Většina tehdejších myslitelů přijímala arabské odhady, podle nichž měl vesmír dvě stě milionů mil v průměru, což je dost místa, aby se tu člověk mohl hnout - a snad i oxfordský ateista! Je ale zřejmé, že ať už v existenci křesťanského Boha (či jiného boha) věříte, či nikoliv, Dawkinsovy temné závěry neplynou logicky. Ve světle darwinismu nemusíte být křesťanem, což ale neznamená, že jím být nemůžete . Papež Jan Pavel II, jehož obvykle za vlažného v odevzdanosti víře neoznačujeme, otevřeně schválil evoluci, ba dokonce darwinismus. Je pravda, že požaduje zvláštní úpravu pro příchod lidských duší na svět, ale duše (pokud existují) beztak nejsou vědeckou koncepcí. Lidé jako Dawkins - a ostatně kreacionisté též - mylně vnímají poslání vědy a náboženství. Věda se snaží vypovídat o fyzickém světě a jeho fungování.
Die meisten Denker von damals akzeptierten die arabischen Schätzungen, nach denen das Universum im Durchmesser um die dreihundert Millionen Kilometer breit sein sollte und das ist sicher Platz genug, um sich ein paar mal um die eigene Achse zu drehen, auch für Oxford-Atheisten! Ob man nun an die Existenz des Christengottes (oder irgendeine andere Form von Gott) glaubt oder nicht Dawkins trostlose Schlussfolgerungen sind natürlich nicht zwangsläufig. Im Lichte des Darwinismus muss man vielleicht kein Christ sein, das heißt aber nicht, dass man es nicht sein kann . Papst Johannes Paul II., der in seiner religiösen Gottbefohlenheit normalerweise nicht als umgänglich beschrieben wird, hat die Evolution, sogar Darwinismus, öffentlich gebilligt. Dabei bleibt für ihn die Herkunft menschlicher Seelen einem besonderen Eingreifen unterworfen, aber Seelen (wenn es sie denn gibt) taugen ohnehin kaum als wissenschaftliche Konzepte. Leute wie Dawkins und auch die Kreationisten sind über den Sinn von Wissenschaft und Religion im Irrtum. Die Wissenschaft versucht uns über die physikalische Welt und wie sie funktioniert zu unterrichten.