Centralizace ekonomického rozhodování jako cíl sám o sobě však nemůže tvořit základ prosperující a silné Evropy. Jean Monnet, jeden z otců-zakladatelů EU, kdysi prohlásil, že kdyby dostal znovu příležitost odstartovat evropský integrační proces, začal by kulturou – tedy oblastí, v níž centralizaci nepotřebujeme ani nechceme. Evropské kulturní bohatství spočívá právě v jeho rozmanitosti a základem jeho největších úspěchů byla konkurence mezi lidmi, institucemi a místy. Současné hospodářské nesnáze Evropy jsou odrazem setrvalé snahy evropských lídrů popírat, co je zjevné. Deset otázek ke QE NEW YORK – Většina pozorovatelů považuje nekonvenční měnové politiky jako kvantitativní uvolňování (QE) za nezbytná opatření k nastartování růstu v dnešních anemických ekonomikách. Začaly se ale také množit otázky ohledně účinnosti a rizik QE.
Doch die Zentralisierung wirtschaftlicher Entscheidungen als Selbstzweck kann kein Fundament für ein wohlhabendes, mächtiges Europa sein. Jean Monnet, einer der Gründerväter der EU, hat einmal gesagt, dass er, hätte er die Chance, den Prozess der europäischen Integration noch einmal von vorn zu beginnen, bei der Kultur ansetzen würde – einer Dimension, in der wir eine Zentralisierung weder brauchen noch wollen. Europas kultureller Reichtum besteht nämlich gerade in seiner Vielfalt, und die Grundlage für seine größten Leistungen ist seit jeher der Wettbewerb zwischen Menschen, Institutionen und Orten. Seine aktuelle wirtschaftliche Malaise spiegelt die fortgesetzten Bemühungen der europäischen Führungen wider, das Offensichtliche zu bestreiten. Zehn Fragen zur quantitativen Lockerung NEW YORK – Die meisten Beobachter betrachten unkonventionelle geldpolitische Strategien wie die quantitative Lockerung (QE) als nötig, um den anämischen Volkswirtschaften von heute einen Wachstumsschub zu verleihen. Doch zugleich mehren sich die Fragen nach der Effektivität und den Risiken der QE.