Dochází tedy stále silněji k obecné shodě v tom, že je nezbytné standardní prostředky řízení oblastí rybolovu doplnit systémem ,,nedotknutelných zón`` - oblastí, kde bude rybolov úplně zakázán. Jakmile se populace ryb v těchto nedotknutelných zónách obnoví, dojde k efektu ,,přetékání``, přičemž úlovky mimo nedotknutelné zóny často porostou. Podstatnějsí ovsem je, že zóny poskytnou útočistě rybím populacím a budou tak jakýmsi pojistěním proti kolapsu stavu ryb. Na korálových útesech tyto nedotknutelné zóny mohou napomoci, aby si část přirozeného prostředí korálových útesů udržela zdravá rybí společenství, která zajistí odolnost korálových útesů. Vědecké důkazy naznačují, že k dosažení účinnosti je nezbytné do nedotknutelných zón vyčlenit 30-50% místních výskytisť. Jde o číslo dalece přesahující úroveň ochrany i v nejbohatsích zemích, které mají své korálové útesy, tedy v USA a Austrálii, kde je současná úroveň ochrany nižsí než 5%.
Daher besteht eine zunehmende Übereinstimmung, dass die bestehenden Fischereibestimmungen durch ein System von Fangverbotszonen erweitert werden müssen. In diesen Fangverbotszonen regenerieren sich die Fischbestände derart, dass sich die Fangergebnisse auch außerhalb der Verbotszonen verbessern. Noch wichtiger ist in diesem Zusammenhang allerdings, dass diese Zonen zu Zufluchtsorten für Fischbestände werden, also eine Art Versicherungspolice gegen die Vernichtung des Bestandes sind. In Korallenriffen können diese Fangverbote dazu beitragen, dass Lebensraum für gesunde Fischbestände erhalten bleibt, der wiederum die Widerstandskraft der Korallenriffe gewährleistet. Aus der wissenschaftlichen Forschung wissen wir, dass 30-50 % des verfügbaren Lebensraumes als Fangverbotszonen ausgewiesen werden müssten, um diese Wirkung zu erzielen. Das ist weit mehr als momentan selbst in den wohlhabendsten Ländern mit Korallenriffen wie den USA oder Australien zum Schutz der Riffe getan wird, wo dieser Wert bei 5 % liegt.