Pokud si však demokraté udrží kontrolu nad Senátem, bude se to realizovat mnohem obtížněji. Prezident-republikán by také jmenoval nové osobnosti na mnoho klíčových politických pozic, od Federálního rezervního systému přes ministerstvo financí až po regulační agentury. Bude-li Obama opětovně zvolen a republikáni ovládnou sněmovnu i Senát, stane se prezidentova legislativní agenda v podstatě nedoručitelným dopisem a Obama stráví přinejmenším následující dva roky vyjednáváním o její reformě a ústupcích. Při tomto scénáři by se politické těžiště uvnitř Republikánské strany přesunulo k předsedovi sněmovny Johnu Boehnerovi, předsedovi sněmovního rozpočtového výboru Paulu Ryanovi, vůdci republikánské většiny ve sněmovně Eriku Cantorovi a dalším klíčovým poslancům, jako jsou David Camp, Kevin Brady a Kevin McCarthy, plus k několika senátorům. V takovém případě by se Obama zachoval chytře, kdyby se přesunul do středu (jak to učinil Bill Clinton, když demokraté v roce 1994 ztratili kontrolu nad Kongresem) a spolupracoval s republikány v Kongresu na koncepci rozumných reforem daní a dávek. To se však zdá nepravděpodobné: po mohutné porážce demokratů v roce 2010 se Obama vychýlil ještě více nalevo a začal prosazovat populističtější agendu. Bez ohledu na výsledek letošních prezidentských a kongresových voleb si několik republikánských guvernérů pravděpodobně udělá zvučné jméno na celostátní úrovni.
Sollten allerdings die Demokraten die Mehrheit im Senat behalten, wäre dies sehr viel schwieriger zu erreichen. Auch würde ein republikanischer Präsident viele politische Schlüsselpositionen neu besetzen, von der Notenbank über das Finanzministerium bis hin zu den Regulierungsbehörden. Sollte Obama wiedergewählt werden und die Republikaner im Haus und im Senat die Mehrheit haben, wird sein Legislativprogramm quasi zum Stillstand kommen, und er wird die nächsten zwei Jahre damit verbringen, seine Reformen und ihre Rücknahme zu verhandeln. In diesem Szenario würde der größte politische Einfluss republikanischer Politiker beim Sprecher des Repräsentantenhauses, John Boehner, beim Vorsitzenden des Haushaltsausschusses, Paul Ryan, beim Mehrheitsführer Eric Cantor, bei weiteren wichtigen Vertretern wie David Camp, Kevin Brady und Kevin McCarthy und bei einigen Senatoren liegen. In diesem Fall wäre es für Obama klug, sich politisch in Richtung Mitte zu bewegen (wie es Bill Clinton 1994 nach dem Mehrheitsverlust der Demokraten im Kongress tat) und mit republikanischen Kongressabgeordneten zusammen zu arbeiten, um vernünftige Steuer- und Sozialreformen zu entwickeln. Aber das scheint unwahrscheinlich: Seit der großen Niederlage der Demokraten im Jahr 2010 hat sich Obama noch weiter nach links bewegt und eine noch populistischere Linie verfolgt. Unabhängig vom Ergebnis der diesjährigen Präsidenten- und Kongresswahlen werden wohl einige republikanische Gouverneure auf nationaler Ebene an Bedeutung gewinnen.