Prvním je všeobecný ústup od trestního stíhání finančních manipulátorů, vývoj zřetelný od uvěznění vysoce postavených manažerů společností Enron a WorldCom poté, co praskla internetová bublina let 1998-2000. Vezměme si rozdíl mezi následky debaklu záložen v 80. letech a tím, co následovalo po globální finanční krizi vyhřezlé roku 2008. V prvním případě, podotýká Jesse Eisinger z ProPublica, „ministerstvo spravedlnosti stíhalo přes tisíc lidí, včetně vrcholných manažerů mnoha největších zkrachovalých bank“. Naproti tomu ve druhém případě „šel do vězení jen jeden vrcholný bankéř“. Eisingerova kniha The Chickenshit Club (Klub poseroutků) z roku 2017 zachycuje hlubokou proměnu přístupů, k níž během prvního desetiletí tohoto století došlo na ministerstvu spravedlnosti – a především na státním zastupitelství USA pro jižní okrsek státu New York, do jehož působnosti spadá Wall Street. Jde po stopách tohoto vývoje až do roku 2002, kdy došlo k likvidaci účetní firmy Arthur Andersen, jedné z „velké pětky“, v návaznosti na to, že byla shledána vinnou z maření spravedlnosti ve spojitosti s prací pro Enron. Namísto snahy za enormní finanční ztráty trestně stíhat jednotlivé výkonné manažery, úřady ovšem opakovaně obvinění urovnaly výměnou za pokuty, které v posledku nezaplatili manažeři, ale akcionáři. Druhým obecným trendem je během posledních šesti let enormní příval „netradičního kapitálu“ (od rodinných kanceláří, vzájemných, hedžových a suverénních fondů a jednotlivých miliardářů) do startupů opřených o rizikový kapitál. Roční výše kapitálu přímo vloženého do fondů rizikového kapitálu konečně v roce 2021 přerostla sto miliard dolarů, které byly poskytnuty v roce 2000, ale ještě vyšší částka byla do startupů podporovaných fondy rizikového kapitálu investována jinými subjekty, takže bylo dosaženo rekordní úhrnné sumy 330 miliard dolarů, téměř dvojnásobku oproti roku 2020.
Der erste ist der weitgehende Verzicht auf eine strafrechtliche Verfolgung von Finanzmanipulatoren – eine Entwicklung, die seit der Inhaftierung von Spitzenmanagern von Enron und WorldCom seit dem Platzen der Dotcom-Blase der Jahre 1998-2000 deutlich erkennbar ist. Man betrachte die Unterschiede zwischen den Ereignissen im Gefolge der Sparkassenkrise der 1980er Jahre und der globalen Finanzkrise von 2008. Im ersteren Fall, so konstatiert Jesse Eisinger (ProPublica), „ging das US-Justizministerium strafrechtlich gegen mehr als tausend Personen vor, darunter Spitzenmanager vieler der größten zusammengebrochenen Banken.“ Im letzteren Fall dagegen „kam nur ein einziger Spitzenbanker ins Gefängnis“. Eisingers 2017 erschienenes Buch The Chickenshit Club dokumentiert einen profunden Wandel bei den Einstellungen innerhalb des Justizministeriums – und besonders der Staatsanwaltschaft des südlichen Distrikts von New York, die die rechtliche Zuständigkeit für die Wall Street hat – im ersten Jahrzehnt dieses Jahrhunderts. Er verfolgt diese Entwicklung zur Liquidierung von Arthur Andersen, einer der „großen fünf“ Rechnungsprüfungsgesellschaften, zurück, die 2002 wegen Behinderung der Justiz bei ihrer Arbeit für Enron verurteilt wurde. Statt zu versuchen, die einzelnen Führungskräfte strafrechtlich für die enormen finanziellen Verluste zur Verantwortung zu ziehen, stellten die Behörden die Verfahren im Tausch gegen – letztlich von den Aktionären und nicht den Führungskräften gezahlte – Geldbußen ein. Der zweite allgemeine Trend war die enorme Flut „nicht-traditionellen Kapitals“ (von Family Offices, Fondsgesellschaften, Hedgefonds, Staatsfonds und einzelnen Milliardären) in mit Wagniskapital unterstützte Start-ups während der vergangenen sechs Jahre. Im Jahr 2021 überstieg das jährliche Kapital, das direkt in Wagniskapitalfonds floss, endlich die im Jahr 2000 aufgestellte Marke von 100 Milliarden Dollar, doch wurde ein noch größerer Betrag von Akteuren, bei denen es sich nicht um Wagniskapitalgeber handelte, in von Wagniskapitalgebern unterstützte Start-ups investiert. Der so erreichte kombinierte Gesamtbetrag von 330 Milliarden Dollar war fast doppelt so hoch wie der Betrag des Jahres 2020.