V empirických studiích se pro vztah mezi drogami a trestnou činností stále častěji používá společný přístup tripartitního konceptuálního rámce navrženého Goldsteinem. V tomto modelu vedou drogy k násilí prostřednictvím integrace psychofarmakologických, ekonomicky motivovaných a systémových faktorů. Ačkoli tento přístup nemusí zahrnovat všechny existující vztahy mezi drogami a trestnou činností, poskytuje užitečný konceptuální rámec pro analýzu trestné činnosti související s drogami. Z praktického hlediska je vhodné začlenit rovněž model právní definice, podle nějž jsou trestné činy porušující protidrogové právní předpisy považovány za další druh trestné činnosti související s drogami. Výsledný konceptuální model sestávající ze čtyř typů drogové trestné činnosti je základem pro zde používanou definici termínu „trestná činnost související s drogami“, jejíž jednotlivé složky jsou probrány níže. Souvislostmi mezi užíváním drog a obchodem s drogami a trestnou činností se zabývalo mnoho studií, zejména ve Spojených státech. Tyto studie se většinou zaměřují na vzorce páchání trestné činnosti u „zachycené“ populace, jako např. u léčených závislých nebo u vězňů, a proto přinášejí jen omezený pohled na složitý vztah mezi drogami a trestnou činností v celkové populaci. Pochopitelně ne všichni, kdo jsou závislí na finančně nákladných drogách, páchají majetkovou trestnou činnost – někteří mohou užívání regulovat podle svých finančních zdrojů a cen drog, mohou se snažit zvýšit svůj legální příjem (sociální dávky, zaměstnání, zástava majetku) nebo se vyhýbat výdajům maximalizací příjmů „v naturáliích” (ubytování, strava atd.).
Gemäß dem psychopharmakologisch bedingten Modell kann der akute Wie die Bezeichnung „Zwänge“ deutlich macht, setzt diese Kategorie einen Zustand der Abhängigkeit voraus. In diese Kategorie fallen Straftäter, die ihren Drogenkonsum mit illegalen Einkünften finanzieren müssen, die durch Typ und Muster des Substanzmissbrauchs, ihre sozioökonomische Situation und das Ausmaß, in dem der Lebensstil von der Ungeachtet der Tatsache, dass die pharmakologische Zusammensetzung der meisten illegalen Drogen bekannt ist, ist es bislang noch nicht gelungen, im Einzelnen nachzuvollziehen, aufgrund welcher Mechanismen sie zu Gewalt führen, auch wenn Erkenntnisse vorliegen, dass einige Substanzen, in der Regel Stimulanzien, nachweislich psychotische Schübe hervorrufen und durchaus bestehende Verhaltensstörungen verstärken können. An dieser Stelle sollte ergänzt werden, dass keine psychoaktive Substanz grundsätzlich kriminogene Eigenschaften hat und dass sowohl individuelle als auch Umgebungsfaktoren einen Einfluss darauf Kriminalität wurden, besonders in den USA, zahlreiche Studien durchgeführt. Dabei befassen sich die Studien in der Regel mit den Mustern der Straftaten genau definierter Gruppen, beispielsweise denen von Drogenkonsumenten, die sich einer Therapie unterziehen, oder denen von Häftlingen, und bilden daher nur einen Teil der komplexen Zusammenhänge zwischen Drogen und Kriminalität in der Gesamtbevölkerung ab. Tatsächlich begehen nicht alle von teuren Drogen abhängigen Konsumenten Straftaten aus wirtschaftlichen Gründen – stattdessen versuchen sie unter Umständen, ihren Konsum an ihren finanziellen Mitteln und am Drogenpreis auszurichten, ihr reguläres Einkommen (Sozialleistungen, Erwerbstätigkeit, Verpfänden von Eigentum) zu erhöhen oder Ausgaben zu vermeiden, indem sie ihr Sacheinkommen (Wohnung, Mahlzeiten usw.) maximieren.