Dosavadní zkušenosti svědčí o tom, že adekvátní růstový program musí vycházet ze dvou strategií: z investiční strategie, která nastartuje růst z krátkodobého pohledu, a strategie budování institucí, která vybaví ekonomiku odolností, díky níž si poradí s případnými vedlejšími otřesy. Základem investiční strategie je vzbudit v domácích podnikatelích zájem o svou domácí ekonomiku. Lákání zahraničních investorů nebo liberalizování šmahem všeho a následné čekání, až se věci samy zlepší - to nefunguje. Opravdu účinná strategie musí splňovat dva úkoly: podporovat investice v netradičních oblastech a vyřadit projekty a investice, které nefungují. K tomu musí vlády použít jak cukr, tak bič. Klíčovou výzvou ekonomického rozvoje je rozpoznat, v produkci čeho je země dobrá (nebo by dobrá mohla být).
Die Erfahrung lehrt, dass ein angemessenes Wachstumsprogramm in zwei Strategien verankert sein muss: In einer Investitionsstrategie, die so angelegt ist, dass sie das Wachstum in kurzer Zeit ankurbelt, und in einer Strategie zum Aufbau solcher Institutionen, die der Wirtschaft angesichts widriger Schocks Elastizität verleihen. Das Entscheidende an der Investitionsstrategie besteht darin, die heimischen Unternehmer für die eigene Volkswirtschaft zu begeistern. Nur Auslandsinvestitionen zu ermutigen oder alles zu liberalisieren und dann zu warten, dass sich etwas tut, reicht nicht aus. Eine wirksame Strategie muss zwei Aufgaben bewältigen, nämlich Investitionen in nicht übliche Bereiche ermutigen und Projekte und Investitionen ausjäten, die missraten dürften. Zu diesem Zweck müssen Regierungen sowohl Zuckerbrot als auch Peitsche einsetzen. Herauszufinden, was ein Land besonders gut erzeugen kann (oder könnte) ist eine Schlüsselherausforderung für die Entwicklung einer Volkswirtschaft.