Pro zbytek světa by se ekonomické manévrování stalo ošidným trikem. V mnoha ekonomikách by se export do USA zpomalil a jejich růst by závisel buď na nalezení nových odbytišť (například v Evropě nebo Japonsku, pokud by se tyto ekonomiky zotavily) anebo na jejich schopnostech zvýšit domácí spotřebu a investování v rámci těchto ekonomik. Pokud by investoři stáhli své peníze ze Spojených států a vložili je do jiných trhů, mohly by se tyto ekonomiky těšit na nárůst bohatství i výdajů. Pak není pochyb, že svět by kompenzoval pomalejší růst USA rychlejším růstem jinde, ale zároveň není pochyb o tom, že taková transformace je jen těžko zvládnutelná. To platí především v těch zemích, kde se finanční systém dosud nevzpamatoval z vlastních krizí z nedávných let. Nejsem žádný pesimista ani prorok.
Für den Rest der Welt wäre ein ökonomisches Herummanövrieren heikel. In vielen Ökonomien würden die Exporte nach Amerika zurückgehen, und Wachstum hinge entweder davon ab, neue Märkte zu finden (zum Beispiel verstärkte Verkäufe in Europa und Japan, falls diese Ökonomien wieder auf die Beine kommen) oder von der Fähigkeit, Binnenkonsum und Investitionen innerhalb dieser Ökonomien zu erhöhen. Wenn Investoren Geld aus den USA herausschaffen und in anderen Märkten parken, kämen diese Ökonomien in den Genuss eines steigenden Wohlstandes und erhöhter Ausgaben. Dann besteht kein Zweifel daran, dass die Welt für das langsamere Wachstum in den USA durch ein schnelleres Wachstum im Ausland entschädigt werden könnte, ebenso aber besteht kein Zweifel daran, dass solche Übergänge schwer zu bewerkstelligen sind. Dies gilt insbesondere deswegen, weil sich in vielen Ländern die Finanzsysteme noch nicht von ihren eigenen jüngsten Krisen erholt haben. Ich bin kein Pessimist, und erst recht male ich keinen Teufel an die Wand.