OMEZENÍREKLAMY řízení by zdůvodu svého trvání anepřimě-řených souvisejících nákladů nemělo být takové, aby dotyčné subjekty odrazovalo od uskutečňování jejich podnikatelských záměrů. Jak je vysvětleno výše vsou-vislosti svěcí Keck a Mithouard, „pravidla stanovující požadavky, které má zboží splňovat,“ jsou inadále posuzována podle rozsudku ve věci Cassis de Dijon, aproto se má za to, že jako taková spadají do působnosti článku 34SFEU, aniž by bylo nutno určit, zda jsou také diskriminační (111), zatímco uprávních úprav prodeje je nutno posoudit, zda jsou, či nejsou diskriminační. Nicméně, jak poukázal generální advokát Maduro, Soudní dvůr musel vymezit jednoduchost rozlišení stanoveného vrozsudku ve věci Keck a Mithouard (112). Ztoho plyne, že určitá pravidla, která zdánlivě spadají do kategorie podmínek prodeje, jsou řešena jako pravidla týkající se produktů. To platí zejména oopatřeních týkajících se reklamy, kde se zdá, že mají vliv na podmínky, které musí zboží splňovat (113). Soudní dvůr rozhodl, že „právní předpisy, které omezují nebo zakazují určité formy reklamy aurčité prostředky podpory prodeje, mohou – přestože to nemá přímý dopad na dovoz – být takové povahy, že omezují objem dovozu, protože to nepříznivě ovlivňuje příležitosti kuvádění dovážených produktů na trh“ (110). Požadavky, které mají dovážené produkty splňovat, co se týče tvaru, velikosti, hmotnosti, složení, prezentace, označování nebo nabízení kprodeji, mohou výrobce adovozce nutit, aby dotyčné produkty přizpůsobovali pravidlům platným včlenském státu, kde jsou uváděny na trh, například změnou označení dovážených produktů (106).
Das Verfahren darf wegen seiner Dauer und der damit verbundenen unverhältnismäßigen Kosten nicht geeignet sein, die fraglichen Wirtschaftsteilnehmer von Wie vorstehend zu den verbundenen Rechtssachen Keck und Mithouard dargelegt, werden Regelungen, wonach „Waren bestimmten Vorschriften entsprechen müssen“ weiterhin nach dem Urteil Cassis de Dijon behandelt und fallen per se in den Geltungsbereich von Artikel 34AEUV, ohne dass nachgewiesen werden muss, ob sie auch eine diskriminierende Wirkung haben.(111) Dagegen müssen Verkaufsmodalitäten auf ihre diskriminierende Wirkung hin geprüft werden. Generalanwalt Poiares Maduro wies darauf hin, dass der Gerichtshof der im Urteil Keck und Mithouard vorgenommenen einfachen Unterscheidung einige Nuancen habe hinzufügen müssen.(112) So kommt es vor, dass bestimmte Vorschriften, die zur Kategorie der Verkaufsmodalitäten zu gehören scheinen, wie Vorschriften behandelt werden, die die Erzeugnisse betreffen. Dies ist u.a. bei Vorschriften über die Werbung der Fall, Das Verbot des Inverkehrbringens von im Versandhandel oder über das Internet vertriebenen Videos und DVDs, die keine Angabe über die Altersfreigabe tragen, die auf einer Einstufungsentscheidung durch die zuständigen Stellen des Einfuhrmitgliedstaates beruht.(109) )Siehe beispielsweise die Rechtssache C-254/05, Kommission/Belgien, Slg.2007, I-4269; die Rechtssache C-432/03, Kommission/Portugal, Slg.2005, I-9665, Randnr.