Jenže politiky uskutečňované v posledních letech nenechaly žádný prostor pro nehmotné hodnoty – nestabilní politické prostředí, geopolitické otřesy či stoupající rizika na finančních trzích –, které mohou směřování modelů narušit. Jak předvedla finanční krize roku 2008, běžné rozložení rizika bylo u prognóz k ničemu. Keynes neúnavně prohlašoval, že měnová politika ztrácí účinnost, pokud je nejistota taková, že se jí daří destabilizovat očekávání spotřebitelů a investorů. Mnohé centrální banky na to bohužel zapomněly. Japonská, britská i Evropská centrální banka lnou u svých politik k dosti rigidním pravidlům.
Die Maßnahmen, die in den vergangenen Jahren verfolgt wurden, haben jedoch keinen Raum für Immaterielles gelassen – ein instabiles politisches Umfeld, geopolitische Erschütterungen oder steigende Risiken an den Finanzmärkten – das Modelle vom Kurs abbringen kann. Die Finanzkrise 2008 hat gezeigt, dass sich die Hypothese der Normalverteilung von Risiken als unbrauchbar für Prognosen erwiesen hat. Keynes wurde nie müde vorzubringen, dass die Geldpolitik unwirksam wird, wenn die Unsicherheit so groß ist, dass die Erwartungen der Konsumenten und Investoren ins Wanken geraten. Das ist bei vielen Zentralbanken leider in Vergessenheit geraten. Die Bank of Japan, die Bank of England und die Europäische Zentralbank beschränken sich alle auf eher starre geldpolitische Regeln.