Bank of England (nacházející se v srdci finanční čtvrti „Ontario nad Temží“) zkrátka zažívá opojné časy. Jednoduchá pointa Carneyho prvního prohlášení o politice BoE zněla tak, že úrokové sazby zůstanou beze změny a britská varianta kvantitativního uvolňování bude pokračovat přinejmenším do doby, než nezaměstnanost klesne pod 7% (ze současné míry 7,8%). Všechno to sice znělo přímočaře, avšak trhy byly zmatené. Libra nejprve prudce klesla a poté se zotavila, přičemž sazby dlouhodobých vládních půjček vzrostly zhruba o 30 základních bodů. Takový výsledek možná nový guvernér nezamýšlel, ale zřejmě není překvapivý. Ačkoliv dopředu avizované řízení („forward guidance“) představuje užitečnou součást výbavy moderního centrálního bankéře, anglo-kanadská verze, která je k vidění v Londýně, je nesmírně složitá – především proto, že byla naroubována na politický rámec vytvořený k jinému účelu.
Es sind aufregende Zeiten für die BoE im Herzen des Finanzviertels (eine Themse gibt es in Ontario übrigens auch). Die simple Aussage, die Mark Carney in seiner ersten geldpolitischen Erklärung getroffen hat, war, dass die Zinsen unverändert bleiben werden und die Variante der quantitativen Lockerung fortgesetzt wird, die die BoE verfolgt, zumindest bis die Arbeitslosigkeit unter 7% sinkt (die aktuelle Arbeitslosenquote liegt bei 7,8%). Obwohl alles ganz unkompliziert klang, waren die Märkte verwirrt. Zunächst verlor das Pfund Sterling deutlich an Boden, um sich bald danach zu erholen, während die Rendite für langfristige Staatsanleihen um etwa 30 Basispunkte gestiegen ist. Dieser Effekt war vielleicht nicht das, was der neue Gouverneur beabsichtigt hatte, ist aber vielleicht nicht verwunderlich. Obwohl Niedrigzinsversprechen ein nützliches Element im Werkzeugkasten des modernen Zentralbankers sind, ist die anglo-kanadische Version, die wir in London sehen, hochkomplex, vor allem weil sie in einen politischen Rahmen gezwängt wurde, der für einen anderen Zweck konzipiert worden ist.