Ekologické škody jsou zřejmé i náhodným pozorovatelům. A ekonomové již začali vypočítávat, že kdyby měla Čína pokračovat ve svém fenomenálním růstu, brzy by dosáhla tak velkého podílu na globální ekonomice, že by nemohla udržet svou dosavadní exportní trajektorii. Posun k vyšší domácí poptávce by tedy byl tak jako tak nevyhnutelný. Globální recese pouze tento problém o několik let uspíšila. Zajímavé je, že Spojené státy čelí řadě podobných výzev. Po léta dosahovaly USA rychlého růstu tím, že přehlížely celou řadu problémů, od životního prostředí přes infrastrukturu až po zdravotnictví. I kdyby finanční krize nenastala, řešení nedostatků v těchto oblastech by růst v USA pravděpodobně zpomalilo. Tím nechci říci, že USA a Čína jsou stejné.
Die Umweltschäden sind selbst für oberflächliche Beobachter offensichtlich. Zudem haben Ökonomen angefangen zu berechnen, dass auf China, wenn es seine gewaltige Wachstumsrate beibehält, bald ein viel zu großer Anteil der Weltwirtschaft entfallen würde, um seine Exportkurve der letzten Zeit aufrechtzuerhalten. Daher war eine Verlagerung auf mehr Konsum im Inland ohnehin unausweichlich. Die globale Rezession hat dieses Problem lediglich ein paar Jahre nach vorne gezogen. Interessanterweise haben es die USA mit einer Reihe ähnlicher Herausforderungen zu tun. Jahrelang haben die USA schnelles Wachstum erreicht, indem sie einer Vielzahl von Themen, angefangen bei der Umwelt bis hin zu Infrastruktur und Gesundheitsfürsorge, keine Aufmerksamkeit schenkten. Selbst ohne die Finanzkrise hätten die Defizite in diesen Bereichen das US-Wachstum wahrscheinlich verlangsamt. Das soll nicht heißen, dass die USA und China gleich sind.