předsednictvu (organizačním a politickém srdci EP), a přístup ke všem druhům parlamentních postupů (jmenovité hlasování, před-kládání pozměňovacích návrhů při plenárních zasedáních, ústním dotazům Radě a Komisi, možnosti vypracovávat návrhy zpráv, ini-ciování naléhavých usnesení aj.). Jinými slovy – nezařazení poslanci byli vždy psanci, kteří navíc mají krátkou řečnickou dobou při zasedáních. A tak existuje dostatečný počet důvodů proč vytvořit – poněkud umělou – skupinu (umělou v tom smyslu, že důvod jejího vzniku byl „technický“, nikoli politický). Jedenáct poslanců Evropského parlamentu, nejmenší parlamentní skupina, je přesto „vší v kožichu“ velkých stran. To vyšlo záhy najevo, v okamžiku, kdy se nás velké strany urputně snažily vytlačit. A to tak, že zdvojná-sobily dolní hranici počtu poslanců, který je nezbytný k vytvoření skupiny!
Fraktionen erhalten eine angemessene Ausstattung mit Personal und Finanzmitteln, Büros, Tagungs- und Übersetzungskapazitäten (von großer Bedeutung in einem multinationalen Parlament), Stimmrecht im Erweiterten Präsidium (dem organisatorischen und politischen Motor des Europäischen Parlaments) sowie Zugang zu allen parlamentarischen Verfahren (namentliche Abstimmungen, Änderungsanträge im Plenum, mündliche Anfragen an Rat und Kommission, Erstellen von Berichtsentwürfen, Einreichen von Dringlichkeitsentschließungen usw.). Mit anderen Worten, ein fraktionsloses Parlamentsmitglied ist ein politisch Geächteter mit kurzer Redezeit im Plenum, das ist alles. Grund genug, eine (wenn auch etwas künstliche) Fraktion zu gründen. Künstlich deshalb, weil uns die „Technik“ und nicht die Politik zusammengebracht hat. Mit 11 MdEP war es zwar die kleinste Fraktion des Parlaments, aber dennoch eine Laus im Pelz der großen Fraktionen. Das zeigte sich sehr schnell daran, dass die anderen Fraktionen alles daran setzten, uns Steine in den Weg zu legen, indem sie versuchten, die erforderliche Mindestanzahl von MdEP für die Bildung einer Fraktion zu verdoppeln!