V tomto ohledu lze hovořit o „epidemickém charakteru“ našeho současného světa. Vzájemná provázanost je ve skutečnosti vzájemnou závislostí – společnou zranitelností riziky. Nic není naprosto izolované a neexistují už „zahraniční věci“: všechno je národní, ba osobní. Problémy cizích lidí jsou dnes i vašimi problémy a nemůžeme už na ně pohlížet s lhostejností ani doufat, že z nich vytěžíme nějaký osobní zisk. Takový je kontext naší podivné zranitelnosti dneška. Co nás kdysi chránilo (vzdálenost, vládní zásahy, obezřetnost, klasické obranné metody), je oslabeno a nabízí přinejlepším chabou ochranu.
In diesem Sinne kann man von dem „epidemischen Charakter“ unserer zeitgenössischen Welt sprechen. Gegenseitige Abhängigkeit ist tatsächlich eine gemeinsame Abhängigkeit – eine Verwundbarkeit, die allen gemeinsam ist. Nichts ist komplett isoliert, und „auswärtige Angelegenheiten“ existieren nicht mehr: alles ist national, sogar persönlich. Die Probleme anderer sind nun unsere. Wir können ihnen nicht mehr mit Gleichgültigkeit begegnen oder gar hoffen, uns persönlich an ihnen zu bereichern. Das ist der Kontext unserer gegenwärtigen besonderen Verletzlichkeit. Unsere traditionellen Schutzmechanismen (Distanz, staatliche Intervention, Weitblick, klassische Verteidigungsmethoden) sind geschwächt und bietet uns keinen oder nur noch wenig Schutz.