(Smích) Znovu jsem si sbalil batoh, vzal své banjo a šel po svých na východní pobřeží, ponořit nohu do Atlantického oceánu. -- Trvalo to sedm let a jeden den, než jsem přešel Spojené státy. A na Den Země v roce 1990, při dvacátém výročí Dne Země jsem začal znovu mluvit. A to je důvod, proč říkám: "Díky, že tu jste." Je to jako s tím stromem v pralese, který padá, a když tam není, kdo by ho uslyšel -- vydal vůbec zvuk? Takže děkuji vám a děkuji své rodině, protože přišla, aby mě slyšela mluvit. A to je komunikace.
(Lachen) Nunja, ich schulterte meinen Rucksack erneut. Ich nahm mein Banjo und lief bis an die Ostküste, tauchte einen Fuß in den Atlantik -- ich brauchte sieben Jahre und einen Tag, um quer durch die USA zu laufen. Und am Earth Day 1990, dem 20. Jahrestag des Earth Day, begann ich wieder zu sprechen. Und deswegen sagte ich "Danke, dass ihr gekommen seid." Denn es war in etwa so, wie der Baum, der im Wald umfällt. Wenn keiner da ist, um es zu hören, macht er dann wirklich ein Geräusch? Ich danke euch, und ich danke meiner Familie, weil sie alle kamen, um mich sprechen zu hören. Und das ist wahre Kommunikation.