Popírá to představu, že určité globální zdroje, které se berou jako prospěšné pro všechny, by neměly být jednostranně využívány a monopolizovány jednotlivci, státy, korporacemi či jinými subjekty, ale spíše spravovány způsobem, který nese prospěch celému lidstvu. Seed Treaty byla motivována strachem z “biopirátství“ – rozkrádání světových genetických zdrojů zemědělskými společnostmi, které by pak mohly vyžadovat patenty na tyto zdroje a držet monopol. Nicméně i když obvinění z biopirátství mohou mít emoční nádech, nezávislé analýzy ukázaly, že se jen málo zakládají na faktech. Ve skutečnosti je biopirátství vzácné – tak vzácné, že se s ním dá vypořádat přímo. Namísto toho však svět vytvořil barokní, byrokratický a zpolitizovaný systém, který systematicky brzdí vědecký výzkum, šlechtění rostlin a vytváření duševního vlastnictví.
Es widerspricht der Idee, dass gewisse globale Ressourcen als allen zuträglich erachtet werden und daher nicht unilateral genutzt werden oder von Individuen, Staaten, Unternehmen oder andere monopolisiert werden können, sondern so verwaltet werden sollten, dass sie der gesamten Menschheit zugutekommen. Motivation des Saatgutabkommens war die Furcht vor „Biopiraterie“, dem Stehlen der genetischen Ressourcen der Welt durch Saatgutunternehmen, die dann Patente auf sie anmelden und eine Monopolkontrolle ausüben könnten. Aber obwohl die Vorwürfe von Biopiraterie emotional nachvollziehbar sein mögen, haben unabhängige Studien gezeigt, dass sie eine nur geringe sachliche Grundlage haben. Tatsächlich ist Biopiraterie selten – so selten, dass man direkt darauf reagieren kann. Stattdessen schuf die Welt ein barockes, bürokratisches, politisiertes System, das wissenschaftliche Forschung, Pflanzenzucht und die Erzeugung von geistigem Eigentum systematisch verhindert.