V boji proti „třídnímu nepříteli“ Rákosiho komunisté systematicky ukrajovali ze svobodných institucí, plátek po plátku, až nezbylo nic než fasáda. Orbán si tuto taktiku přizpůsobil pro jedenadvacáté století a Kaczyński ho následuje. Prvním ukrojeným plátkem, tehdy i dnes, byla veřejnoprávní média, která se proměnila v hlásnou troubu Kaczyńského strany Právo a spravedlnost (PiS). Oficiální polští poskytovatelé zpravodajství dnes šíří vytrvalý proud lží a pomluv, upomínající na mistry propagandy typu Josepha Goebbelse a Andreje Ždanova. Dále byly zpolitizovány a podřízeny vládnoucí straně ústavní soud, státní zastupitelství a kulturní instituce. Demokratický právní stát se kousek po kousku přetvářel v autoritářskou Potěmkinovu vesnici. Se vzorem ruského prezidenta Vladimira Putina a Orbána před očima už PiS neuspokojuje, že ovládá veřejnoprávní média a poddanské provládní weby a noviny, a obrací pozornost k zaškrcení nezávislých zpravodajských titulů. Už nestačí falšovat dějiny a zakrývat korupční skandály.
Im Kampf gegen den „Klassenfeind“ hatten Rákosis Kommunisten die freien Institutionen methodisch Stück für Stück und Scheibe für Scheibe beschnitten, bis von ihnen außer einer leeren Hülle nichts mehr übrig war. Orbán passte diese Taktik an das 21. Jahrhundert an, und Kaczyński macht es ihm nach. Die erste Salamischeibe waren damals wie heute die öffentlichen Medien, die zu einem Sprachrohr von Kaczyńskis herrschender Partei für Recht und Gerechtigkeit (PiS) verwandelt wurden. Polen staatliche Nachrichtenmedien verbreiten inzwischen einen steten Strom an Lügen und Verunglimpfungen, der an Meisterpropagandisten wie Joseph Goebbels und Andrei Schdanow erinnert. Als Nächstes wurden das Verfassungsgericht, die Staatsanwaltschaft und die Kultureinrichtungen politisiert und der herrschenden Partei unterworfen. Stück für Stück wurde so ein demokratischer Rechtsstaat in ein autoritäres Potemkinsches Dorf verwandelt. Dem Vorbild des russischen Präsidenten Wladimir Putin und Orbáns folgend, ist die PiS inzwischen nicht länger mit der Kontrolle über die staatlichen Medien und der Gefolgschaft regierungstreuer Websites und Zeitungen zufrieden, sondern wendet ihre Aufmerksamkeit nun der Strangulierung der unabhängigen Nachrichtenanbieter zu. Geschichtsklitterung und die Vertuschung von Korruptionsskandalen reichen ihr nicht aus.