To má čtyři důvody. Zaprvé, „prohra“ studené války a spolu s ní ztráta postavení impéria a supervelmoci vyvolala v kolektivní mentalitě ruské politické třídy dosud nevyřešenou krizi. Ruští předáci stále považují Západ za fantomového nepřítele, na odpor proti němuž byly oživeny všechny tradiční mýty ruské zahraniční politiky. Zadruhé, na konci druhého prezidentského období Vladimíra Putina už byly modernizační sny Ruska v troskách. Modernizace se jednoduše ukázala jako další přerozdělování majetku ve prospěch těch nahoře, zejména těch, kdo pocházeli z petrohradské radnice a Federální služby bezpečnosti (FSB). Obrázek Západu jako nepřítele se stal jedinou ideologickou omluvou Putinova modelu korporativního státu. Zatřetí, prudce rostoucí cena ropy vštípila obyvatelům Kremlu přesvědčení, že jsou všemocní. Dnešní Rusko, považující se za „velký energetický stát“, se směje své dřívější skromné tužbě dostihnout co do životní úrovně maličké Portugalsko.
Dafür gibt es vier Gründe. Erstens: Der „Verlust” des Kalten Krieges und damit einhergehend des Status als imperialistische Supermacht stürzte die politische Klasse in Russland kollektiv in eine tiefe und bis dato ungelöste Bewusstseinskrise. Die führenden Politiker Russlands sehen den Westen nach wie vor als Phantom-Feind, dem man durch die Wiederbelebung sämtlicher traditioneller Mythen der russischen Außenpolitik entgegentritt. Zweitens waren die russischen Modernisierungsträume am Ende von Wladimir Putins zweiter Amtzeit als Präsident ausgeträumt. Diese Modernisierung stellte sich lediglich als eine weitere Umverteilung zu Gunsten der Elite heraus, vor allem jener aus der dem St. Petersburger Bürgermeisteramt und dem russischen Inlandsgeheimdienst FSB. Das Image des Westens als Feind wurde zur einzigen ideologischen Rechtfertigung für Putins Modell des korporatistischen Staates. Drittens hat der rapide ansteigende Ölpreis im Kreml Allmachtsfantasien ausgelöst. Heute lacht man in Russland, das sich mittlerweile als „großer Energiestaat” sieht, über den Wunsch von einst, hinsichtlich des Lebensstandards gegenüber Portugal aufzuholen.