Navíc kritéria závažnosti a doby trvání protiprávního jednání jsou navzájem nezávislá. Společně umožňují určit základní částku. Definovat zvýšení z důvodu doby trvání protiprávního jednání odkazem na kritérium závažnosti by bylo v rozporu s nezávislou povahou obou kritérií, a tedy nepřiměřené. Krom toho v rozporu s názorem Hoechst není kategorie velmi závažného protiprávního jednání nijak vyhrazena pro dlouhodobá horizontální omezení. Je tedy třeba plně zohlednit skutečnou dobu trvání protiprávního jednání. Ani úvahy ohledně promlčení nejsou relevantní. Promlčecí doba začíná v případě trvajícího nebo pokračujícího protiprávního jednání běžet až ke dni ukončení protiprávního jednání. Pokud jde o argument, podle kterého v každém případě bylo předvídatelné pouze zvýšení o 165 % z důvodu, že první rok protiprávního jednání se nepočítá, Komise odpovídá, že zvýšení o 10 % za rok je zcela v souladu se zásadami zakotvenými v pokynech.
Zudem stünden die Kriterien der Schwere und der Dauer der Zuwiderhandlung selbständig nebeneinander. Beide zusammen ermöglichten die Ermittlung des Grundbetrags. Den Zuschlag für die Dauer der Zuwiderhandlung nach Maßgabe des Kriteriums der Schwere zu definieren, werde der Eigenständigkeit beider Kriterien nicht gerecht und sei daher unangebracht. Entgegen der Ansicht von Hoechst sei es auch keineswegs so, dass die Gruppe der besonders schweren Verstöße denknotwendig horizontalen Beschränkungen vorbehalten sei. Daher verdiene die tatsächliche Dauer der Zuwiderhandlung uneingeschränkte Berücksichtigung. Ebenso wenig spielten Verjährungserwägungen eine Rolle. Die Verjährung beginne bei dauernden oder fortgesetzten Zuwiderhandlungen erst mit dem Tag, an dem die Zuwiderhandlung beendet sei. Auf das Argument, dass in jedem Fall nur eine Erhöhung von 165 % denkbar sei, da das erste Jahr der Zuwiderhandlung nicht zähle, erwidert die Kommission, dass die Erhöhung um 10 % pro Jahr völlig im Einklang mit den Grundsätzen in den Leitlinien stehe.