Toto lze provádět u chorob, kde je diagnóza relativně jednoznačná a kde má tento stav na svědomí jediný abnormální gen (vhodným příkladem může být Huntingtonova choroba). To jsme ale daleko od tvrzení, že ten a ten gen má na svědomí náchylnost k alkoholismu nebo zločinnosti. Geny nepochybně utvářejí naše chování, ale toto chování je hluboce formováno vývojem, kulturou, společenským prostředím a dokonce technologiemi. Nelze v žádném případě hovořit o genech, jež by „předurčovaly“ jakýkoli komplexní aspekt lidského myšlení či konání. Například „agrese“. Tímto slovem označujeme mnoho různých typů chování. Hovoříme o agresivních obchodnících nebo agresivní chirurgii – a to v kladném slova smyslu.
Während dies bei Krankheiten möglich ist, bei denen die Diagnose verhältnismäßig eindeutig ist und bei denen nur ein einziges anormales Gen mit den Beschwerden zusammenhängt (die Huntington-Krankheit ist ein gutes Beispiel), ist es etwas ganz anderes, davon zu sprechen, ein bestimmtes Gen bewirke, dass ein Mensch kriminell oder alkoholabhängig werde. Gene tragen sicherlich dazu bei, unser Verhalten zu formen, doch wird dieses Verhalten maßgeblich durch den Prozess der Entwicklung, durch die Kultur und das soziale Umfeld, selbst durch die Technik herbeigeführt. Es ist unmöglich, von Genen zu sprechen, die einen komplexen Aspekt menschlicher Gedanken oder Handlungen „bestimmen“. Nehmen wir zum Beispiel „Aggression“. Wir verwenden das Wort, um verschiedene Typen des Verhaltens zu bezeichnen. Wir sprechen von aggressiven Geschäftsmännern oder aggressiven chirurgischen Eingriffen in eher positiven Begriffen.