Ve většině světa se ale zkušenost výrazně liší, včetně kontinentální Evropy a Japonska, kde si horní 1 % oproti době před 100 lety vydělává zhruba polovinu. Celosvětově se nerovnost snižuje, protože se mnohem víc lidí v rozvojovém světě vymanilo z chudoby. Příjmy nejsou jediným ukazatelem klesající nerovnosti. Polovina všech přírůstků k blahobytu v letech 1960 až 2000 pramení z toho, že žijeme déle a zdravěji. V uplynulém půlstoletí se mezera mezi očekávanou délkou dožití v nejbohatších a nejchudších zemích světa zúžila z 28 na 19 let. V důsledku toho je nerovnost co do délky života nižší než v posledních dvou staletích. Globální obchod a hospodářský růst proměňují životy v rozsahu, jaký byl kdysi nepředstavitelný.
Aber in den meisten Teilen der Welt ist dies deutlich anders, darunter auch in Kontinentaleuropa und Japan, wo das oberste Prozent anteilig nur etwa die Hälfte dessen verdient wie vor hundert Jahren. Global gesehen ging die Ungleichheit zurück, da sich viel mehr Menschen in den Entwicklungsländern aus der Armut befreien konnten. Das Einkommen ist nicht der einzige Indikator dafür, dass die Ungleichheit auf dem Rückzug ist. Die Hälfte des zunehmenden Wohlergehens zwischen 1960 und 2000 stammt daher, dass wir länger und gesünder leben. Im letzten halben Jahrhundert hat sich der Unterschied zwischen der Lebenserwartung der reichsten und ärmsten Länder von 28 auf 19 Jahre verringert. Die Ungleichheit in der Lebenserwartung ist heute also auf ihrem geringsten Wert seit zwei Jahrhunderten. Welthandel und Wirtschaftswachstum haben unser Leben in einem Maße verändert, wie es früher undenkbar erschien.