Je to moudrá politika. Ačkoliv však daně, zákazy a politika nakládání s odpady zmenší rozměr problému znečištění plasty, nedokáže ho zcela vyřešit. A protože se plasty vyrábějí z vedlejšího produktu rafinace ropy, jejich zákaz by měl jen malý či přímo nulový dopad na těžbu uhlovodíků. Daně a zákazy naopak připraví nejchudší lidi o užitečný a levný materiál. Faktem zůstává, že navzdory dobře míněnému úsilí právníků a nevládních organizací tisíce tun plastového odpadu stále dennodenně pronikají do okolního prostředí, zejména do oceánů. Evidentně je zde zapotřebí lepší přístup. Některé vlády a firmy se nechaly přesvědčit, že řešením jsou „bioplasty“ – které jsou částečně založené na biomase, jako je kukuřičný škrob. Tento argument je však pomýlený: bioplasty jsou velmi drahé, jejich výroba energeticky náročná, a přitom i ony obsahují velké množství látek na ropné bázi.
Das ist kluge Politik. Aber Maßnahmen wie Steuern, Verbote und Abfallmanagement werden das Problem der Verschmutzung durch Kunststoffe zwar reduzieren, aber nicht lösen. Und da Kunststoffe aus einem Nebenprodukt der Ölraffination gefertigt werden, hätte ein Verbot auch wenig oder gar keine Auswirkungen auf die Gewinnung von Kohlenwasserstoffen. Was Steuern und Verbote bewirken, ist, den Ärmsten der Armen ein nützliches und preiswertes Material zu nehmen. Tatsache ist, dass trotz der besten Anstrengungen wohlmeinender Gesetzgebern und Nicht-Regierungsorganisationen jeden Tag noch immer Tausende Tonnen von Plastikmüll in die Umwelt gelangen, besonders in die Meere. Da muss ganz klar ein besserer Ansatz her. Einige Regierungen und Unternehmen haben sich dazu überreden lassen, „Bio-Kunststoffe”, die teilweise aus Biomasse wie Maisstärke gewonnen werden, seien die Lösung. Aber dieses Argument ist nicht stichhaltig. Biokunststoffe sind sehr teuer, in der Herstellung sehr energieintensiv und enthalten trotzdem noch große Mengen an Materialien, die aus Öl stammen.