Zvládnutí těchto změn bude vyžadovat nejen nové rámce národní a nadnárodní spolupráce, ale i nový model vzdělávání doplněný o cílené programy vštěpování nových oblastí kvalifikace zaměstnancům. Vzhledem k pokrokům v robotice a umělé inteligenci v kontextu stárnoucích společností se budeme muset přeorientovat z výroby a spotřeby ke sdílení a péči. Globalizace 4.0 teprve začala, ale už dnes se ukazuje, že jsme na ni zoufale špatně připraveni. Lpění na zastaralých konceptech a „vyspravování“ stávajících procesů a institucí stačit nebude. Je potřeba je od základů proměnit, abychom dokázali využít nových příležitostí, které na nás čekají, a současně se vyhnout takovým disrupcím, jakých jsme dnes svědky. V době, kdy si osvojujeme nový přístup k nové ekonomice, musíme mít na paměti, že nehrajeme hru s nulovým součtem. Neřešíme otázku volného obchodu versus protekcionismu, technologií versus pracovních míst, imigrace versus ochrany občanů nebo růstu versus rovnosti. Vesměs jsou to falešné dichotomie, jimž se můžeme vyhnout tím, že budeme podporovat politiku upřednostňující „a“ namísto „versus“ a že umožníme sledování všech možných zájmů současně.
Um diesen Wandel zu bewältigen, bedarf es nicht nur neuer Rahmenbedingungen für die nationale und multinationale Zusammenarbeit, sondern auch eines neuen Bildungsmodells, einschließlich gezielter Programme zur Vermittlung neuer Fähigkeiten für Arbeitnehmer. Mit Fortschritten in der Robotik und der künstlichen Intelligenz im Kontext alternder Gesellschaften müssen wir uns von einem Narrativ der Produktion und Konsum zu einem Narrativ vom Teilen und Versorgen bewegen. Die Globalisierung 4.0 hat gerade erst begonnen, aber wir sind jetzt schon spektakulär schlecht darauf vorbereitet. An einer veralteten Denkweise festzuhalten und an unseren bestehenden Prozessen und Institutionen herumzubasteln, reicht nicht aus. Vielmehr müssen wir sie von Grund auf neugestalten, damit wir die neuen Möglichkeiten, die auf uns warten, nutzen und gleichzeitig die Art von Störungen vermeiden können, die wir heute erleben. Wenn wir einen neuen Ansatz für die neue Wirtschaft entwickeln, dürfen wir nicht vergessen, dass wir kein Nullsummenspiel spielen. Es geht hier nicht um Freihandel oder Protektionismus, Technologie oder Arbeitsplätze, Einwanderung oder Schutz der Bürger sowie um Wachstum oder Gleichheit. Das sind alles falsche Dichotomien, die wir vermeiden können, indem wir eine Politik entwickeln, die „und” anstelle von „oder” bevorzugt, so dass alle Interessengruppen parallel verfolgt werden können.