Lze si představit tři možné scénáře vývoje globální ekonomiky v příštích zhruba třech letech. V býčím scénáři čtyři největší, systémově významné ekonomiky světa – Čína, eurozóna, Japonsko a Spojené státy – zavedou strukturální reformy, které budou posilovat potenciální růst a řešit finanční slabiny. Takové snahy by zajistily, že cyklický vzestup bude spojen se silnějším potenciálním a skutečným růstem, takže by přinesly pevný růst HDP, nízkou, ale mírně stoupající inflaci a relativní finanční stabilitu na mnoho dalších let. Americké a globální akciové trhy by dosáhly nových výší, opřeny o pevnější fundamenty. V medvědím scénáři se stane opak: velkým světovým ekonomikám se nepodaří zavést strukturální reformy, které posílí růstový potenciál. Čína tento měsíc nevyužije celostátní sjezd komunistické strany jako reformní katalyzátor a potíže dál pohrne před sebou, po cestě nadměrného pákového zadlužení a přebytečných kapacit. Eurozóna nedokáže dosáhnout silnější integrace a schopnost tvůrců národních politik zavádět strukturální reformy podporující růst sevřou politické mantinely.
Man kann sich für die Weltwirtschaft in den nächsten rund drei Jahren drei mögliche Szenarien vorstellen. Im Bullenszenario setzen die vier weltgrößten, systemisch bedeutenden Volkswirtschaften – China, die Eurozone, Japan und die USA – Strukturreformen um, die das potenzielle Wachstum erhöhen und die finanziellen Anfälligkeiten beheben. Derartige Bemühungen würden sicherstellen, dass der zyklische Aufschwung mit einem stärkeren potenziellen und tatsächlichen Wachstum verbunden wäre und so für viele weitere Jahre für ein robustes BIP-Wachstum, eine niedrige, aber moderat steigende Inflation und relative Finanzstabilität sorgen würde. Die Aktienmärkte in den USA und weltweit würden gestützt auf die stärkeren Rahmendaten neue Höchststände erreichen. Im Bärenszenario passiert das Gegenteil: Die weltgrößten Volkswirtschaften versäumen es, Strukturreformen umzusetzen, die das potenzielle Wachstum steigern. Statt den Nationalkongress der Kommunistischen Partei in diesem Monat als Katalysator für Reformen zu nutzen, verschiebt China diese in die Zukunft und verfolgt weiter einen Kurs übertriebener Schulden und Überkapazitäten. Die Eurozone schafft es nicht, ihre Integration voranzutreiben, während politische Beschränkungen die Fähigkeit der nationalen Regierungen zur Umsetzung wachstumsfördernder Strukturreformen beeinträchtigen.