Bude-li tento trend pokračovat, mohl by znamenat náklady ve výši přes 1% HDP ročně a současně zasahovat do soukromí lidí, svobody projevu a přístupu ke znalostem. Svět by se sice mohl touto cestou protrmácet, ale nesmírně by na tom tratil a mnozí lidé by zůstali pozadu. Ve třetím scénáři formulovaném komisí poskytuje zdravý internet nevídané příležitosti k inovacím a hospodářskému růstu. Internetová revoluce přispěla v uplynulých dvou desetiletích přibližně osmi procenty ke globálnímu HDP a přivedla na síť tři miliardy uživatelů, což snížilo digitální, fyzické, ekonomické a vzdělávací propasti. Zpráva komise přitom konstatuje, že IOT by mohl do roku 2025 znamenat zvýšení HDP o dalších 11 bilionů dolarů. Komise dospěla k závěru, že udržení ničím neomezovaných inovací bude vyžadovat, aby byly internetové standardy otevřeně vyvíjené a dostupné, aby všichni uživatelé dodržovali kvalitnější digitální „hygienu“, a tím odrazovali hackery, aby bezpečnost a odolnost představovaly jádro systémového uspořádání (místo aby k němu byly dodatečně přilepené tak jako v současnosti), aby vlády nežádaly prolomení šifrování po dalších subjektech, aby se státy dohodly, že nebudou útočit na klíčovou infrastrukturu internetu, a aby vlády nařizovaly zodpovědné chování a vynucovaly si průhledné ohlašování technologických problémů s cílem vytvořit tržně založený pojišťovací průmysl, jenž zvýší bezpečnost IOT. Až donedávna se debata o nejvhodnějším přístupu k řízení internetu točila kolem tří hlavních faktorů. První přístup založený na velkém množství podílníků organicky vznikl z komunity, která vyvinula internet, což mu zajistilo vysokou technickou úroveň, ale nikoliv mezinárodní legitimitu, protože v této komunitě silně převládali američtí technokraté. Druhý tábor upřednostňoval větší kontrolu ze strany Mezinárodní telekomunikační unie – specializované agentury Organizace spojených národů, která zajišťuje legitimitu, avšak na úkor efektivity.
Hält dieser Trend an, könnte er jährlich mehr als 1% des BIP kosten und Privatsphäre, Redefreiheit und Wissenszugang der Menschen gefährden. Begibt sich die Welt auf diesen Weg, könnten große Verluste entstehen und viele Menschen auf der Strecke bleiben. Im dritten Szenario der Kommission bietet ein gesundes Internet nie dagewesene Möglichkeiten für Innovationen und Wirtschaftswachstum. Die Internet-Revolution der letzten beiden Jahrzehnte trug mit etwa 8% zum weltweiten BIP bei und vernetzte drei Milliarden Benutzer miteinander, was zu einer Verringerung digitaler, physischer, wirtschaftlicher und bildungsbezogener Spaltungen führte. Der Bericht der Kommission schätzt, dass das Internet der Dinge in den nächsten acht Jahren bis zu 11 Billionen Dollar an zusätzlicher Wirtschaftsleistung bringen könnte. Die Kommission kommt zu dem Ergebnis, dass für weitere, ungehinderte Innovationen einige wichtige Voraussetzungen erfüllt werden müssen: Die Standards des Internets müssen auf offene Weise entworfen und für alle verfügbar sein; alle Benutzer müssen bessere digitale „Hygiene“ betreiben, um Hacker abzuschrecken; Sicherheit und Widerstandsfähigkeit müssen im Zentrum des Systemdesigns stehen (und nicht mehr wie heute lediglich einen Zusatz darstellen); Regierungen dürfen keine Drittparteien zur Umgehung von Verschlüsselung beauftragen; die Länder müssen sich darauf einigen, keine Angriffe auf die zentrale Infrastruktur des Internets durchzuführen; und die Regierungen müssen verantwortlich handeln und die offene Berichterstattung über technologische Probleme fördern, um eine marktbasierte Versicherungsbranche zur Verbesserung der Sicherheit des Internets der Dinge ins Leben zu rufen. Bis vor kurzer Zeit war die Debatte über die beste Verwaltung des Internets hauptsächlich in drei Lager aufgeteilt: Der erste „Multi-Stakeholder“-Ansatz entwickelte sich organisch aus der Entwicklergemeinschaft des Internets und garantierte für technisches Können, aber nicht für internationale Legitimität, da er stark von amerikanischen Technokraten dominiert wurde. Ein zweites Lager setzte sich für stärkere Kontrolle durch die Internationale Telekommunikationsunion ein, eine Sonderbüro der Vereinten Nationen, das für Legitimität sorgt, die aber auf Kosten der Effizienz geht.