Bilion dolarů, to zní jako velká věc. Ve skutečnosti je to ekvivalent zhruba 1 % ročního globálního HDP, 18 měsíců vojenských výdajů USA či dvacetiny státního dluhu USA. Zároveň je to ekvivalent nákladů vyvolaných jen jedním rokem Pařížské klimatické dohody, která slibuje, že když budeme každoročně platit bilion dolarů, zmírní vzestup teplot o 0,17°C do roku 2100. Skutečnou tragédií je, že nejlepší řešení chudoby by nestálo vůbec nic. Nejúčinnější cestou k omezování deprivace je odjakživa široce založený hospodářský růst: v Číně růst hospodářství během 30 let bleskově vyzdvihl nad hranici chudoby bezprecedentních 680 milionů lidí. Globální dohoda o volném obchodu – například úspěšné dokončení stagnujícího rozvojového kola z Dauhá – by pravděpodobně zbavila chudoby dalších 160 milionů lidí. Globální skepse ohledně volného obchodu, která se projevuje u amerického prezidenta Donalda Trumpa a dalších, znamená, že si necháváme ujít nesmírně důležitou příležitost. Prozatím bychom měli prosazovat nejúčinnější rozvojové investice: výdaje za výživu dětí, imunizaci, rané vzdělávání a stipendia pro dívky mohou vést ke smysluplným, celoživotním zlepšením zdraví a výše příjmů.
Eine Billion Dollar hört sich nach einer riesigen Summe an. Tatsächlich entspricht dieser Wert allerdings etwa 1 Prozent des jährlichen weltweiten BIP oder der Summe, die die Vereinigten Staaten in 18 Monaten für ihr Militär ausgeben oder einem Zwanzigstel der amerikanischen Staatsschulden. Außerdem entspricht dieser Wert den impliziten Kosten für nur ein Jahr des Pariser Klimaabkommens, im Rahmen dessen versprochen wird, den Temperaturanstieg im Jahr 2100 um 0,17°C zu senken – wenn wir weiterhin jedes Jahr eine Billion Dollar zahlen. Die echte Tragödie besteht darin, dass die beste Lösung des Armutsproblems gar nichts kosten würde. Wirtschaftswachstum auf breiter Basis war immer schon die wirksamste Möglichkeit, Benachteiligung zu verringern: innerhalb von 30 Jahren gelang es in China durch massives Wirtschaftswachstum beispiellose 680 Millionen Menschen über die Armutsgrenze zu bringen. Ein weltweites Freihandelsabkommen – wie etwa der erfolgreiche Abschluss der Doha-Entwicklungsrunde – würde wahrscheinlich weitere 160 Millionen Menschen aus der Armut befreien. Die von US-Präsident Donald Trump und anderen weltweit an den Tag gelegte Skepsis gegenüber den Freihandel bedeutet, dass wir uns eine unglaubliche Chance entgehen lassen. Unterdessen sollten wir uns für die wirksamsten Investitionen im Entwicklungsbereich einsetzen: Ausgaben für die bessere Ernährung der Kinder, für Impfungen, frühkindliche Bildungsmaßnahmen und Stipendien für Mädchen können zu sinnvollen und lebenslangen Verbesserungen in den Bereichen Gesundheit und Einkommensniveau führen.