První výtka – že domácí výdaje Německa nedrží krok s jeho investičními potřebami – je mýtus. Na důkaz, že nad rozumem vítězí spořivost, jsou předkládána odhalení o nevalně stavěných budovách a rozpadajících se mostech. Čísla ale hovoří jinak. Například v letech 2001 až 2005 dosáhl průměrný německý přebytek běžného účtu 2,4 % HDP a průměrné domácí investice činily bezmála 20 % HDP. Během pětiletého období, které skončilo rokem 2016, vyšplhal sice přebytek na 7,3 % HDP, ale investice zůstaly setrvale na 20 %. (V 90. letech byly německé domácí výdaje výrazně vyšší, ale to bylo z velké části důsledkem znovusjednocení Německa a nebylo to udržitelné.)
Der erste Kritikpunkt – dass die Inlandsausgaben Deutschlands nicht mit seinem Investitionsbedarf Schritt gehalten hätten – ist ein Mythos. Exposés über schlecht gebaute Gebäuden und zerfallende Brücken werden als Belege dafür angeboten, dass Sparsamkeit die Vernunft überholt habe. Doch die Zahlen sprechen eine andere Sprache. So lag beispielsweise der durchschnittliche Leistungsbilanzüberschuss Deutschlands zwischen 2001 und 2005 bei 2,4% vom BIP, und die durchschnittlichen Inlandsinvestitionen beliefen sich auf knapp 20% vom BIP. Während des Fünfjahreszeitraums bis 2016 stieg der Überschuss auf 7,3% vom BIP, aber die Investitionen blieben mit 20% konstant. (In den 1990er Jahren lagen die Inlandsausgaben Deutschlands erheblich höher, aber das war weitgehend durch die Wiedervereinigung bedingt und langfristig nicht aufrechtzuerhalten.)