Největší škody pramení z kumulativní zátěže řady rizikových faktorů včetně zanedbávání, zneužívání, drogové závislosti nebo duševní choroby rodičů a působení násilí. S každým dalším rizikovým faktorem se pravděpodobnost dlouhodobého poškození architektury mozku zvyšuje. Neurověda a biologie stresu nám pomáhají začít chápat, jak jsou chudoba a další nepříznivé faktory doslova zabudovány do našich těl. Trvalá aktivace stresového systému těla během raného vývoje může poškodit tvorbu nervových spojení, která tvoří naši mozkovou architekturu a nastavují náš systém stresové reakce na úroveň velmi snadné aktivace. Díky tomu chápeme, proč mají děti narozené v těchto podmínkách větší problémy ve škole, s vyšší pravděpodobností páchají trestnou činnost a v pozdějším životě mají větší sklony k srdečním onemocněním, cukrovce a celé řadě dalších fyzických i duševních nemocí.
Den größten Schaden rufen kumulative Belastungen durch mehrere Risikofaktoren wie Vernachlässigung, Alkohol- bzw. Drogenmissbrauch oder Geisteskrankheit der Eltern, Missbrauch und die Belastung durch Gewalt hervor. Mit jedem zusätzlichen Risikofaktor steigt die Gefahr einer langfristigen Schädigung der Gehirnarchitektur. Neurowissenschaft und Stressbiologie helfen uns, besser zu verstehen, wie Armut und andere widrige Umstände im wahrsten Sinne des Wortes in unsere Körper eingebaut werden. Eine lang andauernde Aktivierung des körpereigenen Stresssystems während der frühen Entwicklungsphase kann die Bildung der Nervenverbindungen, die die Architektur unseres Gehirns ausmachen, schädigen und unser Stressreaktionssystem in ständige Alarmbereitschaft versetzen. Dies erklärt, warum Kinder, die in derartige Umstände hineingeboren werden, mehr Probleme in der Schule haben, mit größerer Wahrscheinlichkeit Verbrechen begehen und im späteren Leben anfälliger sind für Herzkrankheiten, Diabetes und eine Vielzahl weiterer körperlicher und geistiger Leiden.