Rozvojové země mají proto zájem požadovat mnohostranný dialog o investičních podmínkách, aby dosáhly určitých kolektivních záruk. Aniž by se navracely k iluzi hospodářského plánování, potřebují mít tyto země možnost určovat zahraničním investorům podmínky s cílem maximalizovat místní dopad investic na zaměstnanost, rozšíření technologií, strategická partnerství a tak dále. Současně může u rozvojových zemí vyvstat potřeba podporovat místní soukromé sektory a průmyslová odvětví, jež jsou zatím „v plenkách“, prostřednictvím dočasných protekcionistických opatření, která by jim pomohla zvýšit výkon na cestě k liberalizaci. Na takových návrzích není nic kacířského. Všechny rozvinuté země činily koneckonců totéž. V devatenáctém století omezily Spojené státy investice do několika sektorů včetně financí. Dnes USA i Evropská unie bedlivě hlídají mezinárodní akvizice. Rovněž nové asijské ekonomiky se odchylují od ryze liberálního modelu.
Die Entwicklungsländer haben daher ein Interesse daran, einen multilateralen Dialog über die Investitionsbedingungen herbeizuführen, um bestimmte kollektive Garantien zu erhalten. Tatsächlich müssen diese Länder – ohne hier zur Illusion der Planwirtschaft zurückkehren zu wollen – in der Lage sein, Bedingungen für ausländische Investoren mit dem Ziel festzulegen, die lokalen Auswirkungen auf die Beschäftigung, die technologische Diffusion, strategische Partnerschaften usw. zu maximieren. Zugleich müssen Entwicklungsländer die örtliche Privatwirtschaft und noch in den Kinderschuhen stehende Branchen durch zeitlich begrenzte protektionistische Maßnahmen fördern können, um ihnen zu helfen, ihre Produktion auf dem Weg in Richtung Liberalisierung konkurrenzfähiger zu machen. An derartigen Vorschlägen ist nichts Ketzerisches, schließlich haben die entwickelten Länder im Wesentlichen Dasselbe getan: Im 19. Jahrhundert beschränkten die Vereinigten Staaten ausländische Investitionen in einer Reihe von Branchen, darunter dem Finanzsektor. Heute behalten sowohl die USA als auch die Europäische Union internationale Übernahmen scharf im Auge. Die Schwellenländer Asiens weichen in ähnlicher Weise vom liberalen Modell in Reinkultur ab.