Potvrzuje však to, že rozhodnutí o tom, co delegovat Evropské unii jsou spíše než produktem důkladně promyšlených institucionálních plánů namnoze důsledkem krátkozrakých konfliktů mezi vládami na národní úrovni a vládou evropskou. To je jen několik klíčových otázek, jimiž by se měl zabývat Evropský ústavní konvent. Zatím nám toho totiž moc nezodpověděl. Musíme si pomáhat LONDÝN – Když se letos v létě Kongres USA a prezident Barack Obama nemohli shodnout na daních, dávkách, deficitech a investiční stimulaci, ve Spojených státech nad soudnou ekonomií trumfovala politika. Také evropští lídři byli paralyzováni – když za vyloučené prohlásili jak úpadky a devalvace, tak schodky a stimulace.
Sie unterstreicht jedenfalls die Tatsache, dass Entscheidungen, was an die EU zu delegieren sei, oftmals das Ergebnis irgendwelcher kurzsichtiger Scharmützel zwischen den nationalen und den europäischen Bürokratien sind und weniger das Produkt sorgfältig durchdachter Institutionenbildung. Das sind die wichtigsten Fragen, mit denen sich der EU-Konvent auseinander zu setzen hat. Bis jetzt erhielt man dazu allerdings herzlich wenige Antworten. Uneinig werden wir scheitern LONDON: In den USA triumphierte in diesem Sommer die Politik über die ökonomische Vernunft: Weder über Steuern, Ansprüche auf staatliche Leistungen, Defizite noch über ein Investitionsprogramm zur Konjunkturförderung konnten sich der Kongress und Präsident Barack Obama einigen. Europas Staats- und Regierungschefs waren ebenfalls paralysiert – Zahlungsausfälle und Abwertungen lehnten sie genauso ab wie Defizite und Konjunkturimpulse.