Rozvoj je nejúspěšnější, když vychází z řešení, která se určí, vyzkoušejí a udržují lokálně, ne když západní agentury a technokraté utrácejí obrovské sumy za shora stanovené přístupy. Rozvojová řešení nacházená zdola dnes nabízí nový typ muslimských „hledačů“. Zatímco se v muslimském světě šíří model rozvoje pod vedením mulláhů, „experti“ na Západě by udělali dobře, kdyby porozuměli příčinám jeho úspěchu. Mé tělo, můj kapitál? LONDÝN – Feministky v 60. letech razily slogan „Naše těla, naše vlastní já“. Tento osvobozující názor ale v poslední době prodělal ironický zvrat. Jak na vysvětlenou k rozhodnutí podstoupit kosmetický chirurgický zákrok řekla anonymní Američanka: „Jediné, co v životě máme, je naše já a to, co každý den můžeme předložit světu k vidění… Já sama jsem svým jediným majetkem.“
Entwicklung ist erfolgreicher, wenn sie aus Lösungen entsteht, die identifiziert, getestet und lokal unterstützt werden, nicht, wenn westliche Agenturen und Technokraten riesige Summen für Ansätze ausgeben, die nicht vor Ort entstehen. Heute stellt eine neue Spezies muslimischer „Sucher” Entwicklungslösungen bereit, die von den Empfängern ausgehen. Und während sich das von den Mullahs geführte Modell weiter in der muslimischen Welt etabliert, täten die „Experten” im Westen gut daran, die Gründe für seinen Erfolg zu verstehen. Mein Körper, mein Kapital? LONDON: In den 1960er Jahren prägten Feministinnen den Slogan: „Unser Körper, unser Leben.“ Doch diese befreiende Geisteshaltung hat in jüngster Zeit eine ironische Wendung erfahren. Eine anonyme Amerikanerin, die ihre Entscheidung für eine Schönheitsoperation rechtfertigte, hat es so formuliert: „Alles, was wir im Leben haben, sind wir selbst und das, was wir der Welt jeden Tag präsentieren können … ich bin alles, was ich habe.“