Správné porozumění společnosti ovšem nestačí. Tradiční strany také trpí špatnou organizací. Už dlouho jsou přesvědčené, že moderní politika by se měla organizovat okolo voleb, během nichž se pravidelně objeví aktivisté, rozdají letáčky a jásotem přivítají kandidáty. Nebyl to cynismus, spíš symptom přístupu, který demokracii chápe jako trh tvořený poskytovateli vládnutí a občany v roli zákazníků. Výhradním raison d’être strany je podle tohoto náhledu urvat a udržet moc.Není divu, že občané, a dokonce i členové stran se mezi volbami cítí přehlížení. Navzdory těmto slabinám měly zavedené strany řadu výhod, které bránily jejich zhroucení. V posledních letech měly nad méně zavedenými protivníky technologický náskok a byly jedinými politickými aktéry s organizovanou voličskou základnou, která dokázala lidi pohnout k volbám, organizovat protesty a zahajovat petice.
Jedoch reicht ein präzises Verständnis der Gesellschaft allein nicht aus. Die traditionellen Parteien leiden auch unter einer schlechten Organisation. Sie haben lange geglaubt, dass die moderne Politik um Wahlen herum organisiert werden sollte, bei denen Aktivisten in Abständen Flyer austeilen und die Kandidaten anfeuern. Das war weniger Zynismus als ein Symptom eines Ansatzes, der die Demokratie als Marktplatz begreift, der aus staatlichen Anbietern (der Regierung) und Verbrauchern (den Bürgern) besteht. Laut dieser Sicht ist es alleiniger Daseinszweck einer Partei, die Macht zu erobern und zu behalten. Es ist kein Wunder, dass Bürger und selbst Parteimitglieder sich zwischen den Wahlen ignoriert fühlen. Trotz dieser Schwächen hatten die etablierten Parteien eine Anzahl von Vorteilen, die ihren Zusammenbruch hinauszögerten. In den letzten Jahren hatten sie einen technologischen Vorsprung gegenüber weniger etablierten Gegnern, und sie waren die einzigen politischen Akteure mit organisierten Wählergruppen, die die Menschen zu den Wahlen mobilisieren, Proteste organisieren und Petitionen starten konnten.