V rychle se měnícím geopolitickém a ekonomickém prostředí – charakterizovaném problémy typu zvyšování úrokových sazeb v důsledku vysokého zadlužení, snižování konkurenceschopných daní z příjmu právnických osob, změn imigračních schémat nebo možného zpomalení tempa globalizace – musí být malé státy schopné identifikovat a vyhodnocovat rizika a podle toho upravovat vlastní strategie. Přesně toto bude muset i bez plné nezávislosti dělat také Skotsko – jemuž byla v rámci Velké Británie přislíbena ještě větší autonomie, než jaké se doposud těšilo –, pokud chce do budoucna uspět. Modelová irská krize DUBLIN – Irsko se před nedávnem vymanilo ze sevření rámce „sanace výměnou za úsporná opatření“, který velká trojka (Evropská komise, Evropská centrální banka a Mezinárodní měnový fond) vytvořila pro zadlužené členské státy eurozóny, a stojí v čele hospodářského zotavení měnové unie. Evropští politici včetně bývalého prezidenta ECB Jeana-Claudea Tricheta již dali najevo, že sveřepá irská oddanost úsporným opatřením je modelovým příkladem pro ostatní. Skutečně? Není to tak dávno, co byl i hospodářský zázrak Irska pokládán za modelový příklad – časopis Economist ho v roce 1997 velebil jako „zářící světlo Evropy“ –, který přitahoval tak rozmanité a vzdálené obdivovatele, jakými byli Čína a Izrael.
In einem sich schnell wandelnden, durch Herausforderungen wie durch hohe Schuldenstände befeuerte Zinserhöhungen, konkurrierende Senkungen der Unternehmensbesteuerung, sich wandelnde Einwanderungsmuster und eine mögliche Verlangsamung der Globalisierung charakterisierten geopolitischen und wirtschaftlichen Umfeld müssen kleine Länder in der Lage sein, die Risiken zu ermitteln und zu bewerten und ihre Strategien entsprechend anzupassen. Tatsächlich ist dies, was Schottland – dem ein noch größeres Maß an Autonomie innerhalb des Vereinigten Königreichs versprochen wurde, als es bereits hat – selbst ohne vollständige Unabhängigkeit tun muss, wenn es erfolgreich sein will. Irlands beispielhafte Krise DUBLIN – Irland hat sich nun aus den Klauen des von der Troika (Europäische Kommission, Europäische Zentralbank und Internationaler Währungsfonds) auferlegten Regelwerks für verschuldete Euroländer befreit, das Finanzhilfen im Gegenzug für Sparpolitik anbot, und führt die wirtschaftliche Erholung der Währungsunion an. Europäische Entscheidungsträger, unter anderem der ehemalige EZB-Präsident Jean-Claude Trichet, haben darauf hingewiesen, dass Irlands zähes Festhalten am Sparkurs ein Modell für andere sein sollte. Wirklich? Es ist noch nicht lange her, dass Irlands Wirtschaftswunder ebenso als Modell angesehen wurde – das der Economist 1997 als „Europas leuchtendes Beispiel“ bejubelt hatte – und so unterschiedliche und ferne Bewunderer wie China und Israel anzog.