Není tedy překvapivé, že jsou deprimovaní a hledají profesionální příležitosti jinde. Vědí, že současný stav je neudržitelný a něco se musí změnit. I já jsem to věděl. V roce 2009 jsem měl nakročeno k tomu, abych se stal teprve šestým neurochirurgem v Ugandě – pracoval jsem v Mulagské národní nemocnici, což byla hlavní terciární instituce v zemi. Někdy jsme museli rušit velké operace, neboť nefunkční kanalizační systém na operačním sále vracel odpad zpět do sterilního prostředí. Trpěli jsme vážným nedostatkem personálu.
Also überrascht es nicht, dass sie den Mut verlieren und ihr professionelles Glück im Ausland suchen. Sie wissen, dass der Status Quo mangelhaft ist und dass sich etwas ändern muss. Auch ich habe dies gewusst. Im Jahr 2009 war ich kurz davor, einer von nur sechs Neurochirurgen in Uganda zu werden. Ich arbeitete am staatlichen Mulago-Überweisungskrankenhaus, dem größten Tertiärinstitut des Landes. Manchmal mussten wir wichtige Operationen absagen, weil durch das defekte Abwassersystem unseres Operationssaals Schmutzwasser in unsere eigentlich sterile Umgebung floss. Wir waren extrem unterbesetzt.