V roce 1914 bylo světové hospodářství vysoce integrované, ale v dalších třech desítkách let vzájemná ekonomická závislost opadla. Globální ekonomika neobnovila tutéž úroveň integrace až do roku 1970 a i poté zůstávala rozdělená železnou oponou. Roznětkou onoho zvratu byla první světová válka; ekonomická globalizace upadala, zatímco posilovala globalizace vojenská, jak dosvědčují dvě světové války a celosvětová studená válka. To odráželo hlubší problémy domácí nerovnosti vzniklé hospodářským pokrokem devatenáctého století. Vytvoření sociálního státu v západních zemích po druhé světové válce pomohlo vybudovat záchrannou síť pro lidi znevýhodněné ekonomickou proměnou, čímž je povzbudilo k přijetí návratu vzájemné mezinárodní ekonomické závislosti. Někteří analytici se domnívají, že dnešní role Číny se podobá úloze Německa ve dvacátém století.
Die Weltwirtschaft war 1914 hochgradig integriert, doch während der anschließenden drei Jahrzehnte verringerte sich die wirtschaftliche Interdependenz. Die Weltwirtschaft erreichte erst 1970 wieder dasselbe Maß an Integriertheit, und selbst dann blieb sie durch den Eisernen Vorhang geteilt. Auslöser dieser Wende war der Erste Weltkrieg: Die wirtschaftliche Globalisierung nahm ab, während die militärische zunahm – wie sich an zwei Weltkriegen und einem globalen Kalten Krieg erkennen lässt. Dies spiegelte tiefgreifendere, vom wirtschaftlichen Fortschritt im 19. Jahrhundert hervorgebrachte Probleme binnenländischer Ungleichheit wider. Die Schaffung des Wohlfahrtsstaates nach dem Zweiten Weltkrieg trug zur Bildung eines Sicherheitsnetzes für jene Menschen bei, die vom wirtschaftlichen Wandel benachteiligt wurden, und ermutigte sie so, die Rückkehr zur internationalen wirtschaftlichen Interdependenz zu akzeptieren. Einige Analysten sind der Ansicht, dass China heute eine Rolle spielt, die jener Deutschlands während des 20. Jahrhunderts ähnelt.