Takovými projekty by mohly být investice přispívající k omezení globálního oteplování nebo investice připravující pracovní sílu na digitální ekonomiku. K vypůjčení peněz by došlo společně a pokud možno s krytím z nějakého vyhrazeného zdroje, buď daňového příspěvku nebo příspěvku definovaného podle HDP, jenž by eurozóně umožnil splacení dluhu. Vzhledem k politickým obtížím spojeným s takovým plánem by bylo dosažení dohody bezpochyby složité. Není zřejmé, zda by se o půjčce na úrovni celé eurozóny uvažovalo snáze než o kvazifiskálním transferu organizovaném ECB. Jasné ovšem je, že by eurozóna měla tyto možnosti vyhodnotit, protože kterákoliv z nich může být dříve či později docela dobře zapotřebí. Eurozóna se musí reformovat, jinak zahyne
Bei diesen Projekten könnte es sich um Investitionen handeln, die einen Beitrag zur Begrenzung der globalen Erwärmung leisten oder um Investitionen, mit denen man die Arbeitswelt für die digitale Ökonomie rüstet. Die Kreditaufnahme würde gemeinsam erfolgen und sollte durch eine zweckgebundene Finanzierungsquelle entweder in Form einer Steuer oder eines Beitrags auf Grundlage des BIP gestützt sein, wodurch der Eurozone die Rückzahlung ihrer Schulden ermöglicht wird. Die mit diesem Programm einhergehenden politischen Schwierigkeiten würden eine Einigung zweifellos erschweren. Es ist nicht klar, ob eine Kreditaufnahme durch die Eurozone eher in Frage kommt als ein von der EZB arrangierter quasi-fiskalischer Transfer. Sehr wohl klar ist jedoch, dass die Eurozone diese Optionen bewerten sollte, denn eine dieser Maßnahmen könnte früher oder später erforderlich werden. Die Eurozone muss sich reformieren – oder sie wird untergehen