Takové podfuky jsou nákladné nejen pro firmu, ale také pro státní správu a v neposlední řadě také pro samotného zaměstnance. Oficální úroveň nezaměstnanosti v Nizozemsku je ve srovnání se zbytkem kontinentální Evropy sice nebývale nízká, neodráží ale skutečný počet nepracujících v holandském hospodářství, protože do ní nejsou započteni „převlečení“ nezaměstnaní s nálepkou „nemocní“ a „invalidní“. Kdyby nizozemské zákony dovolovaly propouštění zaměstnanců na plný úvazek (což je v této vzkvétající době velmi nepravděpodobné), podíl práceschopných osob oficiálně uznaných jako „nemocní“ nebo „invalidní“ by se dramaticky snížil, koneckonců podobně jako počet pracovníků zaměstnaných na poloviční úvazek nebo sezónně. Možnost propouštět zaměstnance neznamená jen nižší nezaměstnanost, ale také mnohem pružnější trhy práce. Pohyb pracovníků od nižší produktivity k vyšší – ať už jde o přesun mezi firmami, mezi sektory nebo mezi regiony – je v situaci, kdy zaměstnavatel nemá možnost propouštět, ohrožen. Nejde zde přitom o třídní boj, nýbrž o hospodářský růst.
Solch eine Gaunerei ist kostspielig für die Geschäftswelt, für die Regierung und für die Arbeitnehmer selbst. So unterschätzt die offizielle niederländische Arbeitslosenquote, obgleich extrem gering für das kontinentale Europa, das wahre Ausmaß der Erwerbslosigkeit in der holländischen Wirtschaft, da die verdeckte Arbeitslosigkeit der “Kranken” und “Erwerbsunfähigen” nicht berücksichtigt wird. Sollte das holländische Gesetz die Entlassung von Vollzeitarbeitskräften erlauben (was in diesen prosperierenden Jahren nicht wahrscheinlich ist), würde der Anteil derjenigen Arbeitskräfte, die offiziell als zu krank oder als erwerbsunfähig betrachtet werden, ebenso dramatisch abnehmen wie die Zahl der Teilzeit- und Interimsarbeitskräfte. Die Möglichkeit, Arbeitskräfte zu entlassen, bedeutet nicht nur weniger Arbeitslosigkeit, sondern auch flexiblere Arbeitsmärkte. Der Transfer von Arbeitern von gering produktiven Verwendungen zu solchen mit höherer Produktivität  ob von Firma zu Firma, Sektor zu Sektor oder Region zu Region  wird vereitelt, wenn Arbeitgeber nicht zu Entlassungen befugt sind. Dies ist keine Frage von Klassenkampf, sondern von ökonomischem Wachstum.