A kdybychom skutečně chtěli prospět světu, dvě miliardy eur by mohly snížit četnost nákazy malárií na polovinu a zachránit tak v tomto století 850 milionů životů. Lidé v dotčených zemích by žili mnohem lépe a vzrostla by jejich produktivita, což by k roku 2100 prospělo jejich dětem a vnoučatům. Zbylých 500 milionů eur by mohlo zaplatit osminásobné rozšíření výzkumu a vývoje zaměřeného na zdokonalování energetických technologií efektivních vzhledem k CO2, což by všem umožnilo v dlouhodobém výhledu mnohem zásadněji snížit emise, a to při nižších nákladech. Měli bychom tedy srazit výskyt malárie na polovinu a současně dramaticky zvýšit naději na vyřešení globálního oteplování ve střednědobém horizontu? Anebo bychom měli učinit závazek, který bude 2000krát méně přínosný a s globálním klimatem sotva hne? Ba je to ještě horší. Odhad ve výši 2,5 miliard eur předpokládá, že si politici v oblasti obnovitelné energie zvolí nejlevnější alternativy. Zdá se však, že dánští politici jsou odhodlaní sáhnout po mnohem dražších řešeních, která způsobí dvojnásobné (či ještě větší) zvýšení nákladů.
Und wenn man der Welt wirklich etwas Gutes tun wollte, könnte man mit 2 Milliarden Dollar die Anzahl der Malaria-Infektionen halbieren und damit in diesem Jahrhundert 850 Millionen Menschen das Leben retten. Die Menschen in den betroffenen Ländern hätten ein besseres Leben und könnten produktiver werden, wovon auch ihre Kinder und Enkelkinder im Jahr 2100 profitieren würden. Mit den verbleibenden 500 Millionen Euro könnte man die Forschung und Entwicklung zur Verbesserung von CO2-effizienten Technologien um das Achtfache steigern. Dies würde es auf lange Sicht allen ermöglichen, ihre Emissionen dramatischer zu senken und das um viel weniger Geld. Sollten wir also die Zahl der Malaria-Fälle halbieren und gleichzeitig die Chancen zur Lösung des Problems der Erderwärmung mittelfristig enorm verbessern? Oder sollten wir lieber eine Verpflichtung eingehen, die 2.000 Mal weniger bringt und das globale Klima kaum verändert? Es kommt noch schlimmer. Bei den geschätzten 2,5 Milliarden Euro geht man davon aus, dass sich die Politiker für die billigste Alternative bei erneuerbaren Energien entscheiden. Doch die dänischen Politiker beabsichtigen anscheinend viel kostspieligere Lösungen, bei doppelt so hohen (oder noch höheren) Kosten.