Bylo potřeba ho dostat na geosynchronní dráhu 25 000 mil nad Zemí a měl mít čočku o 100metrovém průměru. Takže si představte čočku velikosti fotbalového hřiště. Zajímaly se o to dvě skupiny lidí: planetologové, kteří se chtěli podívat nahoru, a potom ostatní lidé, kteří se chtěli podívat dolů. Ale ať už se díváte nahoru nebo dolů, jak ho dostanete do vesmíru? Musíte ho tam vynést v raketě. Ale rakety jsou malé.
Das Design verlangte nach einem geostationären Orbit in 26.000 Meilen Höhe, einer Linse von 100 Metern Durchmesser. Stellen Sie sich eine Linse von der Größe eines Footballfeldes vor. Es gab zwei Gruppen von Leuten, die daran interessiert waren: Astronomen, die nach oben schauen wollten und dann andere Leute, die nach unten schauen wollten. Egal, ob man nach oben oder nach unten schaut, wie bekommt man es ins Weltall? Man muss es in einer Rakete hochbringen. Und Raketen sind klein.