Teprve po její ratifikaci se objevily první ekologické problémy. Jejich řešení bylo v roce 1972 začleněno do revidované smlouvy v podobě konvence o ochraně tuleňů, po níž v roce 1980 následovala konvence o ochraně přírodních druhů. Ze všeho nejdůležitější však byl v roce 1991 podpis protokolu v Madridu, který upravoval ochranu životního prostředí na Antarktidě. Jako francouzský premiér jsem byl spolu s tehdejším australským premiérem Robertem Hawkem zodpovědný za návrh madridského protokolu, jenž proměnil Antarktidu v přírodní rezervaci určenou k mírovým a vědeckým účelům. Protokol měl platit 50 let a automaticky se prodlužovat, dokud ho některá ze stran nevypoví. Úspěchu se nedosahovalo snadno.
Erst nach der Ratifizierung kamen die ersten Umweltfragen auf. Diese wurden dem überarbeiteten Vertrag 1972 in einem Übereinkommen zur Erhaltung der Robben hinzugefügt, dem 1980 ein Übereinkommen zum Tierschutz folgte. Am wichtigsten war ein Protokoll, das 1991 in Madrid unterzeichnet wurde und sich auf den Umweltschutz bezog. Als französischer Premierminister war ich gemeinsam mit dem damaligen australischen Premierminister Robert Hawke für den Vorschlag des Protokolls von Madrid verantwortlich, das die Antarktis in ein Umweltschutzgebiet umwandelte, das 50 Jahre lang dem Frieden und der Wissenschaft gewidmet ist, erneuerbar durch stillschweigende Vereinbarung. Es war kein einfacher Erfolg.