Dosažení takového pochopení lidské podstaty si žádá všeobjímající interdisciplinární přístup, který přesáhne oblast společenských věd. Vývoj na pomezí evoluční biologie, psychologie a antropologie spolu se vznikem nových odvětví, jako jsou neuroekonomie, sociální a afektivní neurověda nebo kontemplativní neurověda, v posledních letech ukázal, že lidi lze motivovat prosociálními preferencemi, jako jsou spravedlivost a zájem o blaho či práva druhých. Pocity empatie a soucitu skutečně mnohdy dokážou vést lidi k tomu, aby pomáhali potřebným, dokonce i zcela neznámým osobám. Tuto představu potvrzuje i obrovské množství neurovědeckých důkazů, které jsou v rozporu s důrazem na individualismus převažujícím v západních společnostech a spíše naznačují, že lidský mozek je naprogramovaný na afektivní rezonanci, kdy se v lidech přirozeně odrážejí jejich vzájemné emoce a motivační stavy.
Ein derartiges Verständnis der menschlichen Natur erfordert einen umfassenden, interdisziplinären Ansatz, der über die Sozialwissenschaften hinausgeht. In den letzten Jahren haben neue Entwicklungen in der Evolutionsbiologie, Psychologie und Anthropologie zusammen mit der Entstehung neuer Fachgebiete, wie der Neuroökonomie, der sozialen und affektiven Neurowissenschaft und der kontemplativen Neurowissenschaft, gezeigt, dass Menschen durch prosoziale Präferenzen, wie Gerechtigkeit und die Sorge um das Wohl und die Rechte anderer, motiviert werden können. Tatsächlich werden Menschen durch ihre Empathie und ihr Mitgefühl oft dazu angetrieben, Hilfsbedürftigen zu helfen, selbst völlig Fremden. Diese Auffassung wird von einer Fülle an neurowissenschaftlichen Belegen gestützt, die der in den westlichen Gesellschaften vorherrschenden Betonung des Individualismus widersprechen und stattdessen nahelegen, dass das menschliche Gehirn für die affektive Resonanz ausgelegt, das heißt, Menschen spiegeln auf natürliche Weise die Emotionen und Motivationszustände anderer.