Strategické využití mezinárodního obchodu a přílivu kapitálu jsou součástí rozvojové strategie; rozhodně by neměly být její náhražkou. Je přirozené být dobrý? Je těžké si představit, že někdo projevy dobra považuje za problém, ale pro Charlese Darwina to platilo. Malé včelky dělnice, které se obětují na ochranu svých rojů – nejzazší příklad zvířecí dobroty – nedaly Darwinovi spát. Za předpokladu, že Darwinovy myšlenky o evolučním přírodním výběru byly správné (a samozřejmě, že byly a jsou), tato podoba altruismu měla být v přírodě nesmírně vzácná. Je-li alfou i omegou evoluce prostřednictvím přírodní selekce vyšší míra reprodukce, pak by altruisté měli vymizet – a rychle. Oni ovšem zůstávají a Darwina to natolik mátlo, že o altruismu mluvil jako o problému, který by se mohl ukázat jako fatální pro celou jeho teorii evoluce. Když pak Darwina napadlo řešení této nepěkné hádanky, málem mu to vyrazilo dech.
Die strategische Verwendung des internationalen Handels und der internationalen Kapitalflüsse ist ein Teil der Entwicklungsstrategie; sie sollte allerdings nicht zu einem Ersatz derselben werden. Ist Güte natürlich? Es ist schwer vorstellbar, dass jemand Güte für ein Problem halten würde – Charles Darwin tat dies jedoch. Die kleinen Arbeitsbienen, die sich selbst opferten, um ihre Bienenstöcke zu schützen – das ultimative Beispiel für Güte im Tierreich –, ließen Darwin nachts keinen Schlaf finden. Wenn Darwins Vorstellungen zur Evolution durch natürliche Auslese richtig waren (und das waren und sind sie selbstverständlich), dann sollte diese Art Altruismus in der Natur außerordentlich selten vorkommen. Wenn eine erhöhte Fortpflanzung das absolut Wichtigste in der Evolution durch natürliche Auslese ist, dann müssten Altruisten aussterben – und zwar schnell. Doch sterben sie nicht aus, und Darwin war darüber so verwundert, dass er vom Altruismus als einem Problem sprach, das sich als fatal für seine gesamte Evolutionstheorie erweisen könnte. Dann traf die Lösung dieses tückischen Rätsels Darwin wie ein Blitzschlag.