Zastupitelská demokracie se nezakládá jen na všeobecném volebním právu, ale také na rozumu. Rokování a hlasování v ideálním případě plodí racionální rozhodnutí, která využívají současného stavu poznání s cílem vytvořit politiky zlepšující blahobyt občanů. To vyžaduje postup, v němž odborníci – jejichž schopnosti a poctivost požívají důvěry – poučí ty, kdo rozhodují, o dostupných možnostech jak splnit deklarované preference voličů. Občané pravděpodobně nebudou spokojení, jsou-li přesvědčeni, že experti prosazují své vlastní priority nebo že jsou ve vleku lobbistů. Nedůvěra k odborníkům posiluje nedůvěru v demokraticky volené vlády, ne-li v demokracii samotnou. Proč se taková trhlina mezi experty a společností vytvořila? Každá země má svou vlastní sérii ostře sledovaných skandálů v oblasti zdravotnictví či bezpečnosti. Experti se provinili ledabylostí a střety zájmů.
Die repräsentative Demokratie beruht nicht nur auf dem allgemeinen Wahlrecht, sondern auch auf Vernunft. Idealerweise führen Beratungen und Abstimmungen zu rationalen Entscheidungen, in die der aktuelle Wissensstand einfließt, um politische Maßnahmen zugunsten des Wohlergehens der Menschen zu ergreifen. Dies erfordert einen Prozess im Rahmen dessen Experten – deren Kompetenz und Aufrichtigkeit außer Frage stehen – Entscheidungsträger über die verfügbaren Optionen informieren, um den Präferenzen der Wähler zu entsprechen. Die Bürger sind wohl nicht zufriedenzustellen, wenn sie das Gefühl haben, die Experten würden ihnen deren Agenda oktroyieren oder diese sind von speziellen Interessen geleitet. Misstrauen gegenüber Experten schürt auch das Misstrauen gegenüber demokratisch gewählten Regierungen, wenn nicht gar gegenüber der Demokratie an sich. Warum besteht nun eine derartige Kluft zwischen Experten und der Gesellschaft? Jedes Land wurde von einer eigenen Serie an Skandalen in den Bereichen öffentliche Gesundheit und Sicherheit mit hochrangiger Verstrickung erschüttert. Experten haben sich der Schlamperei und der Interessenskonflikte schuldig gemacht.