Nicméně se nejeví, že by v tomto ohledu projevil zásadní nepřízeň. Pokud odmítl vzít na zřetel určitou praxi a spatřovat v ní a fortiori obyčej, bylo to proto, že nevykazovala veškeré konstitutivní prvky 30. Navíc Soudní dvůr, třebaže výslovně neoznačil Na podporu legality užití odvozených právních základů uvádí Rada existenci praxe, jež se podle ní průběhem doby vytvořila. Cituje celou řadu právních aktů přijatých dříve než sporná směrnice, které již údajně obsahovaly odvozené právní základy. Za předpokladu, že tyto precedenty jsou vskutku relevantní, je třeba zodpovědět otázku, zda je určitá praxe pouze dočasným důsledkem okolností a politických kompromisů a ztrácí svou relevanci, jakmile se změní poměr sil, anebo zda se z ní může cestou obyčejové konsolidace vyvinout právní pravidlo.
Er scheint jedoch keine grundsätzliche Ablehnung zum Ausdruck gebracht zu haben. Wenn er es abgelehnt hat, bestimmte Praktiken zu berücksichtigen, geschweige denn in ihnen Gewohnheitsrecht zu sehen, dann deshalb, weil sie die Entstehungsvoraussetzungen nicht erfüllten 30. Im Übrigen hat der Gerichtshof, auch wenn er die betreffenden Praktiken nicht ausdrücklich als Gewohnheitsrecht bezeichnet hat, eine Entschließung des Parlaments, die Der Rat seinerseits beruft sich zugunsten der Rechtmäßigkeit der Heranziehung abgeleiteter Rechtsgrundlagen darauf, dass sich eine entsprechende Praxis entwickelt habe. Er führt eine ganze Reihe von vor der streitigen Richtlinie erlassenen Rechtsakten an, die bereits abgeleitete Rechtsgrundlagen enthalten hätten. Angenommen, dass diese Präzedenzfälle wirklich relevant sind, stellt sich die Frage, ob eine Praxis nicht nur das vorübergehende Ergebnis politischer Umstände und Kompromisse ist, die ihren Gehalt verlieren, sobald sich die Machtverhältnisse ändern, oder ob sie infolge eines Prozesses der Konsolidierung durch Gewohnheit zur Entstehung einer Rechtsnorm führen kann.