Ani reakce politiků proto nelze hodnotit podle krátkodobých opatření. Ptát se, co se stane v průběhu příštích pěti let, je stejně důležité jako ptát se na vývoj následujících šesti měsíců, a odpověď na tuto otázku je zatím ve hvězdách. Hyperagresivní fiskální reakce Ameriky znamená rychlejší růst vládního dluhu, přičemž kvůli hyperexpanzivní monetární politice se bude jen obtížně realizovat úniková strategie s cílem „vysát“ veškerou nadměrnou likviditu. Vládní výdaje v USA se v krátké době zvýšily z 18% na 28% příjmů a Federální rezervní systém v podstatě ztrojnásobil svou účetní bilanci. Umírněnější přístup Evropy sice prohlubuje krátkodobá rizika, ale dlouhodobě by se mohl vyplatit, zvláště pokud se zvýší globální úrokové míry, takže se přemrštěné dluhové zatížení ponese daleko bolestněji. Skutečná otázka nezní tak, zda Evropa uplatňuje dostatečně agresivní keynesiánský stimul, nýbrž zda po ochabnutí krize obnoví své úsilí o hospodářskou reformu.
Daher lässt sich auch die Reaktion der Politik nicht anhand kurzfristiger Maßnahmen bewerten. Genauso wichtig wie die Frage, was in den nächsten sechs Monaten passiert, ist die nach den nächsten fünf Jahren, und hier ist das letzte Wort durchaus noch nicht gesprochen. Amerikas hyperaggressive fiskalpolitische Reaktion hat zur Folge, dass seine Staatsverschuldung schneller ansteigt, während seine hyperexpansive Geldpolitik dazu führen wird, dass eine Ausstiegsstrategie, um all die überschüssige Liquidität wieder aufzusaugen, schwer umzusetzen sein wird. Die Staatsausgaben sind in den USA innerhalb kurzer Zeit von 18% auf 28% des Einkommens angestiegen, während sich die Bilanz der US Federal Reserve praktisch verdreifacht hat. Europas gemäßigterer Ansatz erhöht zwar die kurzfristigen Risiken, könnte sich aber langfristig auszahlen – insbesondere, falls die Zinsen weltweit steigen, was es sehr viel schmerzhafter macht, eine übermäßige Schuldenlast mit sich herumzuschleppen. Die wirkliche Frage ist nicht, ob Europa eine hinreichend aggressive keynesianische Konjunkturpolitik betreibt, sondern ob es seine Bemühungen um Wirtschaftsreformen fortsetzen wird, wenn die Krise erst einmal abklingt.