Teď, když Rusko pozastavilo dodávky plynu do Polska a Bulharska, nemají ale evropští tvůrci politik a odborníci na výběr. Od dohadů nad pravděpodobnými dopady (které nikdo nedokáže přesně předpovědět) musí pozornost přesunout ke zvládání opravdových důsledků potenciálních nedostatků plynu. Na plný výkon už jedou všichni evropští dodavatelé plynu – nejen producenti v Evropské unii, ale i sousední země dodávající komoditu plynovodem a vývozci globálního zkapalněného zemního plynu. Plyn dodávaný převážně potrubím z Ruska tvoří v Evropské unii 40 % dodávek. Kdyby došlo k přerušení přísunu, což by se dost dobře mohlo stát, spotřebu plynu v EU by bylo nutné výrazně snížit. K takovému snížení spotřeby mohou obecně pomoci tři mechanismy: vysoké ceny, vládní programy a nařízení přídělů.
Nun jedoch, da Russland seine Gaslieferungen an Polen und Bulgarien ausgesetzt hat, haben die europäischen Politiker und Kommentatoren keine Wahl mehr. Sie müssen den Fokus von Kritteleien über voraussichtliche Ergebnisse (die niemand präzise vorhersagen kann) auf die Begrenzung der tatsächlichen Folgen einer potenziellen Gasverknappung verlagern. Alle europäischen Gasanbieter – nicht nur die Produzenten in der Europäischen Union, sondern auch benachbarte Länder, die Gas per Pipeline liefern, sowie Exporteure von Flüssigerdgas – operieren bereits mit voller Kapazität. Das überwiegend per Pipeline aus Russland gelieferte Gas macht 40 % des EU-Angebots aus. Sollte dieses Angebot unterbrochen werden – was durchaus passieren könnte –, müsste der EU-Gasverbrauch deutlich reduziert werden. Im Prinzip können drei Mechanismen zu einem derartigen verringerten Verbrauch beitragen: hohe Preise, staatliche Programme und Zwangsrationierung.