Nahromaděné rozpory každopádně vedly k euromajdanu, který odstavil od moci Janukovyče, ale zároveň vydláždil cestu k ruské anexi Krymu, ke vpádu do oblasti Donbasu na východě země a k dnešní válce. Když tehdejší předseda Evropského parlamentu Martin Schulz prohlásil: „Myslím, že jsme podcenili drama domácí politické situace na Ukrajině,“ byla to z jeho strany hodně slabá slova. Evropská nabídka Ukrajině byla v právní oblasti atraktivní, ve vojenské oblasti rozporuplná a ve finanční oblasti mrzká. Byla příliš rozpínavá na to, aby Rusko mohlo zůstat v klidu, vojensky příliš slabá na to, aby fungovala jako efektivní odstrašení, a příliš skrblická na to, aby udržela přelétavé ukrajinské elity na prounijní dráze ve chvílích, kdy na tom nejvíce záleželo. Bez celkové strategie byl evropský přístup receptem na katastrofu. Evropa v obležení?
Jedenfalls führten die aufgestauten Widersprüche zu den Euromaidan-Protesten, die Janukowitsch das Amt kosteten und der russischen Annexion der Krim ebenso den Weg ebneten wie dem russischen Einmarsch in die ostukrainische Region Donbas und dem heutigen Krieg. Der damalige Präsident des Europaparlaments, Martin Schulz, hat mit Sicherheit untertrieben als er feststellte: „Ich glaube, wir haben die Dramatik der innenpolitischen Situation in der Ukraine unterschätzt.” Europas Angebot an die Ukraine war rechtspolitisch attraktiv, militärisch ambivalent und finanziell dürftig. Für Russland war es zu umfassend, um damit entspannt umzugehen. Verteidigungspolitisch war es zu schwach, um wirksame Abschreckung zu bieten und finanziell war es zu mickrig, um die wankelmütigen ukrainischen Eliten auf einem Pro-EU-Kurs zu halten, als es wirklich darauf ankam. In Ermangelung einer Gesamtstrategie erwies sich Europas Ansatz als Garant für die Katastrophe. Europa unter Belagerung?