Dnes tento trh rychle opouštějí, což vytváří znepokojivou propast, kterou se snaží zaplnit asijské banky. Tento trend bude ještě pokračovat. V usilovné snaze získat nový kapitál budou evropské banky a pojišťovny pravděpodobně nuceny prodávat svá zahraniční aktiva. Kdyby šlo o pouhý projev nové a užší koncentrace na životaschopné dlouhodobé strategie, dalo by se to považovat za blahodárný vývoj. Existují však náznaky, že motorem tohoto procesu jsou regulační změny a v některých případech i regulační protekcionismus. Na banky dohlíží „domovský“ regulátor v zemi, kde mají hlavní sídlo, a řada „hostitelských“ regulátorů v zemích, kde daná banka působí. „Domovští“ regulátoři a věřitelé poslední instance se přitom stále více obávají, že potenciálně ponesou ztráty vzniklé v zahraničních provozech dotyčných bank. Jak bystře poznamenal guvernér Bank of England Mervyn King, „banky jsou globální za života, ale národní ve smrti“. Jinými slovy platí, že v případě neúspěchu musí zaplatit účet domovské instituce.
Momentan ziehen sie sich mit großer Geschwindigkeit aus dem Markt zurück und hinterlassen eine beängstigende Lücke, die asiatische Banken versuchen zu füllen. Und es geht noch weiter. Bei ihren Bemühungen, an neues Kapital zu kommen, müssen europäische Banken und Versicherer wahrscheinlich ausländische Vermögenswerte verkaufen. Wäre dies lediglich ein Zeichen einer Beschränkung auf eine neue, langfristige Strategie, könnte es als positive Entwicklung betrachtet werden. Aber es gibt Anzeichen dafür, dass diese Entwicklung durch Regulierungsänderungen und manchmal sogar durch Regulierungsprotektionismus vorangetrieben wird. In ihrem Heimatland werden Banken durch eine “Heimat”-Aufsichtsbehörde überwacht, und ihre ausländischen Niederlassungen durch einige “Gastgeber”-Behörden. “Heimat”-Behörden und Kreditgeber der letzten Instanz machen sich zunehmend Sorgen über ihre mögliche Anfälligkeit gegenüber Verlusten aus Überseegeschäften der Banken. Wie Mervyn King, der Gouverneur der Bank of England, treffend bemerkte, sind “lebende Banken global und tote Banken national”. Anders ausgedrückt, ist es Sache der Heimatbehörden, im schlimmsten Fall die Rechnung zu bezahlen.