Není náhodou, že tři ze čtyř úspěchů, které jsou představeny na následujících stránkách, jsou výsledkem těchto plánů řízení společných s Norskem. Důvodem je to, že jde o nejstarší plány tohoto typu. První plán týkající se sledě pochází z roku 1996, zatímco první víceleté evropské plány – věnované tresce obecné a štikozubci obecnému – pocházejí z roku 2004. Tyto úspěchy dávají naději, že se i ostatní populace zahrnuté do víceletých plánů dočkají takového pozitivního vývoje. Musíme si totiž uvědomit, že v evropských vodách existují populace, které jsou využívané optimálním způsobem, poskytují dostatečně velké ryby a jejich kvóty jsou dost vysoké. Historická populace hned z několika důvodů Sleď byl po dlouhou dobu nejrozšířenějším druhem ryb na evropských stolech. A to v mnoha podobách: jako pečený, syrový, sušený, uzený, naložený v marinádě nebo ve slaném láku, v pomazánkách, atd.
Es ist kein Zufall, dass drei der vier Erfolge, die auf den nächsten Seiten vorgestellt werden, mit diesen gemeinsamen Bewirtschaftungsplänen mit Norwegen zusammenhängen. Der Grund dafür ist, dass es sich um die ältesten Pläne dieser Art handelt. Der erste, für den Hering, geht auf das Jahr 1996 zurück, während die ersten innereuropäischen Mehrjahrespläne – für den Kabeljau und den nordischen Seehecht – aus dem Jahr 2004 stammen. Diese Beispiele zeigen, dass es Zeit braucht, bis ein Wiederaufbauplan seine Wirkung entfaltet. Diese Erfolge lassen auf eine ebenso positive Entwicklung für die anderen Bestände hoffen, die im Rahmen eines Mehrjahresplans bewirtschaftet werden. Ein historischer Bestand, in mehrerer Hinsicht Die Europäische Union und Norwegen, die sich den Bestand teilen, beschlossen nun, einen mehrjährigen Bewirtschaftungsplan auszuarbeiten. Lange Zeit war der Hering der Fisch, der in Europa am häufigsten verzehrt wurde.