Zapojme posledního diktátora v Evropě do dění ŠTRASBURK – Evropská unie nedávno zahájila politiku „konstruktivního angažmá“ s Běloruskem. Už bylo načase. Do té doby byla politikou EU izolace Běloruska, které samo o izolaci usilovalo. Tato politika nedosáhla téměř ničeho s výjimkou posílení autoritativního vůdce této země, prezidenta Alexandra Lukašenka. Nyní tedy vedoucí představitelé EU opožděně a poněkud zdráhavě akceptovali, že chtějí-li podpořit reformy v Bělorusku a stáhnout tuto zemi z těsné oběžné dráhy kolem Ruska, potřebují s Lukašenkem jednat pragmaticky. Toto pochopení neznamená, že by Evropa měla zavírat oči před povahou Lukašenkova režimu. Členské země EU právem znepokojuje stav lidských práv v zemi, které někteří lidé přezdívají „Kuba východu“.
Europas letzter Diktator soll aus der Kälte kommen STRAßBURG – Die Europäische Union hat unlängst eine Politik des „konstruktiven Dialogs“ mit Weißrussland eingeschlagen. Keinen Augenblick zu früh. Vorher bestand die Strategie der EU in einer Isolierung Weißrusslands, das selbst nach Isolation strebte. Abgesehen von einer Rückenstärkung für den autoritären Führungskopf des Landes, Präsident Alexander Lukaschenko, führte diese Politik zu so gut wie nichts. Mit Verspätung und einigermaßen zögerlich haben die Oberhäupter der EU nunmehr akzeptiert, dass sie pragmatisch mit Lukaschenko verfahren müssen, wenn sie Reformen in Weißrussland fördern und das Land aus seiner nah um Russland kreisenden Umlaufbahn bewegen wollen. Diese Erkenntnis bedeutet nicht, dass Europa das Wesen der Herrschaft Lukaschenkos wissentlich ignorieren sollte. EU-Mitglieder sind mit Recht über die Menschenrechte an einem Ort besorgt, der von einigen „das Kuba des Ostens“ genannt wird.