Ten úkol ho ale zaujal. A povzbudil jej nadšený a příznivý ohlas od předpokládaných členů komise. Tak se zrodila Spencova Komise pro růst a rozvoj, hvězdami posetá skupina tvůrců politik – včetně dalšího nositele Nobelovy ceny –, jejíž závěrečná zpráva byla zveřejněna na konci května. Spencova zpráva představuje v rozvojové politice předěl – stejnou měrou kvůli tomu, co říká, jako kvůli tomu, co neříká. Pryč jsou sebevědomá tvrzení o výhodách liberalizace, deregulace, privatizace a volných trhů. Pryč jsou šablonovitá doporučení politických přístupů nedotčená odlišnostmi vycházejícími ze souvislostí. Namísto toho si Spencova zpráva osvojuje přístup, který přiznává meze našich znalostí, zdůrazňuje pragmatismus a pozvolný postup a pobízí vlády k experimentům. Ano, úspěšné ekonomiky mají mnoho společného: všechny se účastní globální ekonomiky, udržují makroekonomickou stabilitu, motivují k úsporám a investicím, poskytují tržně orientované pobídky a jsou přiměřeně dobře řízené.
Aber er war von der Aufgabe fasziniert und wurde von den begeisterten und positiven Reaktionen der zukünftigen Kommissionsmitglieder bestärkt. So kam es zur Bildung der von Michael Spence geleiteten Wachstums- und Entwicklungskommission, einer mit hervorragenden Experten besetzten Gruppe von Entscheidungsträgern, der ein weiterer Nobelpreisträger angehört und deren Schlussbericht Ende Mai veröffentlicht wurde. Der Spence-Bericht markiert einen Wendepunkt in der Entwicklungspolitik – und zwar ebenso sehr aufgrund dessen, was darin geschrieben steht, als auch aufgrund dessen, was ausgelassen wurde. Vorbei sind die Zeiten selbstbewusster Erklärungen über die Vorteile von Liberalisierung, Deregulierung, Privatisierung und freien Märkten. Ebenso vergessen sind jene 08/15-Empfehlungen, die keine kontextabhängigen Unterschiede kennen. Stattdessen verfolgt der Spence-Bericht einen Ansatz, der die Grenzen unseres Wissens anerkennt, Pragmatismus und Gradualismus in den Vordergrund stellt und die Regierungen zu experimenteller Arbeit ermuntert. Ja, erfolgreiche Ökonomien haben viele Dinge gemeinsam: sie sind alle in die Weltwirtschaft eingebunden, unterstützen makroökonomische Stabilität, fördern Ersparnisse und Investitionen, bieten marktorientierte Anreize und sind entsprechend gut geführt.