Druhá interpretace transatlantického rozkolu zní tak, že politika obou stran odráží jejich rozdílné situace. To je zjevně případ trhů práce a nezaměstnanosti: americké firmy zareagovaly na recesi mohutným propouštěním, zatímco evropské firmy – s výjimkou španělských, ale nikoliv již britských – dělají, co mohou, aby pracovní sílu udržely. V důsledku toho produktivita práce v Evropě od roku 2007 stagnuje, zatímco v USA se zvýšila o více než šest procentních bodů. Dalším důsledkem je samozřejmě skutečnost, že míra nezaměstnanosti v USA se blíží poválečným maximům a zůstane vysoká ještě mnohem déle. Nezaměstnaní pracovníci v USA navíc po 99 týdnech ztrácejí podporu, takže politický imperativ zasáhnout do makroekonomiky je zde mnohem silnější než v Evropě, kde nezaměstnanost rostla pomaleji a dávky v nezaměstnanosti jsou velkorysejší. Jak uvádí ekonom Joseph Stiglitz, americkým sociálním státem je za prvé a především monetární politika Fedu. Existuje však i třetí, jemnější výklad rozkolu mezi EU a USA, který souvisí s přesvědčením. Podle názoru většiny Evropanů se jednou ztracená půda už nedá získat zpět – nebo jen její velmi malá část.
Eine zweite Deutung der transatlantischen Kluft ist, dass die Politik beider Seiten widerspiegelt, in was für unterschiedlichen Situationen sie sich befinden. Dies ist eindeutig der Fall bei den Arbeitsmärkten und der Arbeitslosigkeit. Amerikanische Unternehmen haben auf die Rezession mit massiven Entlassungen reagiert, während europäische Unternehmen – mit Ausnahme der spanischen Firmen, aber nicht der britischen Unternehmen – ihr Bestes getan haben, um Arbeitskräfte zu halten. Infolgedessen stagniert die Produktivität in Europa seit 2007, wohingegen sie sich in den USA um über sechs Prozentpunkte verbessert hat. Eine weitere Konsequenz ist natürlich, dass die US-Arbeitslosenquote den Spitzenwerten nach dem Krieg nahekommt und noch sehr lange auf hohem Niveau bleiben wird. Zudem verlieren Arbeitslose in den USA nach 99 Wochen ihren Anspruch auf Arbeitslosengeld, was den politischen Zwang zum makroökonomischen Handeln wesentlich stärker macht als in Europa, wo die Arbeitslosigkeit langsamer angestiegen und das Arbeitslosengeld großzügiger ist. Wie es der Ökonom Joseph Stiglitz ausdrückt, besteht Amerikas Sozialstaat zuallererst aus der Geldpolitik der Fed. Doch gibt es auch eine dritte, subtilere Deutungsweise der Kluft zwischen der EU und den USA, die mit Glaubenssätzen zu tun hat. Nach Ansicht der meisten Europäer kann der Boden, der verloren wurde, nicht wiedergutgemacht werden – oder nur sehr wenig davon.