Toto dvojí dění by mělo Fond motivovat k tomu, aby si nárokoval nový smysl jako světový správce rezerv. V 60. letech MMF řešil problémy všech hlavních ekonomik a v 80. a 90. letech se vyvinul v krizového manažera rozvíjejících se trhů. Tento úkol je teď ale mnohem těžší, vzhledem k rozměrnosti některých velkých rozvíjejících se ekonomik. Ohnisko finanční nervozity se navíc každopádně přesouvá zpět do stěžejních zemí světové ekonomiky, jako jsou Spojené státy, Velká Británie a Austrálie, které financují rozsáhlé deficity běžného účtu pomocí přebytků z mnohem chudších zemí. Tyto přebytky jsou odrazem vysokých měr úspor v soukromém i veřejném sektoru v zemích produkujících ropu a v rozvíjejících se asijských ekonomikách. Tyto úspory u nich vyústily v rychlé hromadění zahraničních rezerv.
Diese beiden Entwicklungen sollten den Fonds dazu veranlassen, eine neue Funktion für sich einzufordern, nämlich als Verwalter der weltweiten Reserven. In den 60er Jahren beschäftigte sich der IWF mit den Problemen aller großen Wirtschaftsnationen, und in den 80ern und 90ern entwickelte er sich zum Krisenmanager für aufstrebende Märkte. Doch ist diese Aufgabe jetzt aufgrund der Größe mancher großer aufstrebender Wirtschaftsnationen wesentlich schwieriger. Und in jedem Fall verlagert sich der nervöse Schwerpunkt der Finanzwelt wieder zurück zu den Kernländern der Weltwirtschaft, wie den Vereinigten Staaten, Großbritannien und Australien, die hohe Leistungsbilanzdefizite mit Überschüssen aus ärmeren Ländern finanzieren. Diese Überschüsse ergeben sich aus hohen Sparquoten sowohl im privaten als auch im öffentlichen Sektor in den Öl produzierenden und aufstrebenden asiatischen Wirtschaftsnationen, was zu einer raschen Anhäufung der Devisenreserven dort geführt hat.