Jádrem debaty – která se v současné době vede uvnitř ministerstev financí a centrálních bank čelních ekonomik, ale i v nadnárodních orgánech, jako jsou Mezinárodní měnový fond a BIS – je vztah mezi měnovou politikou a finanční stabilitou. BIS například naznačuje, že finanční stabilita s měnovou politikou úzce souvisí, a radí politikům, aby spíš dříve než později začali odvykat své ekonomiky od snadných peněz. Zdá se však, že centrální bankéři chtějí jako první (a někdy i výhradně) vyzkoušet makroobezřetnostní nástroje. Je neobvyklé být svědkem střetu názorů mezi tvůrci měnové politiky, který je tak radikální a vyhrocený, že si získal širší politickou a mediální pozornost.
Die derzeit in den Finanzministerien und Zentralbanken führender Ökonomien sowie in supranationalen Gremien wie dem Internationalen Währungsfonds und der BIZ geführte Debatte dreht sich im Kern um die Beziehung zwischen Geldpolitik und Finanzstabilität. Die BIZ beispielsweise verweist darauf, dass Finanzstabilität eng mit Geldpolitik verbunden ist und empfiehlt den politischen Entscheidungsträgern, ihre jeweiligen Ökonomien lieber heute als morgen von billigem Geld zu entwöhnen. Die Zentralbanker scheinen allerdings zunächst (und manchmal ausschließlich) makroprudenzielle Instrumente ausprobieren zu wollen. Es ist ungewöhnlich, einen derartigen Dissens zwischen geldpolitischen Entscheidungsträgern mitzuverfolgen, der so radikal und deutlich zu Tage tritt, dass er bereits breite politische und mediale Aufmerksamkeit auf sich zieht. Und im Blickpunkt der Öffentlichkeit haben auch einige Zentralbanker versucht, die Einschätzungen der BIZ herunterzuspielen.