Mnoho let o těchto věcech přemýšlím a pokouším se měřit globální chudobu, přičemž tento základní princip se mi vždy zdál obecně správný. Momentálně však zjišťuji, že jsem si jím čím dál méně jistý. Problémem jsou jak fakta, tak i etické odůvodnění. Při snižování globální chudoby se bezpochyby udělal obrovský pokrok, avšak spíše díky růstu a globalizaci než díky pomoci ze zahraničí. Počet chudých lidí klesl v posledních 40 letech z více než dvou miliard na necelou jednu miliardu – vzhledem k růstu světové populace a dlouhodobému zpomalování globálního hospodářského růstu, zejména po roce 2008, je to pozoruhodný výkon.
Ich habe mich viele Jahre dem Thema weltweiter Armut und dem Versuch ihrer Vermessung gewidmet und dabei hat sich der erwähnte Ansatz im Großen und Ganzen als richtig erweisen. Doch mittlerweile fühle ich mich zunehmend unsicher. Sowohl Fakten als auch ethische Überlegungen werfen Fragen auf. Zweifellos wurden enorme Fortschritte hinsichtlich der Verringerung der weltweiten Armut erzielt, wobei dies eher durch Wachstum und Globalisierung als durch Hilfe aus dem Ausland erreicht wurde. Die Zahl armer Menschen fiel in den letzten 40 Jahren von zwei Milliarden auf unter eine Milliarde – eine bemerkenswerte Leistung angesichts des Anstiegs der Weltbevölkerung und der langfristigen Verlangsamung des weltweiten Wirtschaftswachstums, insbesondere seit 2008.