V dnešním světě není hodně Ameriky - jak někteří tvrdí -, ale málo Evropy. Delegáti bruselského konventu tak mají před sebou velkou výzvu: vytvořit otevřenou, demokratickou a, ano, větší Evropu. Rozšíření znamená solidaritu Často se dnes tvrdí, že smysl pro solidaritu Evropské unie ohrozilo, ne-li přímo roztříštilo rozšíření, které dalo přístřeší zemím střední a východní Evropy. Vzhledem k tomu, že ke členství se blíží Bulharsko a Rumunsko a s Tureckem a Chorvatskem začnou co nevidět přístupové rozhovory, je čím dál důležitější tento názor vyvracet. Hodnoty a zájmy nejmladších členských států EU se ve většině otázek kryjí s hodnotami a zájmy 15 dřívějších členů. Je samozřejmě pravda, že rozšíření Unii zásadně proměnilo a vyvolalo nové problémy a politické obavy. Nové členské státy ze střední a východní Evropy jsou však hluboce ukotvené v hospodářském, sociálním a kulturním vývoji našeho kontinentu.
Wir haben heute nicht, wie einige meinen, zuviel Amerika, sondern zu wenig Europa. Die Herausforderung für die Delegierten des Brüsseler Konvents ist nichts Geringeres, als die Schaffung eines offenen, demokratischen und, ja, auch größeren Europas. Erweiterung heißt Solidarität Es wird heutzutage oft behauptet, das Solidaritätsgefühl der Europäischen Union wurde durch deren Erweiterung und die Aufnahme von Ländern aus Mittel- und Osteuropa in Gefahr gebracht, wenn nicht überhaupt ganz zerstört. Nachdem Bulgarien und Rumänien der Aufnahme näher rücken und mit der Türkei und Kroatien bald Beitrittsgespräche beginnen, ist es an der Zeit, diesen Standpunkt einmal genauer zu hinterfragen. Die Werte und Interessen der jüngsten EU-Mitglieder stimmen größtenteils mit denen der 15 ursprünglichen Mitgliedsstaaten überein. Es stimmt natürlich, dass die Erweiterung die Union grundlegend verändert hat und neue Probleme und politische Vorbehalte entstanden sind. Aber die neuen Mitgliedsländer in Mittel- und Osteuropa sind in der wirtschaftlichen, sozialen und kulturellen Entwicklung unseres Kontinents tief verwurzelt.