Vývojově se tyto dvě podmínky vytvářejí zcela stejným způsobem. Mezi pozdním dětstvím a střední pubertou, dochází ke zlepšení, jinými slovy ke snížení počtu chyb u obou těchto pokusů s odlišným zadáním. Pokud porovnáte tyto dvě poslední skupiny, to je skupina adolescentů a skupina dospělých, dojdeme k zajímavému poznatku, protože v případě zadání bez ředitele se výsledky u dospělých nezlepšují. Jinými slovy, všechny funkce potřebné k tomu, abyste si pamatovali pravidlo a použili ho při plnění úkolu, jsou plně rozvinuté do období střední adolescence. Avšak při pohledu na poslední dvě šedé řádky vidíte významné zlepšení u zadání s ředitelem v období mezi střední adolescencí a dospělostí. Znamená to, že schopnost brát v úvahu pohled někoho jiného při našem průběžném jednání, což je mimochodem věc, kterou děláme v našem každodenním životě stále, se v průběhu dospívání rozvíjí až do pozdní adolescence.
Entwicklungsmäßig entstehen beide Bedingungen in genau der gleichen Weise. Zwischen später Kindheit und mittlerer Adoleszenz gibt es eine Verbesserung, bzw. eine Reduktion von Fehlern in beiden dieser Studien, unter beiden Bedingungen. Aber wenn man die beiden letzten Gruppen vergleicht, die Mittlere-Adoleszenz-Gruppe und die Erwachsenengruppe, wird es wirklich interessant, denn dort gibt es keine anhaltende Verbesserung unter der Ohne-Regisseur-Bedingung. Anders gesagt, alles, was Sie brauchen, um an die Regel zu denken und sie anzuwenden, scheint bis zur mittleren Adoleszenz voll entwickelt. Wenn man dagegen die letzten beiden grauen Balken betrachtet, gibt es noch eine deutliche Verbesserung in der Regisseur-Bedingung zwischen mittlerer Adoleszenz und Erwachsenenalter. Dies bedeutet, dass die Fähigkeit, die Perspektive eines anderen zu berücksichtigen, um Verhalten zu steuern, - was wir im Alltag immerzu tun - sich in der mittleren bis späten Jugend weiterentwickelt.