Důsledky krize ovšem o sobě daly bolestivě vědět i těm zemím, které byly lépe připravené: exportní trhy se zhroutily, komoditní ceny se propadly, úvěrové trhy se zadřely. Ekonomický výstup šel v mnoha zemích dramaticky dolů, a to ve větší míře než na západě Evropy. Tento propad se už zřejmě zastavil a nejčerstvější údaje naznačují, že dna už snad bylo dosaženo. Přesto je předčasné říkat, že krize je za námi, protože značnou část dopadů a důsledků krize teprve pocítíme. Musíme počítat s rozsáhlým přírůstkem bankrotů – a také s oslabenými úvěrovými trhy a vysokou nezaměstnaností. To zase bude znamenat zátěž pro národní rozpočty a bankovní soustavy – a pro politiky napříč regionem to bude tvrdý oříšek. Řada zemí už byla nucena k drastickým rozpočtovým škrtům, které jako padající kostky domina působí na životní úrovně. K této směsi je třeba připočíst strukturální potíže – problémy, které se od propuknutí krize neřeší.
Auch den Ländern, die besser gerüstet waren, wurden die Nachwirkungen der Krise schmerzlich bewusst: Exportmärkte kollabierten, Rohstoffpreise sanken und Kreditmärkte froren ein. In vielen Ländern ist die Wirtschaftsleistung dramatisch gesunken, mehr als in Westeuropa. Dieser Einbruch scheint gestoppt zu sein, jüngste Daten deuten an, dass die Talsohle erreicht ist. Aber es ist noch verfrüht, das Ende der Krise auszurufen, weil ein großer Teil der Auswirkungen und viele Konsequenzen noch zu spüren sein werden. Wir müssen mit einem enormen Zuwachs an Insolvenzen rechnen – wie auch mit beeinträchtigten Kreditmärkten und einer hohen Arbeitslosenquote. Das wird wiederum die Haushalte und Bankensysteme der Länder belasten und eine Herausforderung für Politiker in der ganzen Region sein. Eine Reihe von Ländern musste bereits drastische Haushaltskürzungen vornehmen, was sich nachteilig auf den Lebensstandard auswirken wird. Zu diesem Gemisch müssen noch strukturelle Probleme hinzugezählt werden – Probleme, die seit Ausbruch der Krise nicht angegangen wurden.