Je tedy nejvyšší čas začít myslet na plán B – na to, co se stane, pokud tyto reformy nezajistí vše potřebné pro ochranu zemí na straně příjemce. Zemím, které v současné době vyčkávají – v rámci Evropy je to zejména Velká Británie –, se musí dát jasně najevo, že alternativou k celoevropskému řešení je radikální zpřísnění regulace v hostitelských zemích. To je ještě pravděpodobnější ve státech, jejichž národní řešení nejsou svazována stejnými pravidly jako v členských zemích EU – především se jedná o Čínu a Indii, které teprve nedávno otevřely hranice přímým zahraničním investicím do finančního sektoru. V sázce jsou desetiletí finanční integrace v Evropě. Ve východní Evropě si pak kapitál hledal země s nejrychlejším růstem a podle stejného schématu drtivě postupoval i na rozvíjejících se trzích. Celkově vzato finanční integrace nesmírně přispěla k hospodářskému růstu ve východní Evropě.
Es ist höchste Zeit, über Plan B nachzudenken – was passiert, wenn diese Reformen nicht das bringen, was nötig ist, um die Länder zu schützen, die es am Ende ausbaden. Den Ländern, die gegenwärtig herhalten – innerhalb Europas in erster Linie Großbritannien –, muss zu verstehen gegen werden, dass die Alternative zu einer EU-weiten Lösung in einer radikalen Verstärkung der Gastlandkontrolle besteht. Das ist umso wahrscheinlicher in Ländern, die bei nationalen Lösungen nicht mit den gleichen Beschränkungen wie EU-Mitglieder konfrontiert sind – wobei hier besonders China oder Indien hervorstechen, die ihre Grenzen erst vor Kurzem für ausländische Direktinvestitionen im Finanzsektor geöffnet haben. Auf dem Spiel stehen Jahrzehnte der Finanzmarktintegration in Europa. Innerhalb von Osteuropa hat sich das Kapital die Länder mit dem schnellsten Wachstum gesucht und ist so dem vorherrschenden Muster in Schwellenländern gefolgt. Insgesamt hat die Finanzmarktintegration einen großen Beitrag zum Wirtschaftswachstum in Osteuropa geleistet.