Zčásti záměrně a zčásti náhodou začala zhruba před deseti lety důsledně hromadit velké množství zahraničních rezerv, když vykazovala obchodní přebytek a skupovala dolary, které tím generovala. Ve většině zemí by taková intervence tlačila vzhůru inflaci, protože centrální banka vydává výměnou za dolary místní měnu. Protože však čínská finanční soustava zůstává silně kontrolovaná a investoři zde mají jen velmi omezené možnosti, obvyklé inflační důsledky nenásledovaly. To dává Číně nevídanou – na velkou obchodní zemi – schopnost akumulovat rezervy v zahraniční měně (momentálně se jejich objem blíží 3 bilionům dolarů). Její přebytek na běžném účtu dosáhl před finanční krizí z roku 2008 vrcholu ve výši přibližně 11% HDP. A její exportní lobby urputně bojuje za zachování směnného kurzu k dolaru zhruba tam, kde se momentálně nachází.
Teils absichtlich, teils zufällig begann China vor einem Jahrzehnt beständig riesige Summen an Währungsreserven anzuhäufen. Man wies einen Handelsbilanzüberschuss auf und intervenierte, um die damit verbundenen Dollar-Zuflüsse aufzukaufen. In den meisten Ländern würde eine derartige Intervention zu steigender Inflation führen, weil die Zentralbank für diese Dollars Mittel in lokaler Währung ausgibt. Aber weil das chinesische Finanzsystem strengen Kontrollen unterliegt und die Optionen für die Anleger begrenzt sind, kam es nicht zu den üblichen inflationären Folgen. Dies verleiht China die – für ein großes Handelsland - beispiellose Fähigkeit, Währungsreserven anzuhäufen (man bewegt sich in Richtung 3 Billionen Dollar). Chinas Leistungsbilanzüberschuss erreichte vor der Finanzkrise des Jahres 2008 einen Rekordwert von etwa 11 Prozent des BIP. Und die Export-Lobby kämpft erbittert darum, den Wechselkurs auf jenem Niveau zu halten, auf dem er sich gegenüber dem Dollar befindet.