Otázkou teď je, zda existuje vazba mezi těmito dlouhodobějšími trendy a našimi poznatky o frekvenci hospodářských cyklů. Uvěří Číňané úvěrům? Za starých časů, kdy čínskou ekonomiku dusilo komunistické centrální plánování, byly měřítkem hospodářského pokroku investice do fixního majetku. Čím více se vyrobilo oceli, odlilo betonových panelů a vyčerpalo surové nafty, tím lépe. Ekonomika založená na spotřebě, jíž tehdy zjevně podlehl kapitalistický Západ, byla odepisována jakožto papírový tygr. Navenek se toho příliš nezměnilo. Čína je i nadále posedlá investicemi – výstavba továren a infrastruktury představovala v loňském roce 41% HDP a přibližně polovinu hospodářského růstu.
Die Frage ist nun, ob eine Verbindung besteht zwischen diesen längerfristigen Trends und dem, was wir über die Taktfrequenz von Geschäftszyklen wissen. Kredit, wem Kredit gebührt Früher, als die kommunistische Zentralplanung die chinesische Wirtschaft erstickte, waren Anlageninvestitionen das Mittel des Regimes zu wirtschaftlichem Fortschritt. Je mehr Tonnen Stahl produziert, Betonplatten gegossen und Gallonen Rohöl aus dem Boden gepumpt wurden, desto besser. Die konsumbasierte Wirtschaft, der der kapitalistische Westen anscheinend erlegen war, wurde als Papiertiger abgeschrieben. Oberflächlich betrachtet, hat sich nicht viel verändert. China ist nach wie vor investitionswütig – 2005 machte der Bau von Fabriken und Infrastruktur 41 % des BIP und ungefähr die Hälfte des Wirtschaftswachstums aus.