Vláda podle OECD během posledních sedmi let zavedla méně opatření na podporu růstu než kterákoli jiná vyspělá ekonomika. Průměrný roční růst produktivity v uplynulém desetiletí, pouhých 0,9 %, byl dokonce pomalejší než v Portugalsku. Břemeno stagnace nesou němečtí pracující. Přestože se jejich produktivita za posledních 15 let zvýšila o 17,8 %, vydělávají si dnes v reálných hodnotách méně než v roce 1999, kdy třístranná dohoda mezi vládou, zaměstnavateli a odbory v zásadě zmrazila mzdy. Majitelé firem se možná radují, ale stlačování mezd poškozuje dlouhodobější vyhlídky ekonomiky, neboť pracujícím bere motivaci zvyšovat si kvalifikaci a společnostem motivaci investovat do výroby s vyšší hodnotou. Stlačování mezd podlamuje domácí poptávku a zároveň subvencuje vývoz, na němž německý růst závisí. Exportu prospívá i euro, které je nepochybně mnohem slabší, než by byla německá marka, takže snižuje ceny německého zboží a Francii a Itálii znemožňuje měnovou devalvaci.
In den letzten sieben Jahren wurden seitens der Regierung laut OECD weniger wachstumsfördernde Reformen auf den Weg gebracht als in jedem anderen hochentwickelten Land. Das jährliche Produktivitätswachstum lag während des vergangenen Jahrzehnts bei bloßen 0,9% und damit noch unter dem von Portugal. Unter der Stagnation leiden vor allem die deutschen Arbeitnehmer. Obwohl ihre Produktivität in den letzten 15 Jahren um 17,8% gestiegen ist, liegen die Reallöhne heute niedriger als 1999, als durch eine zwischen der Regierung, Arbeitgebern und Gewerkschaften getroffene Vereinbarung die Löhne faktisch nach oben begrenzt wurden. Da mögen die Unternehmer jubeln, aber wenn man die Löhne derart niedrig hält, geht das zu Lasten der langfristigen wirtschaftlichen Aussichten – denn die Arbeitnehmer werden entmutigt, ihre Fertigkeiten auszuweiten, und die Unternehmen werden entmutigt, in eine hochwertigere Produktion zu investieren. Der Druck auf die Löhne schwächt die Binnennachfrage und subventioniert den Export, von dem das deutsche Wirtschaftswachstum abhängt. Auch der Euro, der unzweifelhaft deutlich schwächer ist als die D-Mark es gewesen wäre, hat dabei geholfen, denn er hat die Preise für deutsche Waren gesenkt und Frankreich und Italien an Währungsabwertungen gehindert.