Zničehonic čelí Ukrajina dalšímu nelehkému rozhodnutí: rozpustit vládu i parlament a uspořádat nové volby, anebo přihlížet, jak země kousek po kousku přichází o nezávislost? Navíc se znovu začíná hovořit i o násilných občanských nepokojích. Nic z toho by nemělo být překvapivé vzhledem k tomu, jak naši zkorumpovaní vládcové podněcují regionální a etnickou nenávist. Někteří lidé tvrdí, že rozhodnutí prezidenta Viktora Juščenka z tohoto týdne rozpustit vládu premiéra Viktora Janukovyče bylo nepodložené. Mýlí se: Juščenkovy kroky byly nezbytné, protože Janukovyčova vláda připravovala v přímém rozporu se zákonem ústavní převrat, který by prezidenta zbavil i zbývajících kontrolních pravomocí nad armádou a policií. Pokud by nyní prezident nezasáhl, vrátila by se Ukrajina k absolutní vládě zločineckých klanů, které zde existovaly před „oranžovou revolucí“ z roku 2004. Nesouhlasila jsem s Juščenkovým rozhodnutím jmenovat po loňských parlamentních volbách Janukovyče premiérem. Věděla jsem totiž, že kohabitace (jak to nazývají Francouzi) demokraticky smýšlejícího prezidenta právě s tím mužem, který chtěl sabotovat poslední prezidentské volby na Ukrajině, vyvolá institucionální paralýzu a politický chaos.
Ganz unvermittelt steht die Ukraine wieder vor einer Entscheidung mit trüben Aussichten: Soll sie Regierung und Parlament entlassen und Neuwahlen abhalten oder zusehen, wie die Unabhängigkeit des Landes Stück für Stück aufgegeben wird? Auch wird wieder von gewalttätigen zivilen Unruhen berichtet. All das sollte uns nicht überraschen, angesichts der Tatsache, wie unsere korrupten Machthaber systematisch zu regionalem und ethnischem Hass aufwiegeln. Einige meinen, die Entscheidung von Präsident Viktor Juschtschenko diese Woche, die Regierung des Premierministers Viktor Janukowitsch zu entlassen, sei ungerechtfertigt gewesen. Sie haben Unrecht: Juschtschenkos Maßnahmen waren notwendig, weil die Regierung Janukowitsch, das Gesetz eindeutig missachtend, einen Verfassungsputsch vorbereitete, der den Präsidenten seiner verbliebenen Kontrollmacht über Armee und Polizei beraubt hätte. Der Präsident musste entweder jetzt handeln, oder die Ukraine wäre zu der absoluten Herrschaft krimineller Clans zurückgekehrt, die vor unserer Orangenen Revolution 2004 bestand. Ich war mit Juschtschenkos Entscheidung, Janukowitsch nach der Parlamentswahl im letzten Jahr zum Premierminister zu ernennen, nicht einverstanden. Dass ein demokratisch gesinnter Präsident ausgerechnet mit dem Mann eine Kohabitation (wie es die Franzosen nennen) eingeht, der versucht hat, die letzten Präsidentschaftswahlen in der Ukraine zu sabotieren, würde – so wusste ich – zu einer institutionellen Lähmung und zu politischem Chaos führen.