I když více než polovina uprchlíků na světě je ve městech, někdy je pro takového člověka první zastávkou uprchlický tábor, obvykle vedený Agenturou pro uprchlíky OSN nebo místními vládami. Utečenecké tábory mají poskytovat krátkodobé útočiště do doby, než se jejich obyvatelé budou moci buď bezpečně vrátit domů, nebo být integrování do hostitelské země, nebo přesídleni do jiné země. Ale možnosti přesídlení a dlouhodobé integrace jsou často omezené. Příliš mnoho uprchlíků nemá jinou možnost než zůstat v táboře roky, někdy dokonce desetiletí. Po vstupu do nové země prvním právním krokem pro utečence je žádost o azyl. V tu chvíli se stávají žadateli o azyl, a dokud není jejich žádost přijata, nejsou oficiálně uznáni jako uprchlíci. Zatímco země se celkem shodují na jedné definici uprchlíka, každá hostitelská země je zodpovědná za prozkoumání všech žádostí o azyl a rozhodnutí, zda žadateli může být udělen status uprchlíka.
Weltweit leben mehr als die Hälfte aller Flüchtlinge in Städten, doch manchmal ist ihr erster Halt ein Flüchtlingslager, meist unter Leitung einzelner Regierungen oder des Flüchtlingshilfswerks der UNO. Flüchtlingslager sollen temporäre Strukturen schaffen und kurzzeitig Schutz bieten, bis die Bewohner sicher zurückkehren, sich ins Gastland integrieren, oder in andere Länder weiterziehen können. Oft sind langfristige Integration und Umsiedelung nur eingeschränkt möglich. Viele Flüchtlinge haben keine andere Wahl und müssen Jahre in diesen Lagern bleiben, manchmal sogar Jahrzehnte. Haben sie ein neues Land erreicht, ist der erste legale Schritt der Vertriebenen, einen Asylantrag zu stellen. Dann sind sie Asylsuchende und erst nach Annahme ihres Antrags als Flüchtling offiziell anerkannt. Zwar definieren Länder den Begriff "Flüchtling" meist ähnlich, doch jedes Gastland ist dafür zuständig, alle Asylanträge zu prüfen und zu entscheiden, ob den Bewerbern der Status als Flüchtling gewährt wird.