Žena, kterou jsem si myslela že jsem, by řekla ano. Ale po 2 roky jsem cestovala mezi Washingtonem a Princetonem v New Jersey, kde žil můj manžel a moji dva synové v pubertě a nešlo to dobře. Rozhodovala jsem se mezi tím žít takhle další 2 roky ve Washingtonu nebo odtrhnout syny z jejich školy a manžela z práce a požádat je, aby šli se mnou. Ale v hloubi duše jsem věděla, že to správné rozhodnutí je vrátit se domů, i když jsem úplně nepoznávala tu ženu, která se tak rozhodla. Bylo to rozhodnutí založené na lásce a zodpovědnosti. Nemohla jsem se dál dívat na svého nejstaršího syna jak dělá špatná rozhodnutí, aniž bych tam pro něj byla, kdyby mě potřeboval.
Die Frau, die ich zu sein glaubte, hätte ja gesagt. Aber ich war seit zwei Jahren zwischen Washington und Princeton in New Jersey gependelt, wo mein Mann und meine beiden jugendlichen Söhne lebten, und es lief nicht gut. Ich erwog, zwei weitere Jahre in Washington durchzuhalten, oder meine Söhne aus ihrer Schule und meinen Mann von seiner Arbeit loszureißen und sie zu bitten, zu mir zu kommen. Aber tief im Innern wusste ich, dass die richtige Entscheidung war, nach Hause zu gehen, auch wenn ich die Frau, die diese Entscheidung traf, gar nicht richtig wieder erkannte. Es war eine Entscheidung aus Liebe und Verantwortungsgefühl. Ich konnte meinem ältesten Sohn nicht länger zusehen, wie er schlechte Entscheidungen traf, ohne für ihn da sein zu können, wenn und falls er mich bräuchte.