Nejenže rozvojové země nemají moderní zdravotnické systémy, ale také jejich sociální záchranné sítě jsou zcela nedostatečné. Na zajištění životně důležitých lékařských pomůcek, nábor zaměstnanců a posílení odolnosti občanů je zapotřebí nejméně 35 miliard dolarů. Navzdory blížícímu se nebezpečí však podle WHO téměř 30% zemí nemá žádné plány připravenosti a reakce na COVID-19, přičemž jen polovina států vypracovala národní program prevence a kontroly infekcí. V řadě zemí nesplňují zdravotnická zařízení standardy v oblasti vody, kanalizace a hygieny. A zatímco bohatší státy disponují podle odhadů pouhou sedminou nemocničních lůžek potřebných pro kritickou péči, chudé země jich mají mnohem, mnohem méně, a některé dokonce nemají žádná. Národní vlády se zároveň snaží čelit poklesu svých ekonomik. Chceme-li však zabránit tomu, aby krize likvidity přerostla v krizi solventnosti a aby se z dnešní globální recese stala zítřejší deprese, pak naléhavě potřebujeme lépe koordinovaná fiskální, měnová a obchodní opatření.
Den Entwicklungsländern fehlt es nicht nur an modernen Gesundheitssystemen; sie haben auch völlig unzureichende soziale Netze. Es sind mindestens 35 Milliarden Dollar erforderlich, um ihnen lebenswichtige medizinische Versorgungsgüter zur Verfügung zu stellen, Mitarbeiter einzustellen und die nationale Widerstandsfähigkeit zu stärken. Und doch haben trotz der drohenden Gefahr laut der WHO fast 30% aller Länder keine nationalen Pläne zur Vorbereitung und Reaktion auf COVID-19, und nur die Hälfte verfügt über ein nationales Infektionsverhütungs- und -kontrollprogramm. Vielen fehlt es in ihren Gesundheitseinrichtungen an angemessenen Trinkwasser-, Abwasser- und Hygienestandards. Und während die reicheren Länder nur über schätzungsweise ein Siebtel der erforderlichen Intensivbetten verfügen, sind es in den armen Ländern noch viel, viel weniger, und manche haben überhaupt keine. Die nationalen Regierungen versuchen außerdem, die Talfahrt ihrer Volkswirtschaften aufzuhalten. Doch um zu verhindern, dass sich eine Liquiditätskrise in eine Solvenzkrise und die heutige globale Rezession in die Depression von morgen verwandeln, bedarf es dringend besser koordinierter fiskal-, geld- und handelspolitischer Maßnahmen.