Někdy během příští generace by se cenové hladiny USA, Japonska a Německa mohly výrazně zvýšit, až se nějaká vláda krátkozrace pokusí financovat část svých sociálních výdajů tištěním peněz. Že by se cenové hladiny snížily, není pravděpodobné. Přesto tento fundamentální rizikový faktor přebíjí touha držet aktiva, která se vyhnou střednědobým rizikům souvisejícím samp#160;hospodářským cyklem. Avšak riziko, jemuž se světoví investoři vamp#160;současnosti snaží uniknout úprkem kamp#160;suverénnímu dluhu USA, Japonska a Německa, není „fundamentální“. Neexistují žádné psychologické preference, meze přírodních zdrojů ani technologické faktory, jejichž vlivem by byly investice do soukromých podniků rizikovější než před pěti lety. Riziko plyne spíš zamp#160;toho, že vlády odmítají, když přijde na věc, vyrovnat agregátní poptávku samp#160;agregátní nabídkou, aby předešly masové nezaměstnanosti.
Irgendwann im Laufe der nächsten Generation könnten die Preisniveaus in den USA, Japan und Deutschland nach einem kurzsichtigen Versuch der Regierungen, einen Teil ihrer Sozialausgaben mit der Druckerpresse zu finanzieren, erheblich ansteigen. Es ist unwahrscheinlich dass die Preisniveaus sinken. Doch der Wunsch, Vermögenswerte zu halten, mit denen mittelfristige Risiken im Zusammenhang mit dem Konjunkturzyklus vermieden werden, hat diesen langfristigen fundamentalen Risikofaktor verdrängt. Aber das Risiko, dass die Anleger weltweit momentan zu vermeiden trachten, indem sie in amerikanische, japanische und deutsche Anleihen flüchten, ist kein „fundamentales“ Risiko. Es bestehen keine psychologisch motivierten Präferenzen, Beschränkungen im Hinblick auf Bodenschätze oder technologische Faktoren, aufgrund derer Investitionen in Privatunternehmen risikoreicher wären als vor fünf Jahren. Das Risiko hat seinen Ursprung vielmehr in der Weigerung der Regierungen, wenn es hart auf hart kommt, die gesamtwirtschaftliche Nachfrage auf das gesamtwirtschaftliche Angebot abzustimmen, um Massenarbeitslosigkeit zu verhindern.