Richard Florida z Torontské univerzity ve své nedávné knize Nová krize měst tento jev kritizuje a přirovnává odpůrce rezidentní výstavby k ludditům, kteří na počátku devatenáctého století rozbíjeli tkalcovské stroje, jež jim braly práci v textilním průmyslu. V některých případech může mít město nakročeno k tomu, aby se stalo „velkým městem“, a tržním silám by se pak mělo umožnit, aby vytěsnily osoby s nižšími příjmy, které se tohoto procesu nemohou plně účastnit, a nahradily je lidmi, kteří jsou toho schopni. Běžnější je však případ, kdy město s vysokým poměrem cen nemovitostí a příjmů není „velkým městem“, nýbrž spíše městem s omezenou nabídkou a nedostatkem empatie, humánních pohnutek a stále častěji i diverzity. A to vše vytváří živnou půdu pro nebezpečné animozity. Historické úrokové míry a budoucí růst NEW YORK – Do dějin bezrizikových globálních úrokových měr byla vepsána nová kapitola. Paul Schmelzing z Bank of England v nedávné studii sleduje globální reálné (inflačně očištěné) úrokové míry v období od roku 1311 do roku 2018.
In seinem jüngst erschienenen Buch The New Urban Crisis prangert Richard Florida von der University of Toronto dieses Phänomen an und vergleicht die Wohnbaugegner mit den Ludditen des frühen 19. Jahrhunderts, die die mechanischen Webstühle zerstörten, aufgrund derer sie ihre Arbeit als Weber verloren hatten. In manchen Fällen befindet sich eine Stadt möglicherweise auf dem Weg in Richtung einer „großen Stadt“ und Marktkräften sollte es ermöglicht werden, Menschen mit niedrigerem Einkommen, die an dieser Großartigkeit nicht in vollem Umfang teilnehmen können, zu verdrängen, um jenen Platz zu machen, die dies sehr wohl können. Doch viel häufiger ist eine Stadt mit einem hohen Preis-Einkommensverhältnis weniger eine „große” als eine angebotsbeschränkte Stadt, der es an Empathie, humanitären Impulsen und zunehmend auch an Vielfalt fehlt. Und das schafft einen fruchtbaren Boden für gefährliche Animositäten. Vergangene Zinssätze und künftiges Wachstum NEW YORK – In der Geschichte globaler Zinssätze auf risikofreie Anlagen wurde ein neues Kapitel geschrieben. In einer aktuellen Untersuchung verfolgt Paul Schmelzing von der Bank von England die Entwicklung der globalen realen (inflationsbereinigten) Zinsen für den Zeitraum von 1311 bis 2018.