Podle některých pozorovatelů by tento posun mohl vyústit v protěžování regionálních zájmů národních centrálních bank v evropské měnové politice. Možná je chybou domnívat se, že centrální bankéři ve Frankfurtu nejsou zaujatí vůči některým regionům či státům. Otázkou regionální zaujatosti jsem zkoumala u amerického Federálního rezervního úřadu, jehož orgán pro správu měnové politiky, Federální výbor pro otevřený trh (FOMC) sestává ze sedmi úředníků z Washingtonu a pěti úředníků z regionálních poboček. Analyzovala jsem záznamy z let 1978 až 2000, které obsahovaly zápisy z 214 schůzí a konferenčních hovorů, na nichž členové FOMC hlasovali celkem více než 2400krát. Stratégové americké ,,Fed" mají tendenci namítat proti nižším úrokovým sazbám tehdy, je-li nezaměstnanost v jejich regionu vyšší než federální průměr.
Einige Beobachter meinen nun, dass diese Verschiebung die europäische Finanzpolitik noch anfälliger für regionale Beeinflussung durch die nationalen Zentralbanken macht. Doch wäre es auch falsch anzunehmen, dass den Zentralbankiers in Frankfurt die regionale oder nationale Voreingenommenheit abgeht. Ich habe die Frage der regionalen Beeinflussung im Falle der FED in den USA untersucht. Ihr finanzpolitisches Gremium, das Federal Open Market Committee (FOMC), setzt sich aus sieben leitenden Beamten aus Washington und fünf Vertretern der regionalen Zweigstellen zusammen. Ich untersuchte die Protokolle der Jahre 1978 bis 2000, die 214 Treffen und Telefonkonferenzen mit mehr als 2400 Abstimmungen der FOMC-Mitglieder umfassen. Anscheinend neigen die politischen Entscheider in Amerikas FED eher dazu, zu Gunsten niedriger Zinssätze gegen das Mehrheitsvotum zu stimmen, wenn die Arbeitslosenquote in ihrer Region größer ist als der nationale Durchschnitt.