Přístup firem těžících fosilní paliva byl tak efektivní, že si sdělovací prostředky teprve dnes začínají uvědomovat, že tento sektor hrál hlavní roli při utváření takzvané „klimatické debaty“ – z jejich strany téměř zcela vycucané z prstu. Snad největším úspěchem velkých ropných firem však bylo oslabení politické vůle k zavádění odpovídající regulace. I po roce 1992, kdy mezinárodní společenství schválilo Rámcovou úmluvu OSN o změně klimatu, se sektoru fosilních paliv dařilo blokovat smysluplný pokrok – a to do té míry, že pokud se brzy nepodniknou seriózní kroky, mohl by se celý proces zadrhnout. Lobbing firmy Royal Dutch Shell v Evropě natolik rozředil snahu Evropské unie, že v ní dnes neexistují žádné závazné cíle pro obnovitelné zdroje nebo energetickou účinnost v jednotlivých zemích. Firma dokonce poslala předsedovi Evropské komise dopis, ve kterém tvrdí, že „plyn je pro Evropu dobrý“. Shell a další ropné společnosti dnes slibují, že budou fungovat jako „poradci“ národních vlád v otázce, jak si s klimatickými změnami poradit. Stejně jako však dokumenty o tabáku vytěsnily tabákový průmysl z politického procesu, mělo by vyšetřování společnosti Exxon přesvědčit vedoucí představitele, aby vyloučili sektor fosilních paliv z úsilí o vyřešení klimatické krize.
Der Ansatz der großen Ölkonzerne war so wirksam, dass die Medien erst jetzt anfangen, die führende Rolle zu begreifen, die die Industrie bei der Erzeugung der so genannten Klimadebatte mit größtenteils frei erfundenen Inhalten gespielt hat. Aber der vielleicht größte Erfolg der Ölindustrie war es, den politischen Willen zur Umsetzung einer entsprechenden Gesetzgebung zu schmälern. Sogar nachdem die internationale Gemeinschaft 1992 die Klimarahmenkonvention der Vereinten Nationen (UNFCCC) verabschiedet hatte, schaffte es die Ölindustrie, nennenswerte Fortschritte zu blockieren - so weitreichend, dass der gesamte Prozess auseinanderfallen kann, wenn nicht schnell ernsthafte Maßnahmen ergriffen werden. In Europa verwässerte die Lobbyarbeit von Royal Dutch Shell die Bemühungen der Europäischen Union derart, dass es bis heute keine verbindlichen Ziele für einzelne Länder hinsichtlich erneuerbarer Energien oder Energieeffizienz gibt. Das Unternehmen schickte sogar ein Schreiben an den Präsidenten der Europäischen Kommission, in dem es behauptete, „Gas sei gut für Europa”. Shell und andere Ölunternehmen versprechen nun, nationale Regierungen als „Berater” für den Umgang mit dem Klimawandel zu unterstützen. Genauso wie die Klagen gegen die Tabakindustrie diese aus dem Prozess der politischen Entscheidungsfindung entfernt haben, sollte die Exxon-Untersuchung die Politiker der Welt dazu bringen, die Mineralölindustrie aus den Bemühungen um einen Umgang mit der Klimakrise auszuschließen.