Hlubšímu srovnání mezi Titem a Tudjmanem však brání doba, ve které každý z nich žil. V Titově době – i když šlo o Balkán – ještě bylo možné, aby siláci v bílých uniformách komandovali evropské země. Bylo rovněž možné získat a udržovat si autoritu pomocí kolektivních mýtů, prosazovat svou vlastní cestu proti globálním trendům, obtěžovat sousedy navzdory výtkám mezinárodního společenství. Nic z toho už delší dobu nelze. Zpátečničtí regionální despotové jsou ve spojující se Evropě anachronismem. A navíc, kdykoli Západ využil Tudjmana jako prostředníka pro své zájmy, nebýval výsledek příliš chvályhodný – narozdíl od Titovy doby.
Trotzdem sind Vergleiche zwischen Tudjman und Tito vom Anachronismus unterlaufen. Zu Titos Zeit war es möglich, dass starke Männer in glänzenden Uniformen die europäischen Staaten beherrschen konnten, zumal die Länder des Balkans. Weiterhin konnte Tito Autorität auf kollektivistischen Mythen aufbauen, konnte seinen eigenen Weg gegenüber dem Globaltrend durchsetzen und die Nachbarn mit einer internationalen Zensur belästigen. Nich länger ist dies möglich. Querlaufende regionale Truppen sind out in einem sich vereinigenden Europa. Dazu kommt, dass – anders als zu Zeiten Titos – der Westen, immer wenn er Tudjman als Bevollmächtigten seiner Interessen ausspielte, sehr gemischte Ergebnisse zu sehen bekam.