Moje zásady by se poté odvíjely od starého postřehu Karla Polanyiho, že logika tržní směny vyvíjí na tyto základy značný tlak. Trh práce nutí lidi stěhovat se tam, kde si vydělají nejvíce, a to za cenu potenciálního vytváření cizinců v cizích zemích. Trh spotřebitelských výrobků dělá z hodnocení lidského postavení spíše produkt vnímavosti vůči tržním silám než výsledek společenských norem a názorů na spravedlnost. Tato kritika trhu je samozřejmě jednostranná. Jiné metody alokace pracovní síly koneckonců jeví větší známky dominance a odcizení než trh práce, který lidem nenabízí omezení, nýbrž příležitosti. Také v případě „společenských norem“ a „názorů na spravedlnost přerozdělování“ obvykle vyjde najevo, že upřednostňován je ten, kdo má nejostřejší lokty nebo dokáže přesvědčit ostatní, že poslušnost vůči mocným se rovná poslušnosti vůči Bohu.
Entwickeln würde ich meine Prinzipien auf Grundlage der alten Beobachtung Karl Polanyis, wonach die Logik des Marktaustauschs beträchtlichen Druck auf dieses Fundament ausübt. Der Markt für Arbeitskräfte zwingt die Menschen dorthin zu ziehen, wo sie am meisten verdienen können, und zwar um den Preis damit womöglich Fremde in fremden Ländern zu erzeugen. Durch den Markt für Konsumgüter ist die menschliche Rangordnung nicht mehr das Ergebnis sozialer Normen und Ansichten über Gerechtigkeit, sondern zum Produkt der Empfänglichkeit für Marktkräfte geworden. Diese Marktkritik ist natürlich einseitig. Denn andere Methoden der Verteilung von Arbeit scheinen mehr Dominanz und Entfremdung mit sich zu bringen als der Arbeitsmarkt, der den Menschen keine Beschränkungen auferlegt, sondern ihnen Chancen eröffnet. Auch bei „sozialen Normen“ und „Ansichten über Verteilungsgerechtigkeit” stellt sich heraus, dass damit üblicherweise die mit dem größten Speer bevorzugt werden oder diejenigen, die andere davon überzeugen können, dass Gehorsam gegenüber den Mächtigen Gehorsamkeit gegenüber Gott bedeutet.