Ve skutečnosti jsou jeho největšími spojenci. Díky. (potlesk) Vyrůstal jsem v prostředí bílé, světské střední třídy Ameriky 50. let 20. století. Takže jsem 4. července koukal na ohňostroje, chodil koledovat na Halloween a o Vánocích dával dárky pod stromeček. Ale když jsem začal nad těmi tradicemi přemýšlet, byly to bezvýznamné, komerční kampaně, které ve mně zanechaly jen prázdnotu. Takže už od relativně útlého dětství jsem se snažil zaplnit tuto existenční mezeru, propojit se s něčím větším, než jsem já. V mé rodině se nekonal obřad bar micva už víc než 100 let, tak jsem si řekl, že do toho půjdu... (smích) ale nakonec jsem byl zdrcený, když moje jediné setkání s rabínem, vysokánským pánem, co vypadal jako Bůh, se splývavými bílými vlasy, vypadalo tak, že se mě zeptal na moje prostřední jméno, abychom mohli vyplnit formulář.
In Wirklichkeit ist es eines ihrer größten Verbündeten. Vielen Dank. (Applaus) Ich wuchs auf als weißer Mann, säkular, in einer Mittelschichtfamilie in den 50er Jahren in der USA. Das bedeutete, Feuerwerk gucken am 4. Juli, Süßes oder Saures an Halloween und Geschenke unter den Weihnachtsbaum legen. Aber mit der Zeit waren diese Traditionen nur noch hohles, kommerzielles Treiben, die mir ein Gefühl von Leere gaben. Von früh an also, habe ich versucht, diese existenziellen Löcher zu füllen, um mich mit etwas Größerem als mir selbst zu verbinden. Bar Mitzwa wurde in unserer Familie seit Ewigkeiten nicht gefeiert, also fing ich damit an -- (Lachen) und war schließlich erschüttert, weil meine Begegnung mit dem Rabbiner, eine große, gottähnliche Person, mit wehendem, weißem Haar, nur darin bestand, meinen zweiten Vornamen zu erfragen, damit wir ein Formular ausfüllen konnten.