Křížové výpravy v jedenáctém až třináctém století například vyvolaly mezi potenciálními křižáky v Evropě „epidemii válečného šílenství“, jak to popsal MacKay. Toto třeštění doprovázela bludná představa, že Bůh sešle armády svatých, kteří budou bojovat po boku křižáků. Křížové výpravy si vyžádaly jeden až tři miliony obětí. V té době se do úspěchu jakékoliv činnosti poháněné sociální epidemií pochopitelně nedalo investovat ani sázet proti ní – na tyto aktivity neexistovala profesionální stanoviska a analytici neměli svá zjištění jak šířit. Neexistovalo tedy nic, co by tyto sociální epidemie zastavilo dříve, než přerostou do absurdních proporcí.
Die Kreuzzüge vom elften bis zum dreizehnten Jahrhundert beispielsweise brachten mit sich, was MacKay als „epidemische Ekstase” unter potenziellen Kreuzrittern in Europa bezeichnet, bei der sich diese einbildeten, Gott würde Armeen von Heiligen schicken, die an ihrer Seite kämpfen würden. Bei den Kreuzzügen starben zwischen einer und drei Millionen Menschen. Natürlich gab es für niemanden eine Möglichkeit, in den Erfolg der Aktivitäten dieser sozialen Epidemien zu investieren oder dagegen zu wetten – über sie wurde keine professionelle Analystenmeinung geäußert. Also gab es nichts, was diese sozialen Epidemien davon abhalten konnte, lächerliche Ausmaße anzunehmen.