Například tolik opěvovaní řečtí rejdaři se příliš pomalu adaptovali na kontejnerizaci, a proto ztratili někdejší tržní podíl. Druhým zdrojem široce založené prosperity je dostatek podnikatelů snažících se vymýšlet a vytvářet nové produkty a procesy – kterážto činnost se často označuje jako „původní inovace“. Také zde Řecko postrádá nezbytnou dynamiku: investiční toky rizikového kapitálu jsou v Řecku v poměru k HDP nižší než v kterékoliv jiné zemi EU. Řecká ekonomika má proto omezenou schopnost vytvářet trvalý růst produktivity a zajišťovat spokojenost občanů. Někteří ekonomové se domnívají, že tyto strukturální podmínky nijak nesouvisejí se současnou krizí Řecka. Ve skutečnosti strukturální perspektiva ozřejmuje, co se stalo špatně – a proč.
Die viel gelobten griechischen Reeder beispielsweise waren zu langsam, um sich an die Umstellung auf Containerschiffe anzupassen, und haben so ihren Marktanteil verloren. Die zweite Quelle allgemeinen Wohlstands ist ein Überschuss an Geschäftsleuten, die neue Produkte und Prozessen erkennen und erzeugen – ein Prozess, der oft „indigene Innovation“ genannt wird. In diesem Bereich mangelt es Griechenland an der notwendigen Dynamik: Im Verhältnis zum BIP sind die Venture-Capital-Investitionen dort geringer als in jedem anderen Land der EU. Also hat die griechische Wirtschaft nur geringe Fähigkeiten, nachhaltiges Produktivitätswachstum und hohe menschliche Zufriedenheit zu schaffen. Einige Ökonomen glauben, diese strukturellen Überlegungen hätten nichts mit der aktuellen griechischen Krise zu tun. Aber eine strukturalistische Perspektive kann verdeutlichen, was schief gegangen ist – und warum.