Pro tenké tyto stromy, které jsou zvyklý vyrůstat hustě. Zajíci (Lepus americanus), byl velmi dobře. Jedna měla podobě podle svého domu po celou zimu, oddělil se od mě jen podlahy a ohromila mě každé ráno její ukvapené odchodu, když jsem se začala hýbat - bum, bum, bum, stahování jí hlavou o podlahu dřeva ve spěchu. Dříve zajít mých dveří za soumraku okusují brambor úlomky, které jsem vyhozen, a byly tak téměř barvu toho důvodu, že snad ani nemůže být rozlišit, kdy ještě. Někdy v šeru jsem střídavě prohrál a obnovit zrak jednoho sezení hnutí pod mým oknem. Když jsem otevřela dveře, ve večerních hodinách, mimo by jít s pískot a odrazit. Nablízku, že jen nadšení mé lítosti.
Um diese Bäume, die Gewohnheit zu wachsen dicht sind dünn. Die Hasen (Lepus americanus) waren sehr vertraut. Man hatte ihr Formular unter meinem Haus den ganzen Winter über, von mir getrennt nur durch den Boden, und sie erschreckt mich jeden Morgen von ihrer überstürzten Abreise, wenn ich zu rühren begann - bumm, bumm, bumm, traf sie mit dem Kopf gegen den Boden Hölzer in ihrer Eile. Früher haben sie um meine Tür kommen in der Dämmerung, um die Kartoffel Schnitzel, die ich hatte knabbern out, geworfen und waren so fast die Farbe der Erde, dass sie kaum sein könnten unterscheiden, wenn still. Manchmal in der Dämmerung I abwechselnd verloren und wieder aus den Augen einer Sitzung bewegungslos unter meinem Fenster. Wenn ich meine Tür öffnete am Abend, ab sie würden mit einem Quietschen und einen Bounce gehen. Nahe in der Nähe sie nur aufgeregt mein Mitleid.