Mými hostiteli byli bývalí komunističtí vůdci, kteří teď byli více či méně demokraticky zvolenými prezidenty. Všichni nenuceně hovořili o institucích, demokratických postupech a respektu k právnímu řádu. Ale lidská práva byla naprosto jinou záležitostí. V každé ze zemí jsem předložil seznam politických vězňů a ptal jsem se na jejich osudy. V jedné zemi se její prezident okamžitě rozhodl osvobodit muže, jenž byl obviněn z plánování puče. I tento domnělý úspěch byl ale morálně nejednoznačný. Prezident neučinil politické rozhodnutí: prokázal mi osobní laskavost.
Meine Gastgeber waren ehemalige kommunistische Führer, die nun als mehr oder weniger demokratisch gewählte Präsidenten fungierten. Man sprach entspannt über Institutionen, demokratische Prozeduren und die Achtung des Gesetzes. Die Frage der Menschenrechte war allerdings eine ganz andere Geschichte. In jedem Land legte ich eine Liste politischer Gefangener vor und erkundigte mich nach deren Schicksal. In einem Land entschied der Präsident unverzüglich, einen, wegen Verschwörung angeklagten Mann freizulassen. Aber selbst dieser scheinbare Erfolg entpuppte sich als moralisch doppelbödig. Der Präsident hatte nämlich keine politische Entscheidung gefällt, sondern uns einen persönlichen Gefallen erwiesen.