V důsledku toho se Francouzská demokratická konfederace práce (CFDT), což je hlavní odborová centrála, obrátila proti vládě a vynutila si další kolo jednání. Philippe nakonec svůj návrh stáhl pod podmínkou, že do tří měsíců začne tuto finanční otázku řešit zvláštní konference. Úkol je dnes jasný. Vláda musí překonat odpor k širšímu reformnímu balíku, aniž by ustoupila ze zásad univerzality a rovnosti. V otázce přechodného období konstatovala, že nová ustanovení se budou týkat pouze zaměstnanců narozených v roce 1975 a později. Zároveň souhlasila s výjimkami pro předčasné odchody do důchodu u osob vykonávajících náročná a nebezpečná povolání a možná nabídne dodatečné kompenzace učitelům a několika dalším skupinám. Žádná z těchto změn reformní program nezjednoduší; jsou ovšem nezbytné. Rozsáhlejší krize kolem penzijní reformy odráží dlouhodobá štěpení uvnitř francouzské společnosti. Současný konflikt vykazuje rysy obvyklého střetu mezi těmi, kdo nesou zodpovědnost za reformu stávajících institucí, a lidmi bojujícími za zachování svých údajně nezadatelných práv. Zároveň odhaluje roztržku na levici mezi odborovými centrálami, které reformní návrhy šmahem odmítají, a odbory otevřenými jednání.
Deshalb hat sich der Französische Demokratische Gewerkschaftsbund (CFDT) der Regierung widersetzt und eine weitere Verhandlungsrunde erzwungen. Schließlich zog Philippe seine Forderung unter der Bedingung zurück, dass das Finanzierungsthema innerhalb von drei Monaten durch eine Spezialkonferenz behandelt wird. Die Herausforderung ist nun klar: Ohne die Prinzipien der Universalität und Gleichheit aufzugeben, muss die Regierung die Gegner des Reformpakets an Bord holen. Zum Thema der Übergangsperiode gab sie bekannt, dass die neuen Richtlinien nur auf Arbeitnehmer zutreffen sollen, die im Jahr 1975 oder später geboren wurden. Außerdem hat sie Ausnahmen für den vorzeitigen Ruhestand für Menschen in gefährlichen und schwierigen Arbeitsbedingungen zugesagt, und vielleicht lässt sie sich auch auf zusätzliche Ausgleichsmaßnahmen für Lehrer und einige andere Gruppen ein. Keine dieser Änderungen wird das Reformprogramm vereinfachen, aber sie sind nötig. Diese große Krise bei der Rentenreform spiegelt auch traditionellen Gräben in der französischen Gesellschaft wider. Teil des aktuellen Konflikts ist die übliche Konfrontation zwischen jenen, die für die Reform der bestehenden Institutionen verantwortlich sind, und jenen, die für die Bewahrung ihrer Besitzstände kämpfen. Außerdem hat sie eine Spaltung der Linken ans Licht gebracht – nämlich zwischen den Gewerkschaften, die die Reform generell ablehnen, und jenen, die für Verhandlungen offen sind.