Otázka nyní zní: připojí se Británie – kde se důvěra ve vládu nerozplynula a kde není úsporný program vynucený, nýbrž dobrovolný – k ostatním zemím na chvostu a poslouží jako odstrašující příklad? Cameronova vláda kdysi tvrdila, že její politika vytvoří boom díky příchodu „skřítka jménem Důvěra“, jenž nesmírně sníží dlouhodobé úrokové sazby a vyvolá obrovský vzestup soukromých investičních výdajů. Dnes se zdá, že vláda tuto rétoriku opustila a dala přednost tvrzení, že neškrtání způsobí katastrofu. Ministr financí George Osborne to formuloval takto: „Červnové představení krizového rozpočtu bylo okamžikem, kdy byla obnovena fiskální důvěryhodnost. Naše tržní úrokové sazby spadly na téměř rekordní minima.
Die Frage lautet nun: Wird Großbritannien – wo das Vertrauen in den Staat noch nicht angeknackst ist und wo Sparmaßnahmen nicht zwingend notwendig sind, sondern beschlossen wurden – sich den anderen ganz unten anschließen und als furchtbare Warnung dienen? Camerons Regierung behauptete zunächst, ihre Strategie führe zu einem Aufschwung, indem sie einen Besuch der „Vertrauensfee“ bringe, der die langfristigen Zinssätze stark verringern und zu einer gewaltigen Steigerung der privaten Investitionsausgaben führen werde. Jetzt scheint sie diese Behauptung zugunsten der Botschaft aufgegeben zu haben, dass es ohne die Kürzungen zu einer Katastrophe käme. Schatzmeister George Osborne drückt es folgendermaßen aus: „Der Nothaushalt im Juni war der Augenblick, in dem die fiskalische Glaubwürdigkeit wiederhergestellt wurde. Unsere Marktzinssätze fielen nahezu auf Rekordtiefs.