Některé třídy investic sice nevynesou rizikově očištěné zisky, jaké požadují soukromí investoři, ale jelikož jsou výnosy kladné, vyplatí se takové investice uskutečnit. Vzhledem k téměř nulovým úrokovým sazbám a nezaměstnaným pracujícím je načase, aby se stát pustil do renovace infrastruktury. Kdo zná své dějiny, rozpozná, že Summers oživuje argumentaci, již roku 1938 předložil americký ekonom Alvin Hansen. Kvůli zpomalení populačního růstu, tedy nižší „poptávce po kapitálu“ svět podle Hansena stál před problémem „vleklé čili strukturální nezaměstnanosti… v nadcházejících desetiletích“. Dlouhotrvající boom po druhé světové válce Hansenovu prognózu vyvrátil. Jeho úvaha ale nebyla hloupá; jako chybné se ukázaly předpoklady, o něž se opírala. Hansen nepředvídal obrovský účinek světové války na spotřebu kapitálu ani obdobný efekt mnoha menších válek a dlouhé studené války, v jehož důsledku zůstával kapitálu nedostatek. Vojenské výdaje Spojených států během 50. a 60. letech dosahovaly v průměru 10 % HDP. Válkou vyvolaná exploze porodnosti a masová imigrace do USA a západní Evropy vyvolaly populační růst.
Bestimmte Kategorien von Investitionen werfen möglicherweise nicht jene risikobereinigten Renditen ab, die private Investoren verlangen. Aber vorausgesetzt die Erträge sind positiv, lohnen sich diese Investitionen allemal. Angesichts von Zinssätzen nahe null und nicht beschäftigter Arbeitskräfte, ist es an der Zeit, dass der Staat den Wiederaufbau der Infrastruktur in Angriff nimmt. Wer mit der Geschichte vertraut ist, weiß, dass Summers auf ein Argument des amerikanischen Ökonomen Alvin Hansen aus dem Jahr 1938 zurückgreift. Aufgrund einer Verlangsamung des Bevölkerungswachstums und einer daher geringeren „Kapitalnachfrage“ stand die Welt laut Hansen „in den vor uns liegenden Jahrzehnten“ vor dem Problem „säkularer oder struktureller Arbeitslosigkeit“. Der ausgedehnte Boom nach dem Zweiten Weltkrieg widerlegte Hansens Prognose. Allerdings war sein Argument nicht dumm; vielmehr erwiesen sich die ihm zugrunde liegenden Annahmen als falsch. Womit Hansen nicht rechnete, waren die enorm kapitalintensiven Auswirkungen des Weltkrieges und vieler kleinerer Kriege in Kombination mit dem langen Kalten Krieg, wodurch Kapital knapp blieb. In den Vereinigten Staaten lagen die Militärausgaben in den 1950er und 1960er Jahren im Schnitt bei 10 Prozent des BIP. Das Bevölkerungswachstum wurde durch einen kriegsbedingten Babyboom und Masseneinwanderung in die USA und Westeuropa verstärkt.