Jak režim simulovaného trhu bránil sdruženým nákupům, které by zmírnily náklady chudších zemí na energii. Jak se maloobchodní trh s elektřinou stal kasinem, kde společnosti spekulovaly na budoucí ceny elektřiny, za dobrých časů profitovaly, a když se jim sázky nevyplatily, požadovaly výpomoc od státu. Je načase simulované trhy s elektřinou demontovat. Místo nich potřebujeme veřejné energetické soustavy, v nichž ceny elektřiny tvoří průměrné náklady plus drobná marže. Potřebujeme uhlíkovou daň, výtěžky z níž musí kompenzovat chudší občany. Potřebujeme rozsáhlé investice, srovnatelné s projektem Manhattan, do zelených technologií budoucnosti (jako zelený vodík a příbřežní plovoucí větrné farmy ve velkém). Konečně potřebujeme místní sítě stávajících obnovitelných zdrojů (slunce, vítr, baterie) v obecním vlastnictví, které promění komunity ve vlastníky, správce a uživatele elektřiny, již potřebují.
Wie das simulierte Marktsystem ein gemeinsames Beschaffungswesen behindert hat, das die Energiekosten der ärmeren Länder verringert hätte. Wie der Endkundenmarkt für Strom sich zu einem Kasino entwickelt hat, in dem die Unternehmen auf die künftigen Strompreise spekulieren, in guten Zeiten profitieren und wenn ihre Spekulationen fehlschlagen eine Rettung durch den Staat verlangen. Es ist an der Zeit, die simulierten Strommärkte schrittweise abzuschaffen. Was wir stattdessen brauchen sind öffentliche Energienetze, in denen die Strompreise die Durchschnittskosten zuzüglich eines kleinen Aufpreises widerspiegeln. Wir brauchen eine Kohlenstoffsteuer, aus deren Erlösen die ärmeren Bürger entschädigt werden. Wir brauchen umfassende Investitionen im Stile des Manhattan-Projekts in grüne Zukunftstechnologien (wie etwa grünen Wasserstoff und große, schwimmende Offshore-Windparks). Und schließlich brauchen wir im Eigentum der Kommunen stehende lokale Netze für bestehende erneuerbare Energieträger (Sonne, Wind und Akkus), die die Kommunen zu Eigentümern, Verwaltern und Nutznießern des von ihnen benötigten Stroms machen.