Menší náklady souvisejí s prioritizací výzkumu. Existuje vrozený nepoměr sil mezi relativně slabými vládami rozvojových zemí a reputačně i finančně silnějšími výzkumníky, jakož i napětí mezi tím, co politici v ekonomikách s nižšími příjmy pokládají za důležité, a tím, co akademikové považují za materiál vhodný k publikaci ve špičkových časopisech. Tyto faktory dozajista upřednostňují výzkum s vysokými soukromými přínosy pro badatele z bohatých zemí, ale se skrovnými přínosy pro lidi s rozhodovacími pravomocemi v rozvojových státech. Je pravda, že vědci z rozvojových zemí, kteří do těchto elitních institucí pronikli, k rozvojové ekonomii značně přispívají. Podněty a priority institucionálních kultur, v nichž působí, však hrají silnou roli.
Subtilere Kosten sind mit der Privatisierung der Forschung verbunden. Es besteht ein inhärentes Machtungleichgewicht zwischen den relativ schwachen Regierungen der Entwicklungsländer und von ihrer Reputation und Finanzausstattung her mächtigen Wissenschaftlern, und es besteht ein Spannungsverhältnis zwischen dem was, die politischen Entscheidungsträger in den einkommensschwachen Ländern für wichtig halten, und dem, was Wissenschaftler der Veröffentlichung in führenden Fachzeitschriften für wert erachten. Dies privilegiert mit Sicherheit Forschungsarbeiten, die den Wissenschaftlern mit Sitz in den reichen Ländern hohe private, den Entscheidungsträgern in den Entwicklungsländern jedoch magere öffentliche Renditen eintragen. Es stimmt, dass Wissenschaftler aus Entwicklungsländern an diesen Eliteeinrichtungen wichtige Beiträge zur Entwicklungsökonomie leisten. Doch spielen die Anreize und Prioritäten der institutionellen Kulturen, in denen sie verortet sind, eine starke Rolle.