Příležitosti k tvorbě zisku z převodu společné půdy v soukromou, které existovaly už od středověku, se konečně začaly realizovat. Cesty, jež se stovky let zanedbávaly tak, že byly převážně neprůjezdné, se díky úsilí místních lidí opravily a zkvalitnily. Míra návratnosti požadovaná u bezpečných investic se snížila z 10% na 4%. Klíčovými určujícími faktory bohatství a chudoby tedy nejsou rozdíly v podnětech, nýbrž rozdíly v tom, jak na ně lidé reagují. V úspěšných ekonomikách lidé tvrdě pracují, hromadí bohatství a inovují, i když k tomu mají slabé podněty.
Gewinnmöglichkeiten, die sich aus der Umwandlung von Allmende in Privatland ergaben und die seit dem Mittelalter bestanden hatten, wurden endlich genutzt. Straßen, die aufgrund jahrhundertelanger Verwahrlosung nahezu unpassierbar geworden waren, wurden durch lokale Anstrengungen repariert und verbessert. Die für sichere Kapitalanlagen geforderte Rendite fiel von 10% auf 4%. Die entscheidenden Determinanten bei Wohlstand und Armut sind also nicht Unterschiede bei den Anreizen, sondern Unterschiede in der Art und Weise, in der die Menschen darauf reagieren. In erfolgreichen Volkswirtschaften arbeiten die Leute hart, häufen Kapital an und führen Neuerungen ein, auch wenn die Anreize schlecht sind.