Zadruhé, záměrné osekávání schodku není nejlepším způsobem, jak vláda dokáže vyrovnat svůj rozpočet. Snižování schodku v ekonomice postižené depresí není cesta k oživení, ale ke smršťování, protože vyvolává úbytek národního důchodu, na němž závisí vládní příjmy. To potlačování deficitu neulehčuje, ale ztěžuje. Britská vláda si už musí půjčit o 112 miliard liber (172 miliard dolarů) víc, než plánovala, když v červnu 2010 vyhlašovala svůj program snižování schodku. Zatřetí, státní zadlužení není čistým břemenem pro budoucí generace. I když přinese budoucí daňové povinnosti (což zčásti učiní), půjde o transfery od daňových poplatníků k držitelům dluhu.
Zweitens ist eine absichtliche Absenkung des Defizits nicht die beste Methode für eine Regierung, um einen ausgeglichenen Haushalt vorzulegen. Ein Defizitabbau mitten im Konjunkturabschwung führt nicht zur Erholung, sondern zur Kontraktion, denn er hat zur Folge, dass sich das Nationaleinkommen, von dem die staatlichen Einnahmen abhängen, verringert. Dies macht es schwieriger und nicht leichter, das Defizit zu senken. Die britische Regierung muss bereits £ 112 Mrd. mehr Schulden aufnehmen, als sie bei Bekanntgabe ihres Programms zum Defizitabbau im Juni 2010 geplant hatte. Drittens geht von der Staatsverschuldung keine Nettobelastung für künftige Generationen aus. Selbst falls sie zu künftigen Steuerverbindlichkeiten führt (und teilweise wird sie das) sind dies Transferzahlungen von den Steuerzahlern an die Anleihegläubiger.