Hlad a podvýživa (která odráží pouze energetickou hodnotu jídelníčku) jdou často ruku v ruce. Ve většině míst je však míra podvýživy – mezi jejíž ukazatele patří například podíl zakrnělých dětí – daleko vyšší než odhady její prevalence. Proto jsou v zemědělství, školství, zdravotnictví, zásobování vodou a dalších oblastech zapotřebí intervence, které zvýší nutriční hodnotu jídelníčku – zejména pro ženy a malé děti. Životně důležité jsou rovněž snahy o zajištění trvale udržitelného a pro všechny přínosného hospodářského růstu. Vzhledem k vleklému hospodářskému zpomalení v posledních pěti letech, které se rozšířilo i do nejodolnějších koutů rozvojového světa, je dosažení plné zaměstnanosti ve většině zemí přinejmenším v dohledné budoucnosti nepravděpodobné. Stále však lze mnoho udělat pro zlepšení vyhlídek lidí na zaměstnání, a tím i jejich schopnosti zajistit potřebnou výživu sobě a svým rodinám. V mnoha případech by rozsáhlé reformy zaměřené na podnícení dostatečných investic do zemědělství a poskytnutí odpovídající sociální ochrany mohly podpořit významné snížení chudoby a hladu. Patří sem i zajištění, aby lidé měli spolehlivý přístup k pitné vodě a odpovídající hygienické podmínky.
Hunger und Mangelernährung sind letztlich Faktoren des Nahrungsenergieangebots und treten häufig zusammen auf. Aber meistens ist die Unterernährung, die sich beispielweise im Anteil von Kindern mit Wachstumsstörungen ausdrückt, viel stärker vorhanden als das geschätzte Vorkommen von Mangelernährung. Daher werden ernährungsverstärkende Interventionen in der Landwirtschaft, in Schulen, in Gesundheitssystemen, in der Wasserversorgung und andernorts benötigt, ganz besonders ausgerichtet auf Frauen und Kleinkinder. Anstrengungen zur Sicherstellung von nachhaltigem und inklusivem Wirtschaftswachstum sind auch unbedingt erforderlich. Die lang anhaltende Verlangsamung des Wirtschaftswachstums hat in den letzten fünf Jahren auch die widerständigsten Winkel der Entwicklungsländer erreicht, daher ist die Erreichung von Vollbeschäftigung in den meisten Ländern zumindest in absehbarer Zukunft unwahrscheinlich. Aber es kann noch viel getan werden, um die Beschäftigungsaussichten der Menschen zu verbessern und damit ihre Fähigkeit, die Ernährung zu erwerben, die sie und ihre Familien brauchen. In vielen Fällen sollen umfassende Reformen eine ausreichende Agrarinvestition einleiten und angemessenen Sozialschutz bieten, wodurch Armut und Hunger weiter reduziert werden können. Das bedeutet auch, dass die Menschen Zugang zu Trinkwasser und sauberen Sanitäranlagen haben müssen.