K populační změně dochází pomalu a její dopady lze předvídat brzy. Mají-li státy EU překonat demografické problémy příštího půlstoletí, neměly by s přípravou na ně otálet. Stará levice versus nová levice v Latinské Americe Nedávné volební výsledky v Latinské Americe lze interpretovat dvěma způsoby. Zaprvé a nejzřetelněji, údajný obrat k levici upouští páru, a to dost rychle. V posledních týdnech byl v Peru poražen hypernacionalista Ollanta Humala, klon venezuelského prezidenta Huga Cháveze, v Kolumbii se 62% hlasů drtivě zvítězil konzervativní Alvaro Uribe a v mexických prezidentských volbách, stanovených na 2. července, zaostává Andrés Manuel López Obrador. Všechny tyto nesouvisející události zdánlivě odporují levicovému trendu v Latinské Americe. Na tyto události však lze pohlížet i jiným způsobem.
Der Bevölkerungswandel geht langsam vor sich, aber man kann seine Auswirkungen frühzeitig vorhersagen. Wenn die EU-Länder den demografischen Herausforderungen der nächsten 50 Jahre gewachsen sein wollen, dürfen sie keine Zeit verlieren, sich darauf vorzubereiten. Alte Linke gegen neue Linke in Lateinamerika Es gibt zwei mögliche Interpretationen für die jüngsten Wahlergebnisse Lateinamerikas. Die erste und offensichtlichste lautet, dass der angeblichen Linkswende die Luft ausgeht, und zwar schnell. In den vergangenen Wochen erlitt der supernationalistische Ollanta Humala, ein „Klon“ des venezolanischen Präsidenten Hugo Chávez, in Peru eine Niederlage, der konservative Alvaro Uribe erzielte in Kolumbien mit 62 % der Stimmen einen Erdrutschsieg und Andrés Manuel López Obrador fiel im Hinblick auf die Präsidentschaftswahlen in Mexiko am 2. Juli zurück. Jede dieser isolierten Entwicklungen widerspricht anscheinend dem Linkstrend in Lateinamerika. Doch kann man diese Ereignisse auch aus einer anderen Perspektive betrachten.