Přesto v současnosti neexistuje vůle ani energie k zavedení tohoto přístupu. Navíc pro rozvojové země, jimž schází kapacity na straně nabídky, je širší přístup na globální trhy sporným tématem, neboť jsou stále vzdálené i jen úvahám o tom, jak velký podíl by na nich vlastně měly mít. To vyvolává další obavu: jelikož „pomoc za obchod“ – tedy pomoc ve prospěch rozvojových zemí, jejímž cílem je zmírnit jejich omezení v oblasti obchodu – se uskutečňuje v podobě finanční podpory, praktická otázka zní, zda dárci dokážou rozsah financování zachovat, vzhledem k dnešním hospodářským těžkostem. Podstatným a často přehlíženým problémem je navíc otázka, jak rozdělit řízení programů pomoci a obchodu mezi mezinárodní a domácí instituce. Mezi předními multilaterálními institucemi si WTO zachovává působnost nad obchodem. K řešení otázek souvisejících s rozvojovou pomocí je lépe vybavena Světová banka a Mezinárodní měnový fond. V rámci členských vlád jsou vztahy s WTO obvykle zodpovědností ministerstva obchodu nebo zahraničí, zatímco multilaterální finanční instituce, včetně regionálních rozvojových bank, zpravidla spadají pod ministerstvo financí.
Allerdings ist bis jetzt weder der Wille noch die Energie vorhanden, diesen Ansatz zu verfolgen. Und für Entwicklungsländer, die wenig Kapazitäten auf der Angebotsseite haben, ist größerer Zugang zum Weltmarkt fragwürdig, da sie gar nicht in der Lage sind, einen eventuellen fairen Anteil zu nutzen. Dies wirft ein weiteres Thema auf. Da „Hilfe für Handel“ – Entwicklungshilfe für Länder, die deren handelsbezogene Einschränkungen erleichtern soll – in Form finanzieller Unterstützung stattfindet, besteht ein praktisches Problem darin, ob Geldgeber angesichts der heutigen wirtschaftlichen Schwierigkeiten die Höhe ihrer Zuwendungen aufrecht erhalten können. Darüber hinaus ist eine offensichtliche und oft vernachlässigte Frage, wie die Verwaltung von „Hilfe für Handels“-Programmen unter internationalen und inländischen Institutionen aufgeteilt werden sollte. Unter den großen. multilateralen Institutionen überwacht die WHO die Gesetzgebung über den Handel. Für Themen der Entwicklungshilfe sind die Weltbank und der Internationale Währungsfonds besser ausgerüstet. Unter den Regierungen der Mitgliedsstaaten sind die Beziehungen zur WHO normalerweise Sache der Handels- oder Außenministerien, während Kontakte zu multilateralen Finanzinstitutionen wie den regionalen Entwicklungsbanken meist den Finanzministerien unterstehen.