Kritici neviditelné ruky poukazují na to, že ponechají-li se soukromé trhy samy sobě, mohou mnoha způsoby selhat. Dvěma význačnými důvody k vládní intervenci jsou například příjmová nerovnost a environmentální externality. Na subvencích do potravin a fosilních paliv je pozoruhodné, že se často prosazují ve jménu životního prostředí či rovnosti, ale obvykle pro dosažení těchto cílů neudělají mnoho, ba často mají opačný účinek. Ku prospěchu chudých jde necelých 20 % egyptských potravinových subvencí. Subvence do pohonných hmot ve většině zemí prospívají střední třídě, zatímco chudí chodí pěšky nebo jezdí veřejnou dopravou. V Indii na nejchudší vrstvu připadá méně než 0,1 % subvencí do zkapalněného ropného plynu (LPG), kdežto na vrstvu nejbohatší připadá 52,6 %.
Kritiker der unsichtbaren Hand betonen, dass private Märkte in vieler Hinsicht versagen können. Zwei der beliebtesten Rechtfertigungen für Regierungsinterventionen sind beispielsweise Ungleichheit und externe Umweltfaktoren. Bei Subventionen für Nahrungsmittel und Erdölprodukte fällt auf, dass sie oft im Namen von Umweltschutz oder Gleichheit beworben werden, aber normalerweise wenig zu solchen Zielen beitragen und oft den gegenteiligen Effekt haben. Weniger als 20% der ägyptischen Nahrungsmittelsubventionen kommen den Armen zugute. Von Benzinsubventionen profitiert in den meisten Ländern die Mittelklasse, während die Armen zu Fuß gehen oder öffentliche Verkehrsmittel benutzen. In Indien gehen weniger als 0,1% der ländlichen Subventionen für Flüssiggas an das ärmste Fünftel der Bevölkerung, während 52,6% dem reichsten Fünftel zukommen.