Neviděl jsem Abeda přijíždět. Z mého sedadla jsem se díval na kamenné město na kopci, ozářené poledním sluncem, když vtom zezadu přišel velký náraz, ohlušující a mohutný jako bomba. Má hlava narazila dozadu na červené sedadlo. Praskl mi ušní bubínek. Mé boty odletěly. Já jsem také letěl, s hlavou visící na zlomených kostech, a když jsem přistál, byl jsem úplně ochrnutý.
Ich sah Abed nicht herankommen. Ich schaute von meinem Sitz auf eine steinerne Stadt auf der Spitze eines Hügels, leuchtend in der Mittagssonne, als es im hinteren Teil des Busses einen großen Knall gab, so laut und so gewaltig wie der einer Bombe. Mein Kopf schnellte zurück über meinen roten Sitz. Mein Trommelfell platzte. Meine Schuhe flogen weg. Ich flog auch, mein Kopf wackelte auf gebrochenen Knochen und als ich landete, war ich querschnittsgelähmt.