Ekonomické autority v orgánech, jako je Světová banka, sestavily směšně dlouhý seznam kroků, jež by země měly podniknout, aby zvýšily své tempo růstu (jde o takzvaný „rozšířený Washingtonský konsenzus“). Jako v případě péče o zdraví není dostačující zaměřovat se na jedinou složku. Jestliže však existuje jedna oblast, kde zřetelně existují příležitosti a kde zacílení politik skutečně může něčím pohnout, rozhodně půjde o investice do infrastruktury. Indické problémy s infrastrukturou jsou legendární, přičemž letiště a železnice jsou tu komicky neadekvátní. Avšak vyjma několika zemí – samozřejmě Číny, ale rovněž Španělska – jsou nízké infrastrukturní výdaje epidemicky rozšířené. Dokonce i Spojené státy mají infrastrukturu, již svazuje zanedbanost, s rozpadajícími se mosty a nebezpečně přetíženou elektrickou rozvodnou sítí. Rozlohou velká Brazílie je také ukázkovým příkladem důsledků příliš nízkých investic.
Wirtschaftsgurus an Orten wie der Weltbank haben eine lächerlich lange Liste von Maßnahmen entwickelt, die Länder einleiten sollten, um ihre Wachstumsrate zu steigern (der so genannte „erweiterte Washington Consensus“). Wie bei der Bewahrung guter Gesundheit reicht es nicht, sich auf einen einzigen Aspekt zu konzentrieren. Wenn es allerdings einen Bereich gibt, der offensichtliche Chancen bietet und wo die Politik wirklich etwas bewirken kann, so sind es die Investitionen in die Infrastruktur. Die Infrastrukturprobleme Indiens sind legendär, mit lächerlich unzureichenden Flughäfen und Eisenbahnverbindungen. Außer in einigen wenigen Ländern – darunter natürlich China, aber auch Spanien – sind niedrige Infrastrukturausgaben überall verbreitet. Selbst die Infrastruktur der USA leidet unter Vernachlässigung, mit zusammenbrechenden Brücken und einem gefährlich überlasteten Stromnetz. Auch das riesige Brasilien ist ein Musterbeispiel der Folgen unzureichender Investitionstätigkeit.