Roční výše amerického příspěvku Světové bance je relativně malá, i při uvážení nezaznamenaných záruk na půjčky. Libovolný počet rozvojových zemí, od Číny přes Indii po Brazílii, by mohl snadno přidat, kdyby USA pošetile ubraly. Zoellickův původ v právnické profesi je také sotva ideální kvalifikací pro tuto práci. Činnost prezidenta Světové banky nespočívá ve vyjednávání úmluv, čemuž se Zoellick věnoval, když byl obchodním zmocněncem USA. Nejdůležitější roli v rozvoji dnes Banka plní coby „banka znalostí,“ která přispívá ke shromažďování, zpracování a šíření osvědčených postupů z celého světa. V tomto ohledu se technická pomoc Banky vládám velice podobá tomu, co firmám nabízejí soukromí konzultanti. Navíc se mnohé z nejpodstatnějších rozhodnutí prezidenta Světové banky zásadním způsobem týkají ekonomie. Chybná ekonomická rozhodnutí, jako v 70. letech 20. století, kdy Robert McNamara prosadil velkolepé, ale ekologicky pustošivé infrastrukturní projekty, pronásledují Banku celá desetiletí.
Die jährliche Summe der US-Beiträge an die Weltbank ist relativ unbedeutend, selbst wenn man die nicht in den Büchern geführten Kreditbürgschaften mitberücksichtigt. Für viele Entwicklungsländer, von China über Indien bis Brasilien, wäre es ein Leichtes, ihre Hilfsleistungen aufzustocken, wenn die USA ihre Spenden törichterweise verringern würden. Zoellicks bisherige Laufbahn als Jurist macht ihn auch nicht gerade perfekt für diese Position. Beim Vorsitz der Weltbank geht es nicht darum, Verträge auszuhandeln, wie Zoellick es als US-Handelsvertreter getan hat. Die wichtigste Rolle der Weltbank in der Entwicklungshilfe ist heute die einer „Wissensbank“, die dazu beiträgt, „Best Practices“ (bewährte Vorgehensweisen) aus der ganzen Welt zu sammeln, zu filtern und zu verbreiten. In dieser Hinsicht ähnelt die technische Unterstützung der Bank für Regierungen dem Angebot privater Berater an Unternehmen. Zudem spielt bei vielen äußerst wichtigen Entscheidungen des Weltbankpräsidenten die Ökonomie eine essenzielle Rolle. Wirtschaftliche Fehlentscheidungen, z. B. die pompösen, für die Umwelt jedoch desaströsen Infrastrukturprojekte, die Robert McNamara in den 70er Jahren anstieß, haben die Bank jahrzehntelang verfolgt.