Zároveň je však na špici nebo se jí blíží v oblasti schodků, daňových sazeb a počtu vězňů a vykazuje zdaleka nejvyšší podíl příjemců sociálních dávek k počtu obyvatel. Poslední nebo téměř poslední místo pak zaujímá i v oblasti podnikatelského prostředí, dostupnosti bydlení a ratingu státních dluhopisů (zde je na tom dokonce hůře než přidružený americký stát Portoriko). Výsledný obraz je složitý, ale jeho určujícím faktorem je vyšinutý sociální stát s vysokými daněmi. Nikdo by neměl Kalifornii odepisovat; tento stát má dodnes několik velice silných stránek. Navíc dokáže proměňovat některé své krátkodobé problémy, jako jsou tlaky plynoucí z etnické a jazykové rozmanitosti (v Kalifornii dnes žije 37% Hispánců a 13% Asiatů), v dlouhodobé výhody v globální ekonomice. Jeho politická garnitura se však bude muset utkat s tvrdou realitou a postavit se čelem ke skutečnosti, že Kaliforňané, kteří neplatí žádnou daň z příjmu (jde téměř o polovinu veškeré pracovní síly), budou muset začít platit za služby a že tyto služby budou muset být pečlivěji zacílené. Ve zdravé demokracii nemůže platit daně jen polovina populace, zatímco druhá polovina pobírá dávky. Zavádění stále vyšších daní kvůli financování plateb přehnaně velkému okruhu příjemců dávek je receptem na vývoz prosperity jinam.
Er steht aber auch an der Spitze oder ganz weit oben in den Bereichen Defizite, Steuersätze, Gefängnisinsassen und, mit Abstand, bei der Zahl der Sozialleistungsempfänger im Verhältnis zur Bevölkerung. In den Bereichen Geschäftsklima, Erschwinglichkeit von Wohnraum und Bonitätsbeurteilung von Staatsanleihen (hier schneidet selbst das US-Außengebiet Puerto Rico besser ab) rangiert Kalifornien an letzter Stelle oder weit unten. Es ergibt sich ein komplexes Bild, aber im Kern sehen wir ein Wohlfahrtsstaat mit hohen Steuern, der Amok läuft. Niemand sollte Kalifornien abschreiben; es hat nach wie vor große Stärken. Und es kann einige seiner kurzfristigen Probleme, wie etwa die Belastungen, die sich aus seiner ethnischen und sprachlichen Vielfalt ergeben (37% der Kalifornier sind hispanoamerikanischer oder spanischer Herkunft und 13% Asiaten) in einer globalen Wirtschaft langfristig in Stärken ummünzen. Seine politische Klasse wird sich allerdings einigen harten Realitäten stellen und der Tatsache ins Auge sehen müssen, dass Kalifornier, die keine Einkommensteuer zahlen (fast die Hälfte der Erwerbsbevölkerung), beginnen werden müssen für Dienstleistungen zu zahlen und dass eine sorgfältigere Ausrichtung der Dienstleistungen erfolgen muss. In einer gesunden Demokratie kann es nicht sein, dass eine Hälfte der Bevölkerung Steuern zahlt und die andere Hälfte Sozialleistungen bezieht. Sich auf immer höhere Steuereinnahmen zu verlassen, um so die Zahlungen an einen übergroßen Bevölkerungsanteil von Sozialleistungsempfängern finanzieren zu können, ist ein Rezept, mit dem dafür gesorgt wird, dass sich Wohlstand anderswo niederlässt.