Zdá se, že chceme obojí: chceme, aby láska byla šílená, a chceme, aby trvala celý život. To zní hrozně. (smích) Abychom to sladili, musíme buď změnit svoji kulturu, nebo svoje očekávání. Představte si, kdybychom všichni byli v oblasti lásky méně pasivní. Kdybychom byli asertivnější, tolerantnější, laskavější, a místo toho, abychom "do toho spadli", bychom se své role ve vztahu ujali. Vím, že je to smělá prosba, ale já vlastně nejsem první, kdo to navrhuje. Lingvisté Mark Johnson a George Lakoff ve své knize "Metafory, kterými žijeme" předkládají opravdu zajímavé řešení tohoto dilematu, a to změnit naše metafory. Tvrdí, že metafory skutečně utvářejí způsob, jakým vnímáme svět. A že mohou dokonce sloužit jako vodítko k budoucím činům, jako sebenaplňující proroctví.
Es scheint, als wollten wir beides: Liebe, die sich wie Wahnsinn anfühlt und ein Leben lang andauert. Das klingt schrecklich. (Lachen) Um das in Einklang zu bringen, müssen wir entweder unsere Kultur oder unsere Erwartungen verändern. Stellen Sie sich vor, wir wären in der Liebe weniger passiv; wir wären selbstbewusster, aufgeschlossener, großzügiger und würden statt "falling in love" [in Liebe fallen] "stepping into love" [in die Liebe eintreten] sagen. Ich weiß, das ist viel verlangt, aber ich bin nicht die Erste, die das vorschlägt. In ihrem Buch "Leben In Metaphern" schlagen die Linguisten Mark Johnson und George Lakoff eine sehr interessante Lösung für dieses Dilemma vor: unsere Metaphern zu verändern. Sie erklären, dass Metaphern unser Erlebnis der Welt formen, und unseren künftigen Handlungen als Leitfaden dienen können, wie eine selbsterfüllende Prophezeihung.