To může vysvětlovat nedávné průzkumy veřejného mínění, podle nichž obavy veřejnosti z globálního oteplování v posledních třech letech výrazně klesly. Ve Spojených státech například Pewův institut uvedl, že počet Američanů, kteří pokládají globální oteplování za velmi vážný problém, se snížil z 44% v dubnu 2008 na pouhých 35% loni v říjnu. Podle ještě novější studie BBC se pouze 26% Britů domnívá, že ke člověkem vyvolaným „klimatickým změnám skutečně dochází“, přičemž v listopadu 2009 to bylo 41% respondentů. A v Německu zveřejnil časopis Der Spiegel výsledky průzkumu, podle něhož se globálního oteplování obává pouze 42% občanů, oproti 62% v roce 2006. Strach může být krátkodobě skvělým motivátorem, ale zároveň je to strašlivě špatný základ pro přijímání chytrých rozhodnutí o složitém problému, který vyžaduje naši plnou inteligenci po dlouhou dobu. Kdo je závislý teď? Kdyby byl dnes naživu zesnulý velký argentinský ekonom Raúl Prebisch, nesporně by se divil, jestli se svět nepřevrátil vzhůru nohama. Jeho nesmírně vlivná teorie „závislosti“ tvrdila, že pokud chudé země příliš spoléhají na export komodit, nikdy nedosáhnou průmyslové hloubky, jíž je zapotřebí k udržení svižného růstu.
Das ist vielleicht die Erklärung für aktuelle Befragungen, die zeigen, dass das öffentliche Interesse an der Erderwärmung in den letzten drei Jahren rapide abgenommen hat. In den USA zum Beispiel berichtet das Pew Institut, dass die Anzahl der Amerikaner, die die Erderwärmung als ein sehr schwerwiegendes Problem betrachten, von 44 Prozent im April 2008 auf 35 Prozent im vergangenen Oktober gesunken ist. Kürzlich hat eine Studie der BBC herausgefunden, dass der Anteil der Briten, die glauben, der „Klimawandel von Menschenhand“ sei tatsächlich Realität, von 41 Prozent im November auf aktuell 26 Prozent gesunken ist. In Deutschland berichtet Der Spiegel von einer Umfrage, der zufolge zurzeit nur 42 Prozent Angst vor der Erderwärmung hätten, verglichen mit 62 Prozent 2006. Angst ist kurzfristig ein großartiger Motivator, aber sie ist eine verheerende Grundlage für kluge Entscheidungen über komplizierte Probleme, die unsere ganze Intelligenz für lange Zeit in Anspruch nehmen werden. Wer ist jetzt von wem abhängig? Wenn der große argentinische Ökonom Raul Prebisch heute noch am Leben wäre, würde er sich zweifellos fragen, ob die Welt denn Kopf steht. Seine enorm einflussreiche „Dependenztheorie“ ging davon aus, dass jene armen Länder, die zu stark auf Rohstoffexporte angewiesen sind, nie jene industrielle Durchdringung erreichen können, die für ein nachhaltiges Wirtschaftswachstum erforderlich ist.