Evropa skutečně čelí závažným demografickým problémům, ale počet obyvatel nemá s mocí příliš silnou spojitost a předpovědi pádu Evropy mají dlouhou tradici nenaplněných věšteb. V 80. letech analytici hovořili o euroskleróze a ochromující malátnosti, a přece v dalších desetiletích Evropa předvedla působivý růst a institucionální rozvoj. Přístup EU k tomu jak sdílet moc, vypracovávat dohody a řešit spory pomocí několika komisí je sice možná frustrující a postrádá dramatičnost, ale pro řadu otázek v propojeném a vzájemně závislém světě je čím dál relevantnější. Mark Leonard, ředitel Evropské rady pro zahraniční vztahy, to vyjádřil takto: „Všeobecně se má za to, že evropská hodina uběhla a je pryč. Chybějící vize, rozpory, posedlost právními rámci, neochota uplatňovat vojenskou moc a zkornatělá ekonomika Evropy kontrastují se Spojenými státy, jež dominují světu ještě víc než Řím… Jenže problémem není Evropa, nýbrž naše zastaralé chápání moci.“ Americký politolog Andrew Moravcsik argumentuje podobně a tvrdí, že evropské státy, jednotlivě i společně, jsou vedle USA jediné, které dokážou „uplatňovat celosvětový vliv v celém spektru od ‚tvrdé‘ po ‚měkkou‘ moc.
Europa steht vor ernsten demografischen Problemen, doch korreliert die Bevölkerungsgröße nicht sonderlich stark mit der Macht, und Vorhersagen über den Niedergang Europas haben eine lange Tradition, ohne je eingetreten zu sein. In den 1980er Jahren sprachen die Analysten von der „Eurosklerose“ und einer lähmenden Malaise, doch in den folgenden Jahrzehnten zeigte Europa ein imponierendes Wachstum und eine beeindruckende institutionelle Entwicklung. Der Ansatz der EU zur Gewaltenteilung, Ausarbeitung von Verträgen und Konfliktlösung durch zahlreiche Ausschüsse kann frustrierend sein, und es mangelt ihm an Dramatik; in einer vernetzten und interdependenten Welt jedoch ist er für viele Probleme zunehmend relevant. Mark Leonard, Direktor des European Council on Foreign Relations, hat es so formuliert: „Laut herkömmlicher Weisheit ist die Stunde Europas gekommen und schon wieder vorbei. Sein Mangel an Visionen, seine Uneinigkeit, Fixierung auf rechtliche Rahmenbedingungen, mangelnde Bereitschaft, militärische Macht zu projizieren, und sklerotische Wirtschaft stehen im Gegensatz zu den USA, die noch dominanter sind, als es selbst das alte Rom war … Doch das Problem ist nicht Europa – es ist unser veraltetes Verständnis von Macht.“ Der amerikanische Politologe Andrew Moravcsik argumentiert in ähnlicher Weise, dass europäische Nationen, für sich allein und gemeinsam, als einzige Staaten mit Ausnahme der USA in der Lage seien, „im gesamten Spektrum von Hard Power und Soft Power globalen Einfluss auszuüben.