Dávají svou radost najevo dětem, které odpovídají úsměvem a touhou dokázat a učit se více. Vytváření tohoto silného vztahu mezi dítětem a rodičem poskytuje stavební kameny pro tělesný, sociální, jazykový, znalostní a psychomotorický vývoj. Je to model pro veškeré budoucí vztahy s přáteli, partnery i jejich vlastními dětmi. Ve většině rodin se to děje tak přirozeně, že si toho ani nevšimneme. Většina z nás netuší, jak důležité je to pro lidský vývoj i pro všeobecný vývoj zdravé společnosti. Až když se něco pokazí, začínáme si uvědomovat, nakolik je rodina pro dítě důležitá. V srpnu 1993 jsem byla poprvé svědkem toho, jak nesmírně velký vliv má na dítě uzavření do ústavu a absence rodičovské péče. Ti z nás, kdo si pamatujeme novinové zprávy z Rumunska po revolučním roce 1989, si vzpomenou na hrůzné podmínky v některých ústavech.
Sie kommunizieren ihre Freude dem Kind, das mit Lächeln reagiert, und mit dem Wunsch, mehr zu erreichen und mehr zu lernen. Diese Entstehung einer starken Bindung zwischen Kind und Eltern liefert die Bausteine für körperliche, soziale, sprachliche, kognitive und psychomotorische Entwicklung. Das bildet Modell für alle zukünftigen Beziehungen mit Freunden, mit Partnern und mit den eigenen Kindern. In den meisten Familien passiert das so natürlich, dass wir es gar nicht bemerken. Die meisten von uns wissen nicht, wie wichtig das für die menschliche Entwicklung und für die Entwicklung einer gesunden Gesellschaft ist. Erst wenn es schief läuft, beginnen wir, die Bedeutung von Familien für Kinder zu erkennen. Im August 1993 hatte ich zum ersten Mal Gelegenheit, in großem Umfang den Einfluss von Heimunterbringung und Abwesenheit von Eltern auf Kinder zu beobachten. Diejenigen, die sich an die Zeitungsberichte erinnern, die nach der Revolution von 1989 aus Rumänien kamen, werden sich an die Horrorzustände in einigen dieser Einrichtungen erinnern.