Do druhé poloviny roku se zrychlí propad v realitách, infrastruktuře a průmyslové výkonnosti. A jelikož není pravděpodobné, že by nové vedení země – konzervativní, gradualistické, stavějící na konsenzu – urychlilo zavádění reforem potřebných ke zvýšení příjmů domácností a snížení preventivních úspor, spotřeba jako podíl HDP neporoste tak rychle, aby měla kompenzační účinek. Riziko tvrdého přistání tedy do konce letošního roku zesílí. Začtvrté, zpomalující růst teď očekává řada rozvíjejících se trhů, mimo jiné BRIC (Brazílie, Rusko, Indie a Čína), ale i mnoho dalších. Jádrem problému je jejich „státní kapitalismus“ – velká úloha státních firem, ještě větší úloha státních bank, nacionalismus v oblasti přírodních zdrojů, industrializace usilující o náhradu dovozu, finanční protekcionismus a regulace přímých zahraničních investic. Zda zavedou reformy zaměřené na posílení úlohy soukromého sektoru v hospodářském růstu, se teprve uvidí.
In der zweiten Jahreshälfte werden sich die Investitionspleiten bei Immobilien, Infrastruktur und Industriekapazitäten weiter beschleunigen. Und da die neue – konservative, abwägende und konsensorientierte – Führung die Reformen, die zur Steigerung von Haushaltseinkommen und zur Verringerung der Sparquoten nötig sind, wahrscheinlich nicht vorantreiben wird, wird der Anteil des Konsums am BIP nicht schnell genug steigen, um dies auszugleichen. Also wird das Risiko einer harten Landung zum Ende dieses Jahres hin steigen. Viertens lässt in vielen Schwellenländern – wie den BRICs (Brasilien, Russland, Indien und China) und anderen – das Wachstum nach. Der Kern des Problems liegt im „Staatskapitalismus“ dieser Länder – bei einflussreichen Staatsbetrieben, noch einflussreicheren staatlichen Banken, Ressourcennationalismus, Importsubstitutionsindustrialisierung, Finanzprotektionismus und der Steuerung ausländischer Direktinvestitionen. Ob sie Reformen durchführen, um den Anteil des privaten Sektors am Wirtschaftswachstum zu steigern, bleibt abzuwarten.