Je ale možná předčasné vyvozovat takto obecné závěry. Někteří ekonomové současnou vlnu populismu přičítají “hyper-globalizaci“ 90. let, kdy největší pozornost měla liberalizace mezinárodních finančních toků a vytvoření Světové obchodní organizace – a zejména přistoupení Číny v roce 2001. Podle jedné studie zlikvidoval v USA čínský dovoz mezi lety 1999 a 2011 téměř jeden milion pracovních pozic spjatých s výrobou; včetně dodavatelů a dalších spjatých oblastí se dostáváme ke ztrátě téměř 2,4 milionu. Jak tvrdí laureát Nobelovy ceny, ekonom Angus Deaton, “bláznivé je, že někteří oponenti globalizace zapomínají, že převážně díky globalizace se z chudoby dostala miliarda lidí.“ I tak, jak dodává, mají ale ekonomové morální odpovědnost neignorovat ty, na které se nedostalo. Pomalý růst a větší nerovnost přilévají do politického ohně další benzín.
Tatsächlich ist es wohl verfrüht, derart weitreichende Schlussfolgerungen zu ziehen. Einige Ökonomen orten die Gründe der derzeitigen Populismus-Welle in der „Hyper-Globalisierung“ der 1990er Jahre, wobei die Liberalisierung internationaler Finanzströme und die Gründung der Welthandelsorganisation (WTO) – insbesondere Chinas WTO-Beitritt im Jahr 2001 – im Mittelpunkt der Aufmerksamkeit stehen. Einer Studie zufolge verloren die USA von 1999 bis 2011 aufgrund chinesischer Importe beinahe eine Million Arbeitsplätze in der Industrieproduktion; bezieht man auch Zulieferer und verwandte Branchen mit ein, beläuft sich der Verlust an Arbeitsplätzen auf 2,4 Millionen. Wirtschaftsnobelpreisträger Angus Deaton argumentiert: „Verrückt ist, dass manche Globalisierungsgegner vergessen, dass eine Milliarde Menschen größtenteils aufgrund der Globalisierung der Armut entkommen konnten.“ Aber auch in diesem Falle, fügt er hinzu, haben Ökonomen eine moralische Verantwortung, die Verlierer dieser Entwicklung nicht mehr länger außer Acht zu lassen. Langsames Wachstum und steigende Ungleichheit gießen Öl in das politische Feuer.