Velké části ekonomiky dominuje jen několik málo společností (a jejich vlastníci). Horní 0,1 % distribuce příjmů uchvacuje víc než 11 % národního důchodu, což je výrazný nárůst oproti 2,5 % v 70. letech. Nabízí ale demokratický socialismus lék na tyto nemoci? Jelikož je ideologií, která má za to, že tržní hospodářství je z podstaty nespravedlivé, vyostřuje nerovnost a nelze jej napravit, jeho řešením je přetnout nejdůležitější tepnu systému: soukromé vlastnictví výrobních prostředků. Namísto systému, v němž firmy a jejich zařízení a stroje spočívají v rukou skupinky vlastníků, by demokratičtí socialisté upřednostnili „ekonomickou demokracii“, v níž by společnosti ovládali buď jejich pracující, nebo určitá administrativní struktura zřízená státem. Demokratičtí socialisté kladou svůj vysněný systém do protikladu k sovětské značce. Tvrdí, že jej lze dosáhnout zcela demokratickými prostředky. Nejčerstvější pokusy zestátnit výrobu (v Latinské Americe) se ale opíraly o antidemokratická uspořádání.
Nur wenige Unternehmen (und deren Eigentümer) dominieren einen großen Teil der Wirtschaft. Die obersten 0,1 Prozent der Einkommensverteilung machen über 11 Prozent des Nationaleinkommens aus. In den 1970er Jahren lag dieser Wert bei lediglich 2,5 Prozent. Doch bietet der demokratische Sozialismus ein Heilmittel für diese Missstände? Als Ideologie, die die Marktwirtschaft als grundsätzlich unfair, der Gleichheit entgegenwirkend und als nicht besserungsfähig betrachtet, besteht ihre Lösung darin, die wichtigste Lebensader dieses Systems zu durchtrennen, nämlich das private Eigentum an den Produktionsmitteln. Statt eines Systems, in dem sich Unternehmen und deren gesamte Anlagen und Maschinen in den Händen einer kleinen Gruppe von Eigentümern befinden, würden demokratische Sozialisten eine „Wirtschaftsdemokratie“ bevorzugen, im Rahmen derer Unternehmen entweder von ihren Mitarbeitern oder von einer staatlich geführten Verwaltungsstruktur kontrolliert werden. Demokratische Sozialisten heben den Unterschied zwischen dem System, das ihnen vorschwebt, und dem System sowjetischer Prägung hervor. Ihr System, so das Argument, ist mit vollkommen demokratischen Mitteln zu erreichen. Doch die jüngsten Versuche einer Sozialisierung der Produktion (in Lateinamerika) stützten sich auf antidemokratische Vereinbarungen.