Existuje několik důvodů, proč se rovnovážná úroková míra vychýlila do záporné oblasti. Některé jsou strukturální: úspory jsou globálně vysoké, zejména v Asii, ale i v Evropě, kde si stárnoucí země jako Německo spoří na penzi. Zároveň je nová digitální ekonomika méně kapitálově náročná než stará ekonomika se základy z cihel a malty. To může v budoucnu ještě zdůraznit nástup takzvané ekonomiky sdílení. Další faktory jsou přechodné. V některých zemích jsou po dluhově financovaných boomech bytové výstavby předlužené domácnosti a firmy; vlády zase snižují schodky, aby zkrotily své vlastní dluhy. Ve výsledku pravděpodobně existuje příliš málo investorů a příliš mnoho střadatelů. Hypotéza sekulární stagnace je znepokojivá, protože nedává mnoho důvodů k přesvědčení, že se situace sama zlepší. Pravda, zkracování dluhové páky není neomezené.
Es gibt mehrere Gründe, warum der Gleichgewichtszinssatz den negativen Bereich hätte erreichen können. Einige sind struktureller Natur: Es wird weltweit viel gespart, vor allem in Asien, aber auch in Europa, wo in Ländern mit einer alternder Bevölkerung wie Deutschland Geld für den Ruhestand beiseite gelegt wird. Zugleich ist die neue digitale Wirtschaft weniger kapitalintensiv als die Wirtschaft in traditionellen Branchen, was in Zukunft durch das Aufkommen der sogenannten Share Economy hervorgehoben werden könnte. Andere Faktoren sind temporär. In mehreren Ländern haben schuldenfinanzierte Immobilienbooms zur Überschuldung von Haushalten und Unternehmen geführt, und Regierungen haben Defizite abgebaut, um ihre eigene Verschuldung einzudämmen. Infolgedessen dürfte es zu wenige Investoren und zu viele Sparer geben. Die These der säkularen Stagnation ist beunruhigend, weil sie kaum Grund zu der Annahme bietet, dass die Dinge von allein besser werden. Dem Schuldenabbau sind freilich Grenzen gesetzt.