Neměli bychom organizovat rybolov tak, aby hrozilo riziko, že jak populace ryb, tak rybáři budou vystaveni značnému negativnímu dopadu v případě náhlých změn kdekoli v ekosystému, jako je například změna klimatu. To znamená především nevyužívat nadměrně populace ryb tak, aby i nepatrná změna v jejich prostředí mohla způsobit jejich zhroucení. Dlouhodobé řízení maximálního udržitelného výnosu je tedy klíčem k zajištění integrovaného přístupu založeného na ekosystémech. Navíc díky uplatnění těchto dvou směrnic bude EU schopna zajistit, aby evropské populace ryb měly zdravé prostředí, v němž budou žít a vzkvétat (viz přehled údajů o přístupu založeném na ekosystémech). Přístup založený na ekosystémech je v jádru pochopitelně jen zkratkou pro něco, co jsme vždy věděli a co toto odvětví podnikalo instinktivně. Rybáři jsou si obvykle velmi dobře vědomi vzájemného propojení mořského života ve všech jeho formách. A vědí, že je v jejich dlouhodobém zájmu udržet moře zdravá, aby jim poskytovala hojnost populací ryb a jejich řemeslo tak pro ně bylo potěšením, nikoli břemenem.
Fischer sind sich der Verflechtung des maritimen Lebens in allen seinen Formen in der Regel zutiefst bewusst. Und sie wissen, dass es in ihrem eigenen langfristigen Interesse liegt, die Meere gesund zu halten, sodass es ihnen weiterhin die reichen Fischbestände beschert, die ihren Beruf zu einer Freude und nicht zu einer Last machen. Die neue integrierte Meerespolitik der EU ist nicht nur für das Fischereimanagement, sondern auch für alle anderen menschlichen Aktivitäten, die einen Einfluss auf den Zustand unserer Meeresressourcen haben, völlig dem Ökosystemansatz verpflichtet. Konkret bedeutet das, dass das Fischereimanagement auf dreierlei Weise dazu beitragen kann, die marinen Ökosysteme zu schützen und allen ihren Nutzern eine gesunde und widerstandsfähige Meeresumwelt zu gewährleisten. Eine Kultur, in der die ökologischen Grenzen respektiert werden und die Kraft der Meere für uns und nicht gegen uns arbeitet, zum größten Nutzen der gegenwärtigen und der kommenden Generationen. Es kann den Gesamtbefischungsdruck verringern. Je weniger Zeit die Schiffe auf See verbringen und je weniger sie fischen müssen, um einen angemessenen Lebensunterhalt zu verdienen, desto weniger Lebewesen werden – absichtlich oder unabsichtlich – getötet und desto weniger wird die Umwelt gestört, die die Zielarten schützt und ernährt.