Základem pro toto tvrzení byla jediná zpráva Světového fondu na ochranu přírody, která sama citovala jedinou studii, jež se vůbec nevěnovala změně klimatu, nýbrž dopadům lidských činností, jako je těžba dřeva a vypalování pozemků. Obdobně II. pracovní skupina prohlásila, že „do roku 2020 v některých [afrických] zemích mohou výnosy ze zemědělství závislého na deštích klesnout až o 50 %.“ Ukázalo se, že tento znepokojivý statistický údaj, od té doby mnohokrát citovaný, vycházel z jediné řádky ve výčtu uvedeném ve zprávě jistého environmentálního think tanku. Existuje mnoho dalších příkladů podobných podfuků II. pracovní skupiny. Kromě zdráhavého přiznání, že prognózy týkající se himálajských ledovců byly „nevalně doložené“, však IPCC žádná z těchto pochybení doposud nepřipustil, natož aby se za ně omluvil. Má-li IPCC řádně plnit svůj úkol, musí si přiznat všechny své omyly a udělat si doma pořádek. Nikdo od něj neočekává neomylnost. Jenže zároveň bychom neměli tolerovat snahy politické lídry raději vyděsit než informovat.
Grundlage dieser Behauptung war ein einziger Bericht der World Wildlife Fund, der selbst lediglich eine einzige Studie zitierte, die nicht mal den Klimawandel betrachtete, sondern vielmehr die Auswirkungen menschlicher Aktivitäten wie Holzschlag und Brandrodung. In ähnlicher Weise behauptete die Arbeitsgruppe II, dass „bis 2020 in einigen [afrikanischen] Ländern die Erträge aus der niederschlagsabhängigen Landwirtschaft um bis zu 50% zurückgehen könnten“. Diese seitdem viel zitierte alarmierende Angabe basierte, wie sich erwies, auf einem einzigen Aufzählungspunkt, ohne Quellenangabe, eines Berichts einer umweltpolitischen Denkfabrik. Es gibt zahlreiche weitere Beispiele derartiger Schwindeleien der Arbeitsgruppe II. Doch von dem unwilligen Eingeständnis abgesehen, dass seine Prognosen über die Himalajagletscher „unzureichend untermauert“ gewesen seien, hat der Klimarat bisher keinen dieser Fehltritte zugegeben – noch sich gar dafür entschuldigt. Um ordentliche Arbeit zu leisten, muss der Klimarat all seine Fehler eingestehen und sein Haus in Ordnung bringen. Niemand erwartet, dass er unfehlbar ist. Doch genauso wenig sollten wir seine Versuche hinnehmen, die politischen Entscheidungsträger in Angst und Schrecken zu versetzen, statt sie zu informieren.