Podpora široce rozšířeného vlastnictví kapitálu by mohla teoreticky vést ke vzniku dobrých politik. Chceme však skutečně tyto politiky rozšiřovat do oblastí, jako jsou penze, zdravotnictví a vzdělávání? Konec konců, vlastnictví kapitálu – ať už cenných papírů nebo nemovitostí – s sebou přináší rizika a právě potřeba jistit se proti těmto rizikům je důvodem, proč kapitalistické státy vybudovaly tradiční síť sociálních programů. Revoluce jsou vzrušující, ale je potřeba dát si pozor, abychom měli domov, kam se můžeme vrátit, až padnou barikády a usadí se prach. Calderónův kotel Za dramaticky nepříznivých okolností Mexiko konečně minulý pátek získalo nového prezidenta. Felipe Calderón složil služební přísahu, vystaven hněvu levicové opozice za to, že přelstil stranu Partido de la Revolución Democrática (PRD) a jejího lídra Andrése Manuela Lópeze Obradora, třebaže sám zaplatil vysokou cenu.
Die Förderung des breit gestreuten Kapitaleigentums könnte zu guten politischen Strategien führen. Möchten wir diese Strategien allerdings wirklich auf Bereiche wie Renten, Gesundheits- und Bildungswesen ausdehnen? Immerhin ist der Besitz von Kapital – ob es nun Aktien oder Immobilien sind – mit Risiken verbunden und die Erfordernis, sich gegen diese Risiken zu abzusichern ist der Grund, warum kapitalistische Länder ihre traditionellen Sicherheitsnetze aufbauten. Revolutionen sind aufregend, aber wir müssen sicherstellen, dass wir noch immer ein Dach über dem Kopf haben, wenn die Barrikaden einstürzen und sich der Staub legt. Calderóns Hexenkessel Unter dramatisch unheilvollen Umständen hat Mexiko am vergangenen Freitag endlich seinen neuen Präsidenten bekommen. Felipe Calderón hat den Amtseid abgelegt. Er trotzt damit dem Zorn seiner linksgerichteten Opposition – er hat die Partido de la Revolución Democrática (PRD) und ihren Führer Andrés Manuel López Obrador ausgetrickst.