V době, kdy začínají diskuse o podobě a rozsahu globální rozvojové agendy, která nahradí MDG po jejich skončení v roce 2015, bylo by užitečné zamyslet se nad rolí soukromého sektoru a opětovně zvážit celkový přístup mezinárodního společenství k rozvoji. Hospodářský rozvoj je nejlepším – a vlastně i jediným – způsobem, jak dosáhnout trvalého snížení chudoby. Roztáčí vítanou spirálu: růst vytváří pracovní místa a pracovní místa snižují chudobu. Soukromý sektor hraje klíčovou roli. Kapitálové toky v soukromém sektoru dnes zatlačují do pozadí tradiční toky pomoci ze sektoru veřejného. Například z 200 miliard dolarů celkových amerických prostředků vyčleněných v roce 2010 na rozvoj jich 87% pocházelo ze soukromých toků. Naproti tomu v 60. letech představovala oficiální zahraniční rozvojová pomoc plných 70% kapitálových toků do rozvojových zemí.
Im Zuge der Diskussion über Art und Umfang der globalen Entwicklungsagenda, die auf die 2015 auslaufenden Entwicklungsziele folgen soll, ist es hilfreich, die Rolle des privaten Sektors zu berücksichtigen und die allgemeine Herangehensweise der internationalen Gemeinschaft an Entwicklung zu überdenken. Der beste Weg hin zu nachhaltiger Armutsreduzierung besteht in Wirtschaftsentwicklung – tatsächlich ist sie der einzige Weg. Sie erzeugt einen positiven Kreislauf. Wachstum schafft Arbeitsplätze, und Arbeitsplätze verringern die Armut. Darin nimmt der private Sektor eine Schlüsselrolle ein. Die traditionellen Hilfsleistungen des öffentlichen Sektors treten heute gegenüber den Kapitalflüssen des privaten Sektors in den Hintergrund. Beispielsweise stammten von den insgesamt 200 Milliarden USD an Entwicklungsausgaben der USA im Jahr 2010 87% aus privaten Quellen. Noch in den 1960er Jahren betrug der Anteil der offiziellen Übersee-Entwicklungshilfe an den Kapitalflüssen in die Entwicklungsländer 70%.