Hospodářské rozdíly se dále prohlubují. Přímé zahraniční investice v osmi postkomunistických a zemích, které se příští rok stanou členy EU, činily v letech 1991-2001 celkem 1 400 dolarů na jednoho obyvatele. V zemích SNS to bylo přitom jen 198 dolarů na obyvatele. Nedávné studie Evropské banky pro obnovu a rozvoj (EBRD), Světové Banky a Nadace CASE dokládají, že hlavními příčinami chybějícího zotavení po kolapsu sovětského hospodářství jsou zeměpisná vzdálenost od středisek rozvoje, horský terén, chybějící "tržní paměť" - tedy nedávná historická zkušenost podnikatelské tradice - a neúspěchy hospodářské politiky. Dovolím si přidat další příčinu: západní pomoc nekandidátským zemím není ucelená ani systematická. Je roztříštěná, sporadická a nekoordinovaná, takže řada oblastí zůstává zcela nepovšimnuta. Je zkrátka příliš zdrženlivá. Jako příkrý kontrast pak působí jednání s kandidátskými zeměmi.
Die wirtschaftlichen Unterschiede nehmen zu. Ausländische Direktinvestition lagen in den acht ehemals kommunistischen, nun beitrittsbereiten Ländern in den Jahren zwischen 1991 und 2001 bei durchschnittlich $ 1.400 pro Kopf. Sie erreichten nur $ 198 pro Kopf in der GUS. Jüngste Studien der Europäischen Bank für Wiederaufbau und Entwicklung (EBRD) , der Weltbank und der CASE Stiftung weisen daraufhin, dass die geographische Entfernung von den Entwicklungszentren, gebirgiges Terrain, eine fehlende "Erinnerungen an Märkte", das heißt jüngere historische Erfahrungen mit unternehmerischen Traditionen und Fehler in der Wirtschaftspolitik die Hauptursachen für das Ausbleiben der wirtschaftlichen Erholung nach dem Zusammenbruch der Wirtschaft aus der Sowjetzeit sind. Lassen Sie mich einen weiteren Grund anführen: Westliche Hilfe an Länder, die der EU nicht beitreten, erfolgt weder umfassend noch systematisch, sondern vereinzelt, sporadisch und unkoordiniert. Sie erreicht viele Gebiete überhaupt nicht. Sie ist zu dürftig. All das steht im deutlichen Gegensatz zum Umgang mit beitrittsbereiten Ländern.