Studie naznačují, že přístup Wal-Martu k pracovní síle, byť zcela v souladu se zákonem, využívá mezer v předpisech, které například dávají možnost vyhnout se břemeni zdravotních odvodů za mnohé zaměstnance (Wal-Mart poskytuje zdravotní krytí méně než polovině pracujících). Vstup halových obchodů do určitého společenství rovněž likviduje zavedené prodejce, kteří často traumaticky mění svou podobu. Ano, do jisté míry platí, že taková je cena pokroku. Avšak ztrátu estetiky a společenství nelze snadno podchytit jednoduchými příjmovými a cenovými statistikami. Halové obchody nejsou nijak krásné – už proto se v angličtině běžně označují za „velké krabice“. Jestliže si i v příštích 20 letech udrží svůj prudký růst, začnou jednou Američané jejich rozrůstání považovat za velkolepou ukázku nezdaru zavést regionální plány vyváženého růstu?
Obwohl die Arbeitsrichtlinien von Wal-Mart vollkommen legal sind, weisen Studien darauf hin, dass sie Schlupflöcher im Gesetz ausnutzen, z. B. um die Last der Krankenversicherungskosten für viele Arbeitnehmer zu umgehen (Wal-Mart versorgt weniger als die Hälfte seiner Mitarbeiter mit einer Gesundheitsvorsorge). Zudem werden durch den Einzug von Großeinkaufsmärkten in eine Gemeinde seit langem etablierte Einzelhändler verdrängt, was ihren Charakter oft traumatisch verändert. Ja, bis zu einem gewissen Grad ist das der Preis für den Fortschritt. Doch lässt sich der Verlust von Ästhetik und Gemeinwesen nicht leicht in einfachen Einkommens- und Preisstatistiken erfassen. Großeinkaufsmärkte sind nicht gerade attraktiv – daher die englische Bezeichnung „big-box stores“, in etwa „große Einkaufskästen“. Wenn sie in den nächsten 20 Jahren weiter so explosiv wachsen, werden die Amerikaner eines Tages dahin kommen, die Verbreitung dieser Einkaufszentren als ein spektakuläres Beispiel für ihr Unvermögen anzusehen, regionale Entwürfe für ausgeglichenes Wachstum umzusetzen?