Tyto koncentrace jsou vyšší než kdykoli jindy za posledních 400 tisíciletí, přičemž další nárůsty budou pokračovat, protože tyto účinky prozatím velkou měrou způsobuje jen 25 % světové populace. Důsledky jsou četné a hluboké: mimo jiné kyselé dešťové srážky, fotochemický „smog“ a globální oteplování. Podle nedávných odhadů Mezivládního panelu ke změně klimatu (IPCC) se tudíž během tohoto století Země oteplí o 1,4 až 5,8 °C. Do životního prostředí se vypouští řada toxických látek, ba i látky nejedovaté, a přece nesmírně škodlivé – například chlor-fluorované uhlovodíky, které jsou příčinou antarktické ozonové díry (a které teď podléhají regulaci). Situace mohla být mnohem horší: vlastnosti halogenů, které narušují ozon, se studovaly od poloviny 70. let minulého století. Kdyby se ukázalo, že se chlór chemicky chová tak jako brom, ozonová díra by už tou dobou byla celosvětovým a celoročním jevem, nikoli jen rysem antarktického jara. K této katastrofické situaci nedošlo spíše díky štěstí než rozumu. Nenastane-li celosvětová pohroma – pád meteoritu, světová válka nebo pandemie – lidstvo zůstane po tisíce let významným environmentálním činitelem.
Diese Konzentrationen sind tatsächlich höher als jemals zuvor in den vergangen 400 Jahrtausenden. Damit nicht genug, denn bisher wurden diese Folgen nur von nur 25 Prozent der Weltbevölkerung verursacht. Die Konsequenzen sind vielfältig und tiefgreifend: Säurefällung, photochemischer Smog und Erderwärmung, um nur einige zu nennen. Laut den letzten Schätzungen des Weltklimarates (IPCC) werden die Temperaturen auf der Erde in diesem Jahrhundert zwischen 1,4 und 5,8 Grad Celsius ansteigen. Viele toxische Substanzen werden in die Umgebung freigesetzt sowie einige andere Stoffe, die zwar nicht giftig sind, aber großen Schaden anrichten können: zum Beispiel Fluorchlorkohlenwasserstoffe, die das Ozonloch über der Antarktis verursacht haben (und die jetzt reguliert sind). Alles könnte noch viel schlimmer sein: die Ozon zerstörenden Eigenschaften von Halogenen wurden ab Mitte der 70er Jahre untersucht. Hätte sich dabei herausgestellt, dass sich Chlor chemisch wie Brom verhält, wäre das Ozonloch ein ganzjähriges Phänomen, das die ganze Welt beträfe und nicht nur ein Ereignis des antarktischen Frühlings. Wir hatten mehr Glück als Verstand, dass sich diese Situation nicht in eine Katastrophe verwandelt hat. Wenn es keine globale Katastrophe gibt, wie einen Meteoriteneinschlag, einen Weltkrieg oder eine Pandemie, wird die Menschheit auf Jahrtausende hinaus einen großen Einfluss auf die Umwelt haben.