Jejich výzva byla z velké části zdvořile ignorována. Když ovšem Mezinárodní energetická agentura začala mapovat náklady tohoto přechodu, vyšlo jasně najevo, že samotné vlády nedokážou tento účet uhradit; musí se mobilizovat i biliony dolarů na finančních trzích. Pařížská klimatická dohoda si uvědomila nezastupitelnou roli soukromých trhů při obstarávání financí potřebných k udržení globálního oteplování „výrazně pod hranicí“ 2° Celsia oproti předindustriální úrovni a poskytuje návod k zavedení přeshraničních režimů obchodování s emisemi. Zatím se našlo 40 národních a 25 subnárodních prostředí, které daly uhlíku cenovku, což představuje zhruba 15% globálních emisí skleníkových plynů. Přidáme-li k tomu dalších 46 iniciativ oceňování uhlíku, které jsou v současnosti v jednání – a to i ve velkých ekonomikách, jako jsou Čína a Brazílie –, zjistíme, že cena uhlíku bude pokrývat přibližně 25% globálních emisí. To je krok správným směrem, který však zdaleka nestačí. SEC mezitím přišla se skromným návrhem, aby firmy vykazovaly cenu uhlíku, kterou předpokládají ve svých finančních plánech.
Dieser Aufruf wurde größtenteils höflich ignoriert. Doch als die Internationale Energieagentur begann, die Kosten des Übergangs zu erfassen, wurde klar, dass die Regierungen die Rechnung allein nicht bezahlen können; daher gilt es, die Billionen Dollar auf den Finanzmärkten zu mobilisieren. Im Pariser Klimaabkommen wird die zentrale Rolle privatwirtschaftlicher Märkte bei der Beschaffung jener Finanzmittel anerkannt, die erforderlich sind, um die globale Erwärmung deutlich unter 2 Grad im Vergleich zum vorindustriellen Niveau zu halten. Darüber hinaus enthält das Abkommen Leitlinien für die Einrichtung grenzüberschreitender Emissionshandelssysteme. Bislang wurde in 40 nationalen und 25 subnationalen Zuständigkeitsbereichen ein CO2-Preis etabliert, wodurch etwa 15 Prozent der weltweiten Treibhausgasemissionen erfasst sind. Nimmt man noch die 46 weiteren Initiativen zur Bepreisung von CO2-Emissionen hinzu, die sich derzeit - auch in großen Volkswirtschaften wie China und Brasilien - in Ausarbeitung befinden, so werden rund 25 Prozent der weltweiten Emissionen mit einem CO2-Preis versehen sein. Das ist ein Schritt in die richtige Richtung, aber nicht annähernd genug. Unterdessen hat die SEC den moderaten Vorschlag unterbreitet, wonach Unternehmen verpflichtet sein sollen, den CO2-Preis anzugeben, von dem sie in ihrer Finanzplanung ausgehen.