Po předvolebních debatách ve Spojených státech nebo ve Velké Británii si oponenti, kteří se během diskuse možná vzájemně obviňovali z nejneodpustitelnějších hříchů, energicky potřesou rukama a vymění si srdečné a povzbudivé úsměvy. Bushe, odstupující prezident ho musel zasvětit do státních tajemství, což učinil na utajené – a bezpochyby srdečné – schůzce. V parlamentních diskusích mohou být líté ideologické bitvy na pořadu dne, avšak útoky ad hominem jsou zapovězené. To je nepochybně ku prospěchu věci a zároveň je to nezbytné pro vedení spořádaného demokratického života; těm, kdo na to nejsou zvyklí, však schopnost kombinovat nepřátelství se srdečností může připadat kontraintuitivní. Je dokonce možné, že přechod z vášnivé politiky na politiku neosobní je jedním z nejobtížnějších úkolů, před nimiž demokracie všude na světě stojí. Ve východní Evropě před rokem 1989 se například ideologická stanoviska politiků pokládala za neoddělitelná od jejich morálního či lidského já.
Nach Debatten der Spitzenkandidaten in den USA oder Großbritannien schütteln die Konkurrenten freundlich und aufmunternd lächelnd einander die Hände, nachdem sie sich vorher gegenseitig der unverzeihlichsten Fehler bezichtigt haben. Ungeachtet wie sehr Barack Obama die Ansichten von George W. Bush auch verabscheute, er musste von seinem Vorgänger in Staatsgeheimnisse eingeweiht werden und das geschah während eines vertraulichen – und zweifellos freundlichen – Treffens. In parlamentarischen Debatten sind harte ideologische Auseinandersetzungen an der Tagesordnung, aber persönliche Angriffe sind tabu. Dies ist zweifellos das Beste und auch notwendig für den Ablauf eines geordneten demokratischen Lebens. Wer allerdings nicht daran gewöhnt ist, findet die Fähigkeit, Feindschaft mit Jovialität zu vereinen, möglicherweise nicht nachvollziehbar. Tatsächlich könnte der Übergang von leidenschaftlicher zu einer von der Person abgekoppelten Politik eine der schwierigsten Herausforderungen sein, vor der man bei der Einführung der Demokratie steht. In Osteuropa vor dem Jahr 1989 beispielsweise sah man die ideologischen Positionen der Politiker als untrennbar mit deren moralischem oder menschlichem Selbst verbunden.