Co stojí za jeho fenomenálním politickým úspěchem? Odpověď je, zeširoka vzato, prostá: Putin vzal za ruku Borise Berezovského a Anatolije Čubajse (kteří dohromady ovládají většinu bohatství Ruska a veřejného prostoru), sjednotil je a postavil se do jejich čela. Výsledkem tohoto sňatku z rozumu je, že na samé špičce moci v Rusku se teď vyhřívá bývalý úředník KGB s nejasnou minulostí, silný vůdce, jehož dřívější aktivity daly vzniknout spekulacím o nelegálním obohacování a o podezřelých machinacích s nemovitostmi, které Jelcinovo Rusko údajně tutlalo a krylo. Putin dává tomuto sňatku do vínku kontrolu nad bezpečnostními ministerstvy, jež jsou – jak už je tomu v Rusku zvykem – základním předpokladem moci a zároveň jedním z pilířů Putinovy politické bašty. Putin si tuto svou přednost obezřele střeží, proto dohled nad ní svěřil do loajálních rukou Sergeje Šojgiu, který je v mnoha ohledech Putinovým klonem, neboť z trosek starého sovětského systému obrany za krátkou dobu vybudoval své vlastní uzavřené a tajnůstkářské impérium. Druhou složkou Putinovy bašty politické moci je (za vydatné pomoci jeho klanových spojenců) skrytá kontrola nad ruskými sdělovacími prostředky. Politolog Sergej Markov označil dnešní Rusko za “manipulativní demokracii”, tj. za systém, kde za fasádou demokratických institucí tahá státní moc za nitky všeho a všech. Tak například během prosincových voleb do Dumy použila vláda (v rozporu s platným volebním zákonem) svůj vliv k tomu, aby dala skrytým i otevřeným způsobem najevo svou podporu “straně mocných”, tedy Jedinstvu.
Was ist das Geheimnis seines phänomenalen politischen Erfolges? Die Antwort ist - generell gesprochen - recht einfach: Putin nahm sich die feindlich gegenüberstehenden Cliquen Boris Berezovsky's und Anatoly Chubais', die zusammen einen Großteil von Rußlands Wohlstand und Öffentlichkeit kontrollieren, vor und vereinigte beide hinter sich. Das Ergebnis dieser Hochzeit aus Bequemlichkeit brachte einen ehemaligen KGB-Offizier an die Spitze der Macht - einen starken Mann, dessen Aktivitäten den Gerüchten um illegale Bereicherung und dem Staat schädlichen Wirtschaftstransfers Nahrung gaben und in Jeltsin's Regime verschwiegen und geschützt wurden. Was Putin so weit gebracht hat ist die Kontrolle über die Sicherheitsministerien, die in Rußland schon immer ein bedeutender Schlüssel zur Macht waren und nun eine der Hauptstützen des politischen Gebäudes Putin's bilden. Putin ist sehr darauf bedacht, diesen Besitz unter keinen Umständen zu verlieren und legte deshalb die Überwachung der Ministerien in die Hände des Loyalisten Sergei Shoigu. Shoigu kann als Ebenbild Putin's bezeichnet werden, nutzte er doch die Ruinen des alten sowjetischen Zivilverteidigungssystems für den Aufbau eines eigenen Sicherheitsreiches in extrem kurzer Zeit. Das zweite Element im politischen Machtgebäude Putin's ist die versteckte Kontrolle der russischen Medien, wozu seine verbündeten Cliquen einen enormen Anteil beigetragen haben. Der politische Wissenschaftler Sergei Markov hat das heutige Rußland als "manipulative Demokratie" bezeichnet, als ein System, in dem der Staat die Fäden hinter der Facade der demokratischen Institutionen fest in der Hand hält. Während der Duma-Wahlen im Dezember beispielsweise hatte die Regierung unter Verletzung der existierenden Wahlrechte ihren Einfluß genutzt, um heimlich wie auch öffentlich die "Partei der Macht" (die 'EINHEIT' von Yedinstvo) zu unterstützen.