Jak jinak, prohlašují USA, by Čína mohla v tolika oblastech prodávat za nižší ceny než američtí výrobci? Celá desetiletí se zdálo, že USA vévodí výrobě, a proto se američtí úředníci zaměřovali na liberalizaci obchodu s průmyslovým zbožím. Jen málo úsilí věnovali vytváření rovných šancí pro zemědělce, neboť věděli, že Amerika v zemědělství konkurovat nedokáže. Teď Čína předstihuje všechny konkurenty a dosahuje ohromných obchodních přebytků s USA. Americký ministr financí tedy viní Čínu z toho, že záměrně udržuje svůj měnový kurz na nízké úrovni, a vyzývá ji, aby nechala o hodnotě žen-min-pi rozhodnout tržní síly. Odcházející hlavní ekonom MMF Ken Rogoff varuje, že přebytky vystavují riziku globální stabilitu. Většina těchto prohlášení, jak se nutně jeví těm, kdo ještě mají v paměti východoasijské krize z doby před pěti lety, odporuje tomu, co se říkalo tehdy.
Wie wäre es sonst zu erklären, so fragt man sich in den USA, dass China die amerikanischen Produzenten in so vielen Bereichen unterbietet? Jahrzehntelang schien Amerika in der Produktion führend und so konzentrierte man sich auf die Liberalisierung des Handels mit Fertigerzeugnissen. Weniger Aufwand betrieb man bei der Schaffung gerechter Bedingungen im Bereich Landwirtschaft. Da wusste man, dass Amerika nicht konkurrenzfähig war. Heute setzt sich China gegen alle Konkurrenten durch und häuft im Handel mit den USA riesige Handelsbilanzüberschüsse an. Daher beschuldigt der amerikanische Finanzminister China den Wechselkurs seiner Währung absichtlich niedrig zu halten und fordert, die Marktkräfte mögen doch den Wert des chinesischen Renminbi bestimmen. Der scheidende Chefökonom des IWF, Ken Rogoff warnt, dass die Überschüsse die globale Stabilität gefährden. Wenn man sich an die Ostasienkrise vor fünf Jahren erinnert, hat es den Anschein, als wäre heute nichts mehr von dem gültig, was damals gesagt wurde.