Problémem je, že tyto aspirace nejsou sladěny se závazky, ke kterým úmluva vyzývá. Namísto toho umožní systém úmluvy, založený na dobrovolných závazcích o snížení, že globální emise do roku 2030 porostou, což pravděpodobně povede k oteplení o 3-3,5º do roku 2100. Vypadá to jako prvotřídní ukázka nekonzistentnosti v tvorbě politiky. Problém leží v první řadě v cílech uvedených v úmluvě. Cíle jako omezení oteplování na 1,5º nebo 2º nemohou efektivně navést ani politiky, ani veřejnost. Zahrnují celý systém Země, ne individuální činitele nebo vlády.
Das Problem ist, dass diese Aspirationen nicht durch die in dem Vertrag geforderten Zusagen abgedeckt werden. Stattdessen lässt das System freiwilliger Zusagen zur Schadensminderung einen Anstieg der globalen Emissionen bis 2030 zu, der voraussichtlich zu einer Erwärmung um 3-3,5 ºC bis 2100 führen wird. Dies sieht nach einem Musterbeispiel politischer Widersprüchlichkeit aus. Das Problem liegt in erster Linie bei den im Abkommen formulierten Zielen. Zielsetzungen wie die Begrenzung der Erwärmung auf 1,5 ºC oder 2 ºC bieten keine effektive Orientierungshilfe für Politik und Öffentlichkeit. Sie richten sich an das gesamte Erdsystem und nicht an einzelne Akteure oder Regierungen.