Před krizí se někteří lidé domnívali, že rizikové prémie jsou u rozvojových zemí iracionálně nízké. Slova těchto pozorovatelů se potvrdila: krize se vyznačovala vystřelením rizikových prémií. Globální přebytek likvidity dnes opět vyústil ve srovnatelně nízké rizikové prémie a obnovení kapitálových toků, navzdory širokému konsenzu, že svět čelí nesmírným rizikům (mimo jiné rizikům, jež představuje návrat rizikových prémií na obvyklejší úrovně). MMF i ministerstvo financí Spojených států v roce 1997 dávaly krizi za vinu nedostatku transparentnosti na finančních trzích. Když ale rozvojové země ukázaly prstem na tajná bankovní konta a hedžové fondy, nadšení MMF a USA pro vyšší transparentnost ubylo. Od té doby se význam hedžových fondů rozrostl a tajné bankovní účty vzkvétají. Mezi tehdejší dobou a dneškem jsou ale některé velké rozdíly. Většina rozvojových zemí nahromadila rozsáhlé devizové rezervy.
Vor der Krise meinten einige, dass die Risikoprämien für Entwicklungsländer irrational niedrig waren. Diese Beobachter sollten Recht behalten: Merkmal der Krise waren in die Höhe schnellende Risikoprämien. Das heutige globale Übermaß an Liquidität hat wieder zu vergleichsweise niedrigen Risikoprämien und einer erneuten Zunahme der Kapitalbewegungen geführt, trotz allgemeiner Übereinstimmung, dass enorme Risiken auf die Welt zukommen (einschließlich der Risiken durch eine Rückkehr der Risikoprämien auf ein normaleres Niveau). 1997 schoben der IWF und das Finanzministerium der Vereinigten Staaten die Krise auf mangelnde Transparenz in den Finanzmärkten. Doch als die Entwicklungsländer mit dem Finger auf geheime Bankkonten und Hedge-Fonds zeigten, schwand die Begeisterung des IWF und der USA für mehr Transparenz. Seitdem ist die Bedeutung von Hedge-Fonds gestiegen, und geheime Bankkonten florieren. Doch gibt es einige große Unterschiede zwischen damals und heute. Die meisten Entwicklungsländer haben massive Devisenrücklagen angehäuft.