Na to, aby získalo exkluzivní nadvládu, toho nabízí příliš málo. Evropská unie, USA a Čína nabízejí bývalým sovětským republikám příležitosti „vyvážit“ vliv Ruska. Pochopitelně není příliš obtížné představit si dobrovolné přičlenění etnicky ruského obyvatelstva v Bělorusku, na východní Ukrajině a v severním Kazachstánu k Ruské federaci – avšak pouze v takovém kontextu, z něhož Rusko vzejde jako skutečný regionální vůdce postavený na roveň EU. V opačném případě (a shodou okolností) by mohlo Rusko objevit nové těžiště obchodu ve střední a východní Asii, i když v takovém případě by šlo jen stěží o „liberální impérium“, jak je kdysi prorokoval Anatolij Čubajs, neboť by bylo založeno na vzájemné přitažlivosti autokratů. Stejně tak Rusko netransformuje svůj ekonomický systém podle angloamerického vzoru. Kromě své neschopnosti toho dosáhnout si Rusové také dobře uvědomují vady tohoto modelu. Možná se dočkáme nějakého kompromisu mezi evropským kapitalismem (na Sarkozyho způsob) a autoritativním, protekcionistickým modelem se spoustou průmyslové politiky. Na taková civilizační rozhodnutí mají suverénní státy právo.
Russland hat nicht genug zu bieten, um die Alleinherrschaft zu übernehmen. Die Europäische Union, die USA und China bieten den ehemaligen Sowjetrepubliken Möglichkeiten, ein „Gegengewicht“ zu Russland herzustellen. Natürlich fällt es nicht besonders schwer, sich die freiwillige Wiederaufnahme der ethnisch russischen Bevölkerung aus Belarus, dem Osten der Ukraine und dem nördlichen Kasachstan in die Russische Föderation vorzustellen – jedoch nur in einem Kontext, in dem Russland sich als wirkliche regionale Führungsmacht erweist, die Europa gleichwertig ist. Andernfalls (oder gleichzeitig) könnte Russland in Zentral- und Ostasien einen neuen Handelsschwerpunkt entdecken, obwohl es sich dabei kaum um das „liberale Imperium“ handeln würde, das Anatoli Chubais sich einst vorstellte, denn es wäre in der gegenseitigen Anziehungskraft von Autokraten begründet. Russland wird sein Wirtschaftssystem außerdem nicht nach angloamerikanischen Vorgaben umstrukturieren. Abgesehen von ihrer Unfähigkeit, diese Vorgaben umzusetzen, sind sich die Russen der Defizite des angloamerikanischen Modells wohl bewusst. Wir werden u. U. einen Kompromiss zwischen einem europäischen Kapitalismus (im Stile Sarkozys) und einem autoritären, protektionistischen Modell mit einer starken Industriepolitik erleben. Das ist die Art zivilisatorische Wahl, die souveräne Länder für sich treffen können.