Toky pomoci byly nepatrné. Krátce předtím mě generální ředitelka Světové zdravotnické organizace (WHO) pověřila, abych pomohl svolat ministry financí a zdravotnictví s cílem zjistit, co se dá udělat hned a co v delším výhledu. Naše poradní skupina, známá jako Komise pro makroekonomii a zdraví, doporučila, aby bohaté země rozšířily zdravotnickou pomoc ve prospěch chudých zemí, včetně snah v boji proti AIDS, tuberkulóze a malárii. Taková pomoc by zachránila životy, zvýšila blahobyt a pomohla upevnit hospodářský rozvoj.
Die Hilfszahlungen waren winzig. Ich war damals gerade von der Generaldirektorin der Weltgesundheitsorganisation (WHO) damit betraut worden, Finanz- und Gesundheitsminister an einen Tisch zu bringen, um zu sehen, was man tun könnte – sowohl unmittelbar als auch längerfristig. Unsere als Commission on Macroeconomics and Health bekannte Beratergruppe empfahl, dass die reichen Länder ihre gesundheitliche Hilfe für die armen Länder aufstocken müssten, u.a. ihre Bemühungen zur Bekämpfung von AIDS, TB und Malaria. Diese Hilfe würde Leben retten, das Wohlergehen vieler Menschen verbessern und zur Stärkung der wirtschaftlichen Entwicklung beitragen.