Pokud jde o tureckou vládu, její oficiální prioritou zůstává vstup do EU. Nemůže hlasitě a jasně prohlašovat, že se o osud Kypru vážně nezajímá, ale pravděpodobně by to nebylo daleko od pravdy. Obě strany už každopádně v uplynulých desetiletích promrhaly tolik příležitostí – částečně i kvůli vedoucím představitelům, které by možná nejlépe charakterizovala slova „soutěživá prostřednost“ –, že lze jen těžko vidět na obzoru zázrak. Izrael má blíže k Nikósii než k Berlínu, a to nejen ze zeměpisného, ale i z politického hlediska, poněvadž se ani řadě po sobě jdoucích izraelských a palestinských lídrů nepodařilo projevit vizi a představivost. Zeď je špatný mezinárodní symbol, zejména v době, kdy si připomínáme pád Berlínské zdi.
Was die türkische Regierung angeht, so bleibt ihre offizielle Priorität der eigene EU-Beitritt. Sie kann nicht laut und deutlich sagen, dass sie am Schicksal Zyperns nicht ernsthaft interessiert ist, aber allzu weit von der Wirklichkeit entfernt ist das vermutlich nicht. Jedenfalls haben beide Seiten in den vergangenen Jahrzehnten so viele Chancen vertan – teilweise aufgrund von Führern, die am besten mit dem Begriff „konkurrierendes Mittelmaß“ beschrieben sind –, dass es schwer ist, ein Wunder am Horizont zu erkennen. Israel ist – nicht nur in geografischer, sondern auch in politischer Hinsicht – näher an Nicosia dran als an Berlin, denn auch israelische und palästinensische Führer haben es reihenweise versäumt, Weitsicht und Fantasie zu zeigen. Eine Mauer ist international ein schlechtes Symbol, insbesondere zu einer Zeit, in der man den Fall der Berliner Mauer begeht.