(Funkce prezidenta ECB poté připadla dalšímu ekonomovi a technokratovi Mario Draghimu, který je mimochodem pro tuto práci ideální kandidát.) Je chybou směšovat technokratické elity (osobnosti s titulem Ph. D. nebo obdobnými tituly z pokročilé ekonomie) s jinými typy elit (s lidmi oplývajícími penězi či mocí, zejména pokud jedno či druhé zdědili). Většina ekonomů chápala rizika spojená se vznikem Evropské měnové unie. Byli to politici, kdo při rozhodování o měnové integraci technické obtíže podcenil. Rozumí se samo sebou, že akademické či technické dovednosti nejsou nezbytnou ani dostatečnou podmínkou zajišťující úspěch vládních představitelů. A mnoho excelentních politických lídrů – z amerických prezidentů jmenujme například George Washingtona a Dwighta Eisenhowera – naopak nebylo intelektuály. Technokraté mohou hrát užitečnou roli jako poctiví zprostředkovatelé, když se tradiční politici zdiskreditují nebo se strany ocitnou v patu. Navíc se mohou pochlubit důvěryhodností pramenící z absence touhy po znovuzvolení – buď je jejich funkční období předem omezeno, nebo je o nich známo, že dávají přednost klidnému akademickému životu.
(Die EZB-Präsidentschaft ging an einen anderen Ökonomen und Technokraten, Mario Draghi, der tatsächlich perfekt für diese Aufgabe geeignet ist.) Es ist ein Fehler, technokratische Eliten (diejenigen mit einem Dr. oder anderen Universitätsabschlüssen in Wirtschaft) mit anderen Arten von Eliten (diejenigen mit Geld oder Macht, insbesondere wenn das eine oder andere ererbt ist) zu verquicken. Die meisten Wirtschaftswissenschaftler haben die Risiken der Europäischen Währungsunion verstanden. Es waren die Politiker, die die spezifischen Schwierigkeiten unterschätzt haben, als sie sich für die Währungsintegration entschieden. Es versteht sich von selbst, dass akademisches oder fachliches Wissen weder notwendig noch ausreichend ist, um den Erfolg von Regierungsvertretern zu gewährleisten. Und viele hervorragende Politiker – so etwa George Washington und Dwight Eisenhower unter den US-Präsidenten – waren keine Intellektuellen. Technokraten können jedoch eine nützliche Funktion als ehrliche Mittler übernehmen, wenn traditionelle Politiker in Misskredit oder Parteien in eine Sackgasse geraten sind. Außerdem besitzen sie die Glaubwürdigkeit, die der fehlende Wunsch wiedergewählt zu werden mit sich bringt, entweder weil ihre Amtszeit von vornherein begrenzt wurde oder weil sie den ruhigen Wissenschaftsbetrieb vorziehen.