Pařížská dohoda tato základní fakta uznává. Vyzývá svět k omezení emisí skleníkových plynů (zejména CO2) na úroveň čisté nuly ve druhé polovině století. Za tímto účelem mají vlády připravit plány nejen na rok 2030 (takzvané Národně determinované příspěvky neboli NDC), ale i na polovinu století (takzvané Nízkoemisní rozvojové strategie čili LEDS). Světové vlády se ještě nikdy nepokusily přetvořit klíčový sektor světové ekonomiky v globálním měřítku a s takto agresivními lhůtami. Energetický systém založený na fosilních palivech vznikal krok po kroku dvě staletí. Nyní se musí za pouhých 50 let komplexně přebudovat, a to nejen v několika zemích, ale všude na světě. Vlády budou potřebovat nové přístupy, jak své LEDS vyvinout a implementovat.
Das Pariser Abkommen erkennt diese grundlegenden Tatsachen an. Es ruft die Welt dazu auf, die Netto-Treibhausgasemissionen (insbesondere CO2) in der zweiten Hälfte des Jahrhunderts auf null zu senken. Zu diesem Zweck sollen die Regierungen Pläne nicht nur bis zum Jahr 2030 aufstellen (die sogenannten national festgelegten Beiträge („Nationally Determined Contributions“ oder NDCs)), sondern zusätzlich bis zur Jahrhundertmitte (die sogenannten emissionsarmen Entwicklungsstrategien („Low-Emission Development Strategies“ oder LEDS)). Noch nie zuvor haben die weltweiten Regierungen versucht, einen Kernsektor der Weltwirtschaft auf globaler Ebene unter Ansatz derart aggressiver Zeitvorgaben umzugestalten. Das auf fossilen Brennstoffen beruhende Energiesystem wurde schrittweise über zwei Jahrhunderte geschaffen. Nun muss es in nur 50 Jahren in umfassender Weise überarbeitet werden, und das nicht nur in ein paar Ländern, sondern überall. Die Regierungen werden neue Ansätze brauchen, um ihre LEDS zu entwickeln und umzusetzen.