Ovšemže taková obvinění jsou obzvlášť častá v autokraciích, jejichž vládci a apologeti považují myšlenku všeobecných lidských práv za ohrožení svého mocenského monopolu. Jen na autokraty se ale nedůvěra k univerzalismu v Asii neomezuje. V mnoha asijských zemích laskavost nevyhnutelně vytváří závazek, což je snad důvod, proč se lidé někdy nechtějí vměšovat do problémů jiného. Je povinností postarat se o vlastní rodinu, přátele, ba i o své krajany. Ale myšlenka všeobecné dobročinnosti je příliš abstraktní a zavání oním typem nepříjemného vměšování, které na Východě až příliš dlouho praktikovali západní imperialisté a křesťanští misionáři, již jim šli v patách. Pojem „asijských hodnot“, propagovaný zejména singapurskými oficiálními autory, byl zčásti kritikou právě západních univerzalistických tvrzení. Asijci mají podle této teorie své vlastní hodnoty, mezi něž patří šetrnost, úcta k autoritě, obětování osobních zájmů kolektivním a přesvědčení, že stát by neměl strkat nos do záležitostí jiných států. Proto tedy váhavá reakce vlád – a veřejného mínění – v jihovýchodní Asii na barmskou katastrofu. Jednou z možných cest kritiky tohoto uvažování je prosté prosazování nadřazenosti západních hodnot.
Zwar kommen derartige Anschuldigungen üblicherweise aus Autokratien, deren Herrscher und Apologeten die Idee universell gültiger Menschenrechte als Bedrohung ihres Machtmonopols betrachten. Aber das Misstrauen gegenüber dem Universalismus ist in Asien nicht auf Autokraten beschränkt. In vielen asiatischen Ländern führen Gefälligkeiten zu Verpflichtungen. Aus diesem Grund sind die Menschen vielleicht manchmal abgeneigt, sich in die Probleme der anderen einzumischen. Man ist verpflichtet, sich um Familie, Freunde oder sogar Landsleute zu kümmern, aber die Vorstellung universeller Wohltätigkeit ist zu abstrakt und hat den Beigeschmack jener unerwünschten Einmischung, die westliche Imperialisten – und die ihnen folgenden christlichen Missionare – zu lange praktizierten. „Asiatische Werte“, die vor allem in offiziellen Schriften aus Singapur hochgehalten wurden, waren zum Teil als Kritik an den universalistischen westlichen Ansprüchen formuliert. Dieser Theorie zufolge haben die Asiaten ihre eigenen Werte, zu denen Sparsamkeit, Achtung vor Autoritäten, der Verzicht auf individuelle Bedürfnisse zugunsten der Interessen Allgemeinheit und auch die Überzeugung zählen, wonach sich ein Land nicht in die Angelegenheiten eines anderen einmischen soll. Daher auch diese zögerliche Reaktion der südostasiatischen Regierungen – und der Öffentlichkeit – auf die Katastrophe in Burma. Eine Möglichkeit Kritik an dieser Denkart zu üben, ist einfach die Überlegenheit der westlichen Werte hervorzuheben.