Ochrana přírody je závislá na státní moci, takže má velký význam, o kterém státě je řeč. Problém se zdaleka neomezuje na Putinovy bludy o impériu. Když čínský prezident Si Ťin-pching během své první návštěvy Davosu v roce 2017 vykresloval svou vládu jako globálního ekologického strážce, sklidil za to potlesk. Čínská „ekologická civilizace“ byla velebena spíš jako příklad globálního environmentálního vůdcovství než jako aplikace ekologického marxismu – než jako projekt, který je lhostejný k občanským a politickým právům jednotlivců. Dnes bychom si však měli uvědomit, jak je nebezpečné dopřávat despotům status ekologických hrdinů. Bez vlády zákona a ochrany lidské důstojnosti nemusí mít ekologické závazky ani hodnotu papíru, na němž jsou vytištěny.
Weil Naturschutz die Macht des Staates braucht, ist es nicht egal, über welchen Staat wir reden. Dabei sind Putins imperialistischen Phantastereien nicht das einzige Problem. Als der chinesische Präsident Xi Jinping bei seinem ersten Besuch in Davos 2017 seine Regierung als Vorreiter des weltweiten Naturschutzes portraitierte, erhielt er tosenden Applaus. Chinas „ökologische Zivilisation“ wurde nicht als Ausdruck eines ökologischen Marxismus begriffen, der die bürgerlichen und politischen Rechte des Einzelnen missachtet, sondern als Vorbild für den globalen Umweltschutz gefeiert. Jetzt erkennen wir, wie gefährlich es ist, Despoten zu Helden des Umweltschutzes zu erklären. Ohne Rechtsstaatlichkeit und den Schutz der Menschenwürde sind ökologische Selbstverpflichtungen oft das Papier nicht wert, auf dem sie gedruckt sind.