Jejich ambicí bylo podstatně zlepšit osud nejvíce znevýhodněných občanů zeměkoule do roku 2015. Záměr byl chvályhodný, ale po 11 letech je pokrok při dosahování MDG nerovnoměrný. Zatímco světoví lídři začínají zvažovat, jaké by měly být naše aspirace po vypršení uvedené lhůty, stojí za to ohlédnout se zpátky a zjistit, co fungovalo, co nefungovalo a jak bychom mohli naše počínání zlepšit. Cíle vytyčené MDG se v podstatě rovnaly seznamu „věcí, jichž by bylo dobré dosáhnout“. Téměř ve všech jsme zaznamenali pokrok, ale u většiny z nich nebyl tento pokrok ani zdaleka dostatečný. Docela dobře jsme si vedli při zajišťování, aby dítě narozené v roce 2015 pravděpodobně čelilo menší hmotné nouzi než jeho rodiče.
Das Bestreben bestand darin, das Los der am meisten benachteiligten Menschen auf diesem Planeten vor 2015 signifikant zu verbessern. Diese Absicht war lobenswert, aber nach elf Jahren ist der Fortschritt bei der Erreichung der MEZ uneinheitlich. Da die Entscheidungsträger bereits mit ihren Überlegungen beginnen, wie es nach Auslaufen der Frist weitergehen soll, lohnt sich ein Rückblick auf die Entwicklungen. Was funktionierte, was nicht und was könnten wir besser machen? Bei den in den MEZ formulierten Intentionen handelt es sich im Grunde um eine Liste von „Dingen, die es zu erreichen gilt“. Es gibt in fast allen Bereichen Fortschritte zu verzeichnen, aber nirgends sind diese auch nur annähernd groß genug. Es gelang uns relativ gut, sicherzustellen, dass Kinder, die 2015 das Licht der Welt erblicken, mit weniger materiellen Belastungen konfrontiert sein werden, als ihre Eltern.