Rizika této epidemie jsou rozmanitá, ale hlavním je to, že dětská obezita způsobuje obezitu v dospělosti, s výrazně větším rizikem diabetu a srdečních chorob. Experti odhadují, že více než 18% všech dospělých v rozvinutých ekonomikách je obézních. Ještě více omračující jsou odhady, že má zhruba 9% všech Američanů – a podobné procento dospělých celosvětově – diabetes. Politici však tlačí na “Big Food“ na vlastní nebezpečí. Když se pokusil bývalý populární starosta města New York Michael Bloomberg vydat zákaz na příliš slazené nápoje, veřejné mínění – nemluvě o odvolacím soudu státu New York – tuto snahu odmítlo, navzdory podpoře od lékařských profesionálů. Mnoho komentátorů, včetně těch co tuto iniciativu podporovalo, argumentovalo, že bylo chybné snažit se takto přímo regulovat chování spotřebitelů. Když se však podíváme na snahy o zlepšení za posledních pět dekád – například zákazy kouření, zákony o používání bezpečnostních pásů a rychlostní limity – zjistíme, že legislativa obvykle nahradila vzdělávání.
Die von dieser Epidemie ausgehenden Risiken sind Legion, doch das Hauptrisiko ist, dass sich die kindliche Fettleibigkeit ins Erwachsenalter fortsetzt, wo sie mit deutlich erhöhten Risiken für Diabetes und Herzerkrankungen einhergeht. Tatsächlich schätzen Experten, dass mehr als 18% aller Erwachsenen in den hochentwickelten Volkswirtschaften fettleibig sind. Noch schockierender sind Schätzungen, wonach rund 9% aller Amerikaner – und ein ähnlicher Anteil der Erwachsenen weltweit – Diabetes haben. Doch ist es für Politiker gefährlich, die großen Lebensmittelkonzerne zurückzudrängen. Als der beliebte Ex-Bürgermeister von New York City Michael Bloomberg versuchte, Großportionen zuckerhaltiger Getränke zu verbieten, lehnte die Öffentlichkeit dies ab – vom Berufungsgericht des Staates New York gar nicht zu reden –, und das trotz der Unterstützung durch medizinische Experten. Viele Kommentatoren, und zwar selbst solche, die Bloombergs Ziel aufgeschlossen gegenüberstanden, argumentierten, es sei falsch, das Verbraucherverhalten derart rigoros gesetzlich zu regeln. Doch betrachtet man andere erfolgreiche Bemühungen zur Verbesserung der öffentlichen Gesundheit in den letzten 50 Jahren – etwa Rauchverbote, gesetzliche Regelungen zur Einführung von Sicherheitsgurten, und Geschwindigkeitsbeschränkungen –, so stellt man fest, dass Gesetzgebung hier Bildungsmaßnahmen normalerweise ergänzte.