Nejhůř postiženy jsou ženy a děti, zejména v dobách hospodářských útrap, kdy se nejméně dostanou k masu, fazolím a dalším zdrojům aminokyselin se sírou v řetězci, nezbytným pro schopnost jater detoxifikovat v těle kyanid. Následky jsou nepřehlédnutelné. Světová zdravotnická organizace (WHO) konzo definuje spastickou abnormalitou držení těla při chůzi či běhu, vývinem během týdne u dříve zdravé osoby, po němž už postižení nepostupuje, a výrazným cukáním kolen a kotníků bez známek onemocnění páteře. Závažnost postižení konzem se různí. Podle klasifikace WHO z roku 1996 se onemocnění považuje za mírné, když postižený nemusí běžně při chůzi používat pomůcky, za střední, když používá jednu nebo dvě hole, popřípadě berle, a za závažné, když je upoután na lůžko či neschopen chůze bez pomoci. Jelikož konzo bylo zprvu popisováno čistě jako nemoc centrálního motorického nervu, omezená na motorické dráhy centrální nervové soustavy, mělo se za to, že kognitivní následky jsou minimální. Později se však objevily elektrofyziologické důkazy naznačující, že může docházet i k poškození mozkových funkcí vyšší úrovně. Při dokumentaci neurokognitivních postižení dětí s konzem jsme nadto s kolegy zjistili subklinické symptomy i u dětí, jež konzem netrpěly, ale žily v nemocí postižených domácnostech; jedná se o zjištění založené na jejich výkonu při specializovanějších neurokognitivních testech paměti a učení.
Am meisten sind Frauen und Kinder betroffen, insbesondere während wirtschaftlicher Krisen, wenn die Versorgung mit Fleisch, Bohnen oder anderen Quellen schwefliger Aminosäuren, die die Leber für den Abbau von Zyaniden im Körper benötigt, am schlechtesten ist. Die Auswirkungen sind nicht zu übersehen. Die Weltgesundheitsorganisation (WHO) definiert Konzo als sichtbare, spastische Abnormalität des Ganges beim Gehen oder Rennen, die bei einer ehemals gesunden Person innerhalb einer Woche auftritt und dann nicht-progressiv verläuft. Ein weiteres Symptom ist übermäßiges Zucken der Knie oder Knöchel ohne Zeichen von Rückenmarkserkrankung. Konzo kann unterschiedlich schwer verlaufen. Laut der Klassifizierung der WHO von 1996 wird der Krankheitsverlauf als mild bezeichnet, wenn das Opfer nicht dauerhaft Gehhilfen verwenden muss; als mittel, wenn ein oder zwei Stöcke oder Krücken benötigt werden; und als schwer, wenn der oder die Betroffene ans Bett gebunden ist oder nicht ohne Unterstützung gehen kann. Da Konzo ursprünglich als reiner Schaden des ersten Motoneurons in der Motorik des zentralen Nervensystems charakterisiert wurde, dachte man, die kognitiven Effekte seien minimal. Später aber ergaben elektrophysiologische Forschungen, dass auch höhere Gehirnfunktionen betroffen sein können. Bei der Dokumentation neurokognitiver Schäden bei Kindern mit Konzo entdeckten meine Kollegen und ich in von Konzo betroffenen Haushalten auch bei Kindern ohne Erkrankung subklinische Symptome, die sich aus Ergebnissen spezialisierterer neurokognitiver Tests des Gedächtnisses und Lernvermögens herleiten ließen.