Tyto problémy jsme si naštěstí začali uvědomovat, a tak jsme zjistili mnohé o tom, jak je lze řešit. Demokratické, konsenzuální a transparentní procesy - jako v Botswaně - přinášejí více naděje, že se jejich prostřednictvím zisky z bohatství země vynaloží spravedlivě a dobře. Víme také, že pomoci s omezením hospodářské nestálosti spojené s cenami přírodních zdrojů mohou stabilizační fondy, které spoří část peněz získaných v dobách vysokých cen. Tyto fluktuace navíc zesilují půjčky z lepších let, a proto by země měly odolávat zahraničním věřitelům, kteří je o výhodách takových kapitálových toků přesvědčují. Holandská nemoc je však jedním z nejhůře zvladatelných důsledků bohatství plynoucího z ropy a přírodních zdrojů, tedy alespoň pro chudé země. Vyhnout se zhodnocování měny je teoreticky snadné: ponechávejte cizí měnu, vydělanou řekněme vývozem ropy, za hranicemi země. Investujte peníze v USA a v Evropě. Domů je přivádějte pozvolna. Ve většině rozvojových zemí se však taková politika považuje za zneužívání peněz z prodeje ropy ve prospěch cizího hospodářství.
Glücklicherweise haben wir, je mehr uns die Probleme bewusst geworden sind, viel darüber gelernt, wie man ihnen begegnen kann. Demokratische, im gegenseitigen Einvernehmen erfolgende und transparente Prozesse - wie jene in Botsuana - machen es wahrscheinlicher, dass die Früchte des natürlichen Reichtums eines Landes gerecht und auf vernünftige Weise ausgegeben werden. Wir wissen ebenfalls, dass Stabilisierungsfonds - in denen ein Teil der in Zeiten hoher Preise eingenommenen Gelder zur Seite gelegt wird - dazu beitragen können, die an die Preise natürlicher Ressourcen gekoppelte wirtschaftliche Schwankungsanfälligkeit zu verringern. Darüber hinaus werden viele Probleme dadurch verstärkt, dass in guten Jahren Kredite aufgenommen werden; deshalb sollten die betreffenden Länder den Bemühungen potenzieller Kreditgeber, sie von den Vorteilen solcher Kapitalflüsse zu überzeugen, widerstehen. Die holländische Krankheit jedoch ist eine der schwerer lösbaren Folgen des Reichtums an Öl und anderen natürlichen Ressourcen - zumindest, was arme Länder betrifft. Im Prinzip ist es natürlich einfach, eine Währungsaufwertung zu vermeiden: Man hält die ausländischen Devisen, die sich etwa durch Ölexporte erzielen lassen, außer Landes, legt das Geld in den USA oder Europa an und bringt es nur allmählich ins Land. In den meisten Entwicklungs­ländern allerdings wird eine solche Politik als Nutzung der eigenen Reichtümer zur Unterstützung einer fremden Volkswirtschaft betrachtet.