U zneužívání opiátů v rámci farmakologických intervencí se upřednostňuje substituční léčba metadonem či v poslední době buprenorfinem. Farmakologické látky, které blokují účinky morfinu nebo heroinu, například naltrexon, jsou používány zřídkakdy. Empirické důkazy podporují užívání těchto farmakologických látek, avšak v současné době neexistuje farmakologická léčba pro kokain, amfetaminy, halucinogenní drogy nebo konopné látky. Léčba klientů s komorbiditou vyžaduje spolupráci a koordinaci mezi zařízeními, která jsou zapojena do jejich léčby, zvláště mezi psychiatrickými a drogovými službami, ale také zdravotnickými a sociálními službami. Do léčby problémových uživatelů drog s komorbiditou ve věznicích musí být zapojeny i orgány veřejné správy. Pokud je součástí intervence residenční léčba nebo léčba ve vězení, je důležité zorganizovat celou léčbu jako řetězec jen s minimálním přerušením návaznosti mezi jednotlivými pracovišti tak, aby bylo docíleno stabilního a kontinuálního léčebného procesu. Studie podporují léčbu závislosti na opiátech pomocí udržovací metadonové léčby kombinované s manuálovými behaviorálními přístupy (léčba dodržující postup podle manuálu) se zaměřením na problém užívání drog. Tato léčba zahrnuje kognitivněbehaviorální léčbu, prevenci relapsu, situační trénink, jakož i propracovanější krátkodobé psychoterapie, jako jsou například rodinná terapie, behaviorální terapie a psychodynamická terapie.
Bei Opiatabhängigkeit hat sich die Substitutionsbehandlung mit Methadon, in jüngerer Zeit auch mit Buprenorphin, als Pharmakotherapie bewährt. Pharmakologische Wirkstoffe, die die Wirkung von Morphin und Heroin blockieren, z. B. Naltrexon, werden nur selten eingesetzt. Für die Verwendung der genannten pharmakologischen Substanzen liegen überzeugende empirische Belege vor. Eine pharmakologische Intervention gegen die Abhängigkeit von Kokain, Amphetaminen, halluzinogenen Drogen oder Cannabis gibt es jedoch derzeit nicht. Weitere Schwierigkeiten bereitet die Haltung von psychiatrischen Diensten oder Drogenhilfsdiensten gegenüber komorbiden Patienten. In einigen Ländern werden Klienten aufgrund ihrer psychischen Probleme von der Drogenbehandlung ausgeschlossen. Andererseits stoßen Drogenkonsumenten bei psychiatrischen Diensten häufig auf Misstrauen, das sogar so weit gehen kann, dass Drogenkonsumenten, die sich im Rahmen einer Substitutionstherapie stabilisiert haben, nicht zur Behandlung zugelassen werden. Die Behandlung von Klienten mit Komorbidität erfordert die Kooperation und Koordination der an der Behandlung beteiligten Dienste, insbesondere der psychiatrischen Dienste und Drogenhilfsdienste, aber auch der Gesundheitsdienste und sozialen Dienste. Bei der Behandlung von komorbiden problematischen Drogenkonsumenten in Haft müssen auch die Behörden einbezogen werden.