Je to pro mě velká čest, že můžu promluvit k tak výjimečnému shromáždění - po všech úžasných projevech, které jsme tu už slyšeli. Myslím, že budu moci navázat na něco z toho, co jsem tu slyšela. Přijela jsem sem přímo z hlubokých deštných pralesů v Ekvádoru, z místa, kam se jinak než letadlem nedostanete, kde žijí domorodci s pomalovanými obličeji a čelenkami z papouščího peří. Tito lidé se snaží zabránit tomu, aby ropné společnosti a nové silnice pronikly do jejich lesů. Bojují za zachování svého způsobu života v pralese a ve světě, který není znečištěný odpady. Přijde mi úžasné - a zároveň to přímo souvisí s tím, o čem se bavíme na této konferenci - že právě tam, uprostřed pralesa se používaly solární panely - první v této části Ekvádoru - hlavně k pohonu vodní pumpy, která tak šetří práci místním ženám.
Zweitens empfinde ich es als große Ehre, diese außergewöhnliche Zusammenkunft von Menschen und diese fantastischen Vorträge, die wir gehört haben, abzuschließen. Ich stimme in vielerlei Hinsicht mit einigem, das ich hier gehört habe, überein. Ich komme direkt aus dem tiefsten tropischen Regenwald in Ecuador hierher, wo ich -- man kam dort nur mit dem Flugzeug hin -- bei den Einheimischen war, die bunte Farbe im Gesicht und Papageienfedern als Kopfschmuck trugen; wo diese Menschen darum kämpfen, die Ölfirmen und deren Verkehrsstraßen von ihren Wäldern fernzuhalten. Sie kämpfen darum, ihre eigene Lebensweise in diesem Wald weiterzuentwickeln, in einer Welt, die noch sauber ist; einer Welt, die noch nicht verseucht; einer Welt, die noch nicht verschmutzt ist. Ich fand es sehr erstaunlich, und das passt sehr gut zu dem, worüber wir hier bei TED geredet haben, dass dort, mitten in diesem Regenwald, ein paar Sonnenkollektoren standen -- die ersten in diesem Teil Ecuadors -- und zwar vor allem, um Wasser mit Pumpen zu fördern, damit die Frauen nicht mehr hinuntersteigen müssen.