EU se sama za sebe dala do díla a v naději, že by Evropa mohla svým příkladem strhnout ostatní, zavedla průkopnický evropský systém obchodování s emisemi. Sliby, jež administrativa USA učinila před pouhými sedmi měsíci na kodaňském summitu, jsou bez amerického balíčku klimatických opatření k ničemu. Evropská strategie je v troskách – a nejen na transatlantické frontě. Závazek Číny zvyšovat efektivitu své ekonomiky v poměru k emisím CO2 o 3 % ročně mnoho nepomůže, protože z ročních temp růstu HDP kolem 10 % plyne, že emise země v tomto desetiletí prudce porostou. Vždyť k roku 2020 by čínské emise mohly třikrát převyšovat emise evropské, a dokonce předehnat emisní úhrny USA a Evropy. Zprošťovat rozvíjející se trhy veškerých závazků, což bylo záměrem Kjótského protokolu, už nedává smysl.
Die EU hat die Angelegenheit dann alleine voran getrieben und das wegweisende Europäische Emissionshandelssystem eingeführt, in der Hoffnung, es würde beispielgebend sein. Ohne das amerikanische Klimapaket sind die Versprechen der US-Administration von vor sieben Monaten anlässlich des Gipfels in Kopenhagen wertlos geworden. Die europäische Strategie ist ein Scherbenhaufen – und nicht nur auf der transatlantischen Front. Chinas Zusage, die Kohlendioxid-Effizienz seiner Ökonomie um ca. drei Prozent pro Jahr zu erhöhen, hilft nicht, weil eine jährliche Wachstumsrate des Bruttoinlandprodukts von zehn Prozent bedeutet, dass die Emissionen des Landes in diesem Jahrzehnt in die Höhe schnellen werden. Bis 2020 könnten die chinesischen Emissionen mehr als das Dreifache der europäischen Emissionen oder sogar mehr als die der USA und Europa zusammen betragen. Schwellenländer von der Pflicht zu befreien, Zusagen zu machen, wie es im Kyoto-Protokoll geschehen ist, ist sinnlos geworden.