Trh s otroky byl po celém světě činný až do 50. let 19. století a v některých místech téměř do konce 19. století. V imperiální diplomacii nebylo místa pro jemnost. Neposlušný sultán či kmenový náčelník byl nucen si mylnost svého počínání uvědomit, když v pobřežních vodách zakotvilo několik dělových lodí. Západní mocnosti se často domáhaly exteritoriálních práv. Lodě ze Západu pravidelně pluly čínskými vnitřními vodami. Anglie, Francie, Holandsko a další imperiální mocnosti ovládaly obchod i kapitál po celé jihovýchodní Asii.
Der Sklavenhandel dauerte in den meisten Teilen der Welt bis in die 1850er Jahre hinein an und an einigen Orten beinahe bis zum Ende des 19. Jahrhunderts. Imperiale Diplomatie legte keinen großen Wert auf Raffinesse. Einem ungehorsamen Sultan oder Stammesführer wurde mit ein paar Kanonenbooten, die vor seiner Küste festmachten, schnell der unangebrachte Charakter seiner Handlungen klar gemacht. Die westlichen Mächte nahmen häufig extraterritoriale Rechte für sich in Anspruch. Westliche Schiffe durchpflügten die internen Wasserwege Chinas. England, Frankreich, Holland und andere imperiale Mächte kontrollierten den Handel und die Ressourcen im gesamten südostasiatischen Raum.