Od Lópeze Obradora a jeho zastánců lze očekávat, že se budou vytrvale snažit jeho plány zkřížit. Podrazit jeho vládě nohy se jim však podaří stěží. Elementární stabilita, již mexická povolební krize zvýraznila, je zřejmá i jinde v Latinské Americe. Ať už je potenciál k levicovému posunu v některých latinskoamerických zemích letos jakýkoli, ostatní země, mimo jiné Mexiko, Chile a Brazílie, jsou mnohem méně náchylné k tomu typu populistické vlády, jakou sledujeme ve Venezuele a Bolívii. Volení lídři v těchto státech čelí institucionálním mantinelům vymezujícím jejich možnosti formovat politiku – parlamentům, jež kontrolují pravomoci exekutivy, a soudům, jež drží pod kontrolou pravomoci obou.
Lopez Obrador und seine Anhänger werden vermutlich weiterhin unablässig versuchen, Calderons Pläne zu sabotieren. Es ist allerdings unwahrscheinlich, dass sie damit die Regierung zu Fall bringen. Diese Stabilität, die sich während der Krise nach den Wahlen in Mexiko offenbarte, ist auch in anderen Ländern Lateinamerikas zu beobachten. So hoch das Potenzial für einen Linksruck in diesem Jahr in manchen lateinamerikanischen Ländern auch war, andere Länder, darunter Mexiko, Chile und Brasilien sind deutlich weniger anfällig für jene Art von populistischer Herrschaft wie wir sie in Venezuela und Bolivien sehen. Die gewählten Staatschefs in diesen weniger anfälligen Ländern sind in ihrer Politikgestaltung mit institutionellen Beschränkungen konfrontiert – mit Parlamenten, die die Exekutive kontrollieren und Gerichten, welche Legislative und Exekutive kontrollieren.