Nová strana – byť sotva šest měsíců stará – přeskupila izraelskou politiku tím, že proměnila celý rámec ideologických předpokladů, na nichž stála bezpečnostní strategie země. Všichni věděli, že Kadima zvítězí a vytvoří koalici s umírněně levicovou Stranou práce, které se nakonec podařilo finišovat na úctyhodném druhém místě. V důsledku toho zůstali někteří voliči Kadimy doma, zatímco další její potenciální stoupenci hlasovali pro Stranu práce, aby posílili její pozici při prosazování sociálních a hospodářských témat v koalici vedené Kadimou. Na pravici pak strana Likud, z níž premiér Šaron vystoupil, aby založil Kadimu, zaznamenala velmi špatný výsledek – částečně i proto, že ji opustila také řada dalších konzervativních voličů, kteří dali přednost náboženským, přistěhovaleckým a jiným stranám.
Die neue Partei – kaum sechs Monate alt – hat eine Neuordnung der israelischen Politik bewirkt, indem sie das gesamte Gefüge ideologischer Annahmen, das die Sicherheitsstrategie des Landes ausmacht, verändert hat. Alle wussten, dass die Kadima gewinnen und eine Koalition mit der gemäßigten linken Arbeitspartei bilden würde, die einen ansehnlichen zweiten Platz belegte. Infolgedessen blieben einige Kadima-Wähler zu Hause, während andere potenzielle Anhänger für die Arbeitspartei stimmten, um deren Einfluss beim Vorantreiben sozialer und wirtschaftlicher Streitfragen in der von der Kadima geführten Koalition zu stärken. Von den rechten Parteien schnitt der Likud, aus dem Sharon ausgetreten war, um die Kadima zu gründen, sehr schlecht ab, zum Teil, weil auch viele konservative Wähler die Partei im Stich ließen, um für religiöse, Einwanderer- und andere Parteien zu stimmen.