Imunita před trestním stíháním nebije do očí o nic méně. „Polní maršál by teď měl sedět ve vězení,“ hřímal čerstvě zvolený levicový poslanec Abú Ezz Harírí druhý den zasedání nového parlamentu. A když mluvčí Muslimského bratrstva Mahmúd Ghozlan takovou imunitu (které se v Egyptě říká „možnost bezpečného odchodu“) navrhl, setkal se s vlnou ostré kritiky. Na rozhodovací proces SCAF má vliv také tlak Spojených států. „Vojenský establishment pobírá z USA 1,3 miliardy dolarů… Vůči požadavkům USA jsou proto velmi citliví,“ prohlásil Saád Eddin Ibrahim, který v lednu 2011 lobboval u Obamovy administrativy za podporu egyptské revoluce. Většina prodemokratických rozhodnutí SCAF však byla důsledkem mohutného tlaku z náměstí Tahrír. Patří mezi ně odstranění Mubaraka, proces s ním (i s dalšími postavami svrženého režimu) nebo uspíšení prezidentských voleb z roku 2013 do června 2012. Stejný, ne-li větší vliv měly i dva další faktory: status quo zděděné z Mubarakovy éry a vnitřní soudržnost armády. Členové SCAF až na několik málo výjimek z existence Mubarakova režimu značně profitovali. Pokusí se z něj tedy zachovat co nejvíce.
Nicht weniger bedeutsam ist die Immunität vor Strafverfolgung. Am zweiten Tag der neuen Parlamentsperiode schrie der frisch gewählte linke Abgeordnete Abu Ezz al-Hariri: “Der Feldmarschall sollte besser im Gefängnis sitzen”.. Als Mahmoud Ghozlan, der Sprecher der Muslimbruderschaft, die Immunität vorschlug (in Ägypten als die Option des “sicheren Ausgangs” bekannt), sah er sich harscher Kritik gegenüber. Die Entscheidungsfindung des SCAF wurde auch durch Druck der Vereinigten Staaten beeinflusst. Nach Saad Eddin Ibrahim, dem Lobbyisten bei der Obama-Regierung zur Unterstützung der Revolution im Januar 2011 erhielt “das Militärestablishment 1,3 Milliarden USD aus den USA….Sie sind gegenüber US-Forderungen sehr offen”.. Aber die meisten demokratiefreundlichen Entscheidungen des SCAF sind Ergebnis des massiven Drucks vom Tahrir-Platz. Dazu gehört der Sturz Mubaraks, sein Gerichtsverfahren (und das anderer Regimemitglieder) und die Vorverlegung der Präsidentenwahl von 2013 auf den Juni 2012. Ebenso einflussreich, wenn nicht gar noch mehr, sind zwei weitere Faktoren: der aus der Mubarak-Ära übernommene Status Quo und der interne Zusammenhalt in der Armee. Mit wenigen Ausnahmen haben die Mitglieder des SCAF erheblich von Mubaraks Regime profitiert. Sie werden versuchen, so viel wie möglich davon zu bewahren.