Co kdyby se najednou ocitli ve vládní koalici Komunisté? Vedlo by to také k politickému bojkotu ze strany ostatních zemí EU? Pokud ne, bylo by to proto, že 11 z celkových 14 dnešních vlád je povahy socialistické/sociálně-demokratické, a ty se rozhodly zakročit a podat pomocnou ruku, když by jejich partnerským rakouským Socialistům hrozilo, že ztratí vládní posty a moc? Máme tedy jeden soubor pravidel pro extrémní pravici a jiný pro extrémní levici? Tyto sžíravé otázky hrozí, že nakonec podkopou autoritu i samotné Evropské rady ministrů. Tato instituce rostla a sílila celých poledních 10-15 let, a tak získávala svoji moc. Vedoucí představitelé států a vlád se nyní sestávají mnohem častěji, než kdykoliv dříve a zaujímají rovněž mnohem aktivnější roli v rozhodovacích procesech EU. Vytvořili sice cosi, co někdy vypadá jako protekční kroužek starých spolužáků.
Was passiert, wenn plötzlich Kommunisten in den Regierungskoalitionen auftauchen? Wird auch das zu politischen Boykotts seitens anderer EU-Regierungen führen? Wenn nicht, geschieht das nur, weil heute 11 von 14 Regierungen von Sozialdemokraten geführt sind und diese aufhorchten, als ihre Freunde in Österreich dabei waren, die Macht zu verlieren? Haben wir auch gewisse Regeln für die extreme Rechte und andere wiederum für die extreme Linke? Solche bohrenden Fragen drohen, die Authorität des Europäischen Rates zu untergraben. Über die letzten 10-15 Jahre hat diese Institution an Einfluss gewonnen. Die Staats- und Regierungschefs treffen sich öfter als zuvor und werden immer aktiver im Entscheidungsprozess der EU. Sie haben etwas entwickelt, was manchmal aussehen mag wie ein 'Netzwerk der alten Jungs'.