V Evropě však prezident Bundesbanky Jens Weidmann kritizoval ECB, že překročila mandát, když zavedla program „přímých měnových transakcí“, skrz nějž hodlá Draghi splnit svůj slib, že zaručí přežití eura. V důsledku toho představují otázky o roli měnové politiky a o nezávislosti a zodpovědnosti centrálních bank, které se kdysi omezovaly na rozředěné akademické diskuse, nedílnou součást široké politické debaty. Centrální bankéři by se však neměli snažit definovat jediný přístup, ale spíš by si měli klást za cíl rozvíjet individualizované přístupy v rámci ortodoxní měnové politiky, která se točí kolem cenové stability a nezávislosti. Například mandát Fedu stanovuje, že cenovou stabilitu lze otevřeně navázat na aktivní podporu růstu HDP a zaměstnanosti; pro BoE a ECB to zase může být podmínka pro dosažení širšího cíle v podobě trvale udržitelného růstu a zaměstnanosti. Dokud politici dodržují pravidlo nevměšování se – přinejmenším veřejně –, lze centrální banky považovat za neovlivněné politickými zájmy. Když BOJ názorně ukázala, že agresivní tvorba peněz je legitimní přístup v boji proti deflaci, porušila tím dříve posvátné konvence.
In Europa hat Bundesbankpräsident Jens Weidmann die EZB jedoch dafür kritisiert, ihr Mandat durch ihre „direkten monetären Transaktionen“ zu überschreiten, mit denen Draghi gemäß seinem Versprechen das Überleben des Euro garantieren will. Somit werden nun Fragen über die Rolle der Geldpolitik und die Unabhängigkeit und Rechenschaftspflicht von Zentralbanken, die einst auf seltene akademische Diskussionen beschränkt waren, allgemein diskutiert. Doch anstatt einen einheitlichen Ansatz finden zu wollen, sollten die Zentralbankchefs versuchen, individuelle Ansätze innerhalb des orthodoxen geldpolitischen Rahmens zu entwickeln, der vor allem Preisstabilität und Unabhängigkeit vorgibt. Beispielsweise diktiert das Mandat der Fed, dass die Preisstabilität explizit mit der aktiven Unterstützung des BIP-Wachstums und der Beschäftigung verbunden werden kann. Für die BoE und die EZB kann sie eine Bedingung sein, um die größeren Ziele nachhaltiges Wachstum und Beschäftigung zu erreichen. Solange sich die Politiker an das Prinzip der Nichteinmischung halten – zumindest öffentlich – werden die Zentralbanken den Eindruck vermitteln, nicht an politische Interessen gebunden zu sein. Indem die BOJ demonstriert hat, dass die aggressive Geldproduktion ein legitimer Weg zur Bekämpfung der Deflation ist, hat sie mit zuvor hochheiligen Konventionen gebrochen.