Průmyslový rybolov daleko od břehů tak podkopává pobřežní rybolov v rozvojových zemích, uskutečňovaný převážně živnostníky. Odstranit do roku 2020 škodlivé rybolovné dotace není podstatné jen pro ochranu oceánů, ale ovlivní to i naši schopnost splnit další cíle, například závazky, že skoncujeme s hladověním, dosáhneme potravinové bezpečnosti a snížíme nerovnost mezi zeměmi a uvnitř zemí. V Nairobi bude v sázce věrohodnost WTO i nově přijatých CUR. Globální výbor pro oceány předložil jasný třístupňový program eliminace škodlivých rybolovných dotací. Jediné, čeho je zapotřebí, je, aby se vlády konečně dohodly, že skoncují s nespravedlností a plýtváním, jež způsobují. Naštěstí jsou tu povzbudivé signály. Téměř 60 % členů WTO je pro řízení dotací do rybolovu, přičemž podpora rozvojových států ze skupiny afrických, karibských a tichomořských zemí – společně s příspěvkem EU ke zlepšení transparentnosti a výkaznictví – dává této snaze novou energii.
Daher unterminiert die industrielle Fischerei auf hoher See den meist traditionellen Fischfang der Entwicklungsländer näher an der Küste. Der Abbau der schädlichen Fischereisubventionen bis 2020 ist nicht nur für den Schutz der Ozeane von entscheidender Bedeutung, sondern er beeinflusst auch unsere Fähigkeit, andere Ziele zu erreichen, wie die Beendigung des Hungers, die Gewährleistung von Lebensmittelsicherheit und die Reduzierung von Ungleichheit in den Ländern selbst und untereinander. In Nairobi steht die Vertrauenswürdigkeit sowohl der WHO als auch der neuen ZNE auf dem Spiel. Die Globale Ozeankommission hat zur Beendigung schädlicher Fischereisubventionen ein klares Drei-Schritte-Programm aufgestellt. Dazu müssen sich nur die Regierungen endlich darauf einigen, die daraus resultierende Ungerechtigkeit und Verschwendung zu beenden. Glücklicherweise gibt es dafür ermutigende Zeichen. Fast 60% der WHO-Mitgliedstaaten unterstützen eine stärkere Kontrolle der Fischereisubventionen. Auch durch die Unterstützung der afrikanischen, karibischen und pazifischen Gruppen der Entwicklungsländer – gemeinsam mit dem Beitrag der EU zur Verbesserung der Transparenz und Berichterstattung – bekommen diese Bemühungen eine neue Dynamik.