Kubánský příjem na obyvatele dnes v přepočtu na paritu kupní síly dosahuje přibližně pětiny americké úrovně. Přesto Kuba zaznamenala značné úspěchy při zvyšování gramotnosti a zlepšování veřejného zdraví. Střední délka života je na Kubě stejná jako v USA a mnohem vyšší než ve většině Latinské Ameriky. Kubánští lékaři hrají v posledních letech významnou roli při kontrole nemocí v Africe. Normalizace diplomatických vztahů mezi USA a Kubou vytváří z hlediska dalšího vývoje dva velmi odlišné scénáře. V tom prvním se USA vrátí ke starým špatným způsobům a výměnou za „normální“ bilaterální hospodářské styky budou od Kuby vyžadovat drakonická politická opatření. Kongres by například mohl nekompromisně požadovat navrácení majetku znárodněného během revoluce, neomezené právo Američanů nakupovat kubánskou půdu a další majetek, privatizaci státních podniků za výprodejové ceny nebo ukončení progresivních sociálních politik, jako je systém veřejného zdravotnictví. Mohlo by se to ošklivě zvrtnout.
Von der Kaufkraft her beträgt Kubas Pro-Kopf-Einkommen etwa ein Fünftel des US-Niveaus. Doch Kubas Leistungen bei der Alphabetisierung und der Verbesserung der öffentlichen Gesundheit sind beträchtlich. Die Lebenserwartung in Kuba entspricht der in den USA und ist deutlich höher als in den meisten Ländern Lateinamerikas. In den letzten Jahren haben kubanische Ärzte eine wichtige Rolle bei der Krankheitsbekämpfung in Afrika gespielt. Die Normalisierung der diplomatischen Beziehungen schafft zwei stark unterschiedliche Szenarien für die Beziehungen zwischen den USA und Kuba. Im ersten Szenario verfallen die USA wieder auf ihre alten schlechten Gewohnheiten und verlangen von Kuba drakonische politische Maßnahmen im Austausch gegen „normale“ bilaterale Wirtschaftsbeziehungen. Der Kongress könnte etwa kompromisslos auf der Rückgabe des während der Revolution verstaatlichten Eigentums, dem unbeschränkten Recht der Amerikaner zum Kauf kubanischen Landes und sonstigen Eigentums, der Privatisierung staatseigener Unternehmen zu Ausverkaufspreisen und dem Ende der fortschrittlichen Sozialpolitik etwa im öffentlichen Gesundheitssystem bestehen. Das könnte hässlich werden.