StÙžovatelkou byla ú%ednice Komise, jejíž dcera mÙla speciální vzdÙlávací pot%eby, které nebylo možné splnit v Evropských školách poskytujících bezplatné vzdÙlávaní zamÙstnanc7m orgán7 a institucí SpoleÏenství. Protože se Evropské školy nedokázaly o její dceru postarat, musela ji stÙžovatelka posílat do jiné školy a hradit Ïást náklad7 na její vzdÙlávání. V pr7bÙhu šet%ení ve%ejný ochránce práv obdržel dalších 21 stížností, které obsahovaly podobné skuteÏnosti a uvádÙly stejná tvrzení. Šet%ení, které ve%ejný ochránce práv provedl, ukázalo, že integrace zdravotnÙ postižených dÙtí do standardního vzdÙlávacího systému je cílem politiky SpoleÏenství, avšak není v souÏasnosti povinná.
Die Beschwerdeführerin war eine Beamtin der Kommission, deren Tochter sonderpädagogische Förderung benötigte. Die Europäischen Schulen, an denen Kinder des Personals im Dienst der Organe und Einrichtungen der GemeinschaW kostenlos unterrichtet werden, konnten diesem Bedarf nicht entsprechen. Daher musste die Beschwerdeführerin ihr Kind an eine andere Schule schicken und einen Teil der Schulkosten selbst tragen. Im Verlauf der Untersuchung gingen beim Bürger b e au W ragten 21 weitere Beschwerden zu ähnlichen Sachverhalten ein, in denen dieselben Vorwürfe erhoben wurden. Die Untersuchung des Bürger b e au W ragten ergab, dass die Integration behinderter Kinder in das reguläre Bildungssystem zwar ein politisches Ziel der Kommission, jedoch nicht verbindlich vorgeschrieben ist.