Jedním z úhelných kamenů projektu byli „drobní zemědělci“, tedy rolnické rodiny v Africe, Latinské Americe a Asii, pracující na farmách do velikosti kolem jednoho hektaru. Patří k nejchudším domácnostem na světě a paradoxně též k nejhladovějším, třebaže jsou sami producenty potravin. Hladovějí, protože není v jejich možnostech pořídit si vysoce výnosná osiva, hnojiva, zavlažovací zařízení a další nástroje potřebné ke zvýšení produktivity. Jejich výstup je tudíž chabý a nedostačuje jim ani na prosté živobytí.
Ein Eckpfeiler des Projekts waren „Kleinbauern“, d. h. Bauernfamilien in Afrika, Lateinamerika und Asien, die auf Betrieben von ungefähr einem Hektar Land oder weniger arbeiten. Sie zählen zu den ärmsten Haushalten in der Welt und ironischerweise auch zu den hungrigsten, obwohl sie Nahrungsmittelproduzenten sind. Sie hungern, weil sie sich kein Hochertragssaatgut, keine Düngemittel, Bewässerungsanlagen und andere Werkzeuge kaufen können, die zur Steigerung der Produktivität notwendig sind. Infolgedessen ist ihre Ernte dürftig und unzureichend für ihren Lebensunterhalt.