Soud v bodu 118 přesvědčivě vysvětluje, že navrhovatelé před vnitrostátními soudy ve skutečnosti nepožívali účinné soudní ochrany, což je závěr, se kterým (ve světle skutečnosti, že řízení před vnitrostátními soudy trvalo přes deset let) je obtížné nesouhlasit. Nicméně již není tak jasné, že by tento závěr byl stejně patrný, pokud by projednávání sporu začalo u Soudu, a nikoliv u vnitrostátních soudů. 9 odst. 2 nařízení č.
3 der Verordnung Nr. 2499/82 vorgesehenen Sanktion: „Man kann nicht umhin, dieser seltsamen Vermengung von ausdrücklich vorgesehenen und implizit geregelten Sanktionen sowie dem Nebeneinander von Haupt- und Nebenpflichten, deren Verletzung … gleich streng mit dem vollständigen Verlust der Beihilfe geahndet [wird], ratlos gegenüberzustehen.“ (Nr. 27 der Schlussanträge in der Rechtssache Lingenfelser, Urteil in Fn. 9 angeführt). 47 — Vgl. Randnr.