Náš genetický kód ale stále obsahuje sobecké a agresivní instinkty, které byly v minulosti výhodné pro přežití. Bude těžké vyhnout se katastrofám v následujících staletích, a to nemluvím o dalších tisících a miliónech let. Naší jedinou šancí na dlouhodobé přežití je opustit planetu Zemi a rozšířit se na další místa ve vesmíru. To, že známe odpovědi na tyto velké otázky, znamená, že jsme během posledního století učinili obdivuhodný pokrok. Ale jestli chceme přežít i déle než dalších sto let, naší budoucností je vesmír. Proto vítám lety do vesmíru s lidskou posádkou. Celý svůj život se snažím porozumět vesmíru a nalézt odpovědi na své otázky. Měl jsem opravdové štěstí, že má nemoc není tak závažnou překážkou; spíše naopak, díky ní mám více času než většina lidí zabývat se poznáváním světa.
Aber unser genetischer Code trägt immer noch die selbstsüchtigen und aggressiven Instinke, die einen Überlebensvorteil in der Vergangenheit darstellten. Es wird schwierig genug sein, eine Katastrophe in den nächsten hundert Jahren abzuwenden, ganz zu schweigen von den nächsten tausend oder Millionen Jahren. Unsere einzige Überlebenschance auf Dauer ist es, nicht auf der Erde zu verweilen, sondern uns ins Weltall auszubreiten. Die Antworten zu diesen großen Fragen zeigen, dass wir beachtliche Fortschritte in den letzten hundert Jahren gemacht haben. Wenn wir aber über die nächsten hundert Jahre hinaus weitermachen möchten, ist unsere Zukunft das Weltall. Das ist der Grund, warum ich für die bemannte -- oder soll ich sagen die Personen einschließende -- Raumfahrt bin. Mein ganzes Leben lang wollte ich das Universum verstehen und Antworten auf diese Fragen finden. Ich habe großes Glück gehabt, dass meine Behinderung keine gravierende Einschränkung war; in der Tat hat sie mir vermutlich mehr Zeit verschafft als den meisten Menschen, um der Suche nach Wissen nachzugehen.