Připouštím, že můj plán si nakonec vyžádá novou mezinárodní dohodu na způsob Bretton Woods a do jisté míry také nový výklad mandátu mezinárodně vlivných centrálních bank. Základ pro diskusi už však máme. Ve čtvrtém článku dohody Mezinárodního měnového fondu se uvádí: „Zejména se každý člen… vyhne manipulaci s devizovými kurzy nebo mezinárodní měnovou soustavou s cílem bránit efektivním úpravám platebních bilancí nebo získat nespravedlivou konkurenční výhodu nad ostatními členy…“ Stanovení pravidel si vyžádá čas. Mezinárodní společenství si však musí vybrat. Buď můžeme předstírat, že s globálním měnovým nesystémem je všechno v pořádku, a doufat, že se nestane nic křiklavě špatného. Nebo můžeme začít budovat systém přizpůsobený integrovanému světu jednadvacátého století.
Letztlich wird das, was ich mir vorstelle, eine neue internationale Übereinkunft von der Art des Bretton-Woods-Übereinkommens sowie eine gewisse Neuinterpretation der Mandate international einflussreicher Notenbanken erfordern. Aber wir haben bereits eine Diskussionsgrundlage. In Artikel IV des IWF-Vertrages heißt es: „Insbesondere hat jedes Mitglied … Manipulationen des Wechselkurses oder des internationalen Währungssystems zu vermeiden, um effektive Zahlungsbilanzanpassungen zu verhindern oder einen unfairen Wettbewerbsvorteil gegenüber anderen Mitgliedern zu gewinnen …“ Die Regeln festzulegen wird Zeit erfordern. Doch die internationale Gemeinschaft hat die Wahl: Sie kann so tun, als wäre mit dem globalen geldpolitischen System alles in Ordnung und hoffen, dass nichts spektakulär schief geht. Oder wir können anfangen, ein System für die integrierte Welt des 21. Jahrhunderts aufzubauen.