Jelikož právní cestou se pomoci nelze dost dobře dovolat, uchyluje se stále vyšší počet frustrovaných obětí korupce k mimoprávním krokům, jako jsou stávky, demonstrace a okupační akce, ve snaze získat si pozornost sdělovacích prostředků a veřejnosti. Někteří dokonce směřují svůj boj proti provinčním a centrálním orgánům, což vede k prudkému nárůstu případů „rušení veřejného pořádku“ po celé zemi. Zatímco v roce 1993 hlásilo ministerstvo pro veřejnou bezpečnost pouze 8 700 takových případů, do roku 2005 se toto číslo zdesetinásobilo na 87 000 případů. Netřeba dodávat, že nesprávným řešením podobných nepokojů, případně rozhodnutím potlačit je silou, by vláda pouze přilila oleje do ohně sociální nespokojenosti. Úspěch vlády při potírání korupce, zejména na podnárodní úrovni, tak bude lakmusovým papírkem její legitimity.
Ohne viele Möglichkeiten, rechtliche Schritte einzuleiten, sucht eine steigende Zahl frustrierter Korruptionsopfer Zuflucht in Mitteln des außergerichtlichen Bereichs wie Streiks, Demonstrationen und Sitzstreiks, um die mediale und öffentliche Aufmerksamkeit auf sich zu ziehen. Manche verlegen ihren Kampf bis zu den Provinz- und Zentralbehörden, wodurch es landesweit zu einem steilen Anstieg von „Störungen der öffentlichen Ordnung“ kommt. Während das Ministerium für öffentliche Sicherheit für das Jahr 1993 nur über 8.700 derartiger Zwischenfälle berichtete, stieg diese Zahl für das Jahr 2005 um das Zehnfache auf 87.000 an. Es ist müßig darauf hinzuweisen, dass ein falscher Umgang mit solchen Störungen durch die Regierung oder eine Entscheidung, derartige Vorkommnisse mit Gewalt zu unterdrücken, die soziale Unzufriedenheit nur weiter anheizen würde. In Wahrheit wird der Erfolg der Regierung bei der Bekämpfung der Korruption, vor allem auf subnationaler Ebene, der Lackmustest für ihre Legitimität sein.