Na trvalé přítomnosti multietnických a multináboženských států není nic posvátného, pokud si jejich konstitutivní skupiny nepřejí žít společně. Právě naopak, je potřeba se poučit ze zániku Sovětského svazu, Jugoslávie, ba dokonce – a možná především – Československa, jež svůj rozpad dojednalo bez násilí. Naproti tomu současná Bosna a Hercegovina je příkladem dalšího neúspěšného pokusu udržovat odumírající multietnický útvar při životě: stát nefunguje a země drží pohromadě pouze prostřednictvím bezmála diktátorské moci vysokého představitele mezinárodního společenství a přítomnosti zahraničních vojsk.
Das Weiterbestehen eines multiethnischen und multireligiösen Staates ist nicht sakrosankt, wenn die Bevölkerungsgruppen nicht miteinander leben möchten. Ganz im Gegenteil: Aus dem Zerfall der Sowjetunion, dem Jugoslawiens und sogar – oder besser: vor allem – aus dem der Tschechoslowakei, wo man sich friedlich trennte, können manche Lehren gezogen werden. Im Gegensatz dazu ist Bosnien-Herzegowina ein Beispiel für den misslungenen Versuch, ein hinfälliges multiethnisches Gebilde am Leben zu erhalten. So etwas funktioniert nicht und das Land wird nur durch einen mit beinahe diktatorischen Befugnissen ausgestatteten Hohen Repräsentanten der internationalen Gemeinschaft und der Präsenz internationaler Truppen zusammengehalten.