Zpráva OSN navíc jasně ukazuje, že v celém rozvinutém světě nerostly soukromé investice tak, jak se možná vzhledem k ultranízkým úrokovým sazbám dalo očekávat. V 17 z 20 největších rozvinutých ekonomik zůstával růst investic v období po roce 2008 nižší než v letech před krizí; pět z nich zažilo v období 2010-2015 pokles objemu investic. Celosvětově platí, že objem dluhových cenných papírů vydaných nefinančními korporacemi – které mají garantovat fixní investice – se během stejného období podstatně zvýšil. Spolu s dalšími důkazy z toho vyplývá, že mnoho nefinančních korporací využilo nízkých úrokových sazeb a půjčilo si peníze. Místo aby však začaly investovat, použily půjčené peníze na zpětný odkup vlastních akcií nebo na nákup jiných finančních aktiv. QE tak stimulovalo prudký růst zadlužení, tržní kapitalizace a ziskovosti finančního sektoru. Reálné ekonomice to však ani v tomto případě příliš nepomohlo.
Zudem zeigt der UN-Bericht eindeutig, dass überall in der entwickelten Welt die privaten Investitionen nicht so gestiegen sind, wie man das angesichts der ultraniedrigen Zinssätze hätte erwarten sollen. In 17 der 20 größten entwickelten Volkswirtschaften blieb das Investitionswachstum nach 2008 niedriger als vor der Krise; fünf dieser Länder erlebten in der Zeit von 2010-2015 einen Investitionsrückgang. Das Volumen der von Nichtfinanzinstituten ausgegebenen Schuldpapiere – die eigentlich Anlageinvestitionen dienen sollten – hat sich im selben Zeitraum weltweit beträchtlich erhöht. Im Einklang mit anderen Belegen legt dies nahe, dass viele Unternehmen außerhalb des Finanzsektors die niedrigen Zinsen genutzt haben, um Kredite aufzunehmen. Doch statt zu investieren, haben sie das geborgte Geld für den Rückkauf eigener Aktien oder den Erwerb sonstiger Finanzwerte verwendet. Die quantitative Lockerung schuf also Anreize für eine steile Steigerung der Verschuldung, der Marktkapitalisierung und der Rentabilität des Finanzsektors. Nichts davon freilich hat der Realwirtschaft viel genutzt.