V případě první internetové revoluce se zrychlení růstu produktivity, které započalo v technologickém sektoru, rozšířilo do celé ekonomiky až o mnoho let později, když se aplikace nových digitálních nástrojů orientovaných na firmy a spotřebitele začaly používat i při produkci zboží a služeb nesouvisejících s technologickým sektorem. I tentokrát může nějakou dobu trvat, než se nové technologie rozšíří a povedou k měřitelnému zvýšení růstu produktivity. Existuje i čtvrtá možnost: potenciální růst a růst produktivity od finanční krize klesají, poněvadž stárnoucí populace ve většině rozvinutých ekonomik a na některých klíčových rozvíjejících se trzích (například v Číně a Rusku) vede v kombinaci s nižšími investicemi do fyzického kapitálu (který zvyšuje produktivitu práce) k nižšímu trendovému růstu. Tento pokles je v souladu s hypotézou „sekulární stagnace“, se kterou přišel Larry Summers.
Bei der ersten Internetrevolution griff die Beschleunigung des Produktivitätswachstums, die im Technologiesektor begann, erst viele Jahre später auf die Wirtschaft insgesamt über, als unternehmens- und verbraucherorientierte Anwendungen der neuen digitalen Tools in der Produktion von Waren und Dienstleistungen weit außerhalb des Technologiesektors zum Einsatz kamen. Auch diesmal könnte es bis zur allgemeinen Verbreitung der neuen Technologien und damit einhergehenden messbaren Steigerungen des Produktivitätswachstums eine Weile dauern. Es gibt noch eine vierte Möglichkeit: Wachstumspotenzial und Produktivitätswachstum sind seit der Finanzkrise tatsächlich gesunken, da in den meisten hochentwickelten Volkswirtschaften und einigen wichtigen Schwellenmärkten (wie etwa China und Russland) alternde Bevölkerungen, im Verbund mit niedrigeren Investitionen in physisches Kapital (das die Arbeitsproduktivität erhöht), zu einem niedrigeren Trendwachstum geführt haben. Tatsächlich ist die von Larry Summers vorgeschlagene Hypothese einer „säkularen Stagnation“ mit diesem Rückgang vereinbar.