Když se škrtá ve velkém, lidé si uvědomí, k jak vážné krizi došlo, a politicky neprůchodná opatření se stávají nutností. Drobné škrty se obvykle zavádějí rovnoměrně, což zhoršuje všechny veřejné služby, zatímco rázné škrtání musí být selektivní a strukturální. Může tudíž zlepšovat ekonomickou efektivitu. Všechny země stižené krizí osekaly veřejnou správu a mzdy. Lotyšsko srazilo platy ve státním sektoru o 35 % a počet veřejných orgánů o polovinu. Uzavřelo také polovinu z nadměrného počtu tamních nemocnic a propustilo zbytečné učitele, jichž mělo před krizí tolik, že na každého připadalo jen šest žáků. Estonsko, Litva, Maďarsko, Rumunsko a Bulharsko uskutečnily podobné reformy, třebaže ne tak radikální. (Litva například provedla reformu vyššího školství, aby zlepšila jeho efektivitu a kvalitu.)
Wenn die Kürzungen erheblich sind, versteht die Öffentlichkeit, wie gravierend die Krise ist, und das politisch Unmögliche wird zu einer Notwendigkeit. Kleinere Einsparungen werden normalerweise gleichmäßig verteilt, worunter alle öffentlichen Leistungen zu leiden haben, während tiefe Einschnitte selektiv und strukturell sein müssen und daher die wirtschaftliche Effizienz verbessern können. Alle Länder haben in der Krise ihre öffentliche Verwaltung und die Löhne im öffentlichen Sektor gekürzt. Lettland hat die Beamtengehälter um 35 Prozent gekappt und die Zahl der Behörden um die Hälfte reduziert. Das Land schloss außerdem die Hälfte der überschüssigen Krankenhäuser und kündigte überflüssigen Lehrern - vor der Krise kam auf sechs Kinder ein Lehrer. Estland, Litauen, Ungarn, Rumänien und Bulgarien haben ähnliche, wenn auch nicht ganz so radikale Reformen durchgeführt (in Litauen hat zum Beispiel eine Reform Effizienz und Qualität der Hochschulen verbessert).