Pro Poláky a další lidi z Východu naopak představoval hrozbu imperialismus sovětský – kterážto hrozba se záhy naplnila v podobě rozdrcení Pražského jara Brežněvem. Zatímco ti první chtěli revoluci, ti druzí nepožadovali nic jiného – byť s o nic menší smělostí –, než aby státní orgány dodržovaly zákon. „Noviny lžou!“ křičeli demonstranti ve Varšavě a pálili stranický tisk.
Für die Polen und anderen im Osten war die Bedrohung der Sowjetimperialismus – eine Bedrohung, die in der Niederschlagung des Prager Frühlings durch Breschnew nur allzu bald Realität werden sollte. Während Erstere die Revolution wollten, verlangten Letztere nur – was um nichts weniger waghalsig war –, dass die Behörden sich an das Gesetz halten sollten. „Die Presse lügt!“, riefen die Demonstranten in Warschau und verbrannten von der Partei kontrollierte Zeitungen.