Nová strategie EU v oblasti zdraví zvířat pomůže přizpůsobit soubor nástrojů politiky tak, aby se dosáhlo přístupu na vývozní trhy, oživilo partnerství se zúčastněnými stranami a stanovily se priority s cílem co nejlépe využít dostupné zdroje. Mimo jiné pro Chile, Mexiko, USA, Kanadu, Nový Zéland a země Evropského sdružení volného obchodu.13. Sdružení národů jihovýchodní Asie. Nové strategii Evropské unie v oblasti zdraví zvířat (2007–2013) podle zásady „Prevence je lepší než léčba“ Očekávané výsledky: → Účinnější a transparentnější služby pro podniky, včetně malých a středních podniků, zaměřené na dosahování výsledků a na konkrétní sanitární problémy, kterým podniky z EU čelí na trzích třetích zemí. → Lepší stanovení priorit, pokud jde o opatření proti překážkám v sanitární oblasti, s cílem zaměřit lidské zdroje a dosáhnout co největšího hospodářského přínosu. →Posílení úlohy při jednání o vývozních podmínkách pro EU a při řešení problémů v oblasti vývozů, ve vhodných případech v podobě týmů EU pro přístup na trh zřízených na místě a složených ze zástupců delegací Komise, velvyslanectví členských států a sdružení podniků.
Die Kommission besitzt die exklusive Zuständigkeit für die Aushandlung bilateraler Übereinkommen mit Drittländern im SPS-Bereich. Mit bestimmten Drittländern wurden in bilateralen Darunter Chile, Mexiko, USA, Kanada, Neuseeland und die Länder der Europäischen Freihandelszone.13. Verbindung der asiatischen Südostnationen. Eine neue Tiergesundheitsstrategie für die Europäische Union (2007-2013) – „Vorbeugung ist die beste Medizin” Erwartete Ergebnisse →Ein wirksamerer und transparenterer Dienst für Unternehmen einschließlich SMEs, ergebnisorientiert und konzentriert auf konkrete Hygieneprobleme, die EU-Unternehmen auf Drittlandsmärkten haben; →eine bessere Festlegung von Prioritäten bei Maßnahmen gegen Hygieneschranken, damit Humanressourcen gezielt eingesetzt werden und die größtmögliche wirtschaftliche Wirkung erzielt wird; →eine gestärkte Position bei Verhandlungen von EU-Ausfuhrbedingungen und das Angehen von Ausfuhrproblemen durch den Aufbau von lokal angesiedelten EU-Marktzugangsteams aus Vertretungen der Kommission, Botschaften der Mitgliedstaaten und gegebenenfalls Unternehmensverbänden.