Kromě několika výjimek si země, kde získala vrch ekonomická technokracie vzdělaná v USA, vedly hůř než před nástupem 80. let. Jako kardinální důkaz zřetelně vystupují nefunkční a stagnující ekonomiky Latinské Ameriky, kde Washingtonský konsenzus přijali za svůj více než kde jinde. K největšímu rozvoji v posledních letech docházelo v oblastech, jako je Čína a Vietnam, kde západní ekonomické názory, pokud vůbec byly zvažovány, podlehly v souboji s praktičtěji zaměřenými zákonodárci. Není hádankou, proč nás ekonomika zklamala, nýbrž proč si ekonomové byli tak přehnaně sebejistí. Vždyť mnohé z Washingtonského konsensu nelze vyvodit z řádné ekonomické analýzy. Každý postgraduální student ekonomie ví, že od deregulace, privatizace a liberalizace obchodu nelze očekávat hospodářské přínosy, aniž by byl splněn dlouhý seznam nepravděpodobných okolností. Navíc v ekonomické teorii není nic, co by hospodářské technokraty mělo vést k přesvědčení, že angloamerické instituce správy obchodních společností či ,,pružné trhy práce", abychom zvolili jen dva příklady, jsou v porovnání s firmami ovládanými po německém vzoru zevnitř a institucionalizovanými pracovními trhy zdrojem hospodářské výkonnosti na jednoznačně vyšší úrovni. Při důkladnějším přezkoumání zjišťujeme, že to, co platilo za nejmodernější myšlení o hospodářské politice, se zakládalo na některých nahrubo vytvořených empirických pravidlech.
Bis auf wenige Ausnahmen verschlechterte sich die wirtschaftliche Situation in den Ländern, wo die ökonomische Technokratie nach dem Muster der USA die Oberhand gewann. Vor allem die stockenden und stagnierenden Volkswirtschaften Lateinamerikas, die sich den Washington-Konsens mehr als alle anderen zu Eigen machten, sind hier an vorderster Stelle zu erwähnen. Die größten Entwicklungsfortschritte waren in den letzten Jahren nämlich in China und Vietnam zu verzeichnen, wo westliche Wirtschaftstheorien, sofern man sie überhaupt anwandte, von praxisorientierten Politikern verdrängt wurden. Die Frage ist nun weniger ,,warum die Wirtschaft nicht so funktionierte", sondern vielmehr ,,warum die Ökonomen so übertrieben zuversichtlich waren?" Schließlich ist der Washington-Konsens über weite Strecken nicht aus korrekter ökonomischer Analyse abzuleiten. Jeder Absolvent eines Wirtschaftsstudiums weiß, dass Deregulierung, Privatisierung und Handelsliberalisierung nicht automatisch wirtschaftlichen Nutzen generieren, ohne dass vorher zahlreiche schwierige Voraussetzungen erfüllt sind. Außerdem gibt es in der Wirtschaftstheorie keinen Anhaltspunkt dafür, dass angloamerikanische Institutionen wie jene der ,,Corporate Governance" oder ,,flexible Arbeitsmärkte", um nur zwei Beispiele zu nennen, zu eindeutig besserer Wirtschaftsleistung führen sollen, als Insider-Kontrollsysteme oder institutionalisierte Arbeitsmärkte deutscher Prägung. Bei genauerer Betrachtung zeigt sich, dass so mancher moderne Denkansatz in der Wirtschaftspolitik auf einigen groben Faustregeln beruht.