Koneckonců jsou to právě americké zemědělské dotace, které pomohly – přinejmenším prozatím – zabít takzvané rozvojové kolo obchodních jednání z Dauhá, jež mělo poskytnout chudým zemím nové příležitosti ke zvýšení růstu. Dotace ubližují zemědělcům v rozvojových zemích, protože vedou k vyšší produkci – a tím i k nižším světovým cenám. Bushova administrativa – která je údajně odhodlaným zastáncem svobodného tržního prostředí po celém světě – výši zemědělských dotací v USA ve skutečnosti téměř zdvojnásobila. Problém lze ilustrovat na příkladu bavlny. Bez dotací by se Američanům nevyplatilo jí produkovat příliš velké množství; s dotacemi jsou USA největším vývozcem bavlny na světě. Přibližně 25 000 bohatých amerických pěstitelů bavlny si mezi sebou na dotacích rozděluje 3 až 4 miliardy dolarů – přičemž většina těchto peněz putuje jen k malému zlomku příjemců.
Tatsächlich sind es Amerikas eigene Agrarsubventionen, die zumindest bis jetzt zum Scheitern der so genannten Doha-Entwicklungsrunde beigetragen haben, bei der neue Gelegenheiten für arme Länder geschaffen werden sollten, ihr Wachstum zu steigern. Subventionen schaden Landwirten in Entwicklungsländern, weil sie zu höherem Ertrag führen – und zu niedrigeren globalen Preisen. Die Regierung Bush, die sich angeblich für freie Märkte überall auf der Welt einsetzt, hat in Wirklichkeit die Summe der Agrarsubventionen in den USA nahezu verdoppelt. Das Problem lässt sich anhand von Baumwolle verdeutlichen. Ohne Subventionen würde es sich für Amerikaner nicht lohnen, viel Baumwolle zu produzieren; mit Subventionen sind die USA der größte Bauwollexporteur der Welt. Etwa 25.000 reiche amerikanische Baumwollfarmer teilen sich Subventionen im Wert von $ 3 bis $ 4 Milliarden – dabei geht ein Großteil des Geldes an eine geringe Anzahl von Empfängern.