Reálpolitika se možná postará o to, že v nejvyšším managementu budou vysoce postavení zástupci Číny i USA, ale předpoklad, že druhý nejvyšší post by měl obsadit Američan, rozhodně musí padnout. Ať už bude výsledek jakýkoliv, MMF, Světová banka i mezinárodní společenství musí opětovně potvrdit svůj závazek k otevřenému a průhlednému procesu – a položit si otázku, jak lze tento proces zlepšit. Spíše než nominace od vlád, které se často zdráhají podpořit výtečné kandidáty z opozičních stran, by například mohl navrhovat jména mezinárodní nominační výbor. Také změny hlasovacích procedur (veřejné hlasování podle zemí spíše než prostřednictvím volitelů nebo požadavek, aby kandidáti získali podporu většiny rozvojových a rozvíjejících se zemí) by mohly přesvědčit ke kandidatuře větší počet zástupců rozvíjejících se trhů. To, co vidíme dnes – otevřená kampaň namísto volby za zavřenými dveřmi –, se jeví jako krok správným směrem. Musíme však doufat, že sliby dané v kampani nesvážou novému šéfovi ruce, jak se často děje ve volené politice.
Eine realpolitischer Ansatz könnte bedeuten, dass führende Vertreter sowohl aus China als auch den USA Spitzenpositionen im Managementteam bekleiden und auch die Anmaßung, dass ein Amerikaner den zweitwichtigsten Posten übernimmt, muss fallen gelassen werden. Unabhängig vom Ergebnis müssen der IWF, die Weltbank und die internationale Gemeinschaft ihre Verpflichtung zu einem offenen und transparenten Auswahlverfahren bekräftigen – und die Frage stellen, wie dieser Prozess verbessert werden kann. So könnten etwa Nominierungen durch Regierungen, denen es häufig widerstrebt hervorragende Kandidaten aus Oppositionsparteien zu unterstützen, durch einen internationalen Nominierungsausschuss ersetzt werden, der Kandidaten vorschlägt. Ebenso könnten Änderungen im Abstimmungsverfahren (öffentliche Abstimmung der Länder, statt durch Stimmrechtsgruppen, in denen die Interessen verschiedener Mitgliedsländer gebündelt sind, oder eine Bedingung, dass sich Kandidaten die Unterstützung einer Mehrheit der Entwicklungs- und Schwellenländer sichern müssen) mehr Vertreter aus Schwellenländern überzeugen zu kandidieren. Was wir zurzeit beobachten – einen offenen Kampf um die Nachfolge im Gegensatz zu einer Auswahl hinter verschlossenen Türen – scheint ein Schritt in die richtige Richtung zu sein. Es bleibt allerdings zu hoffen, dass dem neuen IWF-Geschäftsführer nicht durch Wahlkampfversprechen die Hände gebunden sein werden, wie es so oft beim Wettbewerb um Stimmenmehrheiten der Fall ist.