První etickou překážkou je dosažení konsensu v otázce, jak rezistenci na léčiva charakterizovat. Mnoho etiků ji vnímá jako „problém společné akce“, tedy jako otázku veřejného zdraví, která se musí řešit organizovaným holistickým způsobem. Menší dohoda již panuje v otázce, o jaký typ problému společné akce se vlastně jedná. Podobá se tento problém jiným globálním výzvám, jako jsou klimatické změny, chudoba či nerovnost? Nebo jde spíše o národní otázku, kterou bude nejlepší přenechat suverénním autoritám?
Die erste ethische Hürde besteht darin, einen Konsens zu erreichen, wie man Arzneimittelresistenzen charakterisieren soll. Viele Ethiker sehen darin ein „Problem kollektiven Handelns“ – ein Anliegen im Bereich der öffentlichen Gesundheit, das in organisierter, ganzheitlicher Weise angesprochen müsse. Weniger Einigkeit freilich besteht darüber, um welche Art von Problem kollektiven Handelns es sich dabei handelt. Ähnelt es anderen globalen Herausforderungen wie dem Klimawandel, der Armut oder der Ungleichheit? Oder ist es eher ein nationales Problem, das man am besten den souveränen Behörden überlassen sollte?