Dalším důvodem proč nepanikařit je, že oproti roku 2013, kdy měnověpolitické sazby v mnoha křehkých rozvíjejících se ekonomikách byly nízké, už centrální banky tamní měnovou politiku výrazně zpřísnily. Jelikož v mnoha těchto ekonomikách jsou měnověpolitické sazby na dvouciferných nebo jen o málo nižších úrovních, úřady nezaostávají za křivkou vývoje tak jako v roce 2013. Zpřísněny byly také uvolněné fiskální a úvěrové politiky, takže došlo ke snížení rozsáhlých schodků běžného účtu i fiskální bilance. Oproti roku 2013, kdy byly na příliš vysokých hladinách měny, akcie, komodity a ceny dluhopisů, už na většině rozvíjejících se trhů došlo k úpravě, což zmírnilo potřebu další výrazné korekce, až se pohne Fed. Především je ale většina rozvíjejících se trhů v lepší finanční kondici než před deseti či dvaceti lety, kdy finanční slabiny vyvolávaly krize měn, bank a suverénních dluhů. Většina dnes má plovoucí směnné kurzy, díky čemuž jsou méně zranitelné vlivem ničivého krachu měnového zavěšení, a také dostatečné rezervy, které je ochrání před ataky na měnu, státní dluh a bankovní depozita. Většina má také oproti době před deseti lety relativně menší podíl dolarového dluhu v poměru k dluhu v místní měně, což nárůst jejich dluhového zatížení omezí, až bude měna devalvovat.
Ein weiterer Grund, nicht in Panik zu verfallen, ist, dass verglichen mit 2013, als die Leitzinsen in vielen anfälligen Schwellenländern niedrig waren, die Notenbanken ihre Geldpolitik bereit erheblich angezogen haben. Da die Leitzinsen in vielen dieser Länder zweistellig oder annähernd zweistellig sind, hinken die Behörden der Entwicklung nicht wie 2013 hinterher. Auch die lockere Haushalts- und Kreditpolitik wurde verschärft, was die hohen Leistungsbilanz- und Haushaltsdefizite zurückgeführt hat. Und gegenüber 2013, als Währungen, Aktien, Rohstoffe und Anleihen überbewertet waren, gab es in den meisten Schwellenmärkten bereits eine Korrektur, die die Notwendigkeit weiterer größerer Anpassungen im Falle eines Fed-Schritts begrenzen dürfte. Vor allem sind die meisten Schwellenmärkte heute finanziell solider aufgestellt als vor ein oder zwei Jahrzehnten, als finanzielle Instabilität zu Währungs-, Banken- und staatlichen Schuldenkrisen führten. Die meisten haben inzwischen flexible Wechselkurse und sind daher weniger anfällig gegenüber einem destabilisierenden Einbruch von Währungsanbindungen, und sie sind durch ausreichende Devisenreserven vor einem Run auf ihre Währungen, Staatsanleihen und Bankeinlagen geschützt. Die meisten haben zudem im Vergleich zu ihren Schulden in der Eigenwährung relativ gesehen weniger Dollarschulden als noch vor zehn Jahren, was bei einer Währungsabwertung den Anstieg ihrer Schuldenlast begrenzen dürfte.