Uspokojit světovou potřebu čistého vaření v obytných prostorách by podle odhadu stálo 4,4 miliardy dolarů ročně – mnohem víc, než je v současnosti k dispozici. Nejde sice o malou sumu, ale oproti ceně na nečinnost je nepatrná. Kromě drtivých vlivů na lidské zdraví – v subsaharské Africe je ZOD druhým největším faktorem rizika úmrtí a invalidity – závislost na neobnovitelných dřevěných palivech při vaření produkuje až gigatunu emisí CO2 ročně čili asi 2 % celkových emisí. Takové postupy při vaření jsou navíc významným zdrojem černého uhlíku, po CO2druhého největšího hybatele změny klimatu: vaření za použití tuhých paliv jen v subsaharské Africe tvoří zhruba 6 % globálních emisí černého uhlíku. Dopad na klima dále zhoršuje to, že 34 % palivového dřeva se v subsaharské Africe těží neudržitelně, což přispívá k odlesňování.
Weltweit allen Haushalten saubere Kochmöglichkeiten zur Verfügung zu stellen würde schätzungsweise 4,4 Milliarden Dollar jährlich kosten – viel mehr als das, was aktuell verfügbar ist. Aber obwohl diese Zahl nicht gerade klein ist, sind die Kosten der Untätigkeit noch viel höher. Neben ihren verheerenden Folgen für die menschliche Gesundheit – HAP ist in Afrika südlich der Sahara der zweitgrößte Risikofaktor für Tod und Invalidität – verursacht die Verwendung nicht erneuerbarer Holzbrennstoffe zum Kochen jährlich bis zu einer Gigatonne CO2 oder etwa 2% der Gesamtemissionen. Darüber hinaus sind solche Kochmethoden eine erhebliche Quelle für Ruß, den zweitgrößten Verursacher des Klimawandels nach CO2: Allein das Kochen mit Festbrennstoffen in Afrika südlich der Sahara trägt mit 6% zu den globalen Rußemissionen bei. Zum Klimaeffekt kommt noch hinzu, dass bis zu 34% der Holzbrennstoffe in Afrika südlich der Sahara nicht nachhaltig geschlagen werden und damit zur Entwaldung beitragen.