Ani většiny. Ani jednotlivci. Ani davy. Pouze lpěním na tomto vyšším zákonu se na Ukrajině rozvine právní povědomí, které si skutečná svoboda žádá. Ztotožněním zákona se svými nezadatelnými právy se oligarchové, kterým se (zatím!) podařilo podrýt ideály oranžové revoluce, snažili ochránit vlastní zájmy před zpochybněním. Není však důvod opouštět pravdu jen proto, že ji lidé překrucují. Je-li, jak nás učil Marx, víra ve vyšší zákon směsicí sentimentality, pověrčivosti a bezděčných racionalizací, pak je kořistnictví, které vyvolalo oranžovou revoluci, ve skutečnosti jediným možným prostředím, v němž můžeme žít. V takovém případě se musíme vzdát naděje na svobodu ve spořádané společnosti a trhu a oddat se oné nekonečné válce všech proti všem, o níž hovořil Hobbes.
Und das Parlament auch nicht. Nicht die Mehrheit, kein Einzelner und kein Kollektiv. Nur wenn wir uns an dieses höhere Gesetz halten, wird sich in der Ukraine ein Gesetzesbewusstsein entwickeln, das echte Freiheit bedingt. Die Gleichsetzung ihrer angestammten Rechte mit dem Gesetz, war der Versuch jener Oligarchen, welche die Ideale der orangen Revolution (fürs Erste!) ausgehebelt haben, Gefahren für ihre eigenen Interessen abzuwenden. Aber nur weil manche Menschen eine Wahrheit pervertieren, besteht kein Grund, sich von dieser Wahrheit zu verabschieden. Wenn, so wie Marx uns gelehrt hat, der Glaube an ein höheres Gesetz nur eine Mischung aus Sentimentalität, Aberglauben und unbewussten Rationalisierungen ist, dann sind die Raubzüge, die die orange Revolution entfacht haben, in Wirklichkeit die einzig möglichen Bedingungen, unter denen wir leben können. Dann müssen wir die Hoffnung auf Freiheit in einer geordneten Gesellschaft und einem ebensolchen Markt aufgeben und uns auf einen endlosen Krieg aller gegen alle einstellen, wie ihn Hobbes beschrieb.