Nedokážou-li vedoucí evropští představitelé jednat, pak by se ti, kdo chtějí EU zachránit, aby ji nově koncipovali, měli vydat cestou mladých aktivistů v Británii. Dnes více než kdykoliv jindy musí obhájci EU nacházet způsoby, jak uplatnit svůj vliv. Prorok a komisaři MOSKVA – Říká se, že proroci nemají ve své vlasti požívat žádné úcty. Přesto se Moskva právě stala svědkem mimořádného úkazu, když byl Alexandru Solženicynovi – disidentovi a svého času exilovému autorovi knih Souostroví Gulag a Jeden den Ivana Děnisoviče – fakticky vystrojen státní pohřeb, na němž v roli hlavního truchlícího vystoupil premiér Vladimir Putin. Zdá se tedy, že i po smrti zůstane Alexandr Solženicyn silou, s níž je třeba počítat. Bude však silou, která se nezpronevěří osvobozujícím vyhlídkám jeho nejslavnějších děl? Umění je v Rusku bohužel vždy využíváno k posilování narcismu moci.
Wenn Europas politische Führungen es versäumen, zu handeln, sollten diejenigen, die die EU retten wollen, um sie neu zu erfinden, dem von den jungen Aktivisten in Großbritannien vorgegeben Weg folgen. Die Verteidiger der EU müssen Wege finden, um ihren Einfluss deutlich zu machen – heute mehr denn je. Der Prophet und die Volkskommissare MOSKAU – Propheten, so heißt es, gelten nichts im eigenen Land. Dennoch hat Moskau erst kürzlich einen außergewöhnlichen Anblick miterlebt: Alexander Solschenizyn, der Dissident und ehemals ins Exil verbannte Autor von Der Archipel Gulag und Ein Tag im Leben des Iwan Denissowitsch , erhielt eine Beisetzung, die einem Staatsbegräbnis gleichkam, bei der Premierminister Wladimir Putin als Haupttrauergast auftrat. Es scheint also so, als stelle Alexander Solschenizyn selbst im Tode noch eine nicht zu vernachlässigende Macht dar. Doch steht er im Einklang mit den befreienden Perspektiven seiner größten Werke? Traurigerweise wird Kunst in Russland immer dazu benutzt, den Narzissmus der Macht zu untermauern.