Došlo ke zcela konečnému uvolnění města od jakéhokoliv zdánlivého vztahu s přírodou. Bylo to město prosté zápachu, nepořádku a jistě i zbavené lidí. Protože nikoho už by nenapadlo jít pěšky tak daleko. Protože když se chtěli najíst, nastoupili do auta, jeli do nějaké krabice na předměstí, vrátili se s nákupem na týden a řešili, co s tím vlastně budou dělat. A to je skutečně okamžik, kdy se náš vztah k jídlu a městu zcela změnil. Jídlo bývalo středobodem, jádrem společenského setkávání se ve městě a na periferiích. Bývalo společenskou událostí nakupovat a prodávat jídlo. Nyní je to anonymní. Dříve jsme vařívali. Dnes jen přidáme vodu, vajíčko, pokud pečete koláč nebo tak něco.
Es ist der endgültige Bruch der Städte mit allen Beziehungen zur Natur. Und so eine Stadt ist frei von Gerüchen frei von Chaos, und sicher auch frei von Menschen. Weil es sich niemand vorstellen konnte so eine Landschaft zu betreten. Wenn man jetzt an Nahrung kommen wollte, nahm man sein Auto, fuhr damit zu einem Geschäft am Stadtrand, holte sich die wöchentliche Ration und wunderte sich, was damit anzustellen sei. Und an diesem Punkt ändert sich unsere Beziehung komplett, sowohl zur Nahrung als auch zu den Städten. Hier haben wir das Essen - also war hier der Mittelpunkt, der soziale Kern einer Stadt -- in der Peripherie. Nahrungsmittel kaufen und verkaufen war ein gesellschaftliches Ereignis. Jetzt ist es anonym. Wir kochten; jetzt geben wir nur noch Wasser hinzu, oder ein Ei, falls Sie einen Kuchen backen oder sowas.