Jakkoli nesmyslný tento cíl může být, je zřejmé, že masové vyšší vzdělávání se stává součástí každodenního života. To je důvodem, proč se už nejedná o téma pro nepočetnou privilegovanou elitu, ale o téma pro obecnou politickou debatu. Druhou alternativou je předložit příjemcům vyššího vzdělávání účet za to, co získávají. To lze učinit několika způsoby: zjišťováním potřebnosti a uvalením daně na většinu rodičů, úvěry, které budou spláceny za výhodných podmínek, zvláštní daní pro absolventy nebo kombinací těchto přístupů, jež zahrnou štědrý systém stipendií a poplatků od majetných rodičů.
So absurd dieses Ziel auch erscheinen mag, an der Massenuniversität führt kein Weg vorbei. Deshalb ist dies auch kein Thema für eine kleine, privilegierte Elite, sondern für eine breitangelegte öffentliche Debatte. Eine zweite Alternative wäre, den Zielgruppen der akademischen Bildung die Dienstleistung, die sie erhalten, in Rechnung zu stellen. Dies kann auf verschiedenerlei Weise geschehen: durch die Prüfung der Finanzkraft der Eltern, um diese in die Pflicht zu nehmen, durch günstige Darlehen, durch Sondersteuern für Studienabgänger oder durch eine Verbindung all dieser Möglichkeiten, einschließlich eines großzügigen Stipendiensystems und der Belastung wohlhabender Eltern.