Díky tomu si sice jistou daň na hospodářském růstu vybere politická nejistota, ale země Arabského probuzení nebudou muset čelit transformační recesi, jakou si postkomunistická Evropa prošla v 90. letech. Na druhou stranu pravděpodobně nebudou těžit z následného robustního růstu, jaký zažila většina transformujících se zemí v Evropě. Džafar má pravdu, že země Arabského probuzení potřebují určitý plán. Měl by to ale být plán na inkluzivní růst poháněný soukromým sektorem, za pomoci snah okolního arabského světa a EU. Vůbec nejdůležitější je, že se musí jednat o plán v rukou samotných transformujících se zemí, založený na přístupu, který uzná významnou úlohu nápomocného státu a katalytického finančního sektoru. Probíhající sociopolitický přechod, opřený o všeobecné povědomí veřejnosti o nezbytnosti změny, přináší historickou příležitost pustit se do reforem, které pozvednou růst. Pravá revoluce pro Francii
Obwohl die politische Ungewissheit ihren Tribut fordert, sollten es die Länder des arabischen Erwachens daher nicht mit einer Übergangsrezession zu tun bekommen wie das postkommunistische Europa in den 1990er Jahren. Andererseits werden sie wahrscheinlich auch nicht von einem anschließenden robusten Wachstum profitieren, wie dies in den meisten europäischen Übergangsländern der Fall war. Jafar hat Recht, wenn er meint, dass es in den Ländern des arabischen Erwachens eines Plans bedarf. Doch es sollte ein vom Rest der arabischen Welt und der EU unterstützter Plan für inklusives Wachstum unter der Führung des privaten Sektors sein. Von entscheidender Bedeutung ist, dass dieser Plan von den Ländern selbst erarbeitet wird und auf einem Ansatz gründet, der die maßgebliche Rolle eines aktivierenden Staates und eines als Katalysator wirkenden Finanzsektors würdigt. Der gegenwärtig im Gang befindliche sozio-politische Übergang, untermauert durch die breite Anerkennung eines notwendigen Wandels, bietet die historische Chance, sich wachstumsfördernden Reformen zuzuwenden. Eine (r)echte Revolution für Frankreich