Tím se dostáváme k třetímu klíčovému zdroji financování rozvoje: k domácím soukromým financím. Vybudování robustního soukromého sektoru schopného podporovat začleňující růst, tvorbu pracovních míst a rozšiřování domácí příjmové základny vyžaduje zlepšený přístup k financím pro mikrofirmy a malé a střední podniky. Finanční začleňování podpořené silným regulačním rámcem podněcuje zodpovědné půjčování a podporuje inovace. Je na vládách, aby vytvořily prostředí, které umožní firmám zakořenit, konkurovat si a růst. Výměnou za to musí firmy překročit minimální standardy společenské zodpovědnosti a přispět k prosazování lidského blahobytu a trvalé udržitelnosti životního prostředí. Posledním kouskem v mozaice financování rozvoje jsou vnější soukromé finance poskytované prostřednictvím přímých zahraničních investic, mezinárodních bankovních půjček, trhů dluhopisů a akcií a soukromých prostředků zasílaných příbuznými ze zahraničí. Ačkoliv celkové globální úspory dosahují částky 17 bilionů dolarů a objem likvidity je nejvyšší v historii, jen poměrně malá část těchto prostředků putuje na investice podporující rozvojové cíle, jako je zacelování obrovské infrastrukturální propasti. Kvalitnější projekty a inovace zaměřené na zmírnění rizika mohou vydláždit cestu k participaci soukromého sektoru, zatímco dobře koncipovaná partnerství veřejného a soukromého sektoru a rozvinuté domácí kapitálové trhy mohou přispět k „nahnání“ investorů do klíčových oblastí.
Dies bringt uns zur dritten wesentlichen Quelle für die Entwicklungsfinanzierung: Finanzierung durch die eigene Privatwirtschaft. Der Aufbau einer robusten Privatwirtschaft, die in der Lage ist integratives Wachstum zu fördern, Arbeitsplätze zu schaffen und die inländische Einnahmenbasis zu erweitern, erfordert einen besseren Zugang für Kleinst- und Kleinunternehmen und mittelständischen Unternehmen zu Finanzmitteln. Finanzielle Eingliederung, gestützt durch einen starken Regelungsrahmen, fördert eine verantwortungsvolle Kreditvergabe und Innovationen. Es ist Sache der Regierungen ein Umfeld zu schaffen, in dem Unternehmen Fuß fassen, im Wettbewerb stehen und wachsen können. Im Gegenzug müssen Firmen über die minimale soziale Verantwortung von Unternehmen hinaus dazu beitragen, das Wohlergehen der Menschen und die ökologische Nachhaltigkeit zu fördern. Das letzte Puzzleteil der Entwicklungsfinanzierung sind Mittel aus der ausländischen Privatwirtschaft, die aus ausländischen Direktinvestitionen, internationalen Bankkrediten, Anleihe- und Aktienmärkten und Überweisungen von Arbeitsmigranten stammen. Obwohl das globale Geldvermögen 2012 um 17 Billionen US-Dollar gestiegen ist und die Liquidität so hoch wie nie ist, wird nur ein relativ geringer Teil dieser Mittel in Investitionen kanalisiert, die Entwicklungsziele wie etwa den Abbau des massiven Infrastrukturgefälles unterstützen. Qualitativ hochwertigere Projekte und Innovationen mit dem Ziel der Risikominderung, können den Weg für die Beteiligung der Privatwirtschaft freimachen, während gut durchdachte öffentlich-private Partnerschaften und entwickelte einheimische Kapitalmärkte dazu beitragen können, für ein so genanntes „Crowding-in“ von Investoren in kritischen Bereichen zu sorgen.