Odvolací senát nemůže učinit respektování svých povinností závislým na zkoumání obsahu tvrzení účastníků, ani jednat pouze v případě, kdy účastníci nepoukáží na nedostatky uváděné v článku 49 prováděcího nařízení. Nejedná se totiž o „postup urovnání sporu mezi subjekty soukromého práva“. Zapáté má žalobkyně za to, že odvolací senát nevzal na vědomí správní povahu odvolacího řízení, když měl za to, že umožnit žalobkyni, aby odstranila nedostatek aktivní legitimace k podání odvolání, by se rovnalo předjímání otázky, která je mezi účastníky řízení sporná. Připomíná, že nepřípustnost představuje otázku veřejného pořádku, kterou musí orgán, k němuž bylo podáno odvolání, zkoumat z úřední povinnosti. Není tudíž podstatné, zda byl nedostatek aktivní legitimace uplatněn účastníky řízení. Konečně žalobkyně uvedla poprvé na jednání před Soudem, že jediný dokument, který jí byl předán odvolacím senátem před ústním jednáním, bylo rozhodnutí o přerušení řízení ze dne 27. června 2005, podle něhož, aniž by bylo dotčeno konečné rozhodnutí, odvolací senát neměl za to, že by odvolání bylo zjevně neopodstatněné. Tvrdí, že měla, na základě tohoto rozhodnutí, jakož i neuplatnění čl. 49 odst.
Der Beschwerdekammer sei es verwehrt, die Erfüllung ihrer Verpflichtung einer inhaltlichen Prüfung des Vorbringens der Beteiligten unterzuordnen oder nur dann tätig zu werden, wenn sich die Parteien nicht auf in Art. 49 der Durchführungsverordnung genannte Mängel bezögen. Es gehe hier nämlich nicht um ein Verfahren der privaten Streitschlichtung. Fünftens vernachlässige die Beschwerdekammer den Charakter des Beschwerdeverfahrens als Verwaltungsverfahren, wenn sie meine, dass es letztlich der Beantwortung einer unter den Beteiligten strittigen Frage vorgreifen würde, wenn der Klägerin erlaubt würde, dem Fehlen der Beschwerdeberechtigung abzuhelfen. Die Unzulässigkeit sei eine Frage zwingenden Rechts, die von der mit der Beschwerde befassten Stelle von Amts wegen zu prüfen sei. Es komme daher nicht darauf an, ob von Beteiligten ein Mangel der Aktivlegitimation gerügt worden sei. Sechstens hat die Klägerin erstmals in der mündlichen Verhandlung vor dem Gericht vorgetragen, das einzige Schriftstück, das ihr von der Beschwerdekammer vor der mündlichen Verhandlung übermittelt worden sei, sei eine Aussetzungsentscheidung vom 27. Juni 2005 gewesen, nach der die Beschwerdekammer die Beschwerde ungeachtet der abschließenden Entscheidung nicht als offensichtlich unbegründet angesehen habe. Aufgrund dieser Entscheidung sowie des Umstands, dass Art. 49 Abs.