Základním problémem FTT je skutečnost, že má pokřivující efekt; tím, že stlačuje ceny akcií, například firmám prodražuje získávání kapitálu. To v dlouhodobém měřítku snižuje produktivitu práce a mzdovou úroveň. Je pravdou, že všechny daně jsou pokřivující a vláda musí nějak vybírat peníze. Ekonomové však pokládají FTT za obzvláště problémovou, jelikož pokřivuje zprostředkovatelskou činnost, což její efekt zesiluje. Skromná a úzce zaměřená daň, jako je ta britská, zjevně tak velké škody nezpůsobuje, avšak skromný je také její výnos. Aby se vybraly vyšší příjmy, musely by se sítě rozhodit daleko šířeji. Z toho důvodu pokrývá Sandersův plán i derivativní nástroje, které by FTT obcházely (například tím, že by umožňovaly lidem obchodovat s příjmovými toky z aktiv beze změny jejich vlastnictví). Rozšíření daně na deriváty je však zapeklité, protože se vzhledem k jejich složitosti obtížně definuje, co přesně by se mělo zdaňovat.
Das grundlegende Problem bei FTS ist, dass sie verzerrend wirken. Indem sie beispielsweise die Aktienpreise drücken, verteuern sie die Kapitalaufnahme der Unternehmen. Langfristig entsteht dadurch Druck auf die Arbeitsproduktivität und das Lohnniveau. Sicherlich wirken alle Steuern verzerrend, und die Regierung muss irgendwie an Geld kommen. Aber die FTS werden von Ökonomen als besonders störend angesehen, da sie die Vermittlungstätigkeit verzerren, wodurch ihre Effekte noch verstärkt werden. Eine mäßige, gezielte Besteuerung wie die britische scheint nicht viel Schaden anzurichten, aber auch die Einnahmen daraus sind nur mittelmäßig. Um mehr Einnahmen zu erzielen, muss das Netz viel weiter ausgeworfen werden. Aus diesem Grund soll der Sanders-Plan auch für derivative Instrumente gelten, die sonst eine FTS umgehen würden (indem sie beispielsweise nicht mit dem Eigentum an Vermögenswerten handeln, sondern mit deren Erträgen). Aber die Ausweitung der Steuer auf Derivate ist ein schwieriges Geschäft, da ihre Komplexität eine genaue Definition dessen erschwert, was eigentlich besteuert werden soll.