Jistě, jakmile vypustíme inflačního džina z lahve, může trvat několik let, než ho dostaneme zpátky. Nikdo si nepřeje znovu prožívat antiinflační boje z 80. a 90. let. Světová ekonomika se však právě nyní potácí na okraji katastrofy. Globální recese vypukla naplno. A pokud vlády nezískají nad problémem náskok, hrozí nám těžký celosvětový pokles, jemuž se nebude rovnat nic, co jsme od 30. let minulého století zažili. Mezi nezbytné politické kroky patří i agresivní makroekonomický stimul. Fiskální politika by se měla v ideálním případě zaměřovat na daňové škrty a výdaje na infrastrukturu. Kam se člověk podívá, snižují centrální banky již dnes úrokové sazby. Ty pravděpodobně zamíří po celém světě k nule – ve Spojených státech a v Japonsku tam už jsou, přičemž Velká Británie a eurozóna se nakonec rozhodnou značně se k této úrovni přiblížit.
Es stimmt: Ist das Gespenst einer Inflation einmal losgelassen, könnte es Jahre dauern, dem Spuk ein Ende zu bereiten. Niemand möchte die Kämpfe gegen die Inflation in den 1980er und 1990er Jahren noch einmal erleben. Aber momentan befindet sich die Weltwirtschaft am Rande der Katastrophe. Wir haben es bereits mit einer ausgewachsenen globalen Rezession zu tun. Wenn es den Regierungen nicht gelingt, dieses Problem zu bewältigen, steht uns ein weltweiter Abschwung bevor, wie wir ihn seit den 1930er Jahren nicht mehr gesehen haben. Zu den notwendigen politischen Maßnahmen gehören energische makroökonomische Impulse. Die Haushaltspolitik sollte sich idealerweise auf Steuersenkungen und Ausgaben für Infrastruktur konzentrieren. Die Zentralbanken senken bereits allseits die Zinssätze. Die Leitzinsen werden sich weltweit wahrscheinlich gegen Null bewegen. In den Vereinigten Staaten und Japan sind sie dort bereits angekommen und Großbritannien und die Eurozone werden sich letztlich auch entschließen, ein gutes Stück des Weges mitzugehen.