Jednou z jejich priorit je napadat centrální banku a nařčeními, jež připomínají obvinění z éry stalinismu, očerňovat jejího guvernéra Leszka Balcerowicze, věhlasného otce polské ekonomické transformace. Tolik o „velké čtveřici“ zemí v regionu. Špatné zprávy však přicházejí i z menších zemí, včetně pobaltských států. Scéna napříč střední a východní Evropou je téměř všeobecně skličující. Když se tak mnoho kazí najednou, je lákavé hledat společnou příčinu. Jedním často citovaným faktorem je „reformní únava“. Za pouhých 15 let tyto země přešly od centrálního plánování a ekonomické zaostalosti k „normálním“ tržním hospodářstvím s působivým růstem HDP. Překotné změny jsou ovšem vždycky vysilující a ne všichni si polepšili.
Eine ihrer Prioritäten ist es, die Zentralbank anzugreifen und ihren Präsidenten, Leszek Balcerowicz, den symbolischen Vater des polnischen Wirtschaftsumbaus, mit Beschuldigungen zu verleumden, die wie ein Echo aus stalinistischen Zeiten klingen. So viel zu den „vier großen“ Ländern der Region. Doch auch aus den kleineren Ländern sind schlechte Neuigkeiten zu vermelden, einschließlich der baltischen Staaten. Überall in Mittel- und Osteuropa bietet sich fast derselbe deprimierende Anblick. Wenn so vieles gleichzeitig schief läuft, ist die Versuchung groß, nach einer gemeinsamen Ursache zu suchen. Ein Faktor, der häufig angeführt wird, ist die „Reformmüdigkeit“. In kaum 15 Jahren haben diese Länder staatliche Planung und wirtschaftliche Rückständigkeit hinter sich gelassen und sich zu „normalen“ Marktwirtschaften mit beeindruckendem BIP-Wachstum entwickelt. Doch ist ein schneller Wandel immer zermürbend, und nicht alle standen am Ende besser da.