Vezměme si takzvanou křehkou pětku: Indii, Indonésii, Turecko, Brazílii a Jižní Afriku. Všem jsou společné slabiny nejen v ekonomice a politikách (dvojí deficit, jak fiskální, tak na běžném účtu, zpomalující růst a rostoucí inflace, hlemýždí strukturální reformy), ale i letošní prezidentské či parlamentní volby. Politickému či společenskému znejistění a občanskému neklidu čelí i další rozvíjející se ekonomiky – Ukrajina, Argentina, Venezuela, Rusko, Maďarsko, Thajsko a Nigérie. Tento seznam přitom nezahrnuje hrozivě nestabilní Blízký východ, kde se arabské jaro v Libyi a Egyptě proměnilo v zimu rozohněné nespokojenosti, občanská válka běsní v Sýrii a doutná v Jemenu a Irák, Írán, Afghánistán a Pákistán tvoří souvislý pás volatility.
Man denke etwa an die sogenannten „fragilen Fünf“: Indien, Indonesien, die Türkei, Brasilien und Südafrika. Allen sind nicht nur wirtschaftliche und politische Schwächen (Haushalts- und Leistungsbilanzdefizite, Wachstumsrückgang und Inflationsanstieg, schleppende Strukturreformen) gemein; alle stehen in diesem Jahr zudem vor Präsidentschafts- oder Parlamentswahlen. Viele andere Schwellenländer – die Ukraine, Argentinien, Venezuela, Russland, Ungarn, Thailand und Nigeria – sehen sich ebenfalls erheblichen politischen und/oder gesellschaftlichen Unsicherheiten und inneren Unruhen ausgesetzt. Die Liste lässt den gefährlich instabilen Nahen Osten außer Acht, wo der Arabische Frühling in Libyen und Ägypten einem Winter brodelnder Unzufriedenheit Platz gemacht hat. Bürgerkriege wüten in Syrien und schwelen im Jemen, und Irak, Iran, Afghanistan und Pakistan bilden einen durchgehenden Bogen der Volatilität.