Rozsah těžkého úkolu architektů a společnosti, se kterým se ve stavebnictví potýkají, je najít řešení, jak ubytovat tyto lidi. Výzvou je, že jak se stěhujeme do měst, města jsou stavěna těmito dvěma materiály, ocelí a betonem, což jsou skvělé materiály. Materiály minulého století. Ale zároveň se jedná o materiály s velmi vysokou energií a velmi vysokými emisemi skleníkového plynu ve svém procesu. Ocel představuje okolo tří procent emisí skleníkového plynu člověka, beton přesahuje 5 procent. Takže, pokud se nad tím zamyslíte, 8% našeho nynějšího přínosu skleníkovým plynům pochází výlučně z těchto dvou materiálů. Nepřemýšlíme nad tím dostatečně a naneštěstí doopravdy nepřemýšlíme ani nad budovami tak, jak si myslím, že bychom měli. Toto je statistika USA týkající se dopadu skleníkových plynů. Téměř polovina našich skleníkových plynů souvisí se stavebním průmyslem a pokud se podíváme na energii, je to to samé.
Es ist eine große Herausforderung für Architekten und die Gesellschaft, für diese Menschen eine Lösung für das Bauproblem zu finden. Was die Städte anbetrifft, so liegt die Herausforderung in diesen beiden großartigen Materialien, aus denen sie gebaut sind: Stahl und Beton. Materialien des letzten Jahrhunderts, die hohen Energieeinsatz erfordern, und deren Verarbeitung sehr hohe Treibhausemissionen verursacht. Stahl verursacht drei Prozent unserer Treibhausemissionen, und Beton liegt bei über fünf Prozent. Wenn man mal darüber nachdenkt - acht Prozent unserer Treibhausgase kommen heute allein von diese beiden Materialien. Wir denken darüber und über unsere Gebäude leider nicht in dem Maße nach, wie wir sollten. Das kommt aus einer US-Statistik über den Treibhauseffekt. Die Bauindustrie verursacht etwa die Hälfte der Treibhausgase und des Energieverbrauchs.