V tomto usnesení členské státy, „majíce za to, že služby veřejnoprávního vysílání mají s ohledem na kulturní, sociální a demokratické funkce, které zajišťují pro SIC v. KOMISE společné dobro, zásadní význam pro zajištění demokracie, plurality, sociální soudržnosti a kulturní a jazykové rozmanitosti, […] zdůrazňujíce, že vzrůstající obměňování programů nabízených v novém mediálním prostředí posiluje význam obecné úlohy veřejných orgánů v oblasti vysílání [a] připomínajíce potvrzení pravomoci členských států k pověření a financování služby uvedené v [Amsterodamském protokolu]“ (neoficiální překlad), poznamenaly a potvrdily, že uvedený protokol potvrzuje „[jejich] vůli […] zdůraznit úlohu služby veřejnoprávního vysílání“, že „služba veřejnoprávní vysílání musí být schopna nadále poskytovat široké programové spektrum v souladu se svým posláním, jak bylo vymezeno členskými státy, aby oslovovalo společnost jako celek“, a že „v této souvislosti je pro službu veřejnoprávního vysílání legitimní usilovat o dosažení vysoké sledovanosti“. Z výše uvedených úvah vyplývá, že právo Společenství nikterak nebrání tomu, aby členský stát definoval vysílací SOHZ široce, se zahrnutím vysílání obecných programů. Tato možnost nemůže být zpochybněna skutečností, že veřejná vysílací organizace vykonává krom toho obchodní činnosti, zejména prodej vysílacího času pro reklamu. Takové zpochybnění by totiž vedlo k tomu, že by se sama definice vysílací SOHZ stala závislá na jejím způsobu financování.
In dieser Entschließung haben die Mitgliedstaaten „in Anbetracht des Umstands, dass der öffentlich-rechtliche Rundfunk mit seinen kulturellen, sozialen und SIC / KOMMISSION demokratischen Aufgaben, die er zum Wohl der Allgemeinheit erfüllt, von entscheidender Bedeutung für Demokratie, Pluralismus, sozialen Zusammenhalt, kulturelle und sprachliche Vielfalt ist, … unter Hervorhebung des Aspekts, dass durch die zunehmende Diversifizierung der in der neuen Medienumwelt angebotenen Programme der allgemeine Auftrag der öffentlichrechtlichen Rundfunkanstalten noch größere Bedeutung erlangt[, und] eingedenk dessen, dass die im Protokoll zum Amsterdamer Vertrag über den öffentlichrechtlichen Rundfunk erwähnte Zuständigkeit der Mitgliedstaaten in Bezug auf den Auftrag und die Finanzierung bestätigt wurde“, festgestellt und bekräftigt, dass das genannte Protokoll „[ihren] Willen [bestätigt], die Rolle des öffentlichrechtlichen Rundfunks herauszustellen“, und dass „[d]ie öffentlichrechtlichen Rundfunkanstalten imstande sein [müssen], weiterhin ein großes Programmspektrum im Einklang mit ihrem von den Mitgliedstaaten definierten Auftrag bereitzustellen, um die Gesellschaft insgesamt anzusprechen; in diesem Zusammenhang ist es legitim, wenn die öffentlichrechtlichen Rundfunkanstalten danach streben, hohe Einschaltquoten zu erzielen“. Aus diesen Gründen hindert das Gemeinschaftsrecht einen Mitgliedstaat keineswegs daran, für Dienstleistungen von allgemeinem wirtschaftlichem Interesse im Bereich des Rundfunks eine weite Definition zu wählen, die die Ausstrahlung eines Vollprogramms erfasst. Diese Möglichkeit wird nicht dadurch in Frage gestellt, dass die öffentlich-rechtliche Rundfunkanstalt außerdem kommerzielle Tätigkeiten, insbesondere den Verkauf von Werbeblöcken, betreibt. Andernfalls hinge die Definition der Dienstleistung von allgemeinem wirtschaftlichem Interesse im Bereich des Rundfunks von ihrer Finanzierung ab.