I při vyrovnaném rozpočtu stále existuje otázka efektivity a účinnosti výdajů, neboť každý dolar vládních příjmů stojí ekonomiku vzhledem k pokřivení soukromých rozhodnutí vlivem daní přibližně 1,30 dolaru. Velké deficity přenášejí účet za dnešní spotřebu na budoucí generace a mohou vytěsnit soukromé investice, čímž zpomalí zvyšování životní úrovně. Deficity jsou riskantnější, pokud jsou úroveň státního dluhu a akumulace všech předešlých deficitů vysoké nebo ve vztahu k HDP rychle stoupají. Poměr dluhu k HDP se v jednotlivých zemích velmi liší. V USA se zdvojnásobí, pokud prezident Obama nezařadí zpátečku, jak to učinil prezident Bill Clinton, když spolu s republikánským Kongresem vyrovnávali rozpočet.
Selbst bei ausgeglichenem Haushalt stellt sich noch immer die Frage nach der Effektivität und Effizienz der Ausgaben, da jeder Dollar an Staatseinnahmen die Volkswirtschaft angesichts steuerlich bedingter Verzerrungen privater Entscheidungen etwa 1,30 Dollar kostet. Große Defizite verlagern die Rechnung für den heutigen Verbrauch auf zukünftige Generationen, können private Investitionen verdrängen und verlangsamen so die Verbesserung des Lebensstandards. Noch riskanter sind Defizite, wenn der Grad der Staatsverschuldung – die Akkumulation aller früheren Defizite – hoch ist oder im Vergleich zum BIP rasch ansteigt. Die Schuldenstandsquote unterscheidet sich von Land zu Land deutlich. In den USA wird sie sich verdoppeln, sofern Präsident Obama nicht das Steuer herumdreht, so wie es Präsident Bill Clinton tat, als er und ein von den Republikanern dominierter Kongress den Haushalt ausglichen.