Již v roce 1900 před Kristem se obyvatelé tohoto regionu naučili zpracovávat boby původního kakaovníku. Podle nejstarších záznamů se boby pomlely a smíchaly s kukuřičnou moučkou a chilli papričkami, a tak vznikl nápoj - ne ale uklidňující šálek horké čokolády, ale hořký, povzbuzující nápoj s pěnou. A pokud jste si mysleli, že dnes z čokolády děláme vědu, obyvatelé Mexika a Střední Ameriky nás předčili. Domnívali se, že kakao je nebeské jídlo, které lidem daroval bůh v podobě opeřeného hada, který byl Mayům znám jako Kukulkán a Aztékům jako Quetzalcóatl. Aztékové používali kakaové boby jako platidlo a pili čokoládu při královských hostinách, kakaové boby dávali i vojákům jako odměnu za úspěch v boji a používali je při rituálech. K prvnímu transatlantickému setkání s čokoládou došlo v roce 1519, kdy Hernán Cortés navštívil dvůr panovníka Montezuma v Tenochtitlánu.
Schon um 1900 v. Chr. konnten die Einheimischen die Bohnen des beheimateten Kakaobaums zubereiten. Frühesten Aufzeichnungen zufolge wurden die Bohnen gemahlen und mit Maismehl und Chilischoten zu einem Getränk gemixt -- keine entspannende Tasse heißen Kakaos, sondern ein bitteres, belebendes und schäumendes Gebräu. Falls ihr glaubt, wir machen heute ein großes Theater um Schokolade, solltet ihr einmal die Mesoamerikaner sehen. Sie hielten Kakao für eine himmlische Nahrung, die ein gefiederter Schlangengott den Menschen geschenkt hatte, der bei den Mayas als Kukulkan und bei den Azteken als Quetzalcoatl bekannt war. Die Azteken nutzten Kakaobohnen als Währung, tranken Schokolade bei großen Festmahlen, belohnten damit Soldaten für eine erfolgreiche Schlacht und verwendeten sie in Ritualen. Die erste transatlantische Begegnung mit Schokolade fand 1519 statt, als Hernán Cortés den Hof von Moctezuma in Tenochtitlan besuchte.