Jedním pramenem jsou centrální banky, jež usilují o udržení hodnoty své domácí měny na nízké úrovni, aby místní pracující získávali cenné zkušenosti při vývozu do bohatších částí světa. Dalším pramenem jsou investoři, již se po rozličných zhrouceních nově vznikajících trhů v 90. letech obávali ztráty peněz, hi-tech nadšenci, kteří se hnali za zlatým pokladem, který jak se zdálo, sliboval americký technologický boom, a bohatí lidé ve třetím světě, již jsou přesvědčeni, že pro případ potřeby opustit zemi v luxusním letadle nebo v gumovém člunu je dobré mít účet u Deutsche Bank. Všechny tyto prameny se podílely na přílivu peněz do USA, které tak mohly investovat víc, než dokázaly ušetřit. Americké hospodářství se stalo obrovským vysavačem pohlcujícím ve světě volné investiční prostředky. Těm z nás, kdo stále chtějí být zapálenými zastánci mezinárodní mobility kapitálu, zůstávají tedy jen dva argumenty.
Eine ihrer Quellen sind Zentralbanken, die danach streben, den Wert ihrer nationalen Währungen gering zu halten, damit ihre Arbeitnehmer wertvolle Erfahrungen beim Export in die reiche Welt sammeln können. Eine weitere Quelle sind Anleger, die nach den verschiedenen Zusammenbrüchen sich entwickelnder Märkte in den 1990er Jahren befürchteten, ihr Geld zu verlieren, Hitech-Enthusiasten, die den Goldschatz heben wollten, den der amerikanische Technologieboom zu versprechen schien, und die Reichen der Dritten Welt, die glauben, ein Konto bei der Deutschen Bank könne nützlich sein, falls sie plötzlich im Learjet oder Gummiboot aus ihrem Heimatland flüchten müssen. All diese Quellen haben den Geldfluss in die USA verstärkt und das Land in die Lage versetzt, viel mehr zu investieren, als es hatte ansparen können. Amerikas Wirtschaft wurde - und bleibt - ein gigantischer Staubsauger, der das weltweit überschüssige Anlagekapital aufsaugt. Denjenigen unter uns, die noch immer die Fahne internationaler Kapitalmobilität hoch halten wollen, bleiben deshalb lediglich zwei Argumente.