V Evropě sílí hnutí, jenž chce změnit přístup a odklonit prostředky od velkých ústavů, které poskytují žalostnou péči, do komunitních služeb, které chrání děti před ublížením a umožní jim rozvinout jejich plný potenciál. Když jsem začala pracovat v Rumunsku, téměř před 20 lety, žilo přes 200 000 dětí v ústavech a každý den přicházely další. Nyní je jich méně než 10 000 a služby na podporu rodinám jsou poskytovány v celé zemi. V Moldavsku, navzdory extrémní chudobě a hrozivým dopadům globální finanční krize, se počet dětí v ústavech během posledních pěti let snížil o více než 50 procent a prostředky jsou přerozdělovány mezi služby podporující rodiny a integrované školy. V mnoha zemích se rozvíjejí aktivní plány na změnu.
In ganz Europa wächst eine Bewegung, die den Fokus verlagert und die Mittel von großen Einrichtungen, die schlechte Pflegequalität bieten, zu gemeindenahen Versorgungsdiensten transferiert, die Kinder schützen und ihnen ermöglichen, ihr volles Potential zu entwickeln. Als ich zum ersten Mal in Rumänien arbeitete, vor fast 20 Jahren, lebten 200.000 Kinder in Heimen und jeden Tag kamen neue dazu. Jetzt sind es weniger als 10.000 und im ganzen Land gibt es Familienzentren. In Moldawien hat sich, trotz extremer Armut und der furchtbaren Folgen der weltweiten Finanzkrise, die Zahl der Kinder in Einrichtungen innerhalb der letzten fünf Jahre um mehr als 50 Prozent reduziert. Die Mittel werden auf Familienzentren und inklusive Schulen verteilt. Viele Länder haben nationale Aktionspläne entwickelt.