A nezmiňují ani cenu, již zaplatil zbytek hospodářství – kumulativní propad výstupu v Evropě a USA výrazně převyšující pět bilionů dolarů. Mezitím se ukázalo, že měli pravdu ti, kdo tvrdili, že měnová politika nebude stačit. Ano, byli jsme všichni keynesiánci – ale příliš krátce. Fiskální stimulaci vystřídaly úspory, s předvídatelnými – a předvídanými – negativními dopady na hospodářskou výkonnost. Někteří lidé v Evropě mají radost, že se snad už ekonomika odrazila ode dna. S návratem růstu výstupu je recese – definovaná jako dvě po sobě jdoucí čtvrtletí ekonomického smršťování – oficiálně u konce. V každém rozumném smyslu je ale ekonomika, v níž se příjmy většiny lidí stále drží pod hladinami z roku 2008, stále v recesi.
Genauso wenig erwähnen sie die Kosten, die der übrigen Volkswirtschaft auferlegt wurden: kumulative Produktionsverluste in Europa und den USA von deutlich über fünf Billionen Dollar. Zugleich haben diejenigen, die argumentierten, dass geldpolitische Maßnahmen allein nicht ausreichen würden, Recht behalten. Ja, wir waren alle Keynesianer – aber viel zu kurz. Dann machten fiskalische Impulse der Austerität Platz, mit vorhersehbaren – und vorhergesagten – negativen Auswirkungen auf die Wirtschaftsentwicklung. In Europa freuen sich jetzt einige, dass die Konjunktur möglicherweise die Talsohle erreicht hat. Dank des neuerlichen Produktionswachstums ist die Rezession – definiert als zwei aufeinander folgende Quartale wirtschaftlicher Kontraktion – offiziell vorbei. Doch in jedem aussagefähigen Sinne steckt eine Volkswirtschaft, in der die Einkommen der meisten Menschen unter dem Niveau von vor 2008 liegen, weiter in der Rezession.