USA v současné době vybírají nejnižší daně v poměru k národnímu důchodu ze všech bohatých států. To se musí změnit. Za čtvrté je na nejchudší oblasti světa nutno pohlížet jako na investiční příležitosti, nikoliv jako na hrozby nebo na místa, která je třeba ignorovat. V době, kdy hlavní infrastrukturální společnosti z USA, Evropy a Japonska budou mít značné přebytečné kapacity, by měly Světová banka, Evropská investiční banka, Americká exportní a importní banka, Africká rozvojová banka i další veřejné investiční fondy financovat rozsáhlé výdaje do infrastruktury v Africe, kde by se měly budovat silnice, elektrárny, přístavy a telekomunikační systémy. Dokud jsou úvěry dlouhodobé a nesou skrovnou úrokovou sazbu (řekněme pětadvacetileté dolarové půjčky za 5% ročně), mohli by státní příjemci tyto úvěry splácet ze značně navýšených příjmů, které je během příští generace čekají. To by bylo mimořádně přínosné jak pro Afriku, tak i pro bohaté země, které by mohly povolat své firmy a kvalifikované zaměstnance zpátky do práce. Takové půjčky by samozřejmě vyžadovaly velkou globální iniciativu, poněvadž žijeme v době, kdy si ani důvěryhodné společnosti nemohou půjčit peníze přes noc, natožpak na 25 let! V typických hospodářských cyklech je obvykle na státech samotných, aby si své zotavení řídily v podstatě vlastními silami.
Die USA haben derzeit die niedrigste Steuerquote aller reichen Länder. Dies wird sich ändern müssen. Viertens müssen wir die armen Regionen der Welt als Chancen zum Investieren betrachten und nicht als Bedrohungen oder als Orte, die man ignoriert. In einer Zeit, in der die großen Infrastrukturanbieter der USA, Europas und Japans ernste Überkapazitäten haben, sollten die Weltbank, die Europäische Investitionsbank, die Export-Import Bank der USA, die Afrikanische Entwicklungsbank und andere öffentliche Investmentfonds umfassende Infrastrukturprojekte in Afrika finanzieren, um Straßen, Kraftwerke, Häfen und Telekommunikationssysteme zu bauen. Solange es sich dabei um langfristige Kredite mit moderatem Zinssatz handelt (etwa Dollarkredite mit 25-jähriger Laufzeit und 5% Jahreszins), könnten die Empfängerländer diese aus den erheblichen Einkommenssteigerungen bedienen, die sich im Laufe einer Generation erzielen ließen. Die Vorteile wären enorm – sowohl für Afrika als auch für die reichen Länder, die ihren Unternehmen und qualifizierten Arbeitnehmern neue Arbeit verschaffen würden. Natürlich erfordern derartige Kredite – in einer Zeit, in der selbst Blue-Chip-Unternehmen keine Tagesgelder bekommen, von 25-jährigen Krediten gar nicht zu reden – eine große, globale Initiative. In normalen Geschäftszyklen bleibt es gewöhnlich den einzelnen Ländern überlassen, mehr oder weniger allein für eine Erholung ihrer Wirtschaft zu sorgen.