V posledních dvou desetiletích dosáhlo Turecko pozoruhodného ekonomického pokroku a proměnilo se z evropského pacienta v jednu z nejdynamičtějších ekonomik a v nové těžiště blízkovýchodního obchodu. Pro tuto transformaci byly klíčové investice do infrastruktury, podpora středně velkých firem, expanze regionálního obchodu a rozvoj sektoru cestovního ruchu. V důsledku tohoto úsilí se turecký příjem na obyvatele za necelých deset let ztrojnásobil, zatímco míra chudoby klesla podle odhadů Světové banky na méně než polovinu. To podpořilo úžasnou ekonomickou mobilitu turecké venkovské pracovní síly, drobných podnikatelů a zaměstnanců s nižšími příjmy, díky níž se masy lidí dostaly z okraje společnosti do jejího hlavního proudu. I zahraniční politika byla všude tam, kde to bylo možné, harmonizovaná s ekonomickými zájmy sílící střední vrstvy (třebaže syrská intervence odráží posun v zahraničně-politických prioritách země).
In den letzten zwei Jahrzehnten hat die Türkei bemerkenswerte wirtschaftliche Fortschritte gemacht. Sie hat sich vom kranken Mann Europas in eine der dynamischsten Volkswirtschaften des Kontinents und in ein neues Handelszentrum des Nahen Ostens verwandelt. Entscheidend für diesen Wandel waren die Investitionen in Infrastruktur, die Unterstützung des unternehmerischen Mittelstands und die Entwicklung des Tourismussektors. Als Ergebnis dieser Bemühungen hat sich in der Türkei laut Schätzungen der Weltbank das Pro-Kopf-Einkommen in weniger als zehn Jahren verdreifacht und die Armutsrate mehr als halbiert. Auf dieser Grundlage fand eine enorme wirtschaftliche Mobilisierung der türkischen Landbevölkerung sowie kleiner Unternehmer und gering verdienender Arbeitnehmer statt. Menschen vom Rand der Gesellschaft erhielten massenweise Zugang zu deren Mitte. Sogar die Außenpolitik wurde immer, wenn es möglich war, an den wirtschaftlichen Interessen der wachsenden Mittelklasse ausgerichtet (obwohl das Eingreifen in Syrien einen Wandel der außenpolitischen Prioritäten widerspiegelt).