Obhajují typ soudního přezkumu, který je v podstatě velmi podobný přístupu přijatému Soudem prvního stupně pod názvem jus cogens. V jistém smyslu je tak jejich argument jiným výrazem přesvědčení, že projednávaná věc se týká „politické otázky“ a že Soudní dvůr, narozdíl od politických institucí, není v postavení, které by mu umožnilo se takovými otázkami odpovídajícím způsobem zabývat. Důvodem má být, že věci, o které se jedná, mají mezinárodní význam a jakýkoliv zásah Soudního dvora by mohl narušit globálně koordinované úsilí v boji proti terorismu. Tento argument je rovněž úzce spojen s názorem, že soudy jsou špatně vybavené k tomu, aby určily, která opatření jsou vhodná k předcházení mezinárodnímu terorismu. Z těchto důvodů odpůrci docházejí k závěru, že Soudní dvůr by měl nakládat s posouzeními učiněnými
Der Gerichtshof hat daher den internationalen Kontext zu berücksichtigen, in dem er tätig wird, und muss sich seiner eigenen Grenzen bewusst sein. Er muss die Folgen erkennen, die seine Entscheidungen außerhalb der Gemeinschaft haben mögen. In einer immer enger verflochtenen Welt werden sich die unterschiedlichen Rechtsordnungen um eine Unterbringung ihrer gegenseitigen Zuständigkeitsansprüche zu bemühen haben. Der Gerichtshof kann deshalb nicht immer ein Monopol für die Entscheidung über den Ausgleich grundlegender Interessen für sich in Anspruch nehmen. Der Gerichtshof darf jedoch nicht aus Rücksicht gegenüber den Ansichten dieser Organe den Grundwerten den Rücken kehren, die der Gemeinschaftsrechtsordnung zugrunde liegen und zu deren Schutz er verpflichtet ist.