Když byla Británie v 50. letech ještě stále do značné míry primus inter pares, ostatní evropské země by ji byly milerády umožnily postavit se do čela a utvářet budoucnost kontinentu. USA, které byly ve věci „zvláštních vztahů“ s Británií mnohem méně sentimentální než Britové, je k tomu dokonce vyzývaly. Americký ministr zahraničí Dean Acheson označil odmítnutí využít této příležitosti za „největší britskou chybu v poválečném období“. A tak jsme se ocitli v situaci, kdy je Amerika izolacionistická a Británie stále odříznutější od Evropy. Ukazuje se, že chvíle jejich největší slávy obsahovala semínka budoucí katastrofy. Jak zvrátit opětovné znárodňování Evropy
Als Großbritannien in den 1950er-Jahren noch Primus inter Pares war, wären andere Europäer gerne bereit gewesen, ihm die Führung und die Gestaltung der Zukunft des Kontinents zu überlassen. Die USA, die der „special relationship“ weit weniger sentimental gegenüberstanden als Großbritannien, drängten die Briten dazu. US-Außenminister Dean Acheson bezeichnete Großbritanniens Weigerung, die sich bietende Gelegenheit zu ergreifen, als „größten Fehler in der Nachkriegszeit“. Hier sind wir also, mit einem isolationistischen Amerika und einem Großbritannien, das zunehmend von Europa abgeschnitten ist. Es hat sich herausgestellt, dass ihr Moment des größten Ruhmes den Keim zukünftigen Unheils in sich trug. Wie man die Renationalisierung Europas umkehrt