Neexistovala tehdy alternativa k tomu, co se všeobecně pokládalo za přirozenou symbiózu kapitalismu a otevřených společností. Jedno jako by nemohlo existovat bez druhého. Jakmile střední třídy získají ekonomickou svobodu, zdálo se, opravdová demokracie bude dozajista následovat. Pocit liberálního triumfu po skončení studené války byl tehdy takový, že mnohé západní země, především Spojené státy, už neviděly důvod brzdit živočišný elán svobodného podnikání výraznější vládní regulací. Rozliční evangelisté neoliberalismu vnesli toto poselství do postkomunistické Evropy.
Es gäbe keine Alternative zur weithin als natürliche Symbiose betrachteten Verbindung zwischen Kapitalismus und offenen Gesellschaften; das Eine könne ohne das Andere nicht existieren. Wenn die Mittelschicht erst einmal ihre wirtschaftliche Freiheit hätte, würde die wahre Demokratie mit Sicherheit folgen. So ausgeprägt war das Gefühl freiheitlichen Triumphes nach dem Kalten Krieg, dass viele westliche Länder – besonders die USA – keinen Grund mehr sahen, die animalischen Instinkte des freien Unternehmertums mit einer Menge staatlicher Regeln in Schranken zu halten. Dies war zugleich die von verschiedenen Evangelisten des Neoliberalismus ins postkommunistische Europa getragene Botschaft.