A až se čínská výroba přesune do méně přístupných provincií, budou zdokonalená infrastrukturální napojení na mezinárodní trhy přesně odpovídat rozvojovým potřebám země. Není však BRI jen reklamním kouřem bez investičního ohně? Podle deníku Financial Times investice do Siovy iniciativy v loňském roce klesly, což vyvolalo pochybnosti o tom, zda se podnikatelské subjekty angažují v projektu stejně výrazně jako vláda. Z Čchung-čchingu odjíždí každý týden do Německa pět plně naložených nákladních vlaků, ale zpět se vrací pouze jeden plně naložený vlak. Doprava zboží z Číny do Evropy po souši je stále dvakrát dražší než námořní obchod. Jak uvádí Financial Times, BRI „je bohužel spíše obecná politická vize než praktický investiční plán“. Navíc hrozí nebezpečí dluhů a nesplacených úvěrů z projektů, které se stanou provozně nerentabilními, a bezpečnostní konflikty by zase mohly komplikovat projekty překračující hranice tolika suverénních států. Indie nemá radost z posilování čínské přítomnosti v Indickém oceánu a Rusko, Turecko a Írán prosazují vlastní agendu ve střední Asii.
Und da die chinesische Fertigung in weniger leicht erreichbare Provinzen abwandert, kommt die verbesserte Anbindung der Infrastruktur an internationale Märkte den Entwicklungsbedürfnissen Chinas entgegen. Aber handelt es sich bei der BRI nun eher um Marketing als um handfeste Investitionsvorhaben? Laut Financial Times, waren die Investitionen in Xis Initiative im letzten Jahr rückläufig, wodurch Zweifel entstanden, ob die Unternehmen ebenso engagiert sind wie die Regierung. Fünf vollbeladene Züge verlassen Chongqing jede Woche in Richtung Deutschland, aber nur ein voller Zug kehrt zurück. Der Transport von Gütern über Land von China nach Europa ist immer noch doppelt so teuer wie der Handel auf dem Seeweg. Die FT formuliert es so: „Leider handelt es sich bei der BRI weniger um einen praktischen Investitionsplan als um eine allgemeine politische Vision.“ Überdies besteht die Gefahr der Verschuldung und nicht bedienter Kredite aus Projekten, die sich wirtschaftlich als „Fass ohne Boden“ erweisen. Auch Sicherheitskonflikte könnten grenzübergreifende Projekte erschweren. Indien ist mit einer umfangreicheren chinesischen Präsenz im Indischen Ozean nicht glücklich und Russland, die Türkei und der Iran verfolgen in Zentralasien jeweils ihre eigene Agenda.