Ve Spojených státech už akvakulturní odvětví začalo směřovat k produkci v RAS. Jistá norská firma například právě oznámila plány vybudovat na pevnině v Maine obrovskou novou lososí farmu. Příklady mořských projektů lze nalézt ve vodách u Norska, Kalifornie a Havaje. Oba systémy jsou však stále specialitou, nikoli normou. Jeden z prvořadých problémů s čistějšími přístupy k akvakultuře je v tom, že jsou energeticky náročné. V pozemních systémech je nutné přírodní procesy jako filtraci, výměnu a rozptyl vody provádět mechanicky, což vyžaduje mnoho elektřiny. To v místech s nízkouhlíkovými rozvodnými sítěmi, například ve Francii, nemusí být problém, ale v oblastech jako Nové Skotsko, které silně spoléhá na uhlí, je tomu jinak.
In den Vereinigten Staaten hat die Aquakulturindustrie begonnen, die Produktion auf die geschlossenen Kreisläufe umzustellen. So hat eine norwegische Firma gerade bekanntgegeben, dass sie plant, in Maine eine riesige neue Lachsfarm auf dem Land zu bauen. Und Beispiele für Offshore-Projekte finden sich vor der Küsten Norwegens, Kaliforniens und Hawaiis. Aber beide Systeme sind noch immer eher die Ausnahme als die Regel. Eines der wichtigsten Probleme mit saubereren Ansätzen in der Aquakultur ist, dass sie energieintensiv sind. Bei Systemen auf dem Land müssen natürliche Prozesse wie Filterung und Wasseraustausch mechanisch durchgeführt werden, wofür viel Strom benötigt wird. Das ist dort, wo die Stromnetze eine geringe Kohlenstoffemission haben, kein Problem, wie in Frankreich, aber es wäre durchaus ein Problem an Orten wie Nova Scotia, wo bei der Stromproduktion sehr viel Kohle eingesetzt wird.