Soudní líčení má být veřejné, ne do kamery. Přesto soud v Rostovu na Donu s plukovníkem Jurijem Budanovem, obviněným z únosu, znásilnění a vraždy osmnáctileté čečenské dívky Elsy Kugnajevové, v lecčems připomíná neblaze proslulou Dreyfusovu aféru, která před sto lety rozpoltila mínění francouzské veřejnosti. Francouzská armáda si tehdy lízala rány z porážky u Sedanu a vzniku Bismarckova říšského Německa. Slovy jedné postavy z románu francouzského spisovatele Anatola France, napsaného v té době, je úcta k armádě "tím jediným, co nám zbylo z naší slavné minulosti. Utěšuje nás v přítomnosti a dává nám naději v budoucnost". Přehnaný smysl pro ztracenou slávu dovedl francouzskou armádu až ke zfalšování důkazů, na jejichž základě byl za špionáž pro německého císaře odsouzen kapitán Alfred Dreyfus. Dnešní ruská armáda není baštou reakčního monarchismu a antisemitismu, jež formovaly chování francouzských důstojníků v časech Dreyfusovy aféry. O to více je vidět hořký vztek armády nad ztrátou supervelmocenského statutu Ruska, posílený navíc o ponižující ztrátu prostředků i prestiže, jíž ruská armáda dnes trpí.
Das Gericht tagte öffentlich und nicht unter Ausschluss der Öffentlichkeit. Und doch gibt es in dem Prozess in der Stadt Rostow am Don gegen Oberst Yuri Budanow wegen Kindsentführung, Vergewaltigung und Mord an einem 18 Jahre alten Mädchen namens Elsa Kungaeva aus Tschetschenien, Anklänge an die berühmte Dreyfus Affäre, die Frankreich vor einem Jahrhundert gespalten hatte. Damals leckte sich die französische Armee ihre Wunden nach ihrer Niederlage bei Sedan und infolge der Gründung des deutschen Kaiserreiches durch Bismarck. In den Worten einer der Figuren des Romans, den der französische Schriftsteller Anatole France damals geschrieben hatte, war die Wertschätzung der Armee ,,alles, was uns von unserer ruhmreichen Vergangenheit geblieben ist. Sie tröstet uns heute und gibt uns Hoffnung für die Zukunft". Ein übertriebenes Empfinden von Ehrverlust ließ die Französische Armee die Beweise fälschen, auf Grund derer Kapitän Alfred Dreyfus der Spionage für den Kaiser überführte wurde. Die heutige russische Armee ist nicht das Bollwerk einer reaktionären Autokratie und des Antisemitismus, die beide das Verhalten der französischen Offiziere in der Dreyfus Affäre geprägt hatten. Doch die bitteren Gefühle der Armee über das Ende des Großmachtstatus Russlands, den der erniedrigende Verlust des Militärs an Ausstattung und Prestige noch verstärkt, liegen nicht weniger offen zu Tage.