Podstatné mezery zůstávají ve způsobu shromažďování a sdílení údajů, a to i v nejvyspělejších zemích světa. Výsledkem je řada obrovských slepých míst, která nás připravují o stěžejní postřehy a včasná varování, že je zapotřebí spustit účinnou reakci. Dalším Snowovým přispěním bylo určení hlavní role, již při šíření nemocí, jako je cholera, sehrává voda, což úřady v Evropě vedlo k investicím do rozvoje kanalizačních a sanitačních zařízení. Desítky let před objevem léků jako penicilin nebyla k investicím do prevence žádná alternativa, která by porazila infekční choroby a ochránila rostoucí městské populace. Toto budování infrastruktury bylo ohromně úspěšné: k poslednímu vzplanutí cholery v západoevropském městě došlo v roce 1892 a do doby, kdy propukla první světová válka, už přenosné nemoci přestaly být hlavní příčinou úmrtí napříč kontinentem.
Es bestehen nach wie vor grundlegende Lücken in der Art und Weise, wie Daten gesammelt und weitergegeben werden, und das selbst in den reichsten Ländern der Welt. Die Folge ist eine Reihe enormer „blinder Flecken“, durch die uns zentrale Erkenntnisse und frühzeitige Warnsignale, die wir für eine effektive Reaktion brauchen, entgehen. Snows zweiter wichtiger Beitrag bestand in Ermittlung der zentralen Rolle, die Wasser bei der Verbreitung von Krankheiten wie Cholera spielt. Dies brachte die Behörden in Europa dazu, in die Entwicklung von Abwassersystemen und sanitären Anlagen zu investieren. Jahrzehnte vor der Entdeckung von Medikamenten wie Penicillin gab es, um Infektionskrankheiten zu besiegen und die wachsenden städtischen Bevölkerungen zu schützen, nur die Möglichkeit, in Verhütung zu investieren. Dieser Aufbau der Infrastruktur brachte spektakuläre Erfolge: Der letzte städtische Cholera-Ausbruch in Westeuropa ereignete sich 1892, und bei Ausbruch des Ersten Weltkrieges waren Infektionskrankheiten in weiten Teilen des Kontinents nicht mehr die führende Todesursache.