Tyto výzvy volají po jasném řešení, nikoliv po diplomatickém příštipkaření. Dvě velké a starodávné civilizace bezpochyby dokážou najít cestu k onomu typu „srdečných, otevřených, zdvořilých, mírných a uctivých“ vztahů, ze kterých by měl radost Konfucius. Asijský model růstu stále platí S příslovečně prospěšným (a rozpačitým) ohlédnutím zpět zjistíme, že modely růstu, které jsme mohli v posledních padesáti letech sledovat, nebyly nikdy zcela dokonale pochopeny a jen zřídkakdy (pokud vůbec) je ekonomové dokázali předem předpovědět. Například ve stejnou chvíli, kdy se v 60. letech začali probouzet asijští tygři, napsal nositel Nobelovy ceny Gunnar Myrdal Asijské drama , kde popsal příčiny asijské chudoby a vysvětlil, proč tuto chudobu nelze vymýtit. V téže době politici i ekonomové podporovali politiku substituce dovozu, kterou tehdy uskutečňovaly země jako Indie, Argentina, Brazílie, Egypt a Turecko.
Diese Herausforderungen erfordern nach Klarheit und keine diplomatischen Schummeleien. Aber sicher können zwei große alte Kulturen einen Weg finden, um „herzliche, offene, höfliche, maßvolle und respektvolle....“ Beziehungen zu knüpfen, an denen Konfuzius Gefallen gefunden hätte.. Asiens Wachstumsmodell gilt immer noch Im Nachhinein ist man nicht nur klüger, sondern manchmal - weniger sprichwörtlich - auch peinlich berührt: Es ist klar geworden, dass nur wenige der im Laufe der vergangenen 50 Jahre aufgetretenen Muster nach denen das Wirtschaftswachstum verläuft, verstanden und nur selten (wenn überhaupt) von Wirtschaftswissenschaftlern prognostiziert wurden. Just zu dem Zeitpunkt in den sechziger Jahren als die Tigerstaaten Asiens ihren Aufstieg begannen, hat beispielsweise der Nobelpreisträger Gunnar Myrdal sein ,, The Asian Drama`` geschrieben, in dem er die Gründe für die Armut in Asien diagnostizierte und erklärte, warum diese Armut unabänderlich zu sein scheine. Zur gleichen Zeit entwickelte sich unter den Wirtschaftswissenschaftlern und politischen Entscheidungsträgern ein starker Konsens, der die Politik der Import-Substitution favorisierte, die damals von Ländern wie Indien, Argentinien, Brasilien, Ägypten und der Türkei verfolgt wurde.