Dvě třetiny asijských exportů končí na Západě a obchod mezi zeměmi Jihu tvoří jen 20 % globálního obratu. Řečeno jinak, před deseti lety světovou ekonomiku dokázal pohánět motor USA a za deset let by tuto roli měly převzít země rozvíjejících se trhů, zejména vzhledem ke zvyšující se kupní síle tamních středních tříd. Momentálně však Amerika a Evropa nedokážou posílit své spotřebitelské výdaje, aniž by rozšířily vývozy, zatímco pro Čínu a rozvíjející se trhy není snadné bez garance silných západních trhů rozšířit produkci či spotřebu. Zaprvé tedy musíme vzkřísit širší vizi globální spolupráce obsažené v paktu růstu G20 (který byl mezitím degradován na cosi, co MMF označuje za „hlubokou analýzu… těch zemí, u nichž byly zjištěny velké nevyváženosti“).
Nach wie vor gehen zwei Drittel der asiatischen Exporte in den Westen, und auf den Handel zwischen den Ländern der Südhalbkugel entfallen gerade mal 20% des globalen Umsatzes. Anders ausgedrückt: Vor zehn Jahren konnten die USA als Wachstumsmotor die Weltwirtschaft antreiben. Und in zehn Jahren dürften die Schwellenländer diese Rolle übernehmen, bedingt vor allem durch die zunehmende Kaufkraft ihrer Mittelschicht. Derzeit jedoch können Amerika und Europa ihre Konsumausgaben nicht erhöhen, ohne ihre Exporte zu steigern, während China und die Schwellenmärkte Produktion und Konsum ohne die Gewähr starker westlicher Märkte nicht problemlos ausweiten können. Also müssen wir zunächst einmal die im Wachstumspakt der G20 enthaltene umfassende Vision einer globalen Zusammenarbeit (inzwischen zu einer „tief greifenden Analyse ... derjenigen Länder, bei denen große Ungleichgewichte festgestellt wurden“ (IWF) herabgestuft) wiederherstellen.