Pomůcky běžně pro tyto lidi dostupné nejsou stavěné na takové podmínky, brzy se rozbijí a dají se jen těžce opravit. Začal jsem se o vozíky v rozvojových zemích zajímat v roce 2005, kdy jsem zjišťoval jaká je úroveň technologií v Tanzánii, bavil se s vozíčkáři, výrobci vozíků, skupinami tělesně postižených a bylo jasné, že tu není dostupná pomůcka, která by byla navržená pro venkovské oblasti, kde by mohla být použita rychle a efektivně v různém terénu. Jako strojní inženýr pracující v MIT s přístupem k mnoha zdrojům jsem se rozhodl, že s tím zkusím něco udělat. Když se bavíme o cestování na velké vzdálenosti v obtížném terénu, hned mě napadne horské kolo. Horské kolo je na to vážně dobré, protože má přehazovačku a vy si můžete dát malý převod, když se škrábete do kopce nebo zapadáváte v bahně a písku, a získáte velký točivý moment a malou rychlost.
lange Strecken auf unebenem Gelände zurücklegt. Die verfügbaren Hilfsmittel sind dafür nicht gemacht, gehen schnell kaputt und sind schwer zu reparieren. 2005 beschäftigte ich mich erstmals mit Rollstühlen in Entwicklungsländern, als ich im Sommer den Stand der Technik in Tansania untersuchte. Ich sprach mit Rollstuhlfahrern, -herstellern, Behindertengruppen, und es zeichnete sich ab, dass es kein Hilfsmittel für ländliche Gebiete gab, mit dem man sich schnell und effizient auf diesem Terrain fortbewegen konnte. Als Maschinenbauingenieur am MIT mit jeder Menge Ressourcen beschloss ich, etwas zu unternehmen. Wenn es darum geht, lange Strecken auf unwegsamem Gelände zurückzulegen, denke ich als erstes an Mountainbikes, denn Mountainbikes sind mit ihrer Gangschaltung dafür wie geschaffen. Wenn man den Hügel rauf, durch Matsch oder Sand fahren muss, kann man in einen niedrigen Gang wechseln, mit großem Drehmoment, aber geringer Geschwindigkeit.