Díky železné oponě však byla emigrace z východní Evropy v té době značně ztížena. Rozdíly v příjmech mezi východními kandidáty a EU jsou navíc třikrát vyšší, než byla před dvaceti lety příjmová nerovnost mezi Evropou a Pyrenejským poloostrovem. Podle mnichovského Ifo institutu můžeme v západní Evropě do patnácti let po rozšíření EU očekávat zhruba 2,5 až 3,3 miliony přistěhovalců. Jsou to vysoká čísla, ale důvod k obavám je pramalý - pokud stávající evropská patnáctka provede příslušné přípravy. Na rozdíl od přistěhovalců z neevropských zemí mají východoevropští imigranti alespoň podobné kulturní zázemí, takže se budou snadno asimilovat. V zásadě lze říci, že při pružných trzích práce je imigrace sociálním přínosem pro všechny země. Země, odkud přistěhovalci přicházejí, získávají, poněvadž snad všichni jejich občané si mohou v západní Evropě vydělat více než dost na to, aby vynahradili ztrátu domácí přidané hodnoty a subjektivní a objektivní cenu migrace. Země, kam přistěhovalci přicházejí, získávají také, neboť snad všichni imigranti vytvářejí více přidané hodnoty, než kolik dostanou ve mzdě.
Der Eiserne Vorhang blockierte jedoch die Migration aus Osteuropa in diesen Jahren. Die Einkommensunterschiede zwischen den osteuropäischen Beitrittskandidaten und der EU ist heute dreimal so groß, wie der Unterschied zwischen den Ländern der iberischen Halbinsel und der damaligen EG. Das Münchner Ifo-Institut erwartet in den ersten 15 Jahren nach der EU-Osterweiterung zwischen 2,5 und 3,3 Millionen Einwanderer. Diese Zahl ist zwar beträchtlich, dennoch besteht wenig bis gar kein Grund zur Sorge - zumindest dann nicht, wenn sich die EU-Mitgliedsstaaten darauf vorbereiten. Im Gegensatz zu den Einwanderern aus nicht-europäischen Ländern, haben die Einwanderer aus Osteuropa nämlich einen ähnlichen kulturellen Hintergrund und werden sich auch mit der Anpassung nicht schwer tun. Prinzipiell bringt Migration bei flexiblen Arbeitsmärkten Integrationsgewinne für alle Länder. Emigrationsländer gewinnen, weil ihre Staatsangehörigen ihr Einkommen in Westeuropa verdienen können und dieses Einkommen bei allen, außer den am meisten marginalisierten Einwanderern hoch genug ist, um den Verlust der Wertschöpfung im Herkunftsland und die subjektiven und objektiven Kosten der Migration auszugleichen. Einwanderungsländer gewinnen, weil alle bis auf die marginalisierten Einwanderer mehr an Wertschöpfung produzieren, als sie durch ihre Löhne zurückbekommen.