Vzhledem k do současné chvíle pomalému tempu pokroku by ale mohly být malé, pragmatické kroky jednotlivých zemí mnohem produktivnější, než pokusy udělat velkou dohodu, která zůstane navždy nedosažitelná. Mezinárodní vyjednavači udělali za posledních pět let významný pokrok, jsou však stále velmi daleko od dohody, která by splnila cíl 2°C. Výsledkem je, že diplomaté ze strachu, že další neúspěšný pokus o dosažení globální dohody zdiskredituje celý vyjednávací proces, přehodnotili své ambice. Konkrétně je v tichosti upouštěno od snah nastavit striktní limity emisí. Již se také pozornost nezaměřuje na to, co je ekologicky žádoucí, nebo na opatření potřebná k udržení klimatické změny pod kontrolou; místo toho se zaměřuje na to, co je politicky proveditelné – možnosti a omezení vyjednávacího procesu, zejména s výhledem na zabezpečení široké účasti. Vzhledem k pomalému tempu pokroku od prvního summitu OSN o klimatické změně v roce 1995 bude jakákoliv dohoda, která zahrne všechny členy Rámcové dohody ke změně klimatu, oslavována jako historický úspěch.
Doch angesichts des bislang schleppenden Fortschritts sind kleine pragmatische Schritte der einzelnen Länder möglicherweise weit produktiver als Versuche, ein umfassendes Abkommen zu erzielen, das für immer unerreichbar bleibt. Den internationalen Verhandlern gelangen in den letzten fünf Jahren zwar beträchtliche Fortschritte, doch von einem Abkommen, mit dem man das 2-Grad-Ziel erreichen würde, ist man nach wie vor weit entfernt. Daher haben die Diplomaten aus Angst, das erneute Scheitern eines globalen Abkommen könnte den gesamten Verhandlungsprozess diskreditieren, ihre Ambitionen redimensioniert. Insbesondere die Bemühungen um strenge Emissionsgrenzwerte werden stillschweigend fallengelassen. Das Hauptaugenmerk liegt nicht mehr auf ökologisch Wünschenswertem oder Maßnahmen zur Eindämmung des Klimawandels, sondern vielmehr auf dem politisch Machbaren - auf den Möglichkeiten und Einschränkungen des Verhandlungsprozesses, insbesondere im Hinblick darauf, eine umfassende Teilnahme an diesem Prozess sicherzustellen. Angesichts des schleppenden Fortschritts seit dem ersten UN-Klimagipfel im Jahr 1995, würde man es wohl als historischen Erfolg bejubeln, wenn überhaupt ein Abkommen zustande käme, in das alle Mitglieder des Rahmenübereinkommens über Klimaänderungen eingebunden sind.