Boj proti změnám klimatu urazil od podpisu pařížské klimatické dohody v roce 2015 dlouhou cestu. Z čisté nuly se stal hlavní proud a cíle čisté nuly dnes pokrývají přibližně 90% globálního HDP. Nestanovují si je přitom pouze vlády; učinila to i řada největších světových společností, které k tomu motivuje kombinace obchodních zájmů, očekávání investorů a tlaku spotřebitelů. Jsou-li však dnes korporace – včetně firem podnikajících v oboru fosilních paliv – „klimatickými lídry“, kteří jsou plně a halasně oddáni metě čisté nuly, proč emise stále stoupají? Pohled do historie klimatické akce nám odhalí odpověď. V posledních 20 letech se pestrá řada klimatických iniciativ snažila a snaží přesvědčit firmy a investory, aby přijali myšlenku vytyčování klimatických cílů, omezování emisí a poté vytyčování ještě ambicióznějších cílů. Tyto iniciativy mají jedno společné: všechny jsou dobrovolné.
Beim Klimaschutz sind wir seit der Unterzeichnung des Übereinkommens von Paris im Jahr 2015 schon weit gekommen. Alle Welt spricht von Klimaneutralität und für rund 90 Prozent des weltweiten BIP gelten inzwischen Netto-Nullemissionsziele. Und nicht nur Regierungen haben sich diese Ziele gesetzt, sondern auch viele der größten Unternehmen der Welt, getrieben von einer Mischung aus unternehmerischem Interesse, Erwartungen der Investoren und Druck der Verbraucher. Wenn also die meisten Unternehmen – einschließlich der Öl- und Gaskonzerne – heute „Klimaschützer“ sind, die vollmundig Klimaneutralität versprechen, warum nehmen die Emissionen dann immer noch zu? Ein Blick auf die Geschichte des Klimaschutzes gibt die Antwort. In den letzten 20 Jahren haben unzählige Klimainitiativen versucht, Unternehmen und Investoren dazu zu bringen, sich Klimaziele zu setzen, ihre Emissionen entsprechend zu verringern und dann noch ehrgeizigere Ziele festzulegen. Diese Initiativen hatten eines gemeinsam: sie waren alle freiwillig.