Nedostatek informací, vzdělání a komunikace činí mnohé z těchto výzev ještě těžší, protože posilují nedostatek povědomí o praktikách šetrných k životnímu prostředí – nemluvě o závazku k tomu je dodržovat. K tomu přidejme nedostatečné snižování rizika katastrof a správu vládami, z nichž se mnohé potýkají s dalšími konflikty a krizemi, a situace je vskutku strašná. Například Alžírsko zažívá nejhorší sucho za poslední polovinu století. Díky tomu, že většina země spoléhá z velké části na dešťovou vodu (díky nerozvinuté infrastruktuře), byly letošní výnosy z obilovin nižší o 40%. Alžírsko nezajistilo dostatek dostupných vodních zdrojů pro své obyvatelstvo a to navzdory jeho obřímu bohatství v podobě ropy a zemního plynu, nemluvě o adekvátních zaměstnaneckých příležitostech.
Inadäquate Aufklärung, Bildung und Kommunikation verschärfen viele dieser Herausforderungen und führen damit auch zu einem mangelnden Bewusstsein für umweltfreundliche Praktiken, ganz zu schweigen von dem Willen, diese umzusetzen. Dazu kommt ein unzureichender Katastrophenschutz durch die Regierungen, die vielfach mit anderen Konflikten und Krisen zu kämpfen haben, was die Situation äußerst schwierig macht. Algerien zum Beispiel durchlebt gerade die schlimmste Dürre seit fünf Jahrzehnten. Da die Landwirtschaft aufgrund einer unterentwickelten Infrastruktur stark von Regen abhängig ist, sind die Getreideerträge dort in diesem Jahr um 40 Prozent gesunken. Trotz seines großen Öl- und Gasreichtums hat Algerien nicht für ausreichende und erschwingliche Wasserressourcen für seine Bevölkerung gesorgt, ganz abgesehen von angemessenen Beschäftigungschancen.