Roberto Perotti (rovněž z Bocconiho univerzity) reagoval na Giavazziho a Tabelliniho tvrzením, že gradualistická strategie by jednoduše nebyla důvěryhodná. Výdajové škrty jsou zákonitě politicky obtížným rozhodnutím a vlády se nemohou zavázat, že k nim s jistotou přistoupí. Kombinace „daně seškrtat hned, výdaje později“ by proto podle Perottiho znamenala enormní morální riziko. Na Perottiho argumentech něco je. Carlo Cottarelli, kterého italská vláda pověřila dohledem nad přezkoumáním jejích výdajů, nedávno uvedl, že ještě před uzákoněním výdajových škrtů se tyto škrty využívaly k financování nových výdajů. Politická ekonomie reformy veřejných výdajů je ožehavá a dobře koncipované makroekonomické plány se mohou stát rukojmími politiky porcování medvěda. Na tento problém však existuje řešení: vlády a parlamenty mohou odložit činy, aniž by oddálily rozhodnutí.
Als Antwort auf Giavazzi und Tabellini war Roberto Perotti (ebenfalls von der Bocconi-Universität) der Ansicht, die Strategie der schrittweisen Anpassung sei einfach nicht glaubwürdig. Ausgabenkürzungen hingen von schwierigen politischen Entscheidungen ab, und die Regierungen könnten sich nicht dazu verpflichten, sie auf jeden Fall zu treffen. Also, sagt Perotti, könnte die Kombination aus sofortigen Steuersenkungen und späteren Ausgabenkürzungen zu einem enormen Vertrauensverlust führen. Damit könnte er recht haben. Carlo Cottarelli, der von der italienischen Regierung mit der Supervision ihrer Ausgabenbewertung betraut wurde, schrieb kürzlich, die Ausgabenkürzungen würden sogar noch vor ihrer Durchführung zur Finanzierung neuer Ausgaben verwendet. Die politische Ökonomie öffentlicher Ausgaben ist heikel, und gut durchdachte makroökonomische Pläne können von der Klientelpolitik in Geiselhaft genommen werden. Für dieses Problem gibt es allerdings eine Lösung: Regierungen und Parlamente können Handlungen verschieben, ohne Entscheidungen zu vertagen.