A všechny členské státy podléhají ekonomické nejistotě, kulturní úzkosti a politickému odcizení, čehož nové politické síly využívají tím, že přetvářejí politiku v boj mezi obyčejnými lidmi a do sebe zahleděnými elitami. Vzhledem k britským ekonomickým a politickým trampotám po referendu si ostatní členské státy EU dobře rozmyslí, zda zorganizují vlastní všelidová hlasování o členství. Nenechme se však mýlit: EU jednoznačně vstoupila do éry dezintegrace. A pomalé sklouzávání do „nevládnutelnosti“ může být stejně zničující jako rozpad samotný. Některá rozhodnutí EU jsou už napadána v národních referendech, například když maďarský premiér Viktor Orbán plánuje plebiscit o uprchlických kvótách. Ve Francii možná nebude zavedena takzvaná směrnice o vysílání pracovníků (která umožňuje zaměstnavatelům neplatit zaměstnancům vyslaným do zahraničí víc než minimální sazbu v hostitelské zemi). A Evropská komise couvá z některých upřednostňovaných projektů, jako je dohoda o volném obchodu s Kanadou. Každá nová výzva rozdroluje Evropu do ještě menších skupinek, místo aby ji spojovala.
Zudem unterliegen alle Mitgliedsstaaten wirtschaftlicher Unsicherheit, kultureller Furchtsamkeit und politischer Entfremdung, was neue politische Kräfte ausnutzen, indem sie durch Volksabstimmungen die Politik als Kampf zwischen dem Volk und selbstsüchtigen Eliten umdefinieren. Aufgrund der wirtschaftlichen und politischen Schwierigkeiten Großbritanniens im Gefolge des Referendums werden andere EU-Mitgliedsstaaten es sich zweimal überlegen, bevor sie eigene Volksabstimmungen über ihre Mitgliedschaft abhalten. Aber machen wir uns nichts vor: Die EU ist klar in eine Phase des Zerfalls eingetreten. Und ein langsames Abgleiten in die Unregierbarkeit kann sich ebenso verheerend auswirken wie ein Auseinanderbrechen. Einige EU-Entscheidungen werden bereits durch nationale Referenden – wie den von Ungarns Ministerpräsidenten Viktor Orbán geplanten Volksentscheid über Flüchtlingsquoten – in Frage gestellt. In Frankreich wird die sogenannte Entsenderichtlinie (die es Arbeitgebern erlaubt, abgeordneten Arbeitnehmern nicht mehr als den Mindestlohn in dem jeweiligen Gastland zu zahlen) möglicherweise nicht umgesetzt. Und die Europäische Kommission ist dabei, bei einigen von ihr favorisierten Projekten – wie etwa einem Freihandelsabkommen mit Kanada – einen Rückzieher zu machen. Statt für Einigkeit zu sorgen, spaltet jede neue Herausforderung die EU in immer kleinere Gruppen.