Inu, fakta mu protiřečí: politika, kterou přímo či nepřímo obhajuje - například využití nejprve deficitů a potom inflace k řešení fiskálních problémů -, je pro situaci chudých obzvlášť nepříznivá. Zvýšení "normálních" příjmů z daní je nerealistické v naprosté většině latinskoamerických zemí. Překážkou pro normální zdanění je laxní vymáhání zákona, jež je důsledkem korupce ve státní správě a rozvinuté kultury daňových úniků ve střední třídě. Bohaté a střední vrstvy obyvatel v zemích Latinské Ameriky jsou obzvlášť dokonale a vždy připraveny přesunout majetek do daňových oáz ve chvílích, kdy se objeví sebemenší náznak toho, že by se výběr daní mohl zpřísnit. Podívejme se na Brazílii. Brazílie byla v navyšování příjmů z daní úspěšnější než Argentina.
Nun, die Fakten sprechen gegen ihn: Die Politik, die er direkt oder indirekt vertritt, - etwa zuerst Defizite und später die Inflation zu nutzen, um fiskalische Probleme zu lösen - ist für die Armen besonders schlimm. Für die meisten lateinamerikanischen Länder bleibt die Möglichkeit unrealistisch, die "normalen" Steuereinnahmen zu erhöhen. Die normale Besteuerung wird durch laxe Steuerbeitreibung verhindert, bedingt durch korrupte öffentliche Verwaltungsbehörden und eine Bourgeoisie mit einer hoch entwickelten Kultur der Steuerhinterziehung. Die Mittelklasse und die Reichen Lateinamerikas sind besonders geschickt darin, ihren Reichtum auf Steueroasen zu verlegen, sobald sich geringste Anzeichen für eine mögliche striktere Steuerbeitreibung bemerkbar machen. Nehmen wir Brasilien. Brasilien hatte mit der Erhöhung der Steuereinnahmen mehr Erfolg als Argentinien.