Tento postup, již jihoafrické komisi pro trh práce původně před 20 lety navrhl profesor Sam Bowles z Massachusettské univerzity, zůstává nejpřesvědčivější tržní možností jak se vypořádat se strukturálním dědictvím apartheidu v podobě nezaměstnanosti. Kromě toho by se měly rozšířit místně spravované programy veřejné infrastruktury a komunitního zaměstnávání, u nichž se uplatňuje minimální mzda a základní pracovní standardy. Podpora příjmů domácností by měla jet po dvou kolejích: už dobře zavedených hotovostních transferech a základní záruce zaměstnání, která značně zaostává za potřebami. Aktivní intervence na trhu práce a zamýšlené veřejné služby na podporu zaměstnanosti by se měly utvářet jako partnerství veřejného a soukromého sektoru a stavět na prokázané úspěšnosti zavedených nezávislých iniciativ. Rovněž plánování, kontrola a financování odborného a učňovského školství vyžadují účinnou spolupráci mezi podnikatelskými skupinami, národní vládou a obcemi. Kromě těchto institucionálních reforem Jižní Afrika potřebuje svižnější investice do měst, městské infrastruktury a bydlení. Urbanizace je výrazným faktorem růstu produktivity a lepších životních podmínek. Jihoafrická města jsou stále rasově roztříštěná a prostorově neefektivní.
Diese ursprünglich vor 20 Jahren der südafrikanischen Arbeitsmarktkommission von Professor Sam Bowles von der University of Massachusetts vorgeschlagene Maßnahme ist nach wie vor die überzeugendste marktgestützte Alternative zur Bekämpfung der durch die Apartheid hinterlassenen strukturellen Arbeitslosigkeit. Darüber hinaus sollten lokal gesteuerte öffentliche Bauvorhaben und kommunale Beschäftigungsprogramme ausgeweitet werden, die dem Mindestlohn und grundlegenden Arbeitsstandards unterliegen. Die finanzielle Unterstützung der privaten Haushalte sollte zweispurig erfolgen: in Form bereits gut etablierter Geldtransfers und einer grundlegenden Arbeitslosenversicherung. Letztere bleibt bisher deutlich hinter den Anforderungen zurück. Aktive Eingriffe in den Arbeitsmarkt und die vorgesehene öffentliche Arbeitsverwaltung sollten als öffentlich-private Partnerschaften strukturiert werden, die auf den nachweislichen Erfolgen bestehender unabhängiger Initiativen aufbauen. In ähnlicher Weise erfordern Planung, Aufsicht und Finanzierung technischer und beruflicher Bildung eine wirksame Zusammenarbeit zwischen Wirtschaftsgruppen, der nationalen Regierung und den Kommunen. Über diese institutionellen Reformen hinaus braucht Südafrika verstärkte Investitionen in Stadtentwicklung, städtische Infrastruktur und Wohnungswesen. Die Urbanisierung ist ein entscheidender Faktor beim Produktivitätswachstum und der Verbesserung der Lebensqualität. Südafrikas Städte sind nach wie vor nach Rassenzugehörigkeit aufgeteilt und räumlich ineffizient strukturiert.