Dalekosáhlé makroekonomické a politické reformy po skončení studené války už také podle všeho doběhly. Snadné zisky už jsou vyčerpány; dohoda na dalších strukturálních změnách bude časově náročnější a jejich realizace bude těžší. Jestliže tedy globální růst nepohánějí faktory na straně nabídky, musíme revidovat očekávání, čeho mohou dosáhnout měnové a fiskální politiky. Pokud už se skutečný růst blíží růstu potenciálnímu, pokračování současné fiskální a měnové stimulace bude jen vytvářet další bubliny, zhoršovat problémy suverénní zadluženosti a ztenčováním objemu globálních úspor dostupných k financování soukromých investic podlamovat dlouhodobé růstové vyhlídky. Tvůrci politik by se raději měli soustředit na odstraňování strukturálních a institucionálních úzkých hrdel ekonomik.
Die weit reichenden makroökonomischen und politischen Reformen der Zeit nach dem Kalten Krieg sind auch längst abgelaufen. Die schnellen Gewinne sind eingefahren und weitere Strukturveränderungen würden langwierige Verhandlungen erfordern und bedeuteten eine schwierige Umsetzung. Da die Angebotsseite das globale Wachstum nicht mehr antreibt, müssen wir also unsere Erwartungen von der Durchschlagskraft von Geld- und Steuerpolitik neu bewerten. Wenn das tatsächliche Wachstum bereits nahe am potenziellen Wachstum läge, würde eine Fortsetzung der aktuellen Fiskal- und Geldstimuli nur noch weitere Blasen hervorrufen, das Problem der Staatsverschuldung verschärfen und durch Reduzierung des Pools globaler Ersparnisse zur Finanzierung privater Investitionen die langfristigen Wachstumsaussichten unterminieren. Stattdessen sollten sich die politischen Entscheidungsträger darauf konzentrieren, die strukturellen und institutionellen Engpässe ihrer Volkswirtschaften zu bekämpfen.