Z dějinných důvodů a v zájmu práva se o zodpovědnost za zajištění úspěšnosti soudu dělí kambodžská vláda a mezinárodní společenství. Mají-li uspět, budou se muset vypořádat s několika zásadními výzvami. Zaprvé, na rozdíl od smíšených tribunálů ve Východním Timoru, Kosovu a Sieře Leone jsou mezinárodní soudci v menšině. („Supermajoritní“ hlasovací mechanismus zajistí, že ke stanovení rozsudku bude zapotřebí přinejmenším jednoho hlasu mezinárodního soudce.) Jsou dobré důvody pro to, aby smíšené tribunály měly výraznou národní složku. Toto uspořádání nicméně působí obzvláštní nesnáze v zemi, kde je už dlouho zpochybňována kvalita a nezávislost soudního rozhodování. Zadruhé, délka doby, která uběhla od spáchání zločinů – v některých případech přes 30 let –, značně přesahuje časovou vzdálenost u srovnatelných řízení.
Aus historischen Gründen und von Gesetzes wegen teilen sich die kambodschanische Regierung und die internationale Gemeinschaft die Verantwortung, dieses Gericht zu einem Erfolg werden zu lassen. Dazu müssen sie mehrere große Herausforderungen meistern. Erstens sind internationale Richter, anders als bei den Hybridgerichten in Osttimor, im Kosovo und in Sierra Leone, in der Minderheit. (Ein Abstimmungsmechanismus mit einer „qualifizierten Mehrheit“ stellt sicher, dass die Stimme mindestens eines internationalen Richters benötigt wird, um zu einem Urteil zu gelangen.) Es gibt gute Gründe dafür, warum gemischte Tribunale einen beträchtlichen nationalen Anteil haben sollten. Trotzdem stellt diese Vereinbarung ein Land, in dem die Qualität und Unabhängigkeit richterlicher Entscheidungen lange angezweifelt wurden, vor eine besondere Herausforderung. Zweitens überschreitet die Zeitspanne, die seit den Verbrechen vergangen ist – in einigen Fällen über 30 Jahre –, bei weitem die Dauer anderer vergleichbarer Verfahren.