Právě ta skutečnost, uvažoval, že tyto rysy ztěžují život, je pro možné partnerky znamením, že jedinci, jimž se i s nimi daří přiměřeně dobře, mají obzvlášť kvalitní genetickou výbavu, a proto by měli zplodit silné potomstvo. Při páření je tedy dobré jim dávat přednost. Evoluční biologové od té doby posunuli tuto koncepci dál. Jestliže někdo dokáže dělat nesnadné věci – nejen nosit paví ocasní pera či dlouhou tmavou lví hřívu, ale něco, co vyžaduje hodně cviku, aniž by to přispívalo k fyzické zdatnosti a přežití –, a přesto se udrží při životě, pak takový jedinec musí mít obzvlášť dobré geny. Proto je sexuálně přitažlivý. Kultura – přinejmenším kultura, na niž jsme hrdí a neušklíbáme se jí – je krajně elitářská. Obdivujeme ty nejlepší a jedině ty nejlepší, na základě určitého kulturního a dobově podmíněného měřítka.
Genau die Tatsache, so seine Überlegung, dass diese Merkmale ihren Trägern das Leben erschweren, signalisiert potenziellen Partnern, dass Tiere, die mit ihnen relativ gut zurechtkommen, besonders gute Gene haben und also vermutlich starke Nachkommen zeugen. Sie sollten daher bevorzugte Partner sein. Evolutionsbiologen haben das Konzept inzwischen ausgeweitet. Falls jemand schwierige Dinge tun kann – nicht nur Pfauenschwanzfedern oder eine lange, dunkle Mähne tragen, sondern auch Tätigkeiten ausführen kann, die viel Praxis erfordern, ohne zur körperlichen Fitness und zum Überleben beizutragen – und trotzdem am Leben bleibt, muss dieses Individuum außergewöhnlich gute Gene haben. Dies macht es sexuell attraktiv. Kultur – zumindest jene Form der Kultur, auf die wir stolz sind, anstatt sie zu bespötteln – ist hochgradig elitär. Wir bewundern die Besten, und nur die Besten – entsprechend dem jeweiligen kulturellen Standard zu einem bestimmten Zeitpunkt.