Nacismus se svým uctíváním vůdce, mučedníky, tajemnými rituály a průvody s pochodněmi však byl spíše náboženstvím než politickým směrem. U demokratických stran na levici i na pravici tomu tak obvykle nebývá. Dokud se politické neshody týkají zájmů a myšlenek, které mohou být předmětem racionální debaty, lze politické soupeře respektovat a dosahovat s nimi kompromisů. Na demokratické politice není nic „posvátného“; za jednu či druhou stranu by se neměly obětovat životy. Rozumná debata však končí ve chvíli, kdy se do politiky vkrade náboženský prvek. Tam, kde se idealizuje pokrevní oběť, nemůže existovat prostor ke kompromisu. Ve světě krajně pravicových Trumpových stoupenců jsou lidé zastávající opačný názor – liberálové, bojovníci proti rasismu, obhájci imigrantů – něčím víc než jen politickými protivníky.
Aber der Nationalsozialismus mit seinem Führerkult, seinen Märtyrern, heidnischen Ritualen und Fackelzügen war eher eine Religion als eine politische Überzeugung. Bislang galt das für demokratische Parteien, für linke wie für rechte, nicht. Wenn es im politischen Streit um Interessen und Ideen geht, über die sich vernünftig sprechen lässt, können politische Gegner respektiert und Kompromisse geschlossen werden. In der demokratischen Politik ist nichts „heilig“; niemand sollte sein Leben für irgendeine Partei opfern. Die vernünftige Auseinandersetzung endet, wenn Politik zu Religion wird. Wenn Blutopfer idealisiert werden, gibt es keinen Spielraum mehr für Kompromisse. In der Weltsicht rechtsextremer Trump-Anhänger sind alle mit anderen Ansichten – Liberale, Aktivisten gegen Rassismus, Befürworter einer anderen Einwanderungspolitik – nicht nur politische Gegner.