Rekordní sucha tohoto roku na Marshallových ostrovech, apokalyptické bouře v Karibiku a devastující povodně v Bangladéši a USA jsou toho důkazem. Jak nám nedávno připomenul Program OSN pro životní prostředí, i kdyby každá země dosáhla existujících cílů na redukci emisí do roku 2030, nebudeme schopní snížit oteplování pod 1,5° Celsius nad předindustriálními hodnotami – úroveň uznávaná Pařížskou dohodu, za kterou se stává dopad klimatická změny mnohem větší. Naše šance, abychom zůstali dokonce i na mnohem konzervativnějším – a nebezpečném – limitu 2° Celsia budou mizivé. Ignorovat tuto realitu znamená hazardovat s existenční budoucností mnoha ostrovních zemí, nemluvě o prosperitě globální ekonomiky. Bez prudkého nárůstu v globálních ambicích na redukce emisí do roku 2020 nebudeme schopni zachránit nejohroženější země světa. A pokud dojde ke změně klimatu, nebude vůči jeho dopadům imunní žádná země. Věci se naneštěstí výrazně zhorší, než dojde k jejich zlepšení. Proto musíme znásobit naši snahu o zvýšení odolnosti vůči efektům klimatu, kterým se nevyhneme, a řešit s tím spojené bezpečnostní následky.
Die Rekorddürre auf den Marshall-Inseln, die apokalyptischen Stürme in der Karibik und die verheerenden Überflutungen in Bangladesch und den USA in diesem Jahr belegen es. Wie das Umweltprogramm der Vereinten Nationen uns vor kurzem erinnert hat, werden wir es, selbst wenn jedes Land seine bisherigen Ziele zu Emissionsverringerung für 2030 einhält, nicht schaffen, die globale Erwärmung auf unter 1,5 °C über vorindustriellem Niveau zu begrenzen – die im Pariser Abkommen anerkannte Schwelle, ab welcher die Auswirkungen des Klimawandels deutlich steigen. Unsere Chancen, auch nur die konservativere – und gefährlichere – Grenze von 2 °C einzuhalten, sind gering. Vor dieser Realität die Augen zu verschließen ist ein Glücksspiel mit der künftigen Existenz vieler Inselstaaten, vom weltwirtschaftlichen Wohlstand gar nicht zu reden. Ohne deutlich ehrgeizigere Bemühungen zur Emissionssenkung bis 2020 werden wir es nicht schaffen, die weltweit gefährdetsten Länder zu retten. Und wenn der Klimawandel außer Kontrolle gerät, wird kein Land gegenüber seinen Auswirkungen immun bleiben. Leider wird sich die Lage noch deutlich verschlechtern, bevor sie sich wieder bessert. Darum müssen wir uns verstärkt bemühen, unsere Widerstandsfähigkeit gegen jene Klimaeffekte, die sich nicht vermeiden lassen, zu steigern, und uns den mit diesen Effekten verbundenen Folgen für die Sicherheitslage stellen.