Podle stávajícího zákoníku práce (v platnost vešel po roce 1979) je pro zaměstnavatele nákladné najímat pracovníky, kteří pobírají všelijaké povinné dávky a mají nárok na štědré odstupné. Jiným cílem změn jsou například takzvané boniady. Coby charitativní instituce jsou osvobozeny od daní, jejich ředitelé jsou ale velmi zámožní a mají obrovské pravomoci ve velkých průmyslových závodech. Jiným zdrojem daňových úniků jsou pololegální obchodníci, zvaní bazaari, jejichž podniky se na hrubém domácím produktu podílejí až deseti procenty, a kteří se spolu s různými úředníky těší zvláštním výhodám, např. přístupu k tvrdým měnám za výhodné směnné kurzy.
Die gültigen Arbeitsrechte (eingeführt nach 1979) machen es den Arbeitnehmer sehr kostspielig, Arbeiter einzustellen, die von pflichtmässigen Extras und umfangreichen Abfindungsgeldern profitieren. Ein anderes Ziel sollten die bonyads sein, sogenannte karitative Stiftungen. Dadurch, dass diese bonyads von Besteuerung befreit sind, führen die von der Regierung eingesetzten Direktoren ein sehr luxuriöses Leben und haben enorme Macht über die Großindustrien. Eine weitere Quelle fiskaler und wirtschaftlicher Verzerrung leitet sich aus den halb-offiziellen Kaufleuten ab, den bazaaris, deren Geschäftsaktivitäten rund 10% des BSP ausmachen. Sie geniessen – zusammen mit verschiedenen Bürokraten – solche Privilegien wie den Zugang zu harter Währung bei speziellen Währungsraten.