Úrokové míry v okrajových rozvojových ekonomikách světa navíc rostly mnohem rychleji než sazby ve vyspělém průmyslovém jádru. Prvním nebezpečím, jehož bychom se měli obávat pro rok 2005 a dále do budoucna - kdy vzestup světových úrokových sazeb s největší pravděpodobností nastane -, je tudíž další vlna finančních krizí v takzvaných nových ekonomikách. Na zemích, jako jsou Mexiko, Brazílie, Turecko, Argentina, Korea, Malajsie a Thajsko, bilance devadesátých let ukazuje, že se růst úrokových sazeb může rozšířit a tok kapitálu se pozoruhodně rychle obrátit bez ohledu na to, jak příznivě vnímají hospodářskou politiku dané země představitelé MMF a analýzy velkých bank. Růst úrokových sazeb v nových ekonomikách je dnes abnormálně nízký. Mezinárodní peněžní toky - pomineme-li příliv peněžních prostředků do USA - ještě nedosáhly úrovně, kdy již hovoříme o „iracionální nevázanosti", ale ještě stále k tomu může dojít před započetím růstu úrokových měr.
Zudem stiegen Zinssätze in den peripheren Wirtschaftsräumen der Welt, den Entwicklungsländern, wesentlich stärker als Zinssätze in den großen Industrienationen. Die erste Gefahr, über die man sich somit für das Jahr 2005 und darüber hinaus Gedanken machen muss - wenn die Zinssätze weltweit aller Wahrscheinlichkeit nach steigen werden - ist also eine weitere Welle von Finanzkrisen in Entwicklungsmärkten. Für Länder wie Mexiko, Brasilien, die Türkei, Argentinien, Korea, Malaysia und Thailand, hat der Rekord der Neunzigerjahre gezeigt, dass Zinsspannen größer werden und Kapitalflüsse sich bemerkenswert schnell umkehren können, ungeachtet dessen, wie günstig IWF-Vertreter und Analysen von großen Banken die Politik eines Landes bewerten. Die Zinsspannen der Schwellenmärkte sind zur Zeit ungewöhnlich gering. Internationale Geldströme - abgesehen von Zuflüssen in die USA - befinden sich noch nicht auf Niveaus, die man mit „irrationaler Überschwänglichkeit" in Verbindung bringen würde, aber das könnte noch passieren bevor die Zinssätze zu steigen beginnen.