“Kompenzace biodiverzity“ funguje v podstatě podobným způsobem: Firma nebo jednotlivec si mohou pořídit “kredity pro biodiverzitu“ jako kompenzaci jejich “uhlíkové stopy“. Pokud se tato schémata zdají příliš pohodlná, je to tím, že jsou. Ve skutečnosti jsou založena na tom samém chybném konceptu jako je obchod s emisemi a v některých případech v podstatě převádějí biodiverzitu a ekosystémy na CO2e. Namísto změny našich ekonomických systémů tak, aby byly v souladu s přirozenými limity planety, redefinujeme přírodu tak, aby se hodila do našich ekonomických systémů – a během tohoto procesu bráníme dalším formám znalostí a opravdovým alternativám. V návaznosti na klimatický summit v Paříži z minulého prosince je svět na pokraji dalšího špatného tahu a to díky přijetí myšlenky “negativních emisí,” která předpokládá, že nové technologie umožní odstranění emisí CO2 z atmosféry.
Ausgleichsprogramme zur Erhaltung der Artenvielfalt („Biodiversity Offsetting“) funktionieren ähnlich: Unternehmen oder Privatpersonen können sogenannte „Biodiversity Credits“ erwerben, um ihre Umweltbilanz zu verbessern. Falls sich diese Programme etwas allzu bequem anhören, dann liegt das daran, dass sie es sind. Tatsächlich beruhen sie auf demselben fehlerbehafteten Konzept wie der Emissionshandel, und in einigen Fällen rechnen sie tatsächlich Artenvielfalt und Ökosysteme in CO2e um. Statt unser Wirtschaftssystem zu ändern, damit es sich in die natürlichen Grenzen unseres Planeten einfügt, definieren wir die Natur um, damit sie in unser Wirtschaftsystem passt – und verbauen uns damit andere Formen des Wissens und echte Alternativen. Jetzt – im Gefolge des Pariser Klimagipfels vom vergangenen Dezember – steht die Welt kurz davor, erneut einen falschen Weg einzuschlagen, indem sie sich die Idee „negativer Emissionen“ zu eigen macht, die davon ausgeht, dass neue Technologien imstande sein werden, der Atmosphäre CO2 zu entziehen.