Rozsah kontrakce během tohoto období bude značný, přičemž zhruba u čtvrtiny všech rozvojových zemí se očekává, že osekají výdaje pod předkrizové úrovně. Rekapitulace úvah o politikách ve 314 zprávách MMF o jednotlivých zemích zveřejněných od roku 2010 – součást komplexní zprávy o globálním posunu k fiskální přísnosti – ukazuje, že mnohá korekční opatření jsou nejrozšířenější v rozvojových zemích, kde jsou občané obzvlášť zranitelní ekonomickými a sociálními důsledky úspor. Nejběžnějším korekčním opatřením, které zvažují vlády v 78 rozvojových zemích, je snížení dotací. Úvahy nad tímto tématem často – konkrétně u 55 rozvojových zemí – provází diskuse o nutnosti cílené sociální sítě, která by nejchudším občanům kompenzovala vyšší výdaje za potraviny, energii a dopravu. Vypracování a zavedení minima sociální ochrany chce ale čas a vlády podle všeho nejsou ochotné čekat.
In dieser Zeit wird es zu einer durchaus erheblichen wirtschaftlichen Kontraktion kommen, wobei etwa ein Viertel aller Entwicklungsländer die Ausgaben voraussichtlich auf Vorkrisenniveau senken werden. Aus den seit 2010 – als Teil einer umfassenden aktualisierten Aufarbeitung über die globale Hinwendung zur Austeritätspolitik - veröffentlichten Bewertungen der politischen Debatten in 314 IWF-Länderberichten geht hervor, dass zahlreiche Anpassungsmaßnahmen vor allem in Entwicklungsländern durchgeführt werden, wo die wirtschaftlichen und sozialen Folgen der Sparpolitik für die Bürger am schmerzhaftesten spürbar sind. Die häufigste Anpassung, die Regierungen in 78 Entwicklungsländern in Erwägung ziehen, ist der Subventionsabbau. Beratungen zu diesem Thema werden oftmals – tatsächlich in 55 Entwicklungsländern – von Diskussionen über die Notwendigkeit eines zielgerichteten sozialen Sicherheitsnetzes begleitet, um die höheren Preise für Nahrungsmittel, Energie und Transport für die ärmsten Bürger abzugelten. Doch die Entwicklung und Umsetzung eines sozialen Netzes braucht seine Zeit und die Länder wollen offenbar nicht warten.