Je zde mnoho rozdílů mezi uměními, ale jsou tu také univerzální mezikulturní estetické radosti a hodnoty. Jak můžeme vysvětlit tuto univerzalitu? Nejlepší odpovědí je pokusit se o rekonstrukci Darwinovské evoluční historie našeho uměleckého a estetického vkusu. Musíme se pokusit dekonstruovat naše současné umělecké chuti a preference a vysvětlit tím, jak a proč se zaryly do našich myslí. V aktivitách jednak našeho prehistorického, zejména pleistocénského prostředí, kdy jsme se stali plně lidskými, ale také v sociálních situacích, ve kterých jsme se vyvinuli. Toto reverzní inženýrství nám také zajistí pomoc z lidských záznamů uchovaných z prehistorie. Myslím tím zkameněliny, jeskynní malby a tak dále. A mělo by vzít v úvahu to, co už víme o estetických zájmech izolovaných skupinek lovců-sběračů, které přežily do 19. a 20. století.
Es gibt so viele Unterschiede zwischen den Künsten, aber es gibt auch universelle, kulturübergreifende ästhetische Vergnügungen und Werte. Wie können wir diese Allgemeingültigkeit erklären? Die beste Antwort liegt darin, zu versuchen, eine Darwin'sche Entstehungsgeschichte zu rekonstruieren von unseren künstlerischen und ästhetischen Vorlieben. Wir müssen unseren derzeitigen künstlerischen Geschmack und unsere Vorlieben zerlegen und erklären, wie es dazu kam, dass sie sich in unserem Geist manifestiert haben. Durch die Gegebenheiten in sowohl unserer prähistorischen, hauptsächlich pleistozänen Umgebung, in der wir zur Gänze menschlich wurden, als auch durch die sozialen Gegebenheiten, in deren Rahmen wir uns entwickelt haben. Dieser Zerlegungsprozess kann auch Hilfe gewinnen aus den Zeitzeugen des Menschseins, die seit der Urgeschichte bewahrt wurden. Ich meine Fossilien, Höhlenmalerei undsoweiter. Und ich sollte berücksichtigen, was wir von den ästhetischen Interessen isolierter Jäger-und-Sammler-Stämmen wissen, die bis ins 19. und 20. Jahrhundert überlebt haben.