Vláda ve stejném období utrácela více než 10% HDP na pokrytí finančních ztrát energetického sektoru. To znamená, že kdyby pákistánský energetický sektor prošel řádnou reformou, mohla ekonomika země růst podstatně rychleji – přibližně o 4% ročně –, což by potenciálně vytvořilo dostatek pracovních míst pro mladou a stále početnější populaci. Během posledních devíti let obdržel Pákistán pomoc prostřednictvím dvou programů Mezinárodního měnového fondu a četných iniciativ Světové banky, ale i od Asijské rozvojové banky a různých dárcovských agentur. MMF výměnou za finance požadoval obrovské zvýšení daňových sazeb na ropné produkty a také vyšší ceny energií. Světová banka zase nutila vládu používat úvěrové garance, aby rozproudila soukromé investice do energetiky. Dnes se tyto garance vracejí vládě jako bumerang.
Während desselben Zeitraums hat die Regierung mehr als 10% vom BIP ausgegeben, um die finanziellen Verluste des Energiesektors aufzufangen. Dies bedeutet, dass bei einer vernünftigen Reform des pakistanischen Energiesektors das Wirtschaftswachstum deutlich (etwa 4% pro Jahr) stärker hätte sein können, was potenziell eine ausreichende Anzahl von Arbeitsplätzen für eine junge und weiter wachsende Bevölkerung geschaffen hätte. In den letzten neun Jahren hat Pakistan Unterstützung durch zwei Programme des Internationalen Währungsfonds und zahlreiche Initiativen der Weltbank sowie von der Asiatischen Entwicklungsbank und verschiedenen Geberagenturen erhalten. Im Austausch für die Finanzhilfen hat der IWF enorme Steuererhöhungen für Erdölprodukte sowie Erhöhungen bei den Energiepreisen verlangt. Die Weltbank ihrerseits hat die Regierung gezwungen, zur Ankurbelung von privaten Inventionen im Energiesektor Ausfallbürgschaften für Kredite abzugeben. Diese Bürgschaften rächen sich nun.