Dosavadní zkušenosti ukazují, že od zformulování určitého problému životního prostředí často trvá 20 až 30 let, než lze hovořit o plném pochopení jeho dopadů (například prostřednictvím zpráv podávaných jednotlivými zeměmi ohledně stavu ochrany či dopadů na životní prostředí). Vzhledem k rychlosti a rozsahu problémů nemůže být takto zásadní zpoždění běžným jevem. Vzájemně propojené politiky, které operují s dlouhodobým výhledem, jsou sledovány na základě rizika a nejistoty a mají vestavěné průběžné kroky sloužící ke kontrole a hodnocení, mohou pomoci vyvažovat potřebu dlouhodobě koherentních opatření a čas, který je k zavedení takových opatření zapotřebí. Evropské země také rozsáhle investovaly do sledování a pravidelného podávání zpráv o znečištění životního prostředí a produkci odpadů.
Die bisherige Erfahrung zeigt, dass es ab dem Erfassen eines Umweltproblems oft 20 bis 30 Jahre dauert bis die Auswirkungen erstmals voll verstanden werden (z. B. durch der Länderberichterstattungen über Erhaltungszustand oder Umweltauswirkungen). Solch lange Zeitspannen können angesichts der Geschwindigkeit und des Ausmaßes der Herausforderungen nicht die Regel sein. Vernetzte, langfristig ausgerichtete Strategien, die in Hinblick auf Risiko und Unsicherheit beobachtet werden und über integrierte Zwischenschritte für die Überprüfung und Bewertung verfügen, können dazu beitragen, einen Kompromiss zu schaffen zwischen der Notwendigkeit für langfristige und kohärente Maßnahmen und der zur Umsetzung solcher Maßnahmen benötigten Zeit. Europäische Länder haben auch erheblich in die Beobachtung und regelmäßige Berichterstattung über Umweltschadstoffe und Abfälle investiert.