Corbynův návrh by na rozdíl od ortodoxního měnového financování nezvyšoval národní zadlužení – což je podstatná výhoda. U ortodoxního QE – nazývejme jej „monetizace prvního typu“ – se plánuje jeho odčinění; peníze na umoření státních dluhopisů, které drží centrální banka, půjdou z daní. Očekávání budoucích nárůstů daní může lidi vést k tomu, že část nových peněz neutratí, ale raději uspoří. Neortodoxní QE („monetizace druhého typu“) se tomuto problému vyhýbá, protože půjčky od centrální banky se splácet nebudou; aktiva centrální banky se účtují proti vládním pasivům. Právě proto by se a priori nemělo vylučovat. Pro monetizaci druhého typu existují silné důvody v eurozóně, která čelí nulovému růstu a deflaci. Ostatně přestože se program QE, jejž Evropská centrální banka představila v lednu, skládá hlavně z nákupů suverénního dluhu, bude ECB kupovat i dluh emitovaný Evropskou komisí a Evropskou investiční bankou – což jsou klíčové prvky monetizace druhého typu.
Corbyns Vorschlag würde im Gegensatz zur orthodoxen monetären Finanzierung die Staatsverschuldung nicht vergrößern – ein großer Vorteil. Die orthodoxe QE – die wir „Monetarisierung Eins“ nennen können – soll damit umgekehrt werden. Dazu werden Steuergelder zu dem Zweck verwendet, die Ablösung von Staatsanleihen zu finanzieren, die von der Zentralbank gehalten werden. Die Erwartung zukünftiger Steuererhöhungen könnte die Menschen dazu verleiten, einen Teil des neuen Geldes zu sparen, anstatt es auszugeben. Die unorthodoxe QE („Monetarisierung Zwei“) vermeidet dieses Problem, da die Kredite der Zentralbank nicht zurückgezahlt werden. Die Aktiva der Zentralbank entsprechen genau den Passiva der Regierung. Deshalb sollten wir diesen Vorschlag nicht von vornherein ausschließen. In der Eurozone, die von Nullwachstum und Deflation geprägt ist, gibt es gute Gründe für diese „Monetarisierung Zwei“. Tatsächlich besteht das von der Europäischen Zentralbank im Januar enthüllte QE-Programm zwar hauptsächlich aus Ankäufen von Staatsschulden, aber die EZB kauft auch Anleihen der Europäischen Kommission und der Europäischen Investitionsbank auf – was Schlüsselelemente der „Monetarisierung Zwei“ sind.