„Po uplynutí těchto pěti let: STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA M. POIARESE MADURA – VĚC C-133/06 a konečně porušení zásady loajální spolupráce. První dva z výše uvedených žalobních důvodů nastolují ústřední otázku projednávané věci, jež byla důvodem jejího přidělení velkému senátu, a to otázku možnosti zákonodárce Společenství vycházet z odvozených právních základů. Nejprve se budu zabývat otázkou opodstatněnosti obou těchto žalobních důvodů a, jelikož by bylo nesnadné navzájem oddělit argumenty uplatněné na jejich podporu, přezkoumám tyto důvody společně. rozhodující kvalifikovanou většinou na návrh Komise a po konzultaci s Parlamentem přijmout a změnit jednak společný minimální seznam třetích zemí, které členské státy považují za bezpečné země původu, což je upraveno v čl. 29 odst. 1 a 2, a jednak společný seznam evropských bezpečných třetích zemí podle čl. 36 odst.
„Nach Ablauf dieser fünf Jahre SCHLUSSANTRÄGE VON HERRN POIARES MADURO — RECHTSSACHE C-133/06 Die ersten beiden Gründe werfen die zentrale Frage der vorliegenden Rechtssache auf, die ihre Verweisung an die Große Kammer gerechtfertigt hat, nämlich die nach der Möglichkeit des Gemeinschaftsgesetzgebers, sich auf abgeleitete Rechtsgrundlagen zu stützen. Meine Aufmerksamkeit wird zuerst der Prüfung der Begründetheit dieser beiden Gründe gelten, und da die für jeden von ihnen vorgebrachten Argumente schwer voneinander zu trennen sind, werde ich sie zusammen untersuchen. den Rat, auf Vorschlag der Kommission und nach Anhörung des Parlaments mit qualifizierter Mehrheit zum einen eine gemeinsame Minimalliste der von den Mitgliedstaaten als sichere Herkunftstaaten zu betrachtenden Drittstaaten (dies ist Gegenstand von Art. 29 Abs. 1 und 2) und zum anderen eine gemeinsame Liste sicherer europäischer Drittstaaten (dies ist Gegenstand von Art. 36 Abs.