A sociální a politická základna terorismu, na Blízkém východě i jinde, se nevypaří jen díky veřejnému zákazu xenofobního projevu. Využívání zákonů k dozorování toho, co si lidé myslí, je však spojeno i s větším nebezpečím. Může dusit veřejnou debatu. Toto riziko tvoří základ stanoviska, v USA dodnes platného, že i nejškodlivější názory by měly být svobodně vyjádřitelné, aby se jim dalo čelit protiargumenty. Samozřejmě by bylo naivní věřit, že náboženští nebo političtí extremisté mají zájem o výměnu názorů. Podněcování násilí je však v USA také zakázáno. První dodatek ústavy nechrání svobodu projevu, pokud lze doložit, že tento projev vytváří riziko bezprostředního násilí. Xenofobní názory nebo popírání genocid jsou zavrženíhodné, ale jejich výsledkem nemusí být nutně taková hrozba.
Auch wird dem Terrorismus, im Nahen Osten und anderswo, nicht die gesellschaftliche und politische Basis entzogen, nur weil fremdenfeindliche Reden in der Öffentlichkeit verboten werden. Mithilfe des Gesetzes zu kontrollieren, was die Menschen denken, birgt allerdings noch eine größere Gefahr. Es kann die öffentliche Diskussion abwürgen. Diese Gefahr liegt der Auffassung zugrunde, die in den USA immer noch rechtswirksam ist, dass Meinungen, so widerwärtig sie auch sein mögen, frei geäußert werden können, damit man ihnen mit Gegenargumenten entgegentreten kann. Natürlich wäre es naiv zu glauben, dass religiöse oder politische Extremisten an einem Meinungsaustausch interessiert sind. Der Aufruf zu Gewalt ist auch in den USA verboten. Die freie Meinungsäußerung ist nicht durch den ersten Zusatzartikel zur Verfassung geschützt, wenn nachgewiesen werden kann, dass unmittelbare Gewalt droht. Fremdenfeindliche Ansichten oder das Leugnen von Völkermorden sind abstoßend, münden aber nicht notwendigerweise in einer solchen Bedrohung.