Záleží na dynamické čili dlouhodobé komparativní výhodě, již lze formovat. Jižní Korea před čtyřiceti lety měla komparativní výhodu v pěstování rýže. Kdyby se držela této své silné stránky, nestala by se průmyslovým gigantem, jakým je dnes. Mohla být sice nejefektivnějším světovým pěstitelem rýže, leč stále by byla chudá. Firmy budou Ghaně, Ugandě, Tanzanii a Mosambiku říkat, aby jednaly rychle, ale je na místě, aby postupovaly s větší rozvahou. Zdroje se nevypaří a komoditní ceny v poslední době rostou. Zatím tyto země mohou vytvořit instituce, politiky a zákony potřebné k zajištění toho, že zdroje budou přínosem pro všechny jejich občany.
Worauf es ankommt, sind dynamische oder langfristige Wettbewerbsvorteile, und diese können beeinflusst werden. Vor 50 Jahren hatte Südkorea einen Wettbewerbsvorteil im Reisanbau. Hätte sich das Land mit dieser Stärke begnügt, wäre es nie zu dem industriellen Giganten geworden, der es heute ist. Vielleicht wäre es der effizienteste Reisproduzent der Welt, aber immer noch arm. Die Unternehmen werden Ghana, Uganda, Tansania und Mosambik zu schnellem Handeln drängen, aber es gibt gute Gründe, warum sie sich etwas Zeit lassen sollten. Die Ressourcen verschwinden nicht, und ihre Preise sind gestiegen. In der Zwischenzeit können diese Länder Institutionen, Maßnahmen und Gesetze einführen, die sicherstellen, dass die Erträge allen Bürgern zugute kommen.