Dobré je, že Čína má na této frontě slibnou bilanci. Právě zásadní ideologický posun koneckonců umožnil této zemi hospodářský boom trvající 35 let. Tento posun vyzdvihl hospodářský rozvoj nade všechno ostatní, přičemž šampioni tohoto růstu byli chráněni, podporováni a v nezbytném případě i pardonováni. Dnes je zapotřebí podobný ideologický posun, avšak tentokrát je třeba klást důraz na rozvoj institucí. Trvale udržitelný dlouhodobý růst – založený na zlepšování efektivity, růstu produktivity a inovacích – je možný jen při efektivním institucionálním rámci, a ten vyžaduje zásadní změny politických a regulačních systémů. Pouze po překonání partikulárních zájmů a vybudování efektivnější státní správy, která bude pevně zakotvená ve vládě zákona, lze prosadit reformy, jež Čína potřebuje. Situaci dále komplikují sílící sociální konflikty, například mezi městskou a venkovskou populací, mezi průmyslovými obory a mezi soukromým a státním sektorem. Potenciální hrozba masových protestů a občanských nepokojů dnes brzdí odhodlání vlády uskutečňovat změny.
Die gute Nachricht ist, dass das Land in diesem Bereich eine viel versprechende Geschichte von Erfolgen hat. Immerhin ging dem 35 Jahre andauernden chinesischen Wirtschaftsboom ein grundlegender ideologischer Wandel voraus. Im Rahmen dieses Übergangs wurde die Wirtschaftsentwicklung an erste Stelle gesetzt. Die Wachstumstreiber wurden geschützt, gefördert und nötigenfalls begnadigt. Heute ist ein ähnlicher ideologischer Wandel erforderlich, aber dieses Mal muss der Schwerpunkt auf institutioneller Entwicklung liegen. Nachhaltiges Langzeitwachstum – auf der Grundlage von Effizienzverbesserungen, Produktivitätssteigerungen und Innovationen – ist nur innerhalb eines effektiven institutionellen Rahmens möglich, und dieser erfordert grundlegende Änderungen des politischen und regulatorischen Systems. Nur durch die Überwindung von Einzelinteressen und den Aufbau einer effizienteren Bürokratie auf einer soliden rechtsstaatlichen Grundlage können die benötigten Reformen durchgesetzt werden. Komplizierter wird die Lage noch durch die wachsenden sozialen Konflikte – wie denjenigen zwischen der Stadt- und der Landbevölkerung, zwischen Industriezweigen und zwischen dem privaten und staatlichen Sektor. Die Möglichkeit von Massenprotesten und Bürgerunruhen hemmt nun den Willen der Regierung, Änderungen herbeizuführen.