Hlavním cílem těchto právních předpisů bylo zajištění veřejného zdraví a ochrana vodního prostředí v pobřežních a vnitrozemských oblastech před znečištěním. Za vodu ke koupání je považována jakákoliv tekoucí nebo stojatá sladká voda nebo voda mořská (s výjimkou vody určené pro terapeutické účely a vody využívané v plaveckých bazénech) na místech, kde je koupání výslovně povoleno vnitrostátními orgány, kde koupání není zakázáno a kde se tradičně koupe velký počet lidí. Období, během něhož se v konkrétních oblastech dá očekávat velký počet koupajících se osob, se do značné míry odvíjí od místních zvyklostí a povětrnostních podmínek. Délka koupací sezóny se může lišit i v rámci jednoho členského státu.
Wesentliches Ziel dieser Richtlinie war der Schutz der öentlichen Gesundheit sowie der aquatischen Umwelt in Küsten- und Binnenregionen vor Verunreinigung. Unter Badegewässern versteht man ießende oder stehende Binnengewässer sowie Meerwasser, mit Ausnahme von Wasser für therapeutische Zwecke und Wasser für Schwimmbecken, in denen das Baden von den nationalen Behörden ausdrücklich gestattet oder in denen das Baden nicht untersagt ist und üblicherweise eine große Anzahl von Personen badet. Der Zeitraum, in dem mit Badenden gerechnet werden kann, hängt weitgehend von örtlichen Badevorschriften sowie den meteorologischen Verhältnissen ab. Eine Badesaison kann innerhalb eines Mitgliedstaates unterschiedlich lang sein.