Tito lidé krizi nezapříčinili. Ale platí za ni. Rozporuplnost soucitu NEW YORK – Od začátku ruské invaze prchlo do Polska už téměř 2,5 milionu ukrajinských běženců a do Maďarska přes 350 000. Když ale v roce 2015 tehdejší německá kancléřka Angela Merkelová umožnila 1,1 milionu žadatelů o azyl – z nichž zhruba 40 % tvořili Syřané – vstup do Německa, Polsko a Maďarsko lidem utíkajícím před krveprolitím na Blízkém východě pevně uzavřely své hranice. Některé lidi, především „progresivisty“, tyto odlišné reakce hodně rozlítily. Je nepochybné, argumentují, že používání slzného plynu a vodních děl k zastavení arabských žadatelů o azyl na maďarské hranici a naproti tomu vítání Ukrajinců s otevřenou náručí se rovná rasové předpojatosti, či dokonce „bělošské nadřazenosti“.
Diese Menschen haben die Krise nicht verursacht. Aber sie sind es, die dafür geradestehen müssen. Widersprüchliches Mitgefühl NEW YORK – Seit Beginn des russischen Einmarsches in die Ukraine sind 2,5 Millionen Menschen nach Polen geflohen und über 350.000 nach Ungarn. Als jedoch im Jahr 2015 die damalige Kanzlerin Angela Merkel1,1 Millionen Asylsuchende nach Deutschland einreisen ließ – von denen etwa 40 Prozent aus Syrien stammten – riegelten Polen und Ungarn ihre Grenzen für Personen ab, die vor dem Blutvergießen im Nahen Osten geflüchtet waren. Diese unterschiedlichen Reaktionen haben manche Menschen – meist „Progressive“ – überaus wütend gemacht. Auf der einen Seite Tränengas und Wasserwerfer einzusetzen, um arabische Asylsuchende abzuwehren, aber auf der anderen Seite Menschen aus der Ukraine mit offenen Armen zu empfangen, komme – so ihr Argument – rassistischer Voreingenommenheit oder sogar „weißem Suprematismus“ gleich.