Zatímco pohyby v základních makroekonomických ukazatelích mohou vést „býky“ ke šroubování hodnoty určité měny dále nad paritu, současně se mají „býci“ stále více na pozoru před vyvažujícími pohyby zpět k paritě – a tím i před kapitálovými ztrátami –, což mírní jejich touhu navyšovat své dlouhodobé pozice. Tento koncept rizika staví na opomíjeném postřehu Johna Maynarda Keynese, který si naléhavě uvědomoval stěžejní roli nedokonalých znalostí při chápání cenových fluktuací na trzích s aktivy. Vztahování riskantnosti držení otevřené pozice na měnovém trhu k divergenci směnného kurzu od paritních úrovní navíc svědčí o novátorském způsobu uvažování o otázce, jak mohou centrální banky ovlivňovat trh, aby omezily výchylky od parity. Centrální banka by měla každý měsíc oznámit svůj odhad pásma paritních hodnot na základě analýzy, která na rozdíl od nějaké přesné hodnoty odráží zákonitou nedokonalost znalostí týkajících se parity dané měny. Jakmile se směnný kurz začne pohybovat směrem od tohoto pásma, zvýší pravidelná prohlášení centrální banky obavy obchodníků s devizami, že jiní obchodníci budou pokládat držení otevřených pozic za stále riskantnější.
Zwar mögen Bewegungen bei den makroökonomischen Fundamentals dazu führen, dass die Bullen den Kurs einer Währung weiter über das Paritätsniveau hinaus treiben; zugleich aber werden sie zunehmend besorgter über eine Gegenbewegung zurück in Richtung Parität und damit verbundene enorme Kapitalverluste – was ihr Streben, ihre Aktivpositionen auszubauen, bremst. Dieses Risikokonzept baut auf einer vernachlässigten Einsicht John Maynard Keynes’ auf, der sich der zentralen Bedeutung des unvollständigen Wissens für das Verständnis von Kursschwankungen an den Anlagemärkten wohl bewusst war. Mehr noch: Die Gefährlichkeit einer offenen Position auf einem Devisenmarkt mit der Abweichung des Wechselkurses vom Paritätsniveau in Bezug zu setzen, legt einen neuartigen Weg nahe beim Nachdenken darüber, wie Zentralbanken den Markt beeinflussen können, um Paritätsabweichungen zu begrenzen. Jeden Monat sollte die Zentralbank ihre Schätzung einer Spanne von Paritätswerten bekannt geben und diese durch Analysen untermauern. Dies würde – anders als ein präziser Wert – die inhärente Unvollkommenheit des Wissens die Parität einer Währung betreffend widerspiegeln. Wenn der Wechselkurs sich von dieser Spanne entfernt, würden die regelmäßigen Bekanntmachungen der Zentralbank die Bedenken der Devisenhändler verstärken, dass andere Händler es zunehmend für riskant erachten, offene Positionen zu halten.