Věříme-li, že nestabilita trhu je vzácná, pak je rozumné odmítnout jednat, pokud se neobjeví přesvědčivé argumenty, že by se jednat mělo. Ve světle zkušeností se názor, že finanční soustava je jen výjimečně nestabilní nebo se jen výjimečně pohybuje po trvale neudržitelné dráze, jeví jako přinejmenším pochybný. Na základě nové teorie a zkušeností můžeme nakonec dospět k závěru, že politické reakce na systémové riziko nelze formulovat a že náklady spojené s omyly PN jsou vyšší než náklady na omyly OP. Přinejmenším bychom však měli tento experiment uskutečnit a přiřknout zodpovědnost nové nebo již existující instituci, která má přístup k informacím, oplývá značným talentem na finanční i makroekonomickou analýzu a je relativně oproštěna od střetů zájmů. Analýza by se měla zveřejnit a mohla by ovlivnit vnímání systémového rizika a tržního chování, což by zvýšilo seberegulační schopnost systému. Přežijeme „antropocenní“ éru? Vliv člověka na celosvětové životní prostředí se poslední tři staletí stupňuje. Nejpodstatnější je, že naše emise oxidu uhličitého mohou zapříčinit významný odklon světových klimatických vzorců od jejich přirozeného vývoje na mnoho příštích tisíciletí.
Ist man der Ansicht, dass Marktinstabilität selten ist, ist es vernünftig, sich zu weigern, zu handeln, sofern es keine zwingenden Argumente dafür gibt. Doch angesichts unserer Erfahrungen scheint die Ansicht, dass das Finanzsystem nur in Ausnahmefällen instabil oder auf einem nicht aufrecht zu erhaltenden Weg ist, zumindest fragwürdig. Vielleicht kommen wir auf der Grundlage neuer Theorien und Erfahrungen letztlich zu dem Schluss, dass politische Reaktionen auf systemische Risiken unmöglich zu konzipieren sind und dass die Kosten von AWF-Fehlern höher sind als von RWT-Fehlern. Doch wir sollten das Experiment zumindest durchführen – und einer neuen oder bestehenden Institution mit Zugriff auf Informationen, umfassendem analytischen Talent im Bereich der Finanz- und makroökonomischen Analyse und relativ wenig Interessenkonflikten die Verantwortung dafür übertragen. Ihre Analysen sollten öffentlich gemacht werden; sie könnten die Wahrnehmung systemischer Risiken und das Marktverhalten beeinflussen und damit die Selbstregulierungsfähigkeiten des Systems stärken. Werden wir das anthropogene Zeitalter überleben? In den vergangenen drei Jahrhunderten sind die Auswirkungen des Menschens auf die globale Umwelt explodiert. Mehr noch, aufgrund unserer CO2-Emissionen können globale Klimamuster sogar für viele Jahrtausende von ihrem natürlichen Verlauf abweichen.