Vznik stále větších firem však měl také hluboký sociální dopad a v této oblasti se nedaly všechny změny zařadit do kategorie pozitivních. Lidé řídící velké firmy byli často bezskrupulózní a v některých případech využívali svého dominantního tržního postavení k vytěsňování konkurentů – což přeživším firmám následně umožnilo omezovat nabídku a zvyšovat ceny. Dominance na místních a regionálních trzích bezpochyby existovala i v Americe poloviny devatenáctého století, ale ta se vůbec nedala srovnat s tím, co se vyvinulo v následujících 50 letech. Velké firmy přinesly významná zvýšení produktivity, což však zároveň zvýšilo schopnost soukromých podniků chovat se způsobem, který poškozoval širší trh – a také společnost. Samotný Shermanův zákon nezměnil tuto situaci přes noc, ale jakmile se prezident Theodore Roosevelt rozhodl vzít toto téma za své, stal se z něj silný nástroj, který se dal využít k rozbití průmyslových a dopravních monopolů. Roosevelt a ti, kdo kráčeli v jeho šlépějích, tím posunuli společenský konsensus. Rooseveltův první případ vedený v roce 1902 proti společnosti Northern Securities byl nesmírně kontroverzní. Navíc k němu došlo ve velkém americkém stylu: společnost byla rozštěpena na více než 30 částí, akcionáři dopadli velice dobře a rod Rockefellerů se v očích americké veřejnosti později rehabilitoval.
Aber diese immer größeren Firmen hatten auch tief greifende soziale Auswirkungen und in dieser Hinsicht erfolgten die Buchungen nicht immer auf der Habenseite. Die Chefs dieser Großunternehmen waren vielfach skrupellose Menschen und einige unter ihnen nutzten ihre dominante Marktposition, um die Konkurrenz auszubooten – wodurch die überlebenden Firmen anschließend das Angebot beschränken und die Preise erhöhen konnten. Natürlich gab es Mitte des 19. Jahrhunderts in Amerika auf den lokalen und regionalen Märkten einige Dominanz. Diese war allerdings nicht vergleichbar, mit dem, was sich in den 50 darauf folgenden Jahren entwickelte. Die Großunternehmen brachten wichtige Verbesserungen im Bereich der Produktivität, aber das erhöhte auch die Macht der Privatunternehmen auf eine Art, die dem weiter gefassten Markt – und der Gesellschaft – nicht zuträglich war. Der Sherman Act selbst änderte unmittelbar nichts an dieser Situation. Als aber Präsident Theodore Roosevelt beschloss, sich dieser Sache anzunehmen, wurde daraus ein leistungsfähiges Instrument, das man zur Zerschlagung von Industrie- und Transportmonopolen einsetzen konnte. Damit veränderten Roosevelt und diejenigen, die ihm folgten, den allgemeinen Konsens. Roosevelts erster Fall gegen Northern Securities im Jahr 1902 war überaus kontrovers. Und diese Zerschlagung fand in absolut amerikanischer Manier statt: Die Firma wurde in über 30 Bereiche aufgeteilt, die Aktionäre verdienten gut und die Familie Rockefeller war danach in den Augen der amerikanischen Öffentlichkeit rehabilitiert.