Čím větší bude poptávka po ropě a plynu z těchto oblastí, tím pravděpodobněji budou tyto oblasti usilovat o vyšší ceny a udržovat je odkládáním investic a omezováním produkce. Nespoutaný růst poptávky po energii bude mít očividně vážné důsledky také pro klima. V referenčním scénáři představujícím variantu „byznys jako obvykle“ poukazuje IAE na setrvalý růst emisí CO2 a dalších skleníkových plynů: emise CO2 se mají podle předpokladů do roku 2030 zvýšit o 45% a spolu s ostatními skleníkovými plyny přispějí ke konečnému průměrnému zvýšení teploty až o 6°C. Tři čtvrtiny dodatečného CO2 budou pocházet z Číny, Indie a Blízkého východu a plných 97% ze zemí mimo OECD – i když emise na hlavu budou v těchto zemích stále v průměru mnohem nižší než v zemích OECD. Proti celosvětovému trendu půjdou pouze Evropská unie a Japonsko, jejichž emise budou v roce 2030 nižší než dnes. Energetický sektor má vzhledem k dlouhé životnosti velké části infrastruktury relativně pomalé tempo obnovy kapitálu. V důsledku toho se veřejná i soukromá sféra musí smířit s nutností dodatečných investic a také s potenciálními náklady brzké obnovy kapitálu za účelem urychlení tohoto procesu a dosažení podstatného snížení emisí.
Je höher die Nachfrage nach Öl und Gas aus diesen Regionen, desto wahrscheinlicher ist es, dass diese Länder die Preise in die Höhe treiben und keine Investitionen tätigen werden, sondern die Produktion einschränken, um möglichst lange vom Energiehandel leben zu können. Uneingeschränkter Anstieg der Energienachfrage hat eindeutig auch ernsthafte Konsequenzen für das Klima. Im Referenzszenario, das den Status Quo fortschreibt, geht die IEA von einem stetigen Anstieg von CO2- und anderen Treibhausgas-Emissionen aus. CO2-Emissionen werden bis 2030 um 45 Prozent ansteigen, zusammen mit anderen Treibhausgasen werden sie einen Temperaturanstieg von bis zu 6 Prozent verursachen. Dreiviertel des zusätzlichen CO2 kommt aus China, Indien und dem Nahen Osten sowie 97 Prozent aus den Nicht-OECD-Ländern – obwohl die Pro-Kopf-Emissionen der Nicht-OECD-Länder durchschnittlich immer noch wesentlich niedriger sein werden als die der OECD-Länder. Gegenläufig zum weltweiten Trend werden 2030 nur in der Europäischen Union und in Japan die Emissionen niedriger sein als heute. Wegen der langen Lebensdauer der Infrastruktur hat der Energiesektor eine relativ niedrige Kapitalersatzquote. Daher müssen der öffentliche und der private Sektor nicht nur die Notwendigkeit zusätzlicher Investitionen, sondern auch die potentiellen Kosten vorzeitigen Kapitalabzugs einsehen, um diesen Prozess zu beschleunigen und wirklich einschneidende Emissionsrückgänge zu erreichen.