Aby tedy účty za potraviny zůstaly nízké a zisky potravinářského průmyslu vysoké, podařilo se obyvatele státu Washington přesvědčit, aby obětovali jeden druhého. Nejsou sami. Během posledních deseti let schválilo 12 amerických států legislativu, která brání místním samosprávám řešit krizi veřejného zdraví v důsledku konzumace průmyslově zpracovaných potravin, a nejméně 26 států schválilo zákony chránící potravinářské firmy před žalobami kvůli nemocím způsobeným nevhodnou stravou. Ačkoliv si někteří politici uvědomují, že potravinářský průmysl napodobuje taktiku velkých tabákových firem, Rousseau předpověděl i jeden obecnější trend: bohatství měst je neslučitelné s veřejnou svobodou. Když Korsičané požádali v 60. letech 18. století Rousseaua o radu při psaní ústavy, doporučil jim, aby zůstali sedláky. „Zemědělský lid by nikdy neměl bažit po zahálce velkých měst a závidět lenochům, kteří je obývají,“ nabádal. „Obchod vytváří bohatství, ale zemědělství zajišťuje svobodu. Možná si řeknete, že by bylo lepší mít bohatství i svobodu, leč ty se spolu neslučují.“ Jistě, Rousseauův neoblomný antiurbanismus dávno zastaral.
Um die Kassenzettel klein und die Gewinne der Industrie hoch zu halten, wurden die Bürger von Washington davon überzeugt, sich gegenseitig zu opfern. Und damit sind sie nicht allein. In den letzten zehn Jahren haben zwölf amerikanische Bundesstaaten Gesetze verabschiedet, um die Kommunen davon abzuhalten, das Gesundheitsrisiko durch Fertigprodukte zu entschärfen. Und in mindestens 26 Staaten sind die Lebensmittelkonzerne gesetzlich vor Gerichtsverfahren geschützt, bei denen es um ernährungsbedingte Krankheiten geht. Zwar erkennen einige Politiker, dass die Lebensmittelindustrie die Taktik der Tabakkonzerne kopiert, aber Rousseau hat auch noch einen umfassenderen Trend vorhergesehen: Der städtische Reichtum lässt sich nicht mit öffentlicher Freiheit in Einklang bringen. In den 1760er Jahren, als die Korsen Rousseau bei der Niederschrift ihrer Verfassung um Rat fragten, riet er ihnen, sie sollten Landarbeiter bleiben. „Ein Volk von Landarbeitern sollte niemals den Luxus der Städte begehren und die Faulpelze beneiden, die dort leben“, mahnte er. „Kommerz produziert Reichtum, aber die Landwirtschaft sichert die Freiheit. Man könnte meinen, es sei besser, beides auf einmal zu haben, aber in Wirklichkeit sind sie nicht miteinander vereinbar.“ Natürlich ist Rousseau unbeugsame Stadtfeindlichkeit nicht mehr zeitgemäß.