Tím vzniká situace, kdy je na světě daleko méně dobrého typu integrace, zatímco pochybného typu naopak přibývá. Změna této trajektorie vyžaduje dva typy reakce. Chtějí-li politici podpořit reálnou integraci, musí – třeba i radikálně – vytvořit ambiciózní sociální záchranné sítě, které ochrání zákonité poražené, a současně vyzdvihovat celkové přínosy, jež taková integrace nabízí. A navzdory potenciálním ztrátám možná budou zapotřebí také zásahy proti hříšníkům – například firmám a státům, které drze kradou duševní vlastnictví.
Dies setzt die Welt auf einen Kurs hin zu sehr viel weniger von der guten Integration und mehr von der fragwürdigen Art. Diese Entwicklung zu ändern, erfordert zwei Arten von Reaktion. Um die realwirtschaftliche Integration zu unterstützen, muss die Politik ehrgeizige – sogar radikal ehrgeizige – soziale Sicherheitsnetze schaffen, die die unweigerlichen Verlierer schützen, und zugleich die Vorteile dieser Integration insgesamt herausstellen. Möglicherweise sind trotz der potenziellen Kosten außerdem Maßnahmen gegen Regelbrecher erforderlich: beispielsweise Unternehmen und Länder, die unverfroren geistiges Eigentum stehlen.