Oni mu pak dávali lekce z demokratické teorie, zatímco on jim udílel taktické rady. Když se za snahy prakticky všech patnácti republik vymanit se z okovů pomalu rozpadal Sovětský svaz, Jelcin získal vedoucí úlohu v té největší – Ruské federaci –, takže se octl v taktickém spojenectví s bojovníky za nezávislost na Ukrajině, v pobaltských státech a v Gruzii. V červnu 1991, po potlačení řady útoků na jeho vedoucího postavení, se stal prvním voleným prezidentem Ruska; skutečná moc mu do rukou přešla až dva měsíce nato, po neúspěšném puči konzervativců snažících se zabránit rozpadu Sovětského svazu proti Gorbačovovi v srpnu 1991. Pro většinu lidí na Západě a mnoho Rusů nadešel největší okamžik jeho kariéry 19. srpna onoho roku, kdy stál na tanku před ruským parlamentem a vzepřel se zastáncům tvrdé linie, kteří uchvátili moc. Ani samotný Jelcin ovšem nikdy nedokázal zcela odhodit intelektuální okovy minulosti.
Sie erteilten ihm Unterricht in Demokratietheorie, während er ihnen taktische Ratschläge gab. Während die Sowjetunion immer weiter zerfiel, wobei im Grunde alle 15 Republiken an der Leine zerrten, gewann Jelzin die Macht über die größte Republik, die Russische Föderation, was ihn in ein taktisches Bündnis mit Unabhängigkeitskämpfern in der Ukraine, den Baltischen Staaten und Georgien brachte. Im Juni 1991 wurde er, nachdem er eine Reihe von Angriffen auf seine Führung abgewehrt hatte, der erste gewählte Präsident Russlands. Zwei Monate später, nach dem gescheiterten Putsch gegen Gorbatschow im August 1991 durch Konservative, die den Zerfall der Sowjetunion verhindern wollten, fiel ihm echte Macht in die Hände. Für die meisten Menschen im Westen und für viele Russen war am 19. August jenes Jahres seine Glanzstunde gekommen, als er auf einem Panzer vor dem russischen Parlament stand und den Hardlinern, die die Macht ergriffen hatten, die Stirn bot. Doch gelang es Jelzin selbst nie, die intellektuellen Fesseln der Vergangenheit vollständig abzustreifen.