Po stovkách diskuzí s mládeži, učiteli a jejich rodiči a zaměstnavateli a školami, od Paraguaje až po Austrálii, a zkoumáním nějakého akademického výzkumu, který ukazoval důležitost toho, čemu se dnes říká nekognitivní dovednosti - motivace, houževnatost - a že tyto dovednosti jsou stejně důležité jako kognitivní dovednosti - formální akademické dovenosti - jsme přišli s odpovědí, docela jednoduchou odpovědí, kterou jsme označili jako Studio School. A nazvali jsme ji "studio school" ve vztahu k původní myšlence studia v renesanci, kde jsou práce a škola spojeny v jedno.
Nach Hunderten von Gesprächen mit Teenagern und Lehrern und Eltern, Arbeitgebern und Schulen von Paraguay bis Australien, und nach einem Blick auf die akademische Forschung, welche die Wichtigkeit dessen zeigte, was wir heute nicht-kognitive Fähigkeiten nennen – Fähigkeiten wie Motivation, Belastbarkeit – und dass diese genauso wichtig sind wie die kognitiven – formalen akademischen – Fähigkeiten, kamen wir zu einer Antwort, eigentlich zu einer sehr einfachen Antwort, die wir die Studio-Schule nannten. Wir nannten es eine Studio-Schule, um zur Ursprungsidee eines Studios in der Renaissance zurück zu gehen, wo Arbeit und Lernen verflochten sind.