V naší společnosti však neexistují mechanismy jak nadbytečnost měnit ve volný čas. To mě přivádí zpět k ludditům. Ti tvrdili, že vzhledem k tomu, že stroje jsou levnější než dělníci, jejich zavádění stlačí mzdy. Zastávali se řemeslné dovednosti oproti nízké ceně. Nejpřemýšlivější z nich chápali, že spotřeba závisí na reálném příjmu a že snižování reálných příjmů ničí podniky. Především ale chápali, že řešení problémů vyvolávaných stroji nepřinesou všeléky volných trhů.
Doch in unserer Art von Gesellschaft bestehen keine Mechanismen zur Umwandlung von Arbeitslosigkeit in Freizeit. Das bringt mich wieder zu den Ludditen. Sie behaupteten, die Einführung von Maschinen würde die Löhne verringern, weil Maschinen billiger als Arbeitskräfte wären. Ihr Argument lautete Fähigkeit gegen Wohlfeilheit. Doch den Klügeren unter ihnen war klar, dass Verbrauch abhängig von Realeinkommen ist und dass die Senkung der Realeinkommen das Geschäft ruiniert. Vor allem verstanden sie, dass die Lösung der von den Maschinen geschaffenen Probleme nicht in Laissez-faire-Patentrezepten gefunden werden konnte.