Vzdor milionů Íránců proti Nejvyššímu vůdci jen den poté, co se pevně postavil za Ahmadínedžáda, uvrhl zemi do politické krize. Celosvětově vysílané záznamy bití a zabíjení demonstrantů podkopaly náboženské renomé režimu. Ve snaze najít z této svízelné situace východisko Nejvyšší vůdce vyhlásil, že volební spory je třeba vyřešit soudními cestami, nikoli na ulici. Vzhledem k jeho úloze při omlouvání volebních podvodů se tato argumentace jeví jako pokus získat čas k vyčištění ulic od demonstrantů, vystavení opozičních lídrů krutému fyzickému a psychickému nátlaku a k izolaci Míra Hosejna Músavího, předpokládaného vítěze dle skutečných výsledků voleb. Chameneího odvolání se k právu nicméně rezonuje s požadavky mnoha konzervativních pragmatiků, kteří se kloní k Músavímu, jenž není s to zpochybnit Chameneího autoritu přímo.
Der Widerstand von Millionen von Iranern gegen den Obersten Führer, nur einen Tag nachdem dieser Ahmadinedschad ausdrücklich bestätigt hatte, stürzte das Land in eine politische Krise. Die weltweite Berichterstattung über geschlagene und ermordete Demonstranten hat die religiöse Legitimation des Regimes untergraben. Auf der Suche nach einem Ausweg aus dieser schwierigen Situation erklärte der Oberste Führer, dass die mit den Wahlen verbundenen Konflikte auf gesetzlichem Wege, nicht auf den Straßen, geklärt werden müssen. In Anbetracht seiner Rolle bei der Rechtfertigung von Wahlbetrug wirkt dieses Argument wie ein Versuch Zeit zu gewinnen, um die Demonstranten von der Straße zu bekommen, Oppositionsführer starkem körperlichen und psychologischem Stress auszusetzen und Mir Hossein Moussavi, den mutmaßlichen Sieger der tatsächlichen Abstimmung, zu isolieren. Nichtsdestotrotz hallen in Khameneis Berufung auf das Gesetz die Forderungen vieler Moussavi zugeneigter, konservativer Pragmatiker wider, der nicht in der Position ist, Khameneis Autorität direkt herauszufordern.