Politická strana naplněná obyčejným pudem sebezáchovy by představila novou osobnost, která by se zúčastnila řádných prezidentských voleb a nahradila nepopulárního vykonavatele úřadu a jeho družinu. Putin kupodivu právě teď upevňuje už beztak dominantní stranu Jednotné Rusko svým rozhodnutím vést její kandidátní listinu do prosincových parlamentních voleb. Mohlo by Rusko napodobit japonský poválečný model, v němž jediná dominantní strana oživí a modernizuje zemi? Jako všechny historické analogie, se i tato může ukázat jako mylná, ale absurdní není. Japonský de facto jednopartajní stát je více demokratický než autoritářský, nejen díky svému rámci zakotveném v právu, ale rovněž díky své kultuře zodpovědnosti. Elita Liberálně demokratické strany (LDP) vždy reaguje na nálady a obavy veřejnosti, přičemž často vykrádá nápady svých protivníků. Ač by šlo o situaci oproti otevřenému střídání moci mezi dvěma či více politickými stranami podřadnější, evolucí Jednotného Ruska v obdobu LDP by se stále Rusko ocitalo v mnohem lepším stavu, než jaký představuje osobní režim uzavřený v Kremlu. Navzdory dějinám Ruska po roce 1917 je jedna dominantní politická strana lepší než strana vůbec žádná.
Eine politische Partei mit normalem Selbsterhaltungsinstinkt würde für ordnungsgemäße Präsidentenwahlen ein neues Gesicht hervorbringen, das einen unpopulären Amtsinhaber und dessen Spießgesellen ersetzt. Aufgrund seiner Entscheidung, bei den Parlamentswahlen im Dezember als Spitzenkandidat der ohnehin schon dominierenden Partei „Vereintes Russland“ anzutreten, ist Putin in Wahrheit dabei, die Vormachtstellung der Partei noch weiter zu zementieren. Könnte Russland vielleicht das japanische Nachkriegsmodell nachahmen, in dem eine einzige dominierende Partei das Land erneuert und modernisiert? Wie alle historischen Analogien könnte sich auch diese als fehlerhaft erweisen, aber sie ist jedenfalls nicht absurd. Der japanische De-facto-Einparteienstaat ist nicht nur aufgrund seiner auf Rechtsgrundsätzen basierenden Rahmenbedingungen, sondern auch aufgrund seiner Kultur der Verantwortlichkeit durchaus demokratisch und keineswegs autoritär. Die Elite der Liberaldemokratische Partei (LDP) reagiert immer auf Stimmungen und Sorgen der Bevölkerung – und stiehlt damit der Opposition die Ideen. Obwohl einem System von geregelten Machtwechseln zwischen zwei oder mehreren politischen Parteien unterlegen, wäre die Entwicklung der Partei Vereintes Russland zu einer Struktur, die der LDP ähnelt, für Russland sicher besser als ein auf den Kreml beschränktes persönliches Regime. Trotz der russischen Geschichte nach 1917 wäre eine dominante politische Partei besser als gar keine.