gründen in Frage gestellt werden, die mit der Prüfung durch die Kommission zusammenhängen, ob es Mechanismen für eine Kontrolle der Qualitätsstandards gab. Zweitens ist die Frage zu prüfen, ob kontrolliert wurde, ob die von der RTP erwarteten gemeinwirtschaftlichen Leistungen tatsächlich erbracht wurden und ob die dafür geltend gemachten Kosten tatsächlich aufgewendet wurden.