Na ministerstvu práce Perón zahájil sociální reformy, včetně sociálních dávek pro chudé. Ač jeho motivací, alespoň zčásti, mohla být touha po sociální spravedlnosti, Perón v podstatě uplácel příjemce dávek, aby podporovali jeho vzestup k moci a bohatství. V roce 1946 Perón se svou krásnou a přímočarou chotí – „ženou z lidu“ – dokázal přesvědčit voliče, že jako prezident zásadně promění jejich vlast. Své slovo dodržel. Perónova vláda znárodnila banky a železnice, zvýšila minimální mzdu a zlepšila životní úroveň, snížila státní zadlužení (alespoň na chvíli) a oživila ekonomiku. Argentina omezila svou závislost na zahraničním obchodě, třebaže posun k soběstačnosti nakonec podlomil růst a způsobil, že země přišla o svou příslušnost k nejbohatším na světě. Perón v tomto období také rozložil svobodu slova, spravedlivé volby a další podstatné rysy demokracie. On i jeho emotivní žena se veřejně vyslovovali proti buržoazním křivdám a přepychu, ovšem vskrytu hromadili soukromé bohatství.
Im Arbeitsministerium stieß Perón Sozialreformen an, darunter auch Sozialleistungen für Arme. Obwohl seine Motivation zumindest teilweise der Wunsch nach sozialer Gerechtigkeit gewesen sein mag, bestach Perón eigentlich die Leistungsempfänger, seinen eigenen Aufstieg zu Macht und Reichtum zu unterstützen. Mit seiner schönen und freimütigen Frau – einer „Frau aus dem Volk“ – an seiner Seite konnte Perón die Wähler 1946 davon überzeugen, dass er das Land als Präsident grundlegend verändern würde. Er hielt Wort. Peróns Regierung verstaatlichte Banken und die Bahn, erhöhte den Mindestlohn und verbesserte den Lebensstandard, verringerte (zumindest eine Zeitlang) die Staatschulden und brachte die Wirtschaft wieder in Schwung. Argentinien wurde weniger abhängig vom Außenhandel, obwohl die Wende hin zur Autarkie letzten Endes das Wachstum untergrub, was dazu führte, dass das Land seine Position unter den reichsten der Welt verlor. In dieser Zeit unterminierte Perón auch die freie Meinungsäußerung, gerechte Wahlen und andere essenzielle Aspekte der Demokratie. Er und seine gefühlsbetonte Frau führten öffentlich Reden gegen bürgerliche Ungerechtigkeit und Luxus, während sie heimlich ein privates Vermögen anhäuften.