Ochrana životního prostředí v těchto státech přímo souvisí s lidským rozvojem - a s chudobou. Více než miliarda lidí v rozvojových zemích nemá přístup k čisté vodě a více než dvě miliardy postrádají také přístup k základním hygienickým potřebám. Každý rok zde zemře pět až šest milionů lidí, převážně dětí, na následky chorob přenášených vodou, jako jsou průjmy, a na následky znečištění ovzduší. Při současném trendu nebudou cíle vytýčené na přelomu milénia pro oblast životního prostředí splněny. Co je potřeba učinit? Pro začátek musíme definovat základní nerovnováhu v globální ekologické rovnici. Velkou část ekologických škod totiž mají na svědomí bohatší země. Ty zahrnují pouze 15% světové populace, ale přitom vytvářejí 50% celosvětových emisí oxidu uhličitého - se všemi důsledky pro klimatické změny.
In diesen Ländern besteht eine direkte Verbindung zwischen Ökologie und Entwicklung - und der Armut. Mehr als eine Milliarde Menschen in den Entwicklungsländern haben keinen Zugang zu sauberem Wasser. Mehr als zwei Milliarden Menschen steht keine Kanalisation zur Verfügung. Fünf bis sechs Millionen Menschen, mehrheitlich Kinder, sterben jedes Jahr an Krankheiten wie Durchfall, die durch verschmutztes Trinkwasser übertragen werden, und an den Folgen der Luftverschmutzung. Wenn es so weitergeht wie bisher werden die Millenniumsziele im Umweltbereich nicht erreicht werden können. Was ist also zu tun? Zunächst müssen wir das fundamentale Ungleichgewicht in der globalen Umweltgleichung erkennen. Reichere Länder verursachen den Großteil der Umweltschäden. Obwohl dort nur 15 % der Weltbevölkerung leben, sind diese für 50 % des weltweiten Ausstoßes an Kohlendioxid verantwortlich - mit all seinen Auswirkungen auf den Klimawandel.