To by samo o sobě byla dobrá věc. Při zápisu všech infrastrukturních projektů do účetnictví budou vlády v lepším postavení ověřovat, zda za vynaložené peníze poskytují reálnou hodnotu. Problém je, že všechny tyto diskuse probíhají v zákulisí. Světová banka přitom dál propaguje PPP jako jedinou přijatelnou formu financování infrastruktury v rozvojových zemích u těch případů, kde úkol dokáže splnit soukromý subjekt. Vlády tak dál hromadí čím dál větší riziko, neboť předpokládají, že zůstává mimo účetnictví, a tudíž že se nezapočítává jako závazek suverénního zadlužení. Mnoho rozvojových zemí teď v důsledku toho míří ke katastrofickému vývoji. Rizika, která na sebe vlády vzaly, v mnoha případech přetrvají 20-30 let.
Das wäre per se eine gute Sache. Durch Ausweisung aller Infrastrukturprojekte in ihren Bilanzen wären die Regierungen besser in der Lage, zu prüfen, ob das Kosten-Nutzen-Verhältnis dieser Projekte stimmt. Das Problem ist, dass diese Diskussionen komplett hinter den Kulissen ablaufen. Zugleich propagiert die Weltbank in Fällen, in denen eine private Partei die Aufgabe bewältigen kann, ÖPPs weiterhin als einzig akzeptable Form der Infrastrukturfinanzierung für Entwicklungsländer. Die Regierungen übernehmen dann unter der Annahme, dass sie ja nicht in den Bilanzen erscheinen und daher nicht als staatliche Schuldverpflichtung zählen, immer weitere zusätzliche Risiken. Infolgedessen steuern viele Entwicklungsländer inzwischen auf ein Katastrophenszenario zu. Die von den Regierungen übernommenen Risiken erstrecken sich in vielen Fällen über 20-30 Jahre.