Také homo economicus, racionálně jednající sobec, který vystupuje v modelech ekonomů, se stal nedávno terčem kritiky, protože až příliš často nevystihuje reálné chování jednotlivců. Behaviorální experimenty jasně prokázaly omezenou prediktivní hodnotu tohoto umělého konstruktu. Homo economicus však nikdy nebyl určený k předpovědím; jeho skutečným cílem je usnadnit rozlišování mezi tržními a mentálními selháními. Ekonomové se snaží odhalovat kolektivní iracionalitu a ekonomické modely předpokládající individuální racionalitu jim to usnadňují. Tento „metodologický individualismus“ nás chrání před diktátorským paternalismem, neboť zajišťuje, že politika reaguje na vady v pravidlech hry, nikoliv na omylnost či iracionalitu jednotlivců. Banky poskytující riskantní úvěry oproti příliš nízkému kapitálu ilustrují analytickou hodnotu homo economicus obzvlášť zřetelně. Jejich zisky se privatizují, avšak veškeré ztráty přesahující jejich kapitál se házejí na jejich věřitele nebo na daňové poplatníky, což je pro ně ještě lepší.
Auch der Homo Oeconomicus, der rational handelnde Egoist der ökonomischen Modelle, muss Kritik einstecken, da er allzu oft nicht das wirkliche Verhalten von Individuen widerspiegelt. Verhaltensexperimente haben immer wieder gezeigt, wie begrenzt der Wert dieses künstlichen Gebildes für Prognosen ist. Aber der Homo Oeconomicus war nie für Prognosen gedacht, sondern dazu, die Unterscheidung zwischen Marktversagen und Verhaltensversagen zu erleichtern. Ökonomen versuchen, kollektive Irrationalität zu ermitteln, und benutzen dabei Modelle, in denen die Indivuden rational sind.. Indem dieser „methodologische Individualismus“ gewährleistet, dass die Politik nicht auf die Fehlbarkeit oder Irrationalität von Individuen reagiert, sondern auf die Fehler der Spielregeln, schützt er uns vor diktatorischem Paternalismus. Der analytische Wert des Homo Oeconomicus wird besonders klar an Banken ersichtlich, die mit zu geringem Eigenkapital riskante Kredite vergeben. Ihre Gewinne werden privatisiert, aber Verluste, die über ihr Eigenkapital hinaus gehen, werden auf ihre Gläubiger, oder, was für sie noch besser ist, auf die Steuerzahler abgewälzt.