Někteří vášnivě diskutovali hospodářskou reformu, jiní hovořili o rozvoji kultury, zatímco ještě jiní plánovali reformu vzdělávání a vědeckého zřízení nebo ochranu životního prostředí. Solidarita vytvořila veřejný prostor pro všechny tyto diskuse a přitom nás chránila před stranickým aparátem. Avšak Solidarita byla ještě víc. Byla polskou podobou starořecké agory, shromaždiště všech občanů, centra svobodného rozhovoru o naší společné i osobní budoucnosti, o všech typech problémů a jejich řešení. Neměli jsme svobodný stát, ale měli jsme už něco důležitějšího: svobodnou občanskou společnost zabývající se diskusí o společném stavu všech jejích příslušníků. Společnost, již Solidarita zahrnovala, čítala 10 milionů členů; vskutku, 10 milionů opravdových občanů. Ale ani to nestačilo na dosažení vítězství nad stranickým a policejním aparátem státu.
Manche diskutierten leidenschaftlich über Wirtschaftsreformen, andere über kulturelle Entwicklung. Wieder andere widmeten sich den Reformen im Bildungswesen und dem wissenschaftlichen Establishment oder debattierten über Maßnahmen zum Umweltschutz. Die Solidarnosc schuf einen öffentlichen Raum für alle diese Diskussionen und bot uns Schutz vor dem Parteiapparat. Aber die Solidarnosc war noch mehr. Sie war die polnische Version der antiken griechischen Agora, ein Versammlungsort für alle Bürger, eine Stätte für ungestörte Gespräche über die Zukunft des Einzelnen und der Gemeinschaft, über alle Arten von Problemen und deren Lösung. Noch hatten wir keinen freien Staat, aber wir verfügten bereits über etwas noch Wichtigeres: eine freie Zivilgesellschaft, in der man über die alltäglichen Lebensumstände ihrer Mitglieder sprach. Der Solidarnosc gehörten 10 Millionen Mitglieder an, in der Tat, 10 Millionen echte Bürger. Aber sogar das reichte nicht, um einen endgültigen Sieg über die Partei und den Polizeiapparat zu erringen.