Některé služby ekosystému jednoduše nelze importovat – například čistý vzduch a vodu, zmírnění extrémních klimatických jevů, jako jsou záplavy nebo sucha, případně rekreační využití přírody. Ještě důležitější je, že pokud určitá země dováží přírodní zdroje, musí je jiná země vyvážet. A stejně jako vlády nemohou donekonečna vykazovat obrovské finanční schodky, země nemohou trvale pracovat s výraznými ekologickými nerovnováhami bez toho, že budou vyčerpávat svůj přírodní kapitál – a tím oslabovat své ekonomické zdraví. Státy jako Řecko naštěstí nejsou bezmocné. Zejména velká města nabízejí slibné příležitosti ke zlepšení, obzvláště v oblastech typu dopravy a bydlení. Například Atény se jako cíl změn přímo nabízejí. Průměrná ekologická stopa Atéňana je vyšší než celostátní průměr (a vyšší než průměrná stopa obyvatel jiných středozemních měst, jako jsou Barcelona, Izmir, Palermo nebo Valencie).
Einige Dienstleistungen des Ökosystems – wie saubere Luft und reines Wasser, die Abmilderung extremer klimatischer Ereignisse wie Überflutungen oder Dürren und die Erholungswirkung der Natur – können nicht importiert werden. Und noch wichtiger: Wenn ein Land natürliche Ressourcen importiert, muss es andere Länder geben, die sie exportieren. Ebenso wie Regierungen große finanzielle Defizite nicht ewig aufrecht erhalten können, können auch ökologische Ungleichgewichte innerhalb eines Landes nicht auf Dauer bestehen, ohne dass dessen natürliches Kapital erschöpft und damit seine Wirtschaftkraft geschwächt wird. Glücklicherweise sind Länder wie Griechenland dagegen nicht machtlos. Besonders in den Städten gibt es viel versprechende Gelegenheiten zur Verbesserung, insbesondere in Bereichen wie Transport und Wohnungspolitik. Athen beispielsweise wäre ein passendes Ziel für politische Änderungen. Der durchschnittliche ökologische Fußabdruck eines Atheners ist höher als der nationale Durchschnitt (und höher als derjenige anderer Bewohner von Mittelmeerstädten wie Barcelona, Izmir, Palermo oder Valencia).