Hlasy podobné Krauthammerovu jsou naštěstí stále vzácnější. Jistě, dodnes existují zatvrzelci typu australského premiéra Tonyho Abbotta, který nahradil uhlíkovou daň plánem zdanit občany země, aby platili znečišťovatelům za snížení emisí. Je to nespravedlivá a neefektivní politika, která pravděpodobně nepovede ke snižování emisí natolik rychlým tempem, aby země splnila podmínky dohody o globálních klimatických změnách, jejíž uzavření se očekává letos v prosinci v Paříži. Jednoznačnou známkou změny mentality je skutečnost, že finanční instituce stále více uznávají, že úvěry a investice jsou možná příliš zranitelné vůči rizikům klimatických změn. Mezi tato rizika patří přírodní pohromy, extrémnější počasí, snaha vlád o snížení emisí skleníkových plynů nebo dominový efekt technologické revoluce v oblasti obnovitelných zdrojů, energetické účinnosti a alternativních technologií. Podle projektu Asset Owners Disclosure, jemuž předsedám, je 500 největších vlastníků globálních aktiv alarmujícím způsobem exponováno vůči nástrahám klimatických změn. Více než polovina jejich investic je alokována v sektorech zranitelných vůči nebezpečí klimatických změn; v nízkouhlíkových sektorech je jich méně než 2%.
Glücklicherweise werden Stimmen wie die Krauthammers immer seltener. Natürlich gibt es noch Verweigerer wie den australischen Premierminister Tony Abbott, der eine Kohlenstoffsteuer durch einen Plan ersetzte, die Steuerzahler des Landes zur Kasse zu bitten, um die Verursacher dafür zu bezahlen, dass sie die Emissionen reduzieren. Als politische Maßnahme ist dies ungerecht, ineffizient und wahrscheinlich nicht geeignet, die Emissionen in dem Maß zu senken, das notwendig ist, um die Bedingungen zu erfüllen, die bei der globalen Klimakonferenz im Dezember in Paris voraussichtlich vereinbart werden. Ein sicheres Zeichen dafür, dass ein Umdenken stattfindet, sind die Banken, die das Klimawandelrisiko für Darlehen und Investitionen im zunehmenden Maße berücksichtigen. Zu diesen Risiken gehören Naturkatastrophen, Extremwetterereignisse, staatliche Maßnahmen zur Reduzierung von Treibhausgasemissionen und der Dominoeffekt einer technischen Revolution bei erneuerbaren Energien, Energieeffizienz und alternativen Technologien. Aus dem Projekt zur Offenlegung von Anlagen durch ihre Eigentümer, dem Asset Owners Disclosure Project, das ich leite, geht hervor, dass die 500 der größten Anlageneigentümer der Welt einem alarmierend hohen Risiko durch den Klimawandel ausgesetzt sind. Mehr als die Hälfte ihrer Investitionen befinden sich in Branchen, die vom Klimawandel bedroht sind, weniger als 2 Prozent befinden sich in kohlestoffarmen Branchen.