Konečně, řada chyb a smolných klopýtnutí Západu, krize v transatlantických vztazích, nouze o výrazné vedení a narůstající hrozba islámského fundamentalismu (jak na Středním východě, tak v Evropě), to vše přivedlo ruské lídry k přesvědčení, že Západ je potápějící se lodí, kterou je třeba co nejdřív opustit. Třebaže toto přesvědčení má bohužel jistou platnost, je třeba přidat jedno velice důležité upozornění: Rusko je součástí této lodi. Rusko sice může koketovat s Hamásem, Hizballáhem a Íránem a připomínat arabskému světu, že Sovětský svaz mu pomáhal v rozvoji a nabízel ochranu v Radě bezpečnosti OSN. V očích islámských extremistů je ale Rusko součástí „satanského“ Západu – ba jeho nejzranitelnější částí. Takže právě Rusko, charakteristické stoupající porodností mezi svými muslimskými obyvateli, je nejlákavější co do expanze a převzetí. Ruskou sebevražednou konfrontaci se Západem ale lze zastavit a jednou provždy ukončit stovky let starou debatu mezi západníky a slavjanofily. To však bude záviset na úspěchu Ukrajiny na cestě evropského rozvoje, kterou si zvolila během oranžové revoluce na přelomu let 2004 a 2005.
Schließlich brachten eine Reihe von Fehlern und Missgeschicken des Westens, eine Krise in den transatlantischen Beziehungen, mangelnde Führungskraft und die wachsende Bedrohung durch den islamischen Fundamentalismus (sowohl im Mittleren Osten als auch in Europa) die russische Führung dazu, den Westen als sinkendes Schiff zu betrachten, das es so schnell wie möglich zu verlassen gilt. Obwohl diese Sichtweise nicht ganz von der Hand zu weisen ist, muss eine sehr wichtige Einschränkung vorgenommen werden: Russland ist Teil dieses Schiffs. Russland kann der Hamas, der Hisbollah und dem Iran entgegenkommen und es kann die arabische Welt daran erinnern, dass die Sowjetunion ihr in ihrer Entwicklung half und vor dem UNO-Sicherheitsrat Schutz bot. Aber in den Augen der islamischen Extremisten ist Russland ein Teil des „satanischen” Westens - ja sogar sein verwundbarster Teil. Deshalb wird Russland mit der rapide ansteigenden Geburtenrate unter seinen muslimischen Bürgern als besonders verlockend für Expansion und Übernahme betrachtet. Allerdings kann Russlands selbstzerstörerischer Konfrontation mit dem Westen Einhalt geboten und die jahrhundertealte Debatte zwischen westlich orientierten Kräften und Slawophilen ein für alle Mal beendet werden. Dies hängt jedoch vom Erfolg der Ukraine auf ihrem europäischen Weg ab, für den sie sich während der Orangen Revolution in den Jahren 2004 und 2005 entschieden hat.