Opravdu existuje: státní pokladny by měly zřídit fondy sociální péče, které si budou půjčovat peníze za nízké úrokové sazby a investovat výnosy na akciovém trhu. Podle jedné studie opřené o data za sto let ze 16 vyspělých ekonomik byly výnosy z investic do akcií v průměru o 6,96 % vyšší než výnosy z vládních dluhopisů. Výsledky byly pozoruhodně konzistentní napříč zeměmi. Nejnižší akciové prémie, ve výši 3,8%, mělo Dánsko, zatímco nejvyšší byly v Japonsku, ohromujících 9,89 %. Existují určité důkazy, že v posledních letech byla prémie u akcií o něco nižší, tak konzervativně předpokládejme, že během příštích 50 let dosáhne přibližně 4 %. Vlády si tedy budou moci od veřejnosti půjčovat se sazbou o 4 % pod úrovní výnosů na akciových trzích. Jak je to možné a proč tuto akciovou prémii dosud nevysává burzovní arbitráží nějaký bohatý investor?
Tatsächlich gibt es eine derartige Möglichkeit: Die nationalen Finanzministerien sollten Sozialfürsorgefonds einrichten, die zu niedrigen Zinssätzen Kredite aufnehmen und dieses Geld am Aktienmarkt investieren. Laut einer Studie anhand von Daten aus hundert Jahren und 16 hochentwickelten Volkswirtschaften lag die Rendite von Aktieninvestments im Durchschnitt 6,96% über der von Staatsanleihen. Und es herrschte dabei zwischen den unterschiedlichen Ländern eine bemerkenswerte Einheitlichkeit. Dänemark wies mit 3,8% den geringsten Aufschlag aus, während dieser in Japan mit kolossalen 9,89% am höchsten war. Es gibt Hinweise, dass der Aktienaufschlag in den letzten Jahren etwas geringer ausgefallen ist; gehen wir also von einer konservativen Schätzung von etwa 4% für die nächsten 50 Jahre aus. Dies würde bedeuten, dass die Regierungen von der Öffentlichkeit zu einem Satz von 4% unter dem Renditeniveau des Aktienmarktes Kredite aufnehmen können. Wie kann das sein, und warum hat nicht irgendein reicher Investor diesen Aufschlag durch Arbitrage ausgeglichen?