Většina států rovněž není připravena zahájit ve věci vodního hospodářství skutečný dialog se sdruženími občanské společnosti. Jako jednu krajnost vyloučení například uvažme to, že o vodním hospodářství rozhodují z velké části muži, ačkoli ve většině světa vodu používají právě ženy. Navíc se neustále a nevyhnutelně projevuje vzájemné vměšování mezi veřejným a soukromým sektorem. Zapotřebí je jemné směsi úřední regulace a soukromých smluvních vztahů. Ne všechny jurisdikce ale reagují stejně. Mnohost mluvčích nevyhnutelně vytváří mnohost vodohospodářských soustav s nesmírně nerovnými měrami účinnosti.
Auch scheinen die meisten Staaten nicht willens zu sein, einen wirklichen Dialog über Wasserpolitik mit Bürgergruppen anzufangen. Ein Beispiel für eine extreme Form des Ausschlusses ist, dass Entscheidungen über das Wassermanagement größtenteils von Männern gefällt werden, obwohl in den meisten Teilen der Welt die Frauen das Wasser verwenden. Zudem gibt es eine konstante und unvermeidbare Überlagerung des öffentlichen und des privaten Sektors. Eine ausgeklügelte Mischung aus offiziellen Regelungen und privaten Verträgen ist erforderlich, doch reagieren nicht alle Gerichtsbarkeiten auf die gleiche Weise. Die Vielzahl der Gesprächspartner führt zwangsläufig zu einer Vielzahl an Wassersystemen mit äußerst ungleicher Effizienz.