Případ plže Crepidula není zdaleka jediný. I jiné činnosti nežakvakultura rozšířily další zavlečené druhy podél evropskéhopobřeží. Od 80. let nahrazuje akvarijní druh antilské řasy Caulerpa taxifoliapůvodní řasy na četných místech pobřeží Středozemního moře. Od 90. let se rozšiřuje v Norském mořikrálovský krab z Kamčatky, a to z kolonií, které byly úmyslnězaloženy v Barentsově moři v 60. letech. Již zhruba 20 letpůsobí žebernatka americká, zavlečená do Černého mořeprostřednictvím balastní vody z lodi, spoušť v povrchovýchekosystémech planktonu... Příkladů je celá řada. V případě rutinního přenosu může členský stát vydat povoleníbez dalších formalit. V případě výjimečného přenosu musívýbor zhodnotit nebezpečí, která zaváděný druh nebo„doprovázející“ druhy znamenají pro evropské ekosystémy. V případě středního nebo vysokého rizika stanoví výbor společně s chovatelem preventivní opatření nebo technologie,které musí být zavedeny, aby bylo zmírněno toto riziko a dostalo se na nízkou úroveň, protože pouze při této úrovni jemožné odůvodnit udělení povolení. Vědci bijí na poplach. Výjimečné přesuny poté musí projít karanténou v uzavřenýchzařízeních.
Der Fall der Pantoffelschnecke ist bei Weitem kein Einzelfall.Verschiedene maritime, nicht zur Aquakultur gehörende Aktivitäten haben andere Eindringlinge an die Küsten Europasgeschleppt. Seit den 80er Jahren ist ein Stamm einer Aquariumalge der Antillen Caulerpa taxifolia, „die Eibenblättrige“, an zahlreichen Küstenstreifen des Mittelmeers an die Stelle der heimischen Posidonien getreten. Seit den 90er Jahren verbreitet sich die Kamtjaka-Krabbe im norwegischen Meer von einer gezielt in den 60er Jahren in der Barentsseeangesiedelten Kolonie aus. Seit circa 20 Jahren wütet dieamerikanische, durch das Ballastwasser eines Schiffs ins Schwarze Meer eingeschleppte Kammqualle im Oberflächen/ökosystem… Die Liste der Beispiele ist sehr lang! Bei routinemäßigen Transfers kann der Mitgliedstaat ohne Formalitäten die Genehmigung erteilen, während der Rat beieinem außergewöhnlichen Transfer das Risiko bewertenmuss, das die eingeführte Spezies oder die nichterwünschten „begleitenden“ Spezies für das Ökosystem in Europa darstellen. Im Falle eines mittleren oder erhöhten Risikos legt der Rat gemeinsam mit dem Aquakulturzüchterdie zu ergreifenden Vorkehrungsmaßnahmen oder einzuführenden Technologien fest, um das Risiko zu mindernund es auf ein verlässliches Niveau zu senken, was allein die Genehmigungserteilung rechtfertigen kann. Europa in ei und Aquakultur Wissenschaftler ziehen die Alarmglocke.