Skupina G-20 samozřejmě správně zdůrazňuje, jak důležité je uspokojení těchto potřeb a kolika lidem by to přineslo prospěch. Více než 69% obyvatel subsaharské Afriky například nemá přístup k elektřině; 65% obyvatel jižní Asie nemá přístup k obyčejným latrínám a 40% venkovského obyvatelstva Latinské Ameriky a Karibiku nemá přístup k silnicím sjízdným za každého počasí. Také ovšem víme, že prosazování investic do infrastruktury vyžaduje víc než jen peníze. V některých zemích totiž výdaje do infrastruktury znamenají obrovský přínos pro růst, zatímco v jiných nemají téměř žádný výsledek.
Dabei hat die G-20 zweifelsohne recht, wenn sie betont, wie wichtig es für so viele Menschen sei, dass dieser Bedarf erfüllt wird. Zum Beispiel haben mehr als 69 Prozent der Bevölkerung südlich der Sahara keine Stromversorgung, 65 Prozent der Menschen in Südasien haben keinen Zugang zu einfachen Toiletten mit Sickergrube und 40 Prozent der Landbevölkerung in Lateinamerika und der Karibik verfügen nicht über wetterfeste Straßen. Aber wir wissen auch, dass eine Förderung der Infrastrukturinvestition mehr braucht als Geld. Einige Länder ziehen erhebliche Wachstumsvorteile aus ihren Infrastrukturausgaben, während andere keine Rendite verzeichnen können.