Ukazuje se, že jejich slova nemají s jejich skutky zhola nic společného. Hovoří o rodině, morálce, národu, ale jejich politiky nás vedou do NATO a Evropské unie a přinášejí masivní zahraniční investice, mezinárodní kapitál a globalizaci – tedy všechno to, co evidentně tolik podkopává komunitární hodnoty pravice. Zde naše pravice čelí stejnému dilematu, se kterým bojuje pravice v západní Evropě – jak přemostit hluboký příkop mezi trhem a společností. Na rozdíl od anglosaského světa, nebyl na Evropském kontinentě liberalismus nikdy skutečně populární a konservativci se vždy dovolávali jistých vlasteneckých a náboženských citů svých příznivců. Tradiční pravice je proto lapena mezi populistickými trendy, jež stále voliče oslovují, a liberalizačními politikami, které jsou základními stavebními kameny každé moderní vlády. Ukazuje se, že volba, které nyní rakouští konservativci čelí, jen potvrdí tuto zatuhlou dichotomii.
Ihre Worte haben nichts mit ihren Taten zu tun. Sie sprechen von Familie, Moral und Nation, ihre Politik allerdings orientiert sich an NATO-& und EU-Mitgliedschaft, an massiven ausländischen Investitionen, am internationalen Kapital und an der Globalisierung - alles Dinge, die die kommunitaristischen Werte der Rechten zu untergraben scheinen. So sieht sich die Rechte in Polen und Ungarn ungefähr dem gleichen Dilemma der Parteien in Westeuropa gegenüber. Die große Frage ist: Wie soll eine Brücke zwischen dem Wirtschaftsmarkt und der Gemeinschaft geschlagen werden? Im Gegensatz zu dem englisch-sprachigen Teil der Welt, war der Liberalismus auf dem europäischen Kontinent nie wirklich populär und auch die Konservativen schienen sich immer an den patriotischen und religiösen Gefühlen ihrer Unterstützer orientiert zu haben. Die traditionelle Rechte sieht sich gefangen zwischen einerseits der populistischen Linie, die die Wähler noch immer anspricht, und andererseits einer liberalen Politik, auf die die modernen Regierungen auf der ganzen Welt bauen. Die Wahl, der sich die Konservativen Österreichs nun gegenüber sehen, scheint diese starke Dichotomie nur zu bestätigen.