Co se tedy děje? Řekl bych, že kromě všech výše uvedených faktorů stojí za zaznamenání tři další postřehy. Digitální revoluce v médiích navíc posílila roli ekonomických zpráv, které v mnoha zemích představují jednu z mála ziskových oblastí tištěné a televizní žurnalistiky. Prohlášení centrálních bankéřů zajímají podnikatele – zejména podnikatele ve finančním sektoru – a podnikatelé zajímají inzerenty. Třetím a možná nejméně doceněným postřehem je skutečnost, že prohlášení o politice centrální banky jsou téměř jedinečná v tom, že mají jasný a předvídatelný dopad na finanční trhy, přinejmenším ve velmi krátkodobém měřítku (což může být den nebo i méně). Překvapí-li představitelé Fedu trhy tím, že vydají více „jestřábí“ prohlášení (tedy naznačí vzestupnou tendenci úrokových sazeb), než investoři očekávali, pak dolar obvykle posílí, dlouhodobé úrokové sazby dolaru obvykle vzrostou a akciový trh obvykle klesne.
Was also ist da los? Ich würde argumentieren, dass neben allen oben aufgeführten Faktoren drei weitere Gesichtspunkte zu beachten sind. Zudem hat die digitale Revolution in den Medien die Bedeutung der Wirtschaftsnachrichten gestärkt, die in vielen Ländern einer der wenigen Bereiche sind, wo sich im Print- und Rundfunkjournalismus noch Geld verdienen lässt. Die Verkündigungen der Notenbanker sind für Geschäftsleute interessant – besonders im Finanzsektor –, und Geschäftsleute sind für die Werbung interessant. Und schließlich ist da die – vielleicht am meisten unterschätzte – Tatsache, dass Verkündigungen der Notenbankpolitik in fast einzigartiger Weise klare und vorhersehbare Auswirkungen auf die Finanzmärkte haben, zumindest sehr kurzfristig (manchmal nur für einen Tag oder weniger). Wenn die Vertreter der Fed die Märkte überraschen, indem sie „aggressivere“ (ihre Neigung zur Erhöhung der Leitzinsen andeutende) Erklärungen abgeben als von den Anleger erwartet, wertet der Dollar normalerweise auf; die langfristigen Dollarzinsen steigen dann gewöhnlich, und der Aktienmarkt gibt in der Regel nach.