Přesně tak, reagovala jiná Turkyně, která byla právě v doslechu – mluvila plynně anglicky, neboť strávila mnoho času v Londýně, pracovala pro nevládní organizaci bojující za lidská práva a v 80. letech byla vězněna za odpor proti vojenskému režimu. „Nenávidím Evropu. Já Evropanka nejsem, a kdo vůbec Evropu potřebuje?“ Dobrá otázka. Zatímco řecká krize trhá eurozónu ve švech, turecká ekonomika zaznamenává boom. Jistě, „Evropa“ byla po mnoho let symbolem nejen bohatství, ale i liberální politiky, otevřené společnosti a lidských práv. A turecká společnost měla nesmírný prospěch ze své snahy – ještě ne dokonalé a ještě ne dokonané – vyrovnat se evropským standardům. Stále více Evropanů je však z unie rozčarováno. EU zdaleka není modelem demokracie, ale je vykreslována jako arogantní a od reality odtržený mandarinát, který vydává pravidla a výnosy s paternalistickým a povýšeneckým opovržením obyčejnými občany. A někteří její noví členové – například Rumunsko, Bulharsko a Maďarsko – nejsou právě vzorem otevřené liberální demokracie.
Stimmt, sagte eine Türkin in unserer Hörweite, die fließend Englisch spricht, viel Zeit in London verbracht hat, für NGOs gearbeitet hat, die sich für die Förderung der Menschenrechte einsetzen und in den 1980er-Jahren inhaftiert wurde, weil er sich dem Militärregime widersetzt hatte: „Ich hasse Europa. Ich bin keine Europäerin und wer braucht schon Europa?“ Gute Frage. Während die Krise in Griechenland die Eurozone auf eine Belastungsprobe stellt, boomt die türkische Wirtschaft. Gewiss ist „Europa“ über viele Jahre ein Symbol gewesen, nicht nur für Wohlstand, sondern auch für liberale Politik, offene Gesellschaften und Menschenrechte. Und die türkische Gesellschaft hat in hohem Maße von ihren – noch nicht perfekten, noch nicht abgeschlossenen – Bestrebungen profitiert, europäischen Standards gerecht zu werden. Allerdings sind mehr und mehr Europäer von der Union enttäuscht. Weit davon entfernt eine vorbildliche Demokratie zu sein, wird die EU mit einer arroganten, abgehobenen Bürokratie in Verbindung gebracht, die unter bevormundender und herablassender Missachtung der Bürger Regeln und Verordnungen erlässt. Und einige ihrer neuen Mitglieder – so etwa Rumänien, Bulgarien und Ungarn – sind nicht gerade Paradebeispiele für offene liberale Demokratie.