Tato normalizace extrémního jazyka je odrazem desítek let poplašných zpráv o změně klimatu. Nejproslulejší část filmu Ala Gorea Nepohodlná pravda z roku 2006 zobrazovala, jak vzestup hladin moří o šest metrů zaplaví Floridu, New York, Nizozemsko, Bangladéš a Šanghaj – a přehlížela přitom fakt, že taková vyhlídka byla sedmkrát horší než nejhorší možný scénář. Samostatná zpráva téhož roku popsala, jak se takové poplašné zprávy „mohou stát skrytě strhujícími – v zásadě jistou formou ‚klimatického porna‘“. V roce 2007 deník WashingtonPostuvedl, že „pro mnoho dětí a mladých dospělých je globální oteplování atomovou bombou dneška“. Když už zavedené vyjadřování přestane děsit, znovu se naostří. Britský environmentální aktivista George Monbiot například nedávno nadnesl, že pojem „změna klimatu“ už není adekvátní a měl by být nahrazen „katastrofálním kolapsem klimatu“.
Diese Normalisierung extremer Formulierungen spiegelt Jahrzehnte der Panikmache über den Klimawandel wider. Der berühmteste Ausschnitt aus Al Gores Film Eine unbequeme Wahrheit aus dem Jahr 2006 zeigt, wie ein Anstieg des Meeresspiegels um sechs Meter Florida, New York, die Niederlande, Bangladesch und Shanghai überfluten würde – und lässt dabei die Tatsache unerwähnt, dass dies sieben Mal schlimmer als das Worst-Case-Szenario wäre. Ein separater Bericht aus jenem Jahr beschreibt, wie eine derartige Panikmache „sogar insgeheim zum Nervenkitzel werden könnte – faktisch zu einer Form von ‚Klimaporno‘“. Und im Jahr 2007 meldete die Washington Post, dass „die globale Erwärmung für viele Kinder die Atombombe von heute“ sei. Wenn die Formulierungen dann keine Angst mehr machen, wird eskaliert. Der britische Umweltaktivist George Monbiot etwa hat vorgeschlagen, dass der Begriff „Klimawandel“ nicht mehr ausreiche und man ihn durch „Klimakatastrophe“ ersetzen solle.