Psaní je dětinská profese, i když je někdy až přehnaně vážné, jak děti někdy bývají. Má dlouhá cesta k nevyzrálosti se započala před více než půlstoletím. Psal se červenec roku 1945, několik měsíců předtím jsem se vrátil z koncentračního tábora Transnistria. To rajské léto jsem prožil v malém moldavském městě, zaplavován neuvěřitelně sladkou banálností normálního, bezpečného života. Toho dne bylo obzvlásť krásně, svítilo slunce a vsude byl klid. V pokoji byl příjemný chládek.
Schreiben ist ein kindlicher Beruf, auch wenn es sehr ernst wird, so wie Kinder eben oft sind. Mein langer Weg der Unreife begann vor mehr als einem halben Jahrhundert. Es war im Juli 1945, einige Monate, nachdem ich aus dem Konzentrationslager Transnistria zurückgekehrt war. In jenem paradiesischen Sommer lebte ich in einem kleinen moldawischen Ort, überwältigt von der wunderbaren Banalität einer normalen, sicheren Umgebung. Der betreffende Nachmittag war vollkommen, sonnig und still, das Halbdunkel des Raumes einladend.