Nikdy nelze mít negativní nominální úrokové sazby (kromě rarit v důsledku zdanění či regulací), neboť věřitelé by si peníze radši ponechali, než aby vlastně vypůjčovatelům platili. Nic ale nebrání záporným reálným úrokovým sazbám, neboť rutinní investoři nemusí mít alternativní bezrizikový instrument nabízející kladnou reálnou návratnost. Nízká hladina reálných úrokových měr podle všeho nepramení z finanční krize let 2007-2009. Ve skutečnosti v zemích s indexovanými dluhopisy došlo během finanční krize k přechodnému prudkému zvýšení reálných dlouhodobých úrokových sazeb. Míra poklesla na nízké hladiny až během období oživení z bezprostřední krize. Nízké dlouhodobé reálné úrokové sazby jsou zřejmě spíš odrazem obecného letitého selhání vlád využít výpůjčních možností, jež jim inflačně indexované trhy přinášejí.
Es kann nie negative nominale Zinssätze geben (ausgenommen durch kuriose Steuern oder Bestimmungen), da die Kreditgeber ihr Geld lieber behalten würden, als die Kreditnehmer effektiv zu bezahlen. Doch können negative reale Zinssätze nicht verhindert werden, da Routineinvestoren u. U. kein alternatives risikofreies Instrument haben, das eine positive reale Rendite bietet. Das niedrige Niveau der realen Zinssätze scheint nicht auf die Finanzkrise von 2007 bis 2009 zurückzuführen zu sein. Tatsächlich kam es während der Finanzkrise in Ländern mit indexierten Anleihen zu einer vorübergehenden Erhöhung der realen langfristigen Zinssätze. Die Zinsen sind erst in der Erholungsphase nach der unmittelbaren Krise auf ein niedriges Niveau gesunken. Stattdessen scheinen die niedrigen langfristigen realen Zinssätze das allgemeine Versagen der Regierungen im Laufe der Jahre widerzuspiegeln, Möglichkeiten zur Kreditaufnahme zu nutzen, die ihnen die inflationsindexierten Märkte bieten.