Někdy dokonce nahradila staré pokrytectví a oportunismus novými, neboť mnoha bývalým oficiálním činitelům a zaměstnancům tajné policie se i v novém prostředí velmi dobře dařilo. Ve veřejných debatách po celé východní Evropě se záhy začala projevovat nelítostná konfrontace mezi dvěma odlišnými skrytými vzpomínkami: vzpomínkou na holocaust a vzpomínkou na komunistický teror a zločiny. Mezi těmito dvěma nočními můrami, holocaustem a gulagem, totalitním nacismem a totalitním komunismem, vznikla jakási hloupá konkurence. V důsledku toho se zákonitě vynořila staronová klišé. V Rumunsku někteří přední intelektuálové veřejně odsoudili takzvaný „židovský monopol na utrpení“ – součást „mezinárodního spiknutí“, které rovněž zasáhlo území mezi Dunajem a Karpaty. Během proslulé „Walserovy debaty“ v roce 1998 v Německu o „nesnesitelném“ způsobu, jímž byli Němci po holocaustu vykreslováni, jsem navrhl, aby každá země doplnila své památníky hrdinství o památníky hanby, aby si připomněla křivdy spáchané na jiných státech, jiných národech i na národu vlastním.
In manchen Fällen wurden sogar alte Heuchelei und Opportunismus durch neue Formen derselben ersetzt, wie man an dem Erfolg vieler ehemaliger Funktionäre und Geheimpolizei-Mitglieder erkennen konnte. Die öffentlichen Debatten in ganz Osteuropa offenbarten bald eine erbitterte Konfrontation zwischen zwei unterschiedlichen verborgenen Erinnerungen: die Erinnerung an den Holocaust und jene an den kommunistischen Terror und seine Verbrechen. Es entstand eine idiotische Konkurrenz zwischen den beiden Albträumen, dem Holocaust und dem Gulag, dem totalitären Nazismus und dem totalitären Kommunismus. Zwangsläufig entwickelten sich alt-neue Klischees. In Rumänien verurteilten etliche führende Intellektuelle das so genannte „jüdische Leidensmonopol“… Teil einer internationalen Verschwörung, die, wieder einmal, die Region zwischen Donau und den Karpaten erreicht hatte. Während der berüchtigten Walser-Debatte in Deutschland im Jahr 1998 über die „unerträgliche” Art, wie Deutsche nach dem Holocaust dargestellt wurden, schlug ich vor, dass jedes Land seine Denkmäler der Heldentums, durch Denkmäler der Schande ergänzen solle, um das Unrecht, das man anderen Ländern, anderen Völkern und auch den Menschen im eigenen Land angetan hatte, in Erinnerung zu rufen.