Ve většině případů je však třeba si uvědomit, co jsou vlastně zač: staré otřepané předsudky, jejichž cílem je vytěsnit neoblíbenou minoritu z většinové společnosti. Islamistické násilí jen přispívá k rozněcování politiky nenávisti a strachu. Mnozí západní bojovníci v takzvané válce proti islámu nejsou nic jiného než soudobí zastánci trestu pro kapitána Dreyfuse. Nic z toho neomlouvá podlá vyjádření Kena Livingstona ani dalších jemu podobných. V levicovém antisemitismu je stejný jed jako v jeho pravicové odrůdě. Role Izraele v západní politické debatě ale ukazuje, jak se předsudky mohou přesouvat z jedné skupiny na druhou, přičemž stěžejní emoce zůstává naprosto stejná. Život s nejistotou Často mi nešlo do hlavy, proč Karl Popper zakončil vzrušující závěr prvního dílu knihy Otevřená společnost a její nepřátelé touto větou: „Musíme jít dál do neznáma, nejistoty a nebezpečí a s veškerým svým rozumem usilovat jak o bezpečí, tak o svobodu." Cožpak svoboda nestačí?
Aber in den meisten Fällen sollten sie besser als das erkannt werden, was sie sind: abgestandene alte Vorurteile, mit denen eine unpopuläre Minderheit aus der Gesamtgesellschaft ausgeschlossen werden sollen. Durch die islamistische Gewalt wird diese Politik der Angst und des Hasses nur verstärkt. Viele westliche Krieger in diesem so genannten Krieg gegen den Islam sind letztlich nichts anderes als unsere eigenen modernen Dreyfus-Gegner. Nichts davon entschuldigt allerdings die abscheuliche Sprache von Livingstone und anderen seiner Art. Antisemitismus von links ist genau so zersetzend wie die rechte Variante. Aber die Rolle Israels in der politischen Debatte des Westens zeigt, wie Vorurteile von einer Gruppe zur anderen verschoben werden können, während die zugrunde liegenden Gefühle genau die gleichen bleiben. Leben mit der Unsicherheit Ich habe mich oft gefragt, warum Karl Popper den dramatischen Abschluss des ersten Bandes von Die offene Gesellschaft und ihre Feinde mit dem Satz enden lässt: „Wir müssen ins Unbekannte, ins Ungewisse, ins Unsichere weiterschreiten und die Vernunft, die uns gegeben ist, verwenden, um, so gut wir es eben können, für beides zu planen: für Sicherheit und Freiheit." Ist Freiheit nicht genug?