Podobně jako národnost může i náboženství představovat jádro lidské identity. Když cítíme, že někdo zpochybňuje naše vnímání sebe sama, většinou to bereme jako urážku, i když to tak nemusí být myšleno. Rushdie ani žádný jiný autor nebo myslitel by se tím však neměl nechat omezovat. Lidé musí být ochráněni před bezprostředním nebezpečím a možná i před osobním nactiutrháním či hanobením, jako je tomu v Evropě, ale neexistuje žádný důvod, proč by se před kritikou nebo i zesměšňováním měly chránit konkrétní myšlenky a ideje. Je tu však ještě jeden aspekt, který je třeba vzít v úvahu. Dopad určitého vyjádření závisí i na tom, kdo co komu řekne. I když Breivika mohly inspirovat extrémně antiislámské nebo antiliberální názory prosazované určitými jednotlivci, tito autoři a bloggeři nenesou zodpovědnost za vraždy, které Breivik spáchal. Mohli bychom je kritizovat za to, že nevzali v úvahu možné důsledky šíření strachu a nenávisti.
Genau wie die Nationalität kann sie zum Kern einer persönlichen Identität gehören. Wird das Selbstgefühl angegriffen, fühlen sich Menschen schnell beleidigt, auch wenn dies gar nicht beabsichtigt war. Weder Rushdie noch irgendein anderer Autor oder Denker sollte sich davon einschränken lassen. Man muss Menschen vor unmittelbarer Gefahr und vielleicht, wie in Europa, vor persönlicher Diffamierung oder Beleidigung schützen. Es gibt aber keinen Grund, warum einzelne Ideen oder Überzeugungen vor Kritik oder auch Spott geschützt werden müssten. Es ist jedoch noch eine andere Unterscheidung zu berücksichtigen. Die Wirkung einer Aussage hängt auch davon ab, wer was zu wem sagt. Breivik wurde vielleicht von den extremen anti-islamischen oder anti-liberalen Ansichten bestimmter Autoren oder Blogger inspiriert, für die von ihm begangenen Morde sind sie jedoch nicht verantwortlich. Man kann sie dafür kritisieren, dass sie Ängste und Hass schüren, ohne die möglichen Folgen zu bedenken.