Sebedůvěra těch, kdo jsou řízeni, a opatrnost těch, kdo je řídí: právě to jsou psychologické prameny demokracie a skutečné svobody a v naší vlasti už nebude možné je odklonit. Nikdy nebylo pochyb o tom, že za dvanáct let své nezávislosti se Ukrajina obrovsky změnila. Přesto pod hlavněmi střelných zbraní nikdo – ani stateční muži a ženy, již ve statisících stanovali ve sněhu před ukrajinským parlamentem, – s jistotou nevěděl, zda tyto změny vytrhly Ukrajince ze spárů strachu a lhostejnosti. Úspěch jejich vzdoru dokazuje moc myšlenky, jež odcházejícího prezidenta Leonida Kučmu a jeho pomahače vyvádí z míry: totiž že demokracie znamená vzít zodpovědnost za svůj osud do vlastních rukou. Režim zjevně očekával, že se zástupy, které protestovaly proti podvodným volbám z 21. listopadu, s lhostejností rozptýlí. To se nestalo. Režim to donutilo volit mezi použitím síly, která by sílící vzdor zlomila, a ukončením vlastní činnosti dřív, než bude pozdě. Bezpočetná dobrovolnická armáda demokratů odmítla opustit ulice a náměstí Kyjeva a tím staré šedivé muže včerejška naší země donutila k odchodu do minulosti.
Selbstvertrauen der Regierten und Bedachtsamkeit der Regierenden: Dies sind die psychologischen Ursprünge von Demokratie und echter Freiheit, und sie können in unserem Heimatland nun nie wieder in eine falsche Richtung gelenkt werden. Niemand hat je bezweifelt, dass sich die Ukraine in den zwölf Jahren ihrer Unabhängigkeit enorm verändert hat. Im Visier der Kanonen jedoch konnte keiner – nicht einmal jene tapferen Männer und Frauen, die zu Hunderttausenden im Schnee vor dem ukrainischen Parlament kampierten – mit Sicherheit sagen, ob diese Veränderungen die Ukrainer den Klauen von Furcht und Apathie entwunden hatten. Der Erfolg ihres Widerstands zeigt die Macht jener Idee, die den scheidenden Präsidenten Leonid Kutschma und seine Gefolgsleute so verwirrt: dass Demokratie bedeutet, die Verantwortung für sein Schicksal in die eigenen Hände zu nehmen. Das Regime hatte eindeutig erwartet, dass sich die Menschenansammlungen, die gegen die betrügerische Wahl vom 21. November protestierten, apathisch zerstreuen würden. Sie taten es nicht. Dies ließ dem Regime die Wahl zwischen Einsatz von Gewalt zur Unterdrückung des wachsenden Widerstands und Schadensbegrenzung. Indem es sich weigerte, die Straßen und Plätze Kiews zu verlassen, zwang das riesige Freiwilligenheer der Demokraten die grauen alten Männer der Vergangenheit in unserem Lande, sich in die Vergangenheit zurückzuziehen.