Rozšiřovat toto pojetí suverenity na viry, které, jako třeba u chřipky, přenášejí stěhovaví ptáci přes mezinárodní hranice, je ještě pošetilejší. Znemožňování volného sdílení virových vzorků v& dnešním věku globalizace způsobuje riziko vzniku nových kmenů chřipky, které by mohly unikat pozornosti až do chvíle, kdy dokážou zapříčinit smrt tolika lidí jako při pandemii, která v roce 1918 stála život desítky milionů lidí. Jak svět zjistil s& příchodem syndromu akutního respiračního selhání (SARS) – který se prvně objevil v& Číně roku 2002, ale tamní funkcionáři jej oznámili, až když se rozšířil do čtyř dalších států – celosvětově sdílená zdravotní rizika vyžadují naprostou globální transparentnost. Existují pádné důkazy z& různých zdrojů, že formy viru ptačí chřipky, který se šíří v& Indonésii, jsou mnohem virulentnější než jinde a že v& několika případech se mohly rozšířit přímo z& jedné osoby na jinou. WHO se už dva roky snaží vyjít Indonésii vstříc, ale bezúspěšně. Pod tlakem vědců z& celého světa Indonésie v& červnu souhlasila, že se podělí o genetické údaje o některých svých virových vzorcích, ale skutečné mikroby nepředá. Bez přístupu k& virům není možné ověřit správnost takových genetických informací ani proti smrtelným mikrobům vyvíjet vakcíny.
Es ist sogar noch absurder, das Konzept der Souveränität auf Viren auszuweiten, die wie die Grippe durch Zugvögel über internationale Grenzen getragen werden können. Im heutigen Zeitalter der Globalisierung riskiert man, indem man Virenproben nicht frei verfügbar macht, dass ein neuer Grippevirenstamm entsteht, der unbemerkt bleibt, bis er so stark ist, dass er dieselbe Anzahl von Todesopfern fordern kann wie die Pandemie, die 1918 zig Millionen Menschen das Leben kostete. Durch das Auftreten des Schweren Akuten Respiratorischen Syndroms (SARS) – das zuerst 2002 in China auftrat, von den chinesischen Behörden jedoch nicht gemeldet wurde, bis es sich auf vier andere Nationen ausgeweitet hat – hat die Welt gelernt, dass global verteilte Risiken absolute globale Transparenz erfordern. Es gibt stichhaltige Beweise aus verschiedenen Quellen, dass einige Formen des in Indonesien grassierenden Vogelgrippevirus ansteckender sind als anderswo und dass sie sich in einigen Fällen direkt von einer Person auf die nächste übertragen haben. Die WHO hat seit zwei Jahren versucht, Indonesien entgegenzukommen, ohne Erfolg. Unter dem Druck von Wissenschaftlern weltweit erklärte sich Indonesien im Juni bereit, genetische Daten über einige seiner Virusproben weiterzugeben, jedoch nicht die eigentlichen Mikroben. Ohne Zugang zu den Viren ist es unmöglich, die Richtigkeit derartiger genetischer Informationen zu überprüfen oder Impfstoffe gegen die tödlichen Mikroben zu entwickeln.