Na jisté úrovni má samozřejmě pravdu. Dnešní svět je světem rychle se měnících proudů, kde určitý region jeden den vzkvétá a hned druhý den se jeho podniky ekonomicky hroutí, jako by je zasáhl hurikán Katrina. Jestliže je změna nevyhnutelná, musíme posílit pružnost našich ekonomik a připravit se na život s důsledky. Jiná možnost neexistuje. Proč tedy veřejnost tuto potřebu pružnosti neakceptuje, vždyť nakonec jde vlastně o samotnou podstatu ekonomické liberalizace? Potíž tkví v tom, že většina lidí není právě nadšena představou života ve světě nepřehlédnutelně rychlých změn. Většina lidí jsou otroci zvyku; dožadují se předvídatelnosti. Němečtí dělníci vyrábějící špičkové obráběcí stroje jsou pyšní na svůj um a nechtějí slyšet, že tutéž práci lze udělat za mnohem méně peněz v Polsku a na Slovensku.
Auf einer bestimmten Ebene hat er natürlich Recht. Unsere heutige Welt ist eine Welt sich schnell wandelnder Strömungen, in der eine Region heute blühen und gedeihen kann und ihre Fabriken morgen zusammenbrechen können, als wäre der Hurrikan Katrina über sie hinweggezogen. Wenn Wandel unvermeidbar ist, müssen wir unsere Volkswirtschaften flexibler machen und bereit sein, mit den Folgen zu leben. Eine andere Möglichkeit gibt es nicht. Warum also akzeptiert die Öffentlichkeit dieses Erfordernis der Flexibilität nicht, um die es bei einer marktbasierten wirtschaftlichen Liberalisierung letztendlich geht? Das Problem ist, dass die meisten Menschen nicht begeistert davon sind, in einer Welt zu leben, die sich derart rasant wandelt. Die meisten Menschen sind Gewohnheitstiere; die sehnen sich nach Vorhersagbarkeit. Die deutschen Arbeiter, die hochwertige Werkzeugmaschinen herstellen, sind stolz auf ihr Handwerk, und sie wollen es nicht hören, wenn man ihnen erklärt, dass dieselbe Arbeit in Polen oder der Slowakei deutlich billiger geleistet werden kann.