Představte si, že polovina lidí, kteří chtěli bydlet v bytových domech, v nich bydlí, druhá polovina ne. Mohli byste se pokusit zvětšit kapacitu přistavováním k existujícím bytům. Ale víte, že byste narazili na to, že tyto byty a jejich okolí mají pravidla, aby se předešlo nepříjemnostem a rušení stavebními pracemi. Takže je velice těžké uskutečnit tyto přístavby. Vy byste ale mohli jít na úplně jiné místo, postavit úplně nový bytový dům, za předpokladu, že tamní pravidla podporují výstavbu, na rozdíl od potlačování výstavby. Proto jsem navrhl, aby státy vytvořily nové reformní oblasti, dostatečně velké, aby pojmuly města, a nazval jsem je charterová města. Později jsem se dozvěděl, že v podobnou dobu Javier a Octavio přemýšleli o reformě v Hondurasu.
Stellen Sie sich vor, die Hälfte der Leute, die in Wohnungen leben wollen, täten dies bereits; die andere Hälfte aber noch nicht. Sie könnten versuchen die Kapazität der bereits existierende Wohnungen zu erweitern. Aber wissen Sie worauf Sie sich da einlassen würden, in diesen Wohnungen und deren Umgebung herrschen Gesetze um Beschwerden zu vermeiden und vom Ausbau abzulenken. Es stellt sich also als sehr schwer heraus all diesen Erweiterungen nachzukommen. Aber man könnte an einen völlig neuen Ort gehen, ein komplett neuen Wohnblock bauen, vorausgesetzt die Gesetze dort würden einen solchen Bau unterstützen und ihn nicht behindern. Ich habe also vorgeschlagen, dass Regierungen neue Flächen schaffen, die genug Platz für eine Stadt bieten und habe ihnen einen Namen gegeben: Charter Cities. Später habe ich herausgefunden, dass, etwa um die gleiche Zeit, Javier und Octavio über die Herausforderung einer Reform in Honduras nachgedacht haben.