Když Hitlerův wehrmacht udeřil na Západě, Sovětský svaz Německo náležitě podporoval ve válce proti Polsku, Francii, Belgii, Nizozemsku, Lucembursku, Dánsku, Norsku a Spojenému království. V důsledku toho byla celá města v těchto zemích srovnána se zemí a lidé zabíjeni nejen nacisty, ale i jejich sovětským spojencem, který přepadl Polsko a dodával wehrmachtu materiál potřebný pro vedení války proti Západu. Výměnou za to dostal Stalinův SSSR volnou ruku napadnout Finsko a okupovat nejen Estonsko, Lotyšsko a Litvu, ale i část Rumunska. Pokud dva zločinci zpečetí smlouvu krví svých obětí, zůstává tento čin podle práva zločinem, i když pak mají oba zločinci roztržku a zasypou se navzájem kulkami. Totéž platí o dvou největších evropských zločincích dvacátého století. Na zločiny, které Hitler se Stalinem společně spáchali jako faktičtí spojenci, nesmíme zapomenout jen proto, že se oba později obrátili proti sobě. Krev obětí druhé světové války volá po spravedlnosti a čestnosti, ale ze všeho nejvíce si žádá poctivost v otázce, kdo a co jejich tragický osud způsobilo.
Als Hitlers Wehrmacht zum Schlag gen Westen ausholte, unterstützte die UdSSR Deutschland entsprechend in seinem Krieg gegen Polen, Frankreich, Belgien, die Niederlande, Luxemburg, Dänemark, Norwegen und Großbritannien. Das Resultat war, dass in diesen Ländern Städte dem Erdboden gleich gemacht und Menschen getötet wurden – nicht nur von den Nazis, sondern auch von ihren sowjetischen Verbündeten, die in Polen einmarschierten und die Wehrmacht mit den Materialen belieferten, die sie für ihren Krieg gegen den Westen benötigte. Im Gegenzug erhielt Stalins UdSSR freie Hand, Finnland anzugreifen und Estland, Lettland und Litauen sowie einen Teil Rumäniens zu besetzen. Wenn zwei Kriminelle eine Abmachung mit dem Blut ihrer Opfer besiegeln, so bleibt diese Handlung nach dem Gesetz ein Verbrechen, selbst wenn die beiden Kriminellen sich später zerstreiten und einander mit einem Kugelhagel überziehen. Dasselbe gilt für die beiden größten europäischen Verbrecher des 20. Jahrhunderts. Wir dürfen die Verbrechen, die Hitler und Stalin gemeinsam als de facto Verbündete begingen, nicht vergessen, nur weil sich beide später gegeneinander wendeten. Das Blut der Opfer des Zweiten Weltkriegs ruft nach Gerechtigkeit und Anstand, vor allem aber verlangt es Ehrlichkeit darüber, wer und was ihr tragisches Schicksal verursachte.