Nezačlenit dnes Ukrajinu do NATO je jedna věc; natrvalo to ale vyloučit by byla věc úplně jiná. Totéž platí pro veškerá ujištění, která by Rusku bylo možné předložit ohledně politik NATO. Diplomacii bychom si nikdy neměli plést s kapitulací. Co bude dál, záleží ve finále na tom, jak se rozhodne Putin. Ukrajinu považuje za přirozenou součást většího Ruska a dost dobře by mohl usilovat o její včlenění, aby upevnil svůj odkaz a zvrátil – alespoň částečně – rozpad Sovětského svazu, který v roce 2005 označil za „největší geopolitickou katastrofu století“. Člověk doufá, že politika zvyšující cenu za invazi a nabízející určitá gesta, jimž by si ruský prezident mohl zachránit tvář, přesvědčí Putina, aby jím vytvořenou krizi zmírnil.
Es ist das eine, die Ukraine jetzt nicht in die Nato aufzunehmen, etwas völlig anderes wäre es, sie dauerhaft auszuschließen. Gleiches gilt für Zusicherungen, die Russland im Hinblick auf andere Nato-Strategien gegeben werden könnten. Diplomatie darf niemals mit Kapitulation verwechselt werden. Letzten Endes ist es Putins Entscheidung, wie die Entwicklung weitergeht. Er betrachtet die Ukraine als organischen Teil Großrusslands und könnte ihre Eingliederung sehr wohl anstreben, um sein Vermächtnis zu zementieren und den Zusammenbruch der Sowjetunion – den er 2005 als „die große geopolitische Katastrophe des Jahrhunderts“ bezeichnete - rückgängig zu machen. Es ist zu hoffen, dass die Erhöhung des Preises einer Invasion in Kombination mit dem Angebot einiger gesichtswahrender Gesten Putin überzeugt, die von ihm heraufbeschworene Krise zu entschärfen.