Kdo dnes věří v globální demokracii, či dokonce ve Spojené státy evropské? Už dlouho před současnou vlnou nacionalistického populismu odmítli Evropané střízlivou evropskou ústavu. V porovnání s touto předešlou ambicí jsou i nejodvážnější Macronovy návrhy na integraci eurozóny ve skutečnosti jen drobnou revizí. Když německá kancléřka Angela Merkelová Macronovi poblahopřála, dala jasně najevo, že nebude uvažovat o žádných změnách fiskální politiky – takový postoj vylučuje vznik společného evropského ministerstva financí. Předchozí zkušenosti s osvíceným populismem tuto poněkud chmurnou perspektivu zintenzivňují.
Wer glaubt heutzutage schon an globale Demokratie? Oder auch nur an die Vereinigten Staaten von Europa? Lange vor der jüngsten Welle des Nationalpopulismus haben die Europäer einen zurückhaltenden Entwurf für eine europäische Verfassung abgelehnt. Gegenüber diesen früheren Bestrebungen wirkt selbst der kühnste Vorschlag Macrons für die Integration der Eurozone wie eine geringfügige Nachbesserung. Bundeskanzlerin Angela Merkel hat nach ihren Glückwünschen für Macron klargestellt, dass sie einen finanzpolitischen Kurswechsel ablehnt – eine Haltung, die einen gemeinsamen Finanz- und Wirtschaftsminister für die Eurozone ausschließt. Die früheren Erfahrungen mit aufgeklärtem Populismus verstärken diese einigermaßen trostlose Perspektive.