Vskutku, vstup do eurozóny v roce 2007, nejbližším možném termínu, byl povolen pouze Slovinsku. Estonsko a Litva se také ucházely, ale vstup jim byl odepřen. Na obou vysvětleních úpadku východní Evropy je něco pravdy. Jaký fenomén ale mají tato vysvětlení objasňovat? V regionu nedošlo k všeobecnému posunu k levici ani k pravici. Reformy, které jsou v jedné zemi pod palbou, v jiných zemích míří vpřed. Nicméně některé zásadní znaky jsou novým členům EU společné. Především ze sovětských dob zdědili nabobtnalé a neefektivní veřejné sektory, jež pro ně není snadné zredukovat a profesionalizovat.
Tatsächlich wurde nur Slowenien der Beitritt zum Eurogebiet 2007, dem frühestmöglichen Zeitpunkt, gestattet. Estland und Litauen haben sich ebenfalls beworben, wurden jedoch abgelehnt. An beiden Erklärungen für Osteuropas Rückfall ist etwas Wahres dran. Doch worum handelt es sich bei diesem Phänomen, das derartige Erklärungen erläutern sollen? Es gab keinen generellen Rechts- oder Linksruck in der Region. Reformen, die in einem Land scharf kritisiert werden, stellen in anderen weiterhin einen Leitfaden dar. Dennoch haben die jüngsten EU-Mitglieder einige Schlüsselmerkmale gemeinsam. Das wichtigste ist, dass sie den aufgeblasenen und ineffizienten öffentlichen Apparat aus der Sowjetzeit geerbt haben, dessen Verkleinerung und Professionalisierung ihnen einige Schwierigkeiten bereitet.