Zaprvé se všeobecně zjistilo, že žádné univerzální řešení není optimální pro všechny přistupující země. V každé zemi existují specifické podmínky, například aktuální hospodářská výkonnost, režim měnové politiky a fiskální přístup. V tomto ohledu lze přistupující země rozdělit do dvou širokých skupin. Na jedné straně jsou malé země - například pobaltské státy -, které využívají prostředků, jako jsou měnové výbory, k zavěšení své měny na euro. Tyto země prokázaly, že umí žít bez vlastní měnové politiky, aniž by vznikala závažná pnutí. Není tedy důvod je nabádat k ostražitosti před rychlým přistoupením k eurozóně ani je před vstupem nutit ke změně kurzového režimu. Evropské instituce tedy právem měnovým výborům přiznávají shodu s režimem ERM II, ačkoliv si zároveň vyhradily právo posoudit každou zemi jednotlivě. Na druhou stranu je jasné, že u větších přistupujících zemí, jež mají plovoucí měnové kurzy a měnověpolitické režimy využívající cílování inflace, se plán cesty do eurozóny může naprosto lišit.
Erstens haben die meisten Menschen inzwischen begriffen, dass keine universelle Lösung für alle Beitrittsländer gleichermaßen optimal ist. Es gibt viele länderspezifische Gegebenheiten, wie etwa die aktuelle wirtschaftliche Leistung, das geldpolitische Regime und die finanzpolitische Haltung. Die Beitrittsländer lassen sich in dieser Hinsicht in zwei größere Gruppen unterteilen. Auf der einen Seite stehen kleine Länder - z.B. die baltischen Staaten - die Instrumente wie etwa Currency Boards einsetzen, um ihre Wechselkurse an den Euro anzubinden. Diese Länder haben bewiesen, dass sie ohne ernsthafte Spannungen auf eine eigene Geldpolitik verzichten können. Es gibt deshalb keinen Grund, sie vor einem schnellen Beitritt zur Eurozone zu warnen oder sie zu zwingen, vor dem Beitritt ihr Wechselkursregime zu ändern. Die EU-Institutionen tun deshalb recht daran, die Vereinbarkeit der Currency Boards mit dem WKM II anzuerkennen, auch wenn sie sich gleichzeitig das Recht vorbehalten haben, jedes Land auf individueller Basis zu bewerten. Andererseits ist klar, dass der Fahrplan für den Beitritt zur Eurozone für die größeren Beitrittsländer mit freien Wechselkursen und inflationssteuernden geldpolitischen Regimen völlig anders aussehen kann.