V ten moment, kdy si přiznáte, že někoho milujete, přiznáváte i to, že máte co ztratit. Je pravda, že tyto otázky poskytují prostředek k tomu, abyste někoho rychle poznali, což je zároveň způsob, jak se sám nechat poznat. A myslím, že právě tohle většina z nás očekává od lásky: být poznaný, viděný, pochopený. Když přijde na lásku, jsme příliš ochotní přijmout zkrácenou verzi příběhu. Verzi, která se ptá: "Jste stále spolu?" a je spojena s odpovědí ANO/NE. Raději než se ptát takto, bychom si klást složitější otázky jako: Jak se rozhodnout, kdo si mou lásku zaslouží, a kdo ne? Jak zůstat zamilovaný, když se věci ztíží, a jak poznat, kdy to zabalit a utéct? Jak žít s pochybnostmi, které se vkrádají do každého vztahu, nebo ještě hůře, jak žít s pochybnostmi vašeho partnera? Já odpověď na tyto otázky neznám, ale myslím, že jsou dobrým začátkem pro vážný rozhovor o tom, co to znamená někoho milovat.
in dem Moment, in dem man seine Liebe gesteht, gibt man zu, dass man viel zu verlieren hat und es ist wahr, dass diese Fragen ein Instrument sind, jemanden schnell kennen zu lernen, oder sich selbst zu erkennen geben. Ich denke, dass es das ist, was die meisten von der Liebe wollen: erkannt, gesehen und verstanden zu werden. Aber ich denke, wenn es um Liebe geht, sind wir zu allzu bereit, die Kurzversion der Story zu akzeptieren. Die Version der Story, die fragt "Seid ihr noch zusammen?" und sich mit einem Ja oder Nein zufrieden gibt. Stattdessen sollten wir lieber schwierigere Fragen stellen, Fragen wie: Wie entscheidet man, wer unsere Liebe verdient und wer nicht? Wie bleibt man verliebt, wenn Probleme auftauchen und wie weiß man, wann es Zeit ist, die Liebe zu beenden? Wie lebt man mit dem Zweifel, der sich unvermeidlich in jede Beziehung schleicht oder noch schwerer, wie lebt man mit dem Zweifel seines Partners? Ich weiß nicht unbedingt, was man darauf antwortet, aber ich denke sie sind wichtig, um sich bedachter darüber zu unterhalten was es bedeutet, jemanden zu lieben.