Nastalá krize má však ještě další rozměr, který její řešení dále komplikuje. Všichni migranti nejsou z konfliktních oblastí, jako je Sýrie, a podle mezinárodního práva tedy nemají „právo na azyl“. Přichází také řada ekonomických migrantů, například z chudších částí Balkánu, v naději, že uniknou chudobě své domovské země – a jsou při tom ochotni zneužít systém rozhodování o azylu. Podat si žádost, třeba i bez šance na úspěch, je lákavé, protože do doby, než bude zamítnuta, získá žadatel základní ubytování, sociální služby (včetně zdravotní péče) a kapesné ve výši, která může snadno převyšovat mzdy v jeho domovské zemi. Strávit několik měsíců v severní Evropě, zatímco se vyřizuje žádost o azyl, je mnohem lákavější než vrátit se domů k práci, kterou si člověk sotva vydělá na živobytí, anebo do nezaměstnanosti.
Aber die Krise hat noch eine weitere Dimension, die eine Lösung schwierig macht. Die Migranten stammen nicht alle aus Konfliktgebieten wie Syrien und haben daher nicht alle nach internationalem Gesetz ein „Recht auf Asyl“. Es gibt auch viele Wirtschaftsflüchtlinge, beispielsweise aus den ärmeren Teilen des Balkans, die hoffen, der Armut zu Hause zu entkommen – und dafür bereit sind, das Asylrecht zu missbrauchen. Einen Antrag zu stellen ist auch ohne die Chance einer Annahme verlockend, da Antragsteller bis zu ihrer Ablehnung eine einfache Unterkunft, soziale Dienste (wie Gesundheitsfürsorge) und ein Taschengeld erhalten, das vielleicht höher ist als die Löhne in ihren Herkunftsländern. Ein paar Monate in Nordeuropa zu verbringen, während der Asylantrag bearbeitet wird, könnte viel attraktiver sein, als zu Hause in einem Job zu arbeiten, der kaum den Lebensunterhalt sichert – wenn überhaupt Arbeit vorhanden ist.