A z Hnutí pomalého jídla vyrostlo něco, čemu se říká Hnutí pomalých měst, jež začalo v Itálii, avšak rozšířilo se po Evropě i za její hranice. A zde města začala přemýšlet, jak organizovat městskou krajinu, aby byli lidé povzbuzeni zpomalit, cítit vůni růží a být v kontaktu z ostatními. Mohou omezit dopravu, přidat lavičky, nebo parky. A někdy tyhle změny přidají něco víc než jen souhrn částí, protože si myslím, když Pomalé město se oficiálně stane Pomalým městem, je to něco jako filozofické přiznání. Říká to celému světu a lidem v tomto městě, že věříme, že ve 21. století, má pomalost svou roli. Domnívám se, že v oblasti medicíny jsou někteří lidé mimo se svou mentalitou "rychle uzdravit", kterou naleznete v tradiční medicíně. A miliony lidí na světě se obracejí k doplňkové a alternativní formě medicíny, která má sklon klepat na dveře pomaleji, něžněji a více holistickou formou léčení.
Und aus der Slow-Food-Bewegung hat sich in Italien eine Slow-Cities-Bewegung entwickelt, die sich in Europa und darüber hinaus ausgebreitet hat. Und dabei haben Städte begonnen zu überdenken, wie urbane Strukturen angelegt sein sollten, damit die Leute ermutigt werden, langsamer zu werden, an Rosen zu riechen und Beziehungen zueinander aufzubauen. Zum Beispiel schränken sie den Verkehr ein oder stellen Bänke auf oder schaffen Grünflächen. Diese Veränderungen sind am Ende mehr als die Summe ihrer Teile, denn wenn eine Slow City offiziell eine Slow City wird, ist das wie eine philosophische Erklärung. Sie verkündet dem Rest der Welt und den Anwohnern der Stadt, dass wir glauben, im 21. Jahrhundert spielt Langsamkeit eine wichtige Rolle. In der Medizin sind viele Leute desillusioniert von einer Mentalität der schnellen Heilung, die man in der Schulmedizin findet. Und Millionen von ihnen überall auf der Welt wenden sich ergänzenden und alternativen Heilmethoden zu, die meist eine langsamere, sanftere, ganzheitliche Form der Heilung anstreben.