S tímto posunem směrem k politice identity – kterýžto terén není příliš vstřícný ke kompromisu – přišel i posun v postojích vůči demokratickým institucím. Populističtí lídři vycházejí z předpokladu, že vůle „lidu“ – tak, jak ho populista definuje – by se neměla institucionálně omezovat. To odporuje základní premise liberální demokracie: totiž že moc většiny musí mít určité limity – v neposlední řadě proto, aby se chránily volební i jiné menšiny.
Mit dem Wandel hin zur Identitätspolitik – einem Terrain, das sich nicht besonders gut für Kompromisse eignet – geht ein Wandel der Einstellungen gegenüber den demokratischen Institutionen einher. Populistische Führer handeln gemäß der Annahme, dass der Wille des „Volkes“ – wie von den Populisten definiert – nicht durch Institutionen eingeschränkt werden darf. Dies widerspricht der grundlegenden Prämisse der freiheitlichen Demokratie: dass die Macht der Mehrheit begrenzt sein muss, und zwar nicht zuletzt, um Minderheiten (Wählerminderheiten und anderweitige Minderheiten) zu schützen.