I deset let po krizi je stále zapotřebí řešit přetrvávající ekonomické slabiny. To znamená především připustit, že hodnotu společně determinují firmy, zaměstnanci, strategické veřejné instituce i organizace občanské společnosti. Způsob, jímž na sebe tito rozmanití aktéři vzájemně působí, pak určuje nejen tempo hospodářského růstu, ale i otázku, zda je tento růst tažený inovacemi, inkluzivní a trvale udržitelný. Teprve až si uvědomíme, že obsahem hospodářské politiky musí být nejen vyspravování ekonomiky, když se něco porouchá, ale i aktivní utváření a spoluvytváření trhů, můžeme tuto krizi ukončit. Cesta Edmunda Phelpse Letošní laureát Nobelovy ceny za ekonomii Edmund Phelps je ve svém oboru gigantem.
Ein Jahrzehnt nach der Krise bleibt die Notwendigkeit, sich anhaltender wirtschaftlicher Schwächen anzunehmen. Das heißt in erster Linie einzuräumen, dass Wert kollektiv von Unternehmen, Arbeitnehmern, strategischen öffentlichen Institutionen und zivilgesellschaftlichen Organisationen bestimmt wird. Die Art und Weise, wie diese verschiedenen Akteure interagieren, bestimmt nicht nur die Geschwindigkeit des Wirtschaftswachstums, sondern auch, ob Wachstum innovationsorientiert, inklusiv und nachhaltig ist. Nur wenn wir erkennen, dass es in der Politik genauso um aktive Gestaltung und Mitgestaltung von Märkten geht, wie um Problemlösungen, wenn dort etwas schiefläuft, können wir diese Krise zu einem Ende bringen. Edmund Phelps’ Werdegang Der Preisträger des diesjährigen Nobelpreises für Ökonomie, Edmund Phelps, ist eine Koryphäe auf seinem Gebiet.