Tyto čtyři postřehy naznačovaly, že je namístě určitý institucionální experiment. Restrikce rizika z doby deprese se zdály méně naléhavé, vzhledem k prokázané schopnosti americké centrální banky vytvářet mezi finančními nesnázemi a agregátní poptávkou pevné valy. Vypadalo to, že nové způsoby úvěrování a rozkládání rizika přinášejí malá negativní rizika. Pokládalo se za pravděpodobné, že silnější konkurence pro oligarchy investičního bankovnictví ze strany komerčních bank a pojišťoven s naditými sejfy sníží nehorázné zisky investičního bankovnictví. Zdálo se, že se vyplatí to zkusit. Nevyplatilo se to.
Diese vier Beobachtungen zeigten, dass es Zeit für ein paar institutionelle Experimente war. Aufgrund der bekannten Fähigkeit der US-Notenbank, Brandwände zwischen finanzielle Krisen und die Gesamtnachfrage zu bauen, schien es nicht dringlich, Risikobeschränkungen aus der Depressionszeit einzuführen. Neue Arten der Kreditaufnahme und der Risikoverteilung schienen kaum Nachteile zu haben. Höherer Wettbewerb für die oligarchischen Investmentbanken durch die reichen kommerziellen Banken und Versicherungen schien geeignet, die maßlosen Profite des Investmentbankings zu reduzieren. Es schien einen Versuch wert zu sein. Aber leider ist er gescheitert.