Budeme „stárnout důstojně“, anebo kapitál a instituce nezvládnou na nerovnost vhodně reagovat? U zdrojů a energie panuje silná touha odklonit investice k nízkouhlíkovým zdrojům, ale zdá se, že celkové investice do všech forem energií sotva drží krok s potřebami. Dokáže svět najít cenově přijatelnou, odolnou a schůdnou cestu ke klimatické stabilitě? Jaká dynamika se rozehraje mezi těmi, kdo kritické zdroje mají, a těmi, kdo je nemají? Konečně tempa hospodářského růstu se podle všeho normalizují a stoupající zadlužení a úvěry se mohou vyvinout v napjaté bilance.
Werden wir „in Würde altern“ oder werden Kapital und Institutionen beim Abbau sozialer Spannungen versagen? Im Bereich Ressourcen und Energie ist zwar der Wunsch zu erkennen, vor allem in klimaschonende Energiequellen zu investieren, die Investitionen in alle Energieformen können jedoch kaum mit dem wachsenden Bedarf schritthalten. Findet die Welt einen bezahlbaren, krisenfesten und gangbaren Weg zur Klimastabilität? Welche Dynamik entsteht zwischen denen mit kritischen Ressourcen und denen ohne? Schließlich scheinen sich die Wachstumsraten zu normalisieren und der zunehmende Verschuldungsgrad könnte künftige die Bilanzen belasten.