Přestože si snad jsme podobní z 99,9%, existují tři miliardy párů bází lidské DNA, a tudíž mezi dvěma lidmi zůstávají přinejmenším tři miliony odlišností (jednonukleotidových polymorfismů). Povzbuzena příslibem výkonnější počítačové technologie, vědecká pozornost se začíná upínat na oněch zbývajících 0,1% genetických odlišností. Proč se věda během pouhých několika let obrátila od popírání existence rasových rozdílů mezi lidskými jedinci k vyvolávání bezmála posedlosti právě těmito rozdíly? Přibližně v téže době, kdy se dokončovala první hrubá verze mapy lidského genomu, společnost IBM oznámila, že vyvíjí nový superpočítač, který u lidské DNA dokáže provést 7,3 biliónu výpočtů za vteřinu. Prvotní myšlenkou bylo, že vyšší výkonnost počítačů umožní konkretizovanou léčbu, neboť ve všech oblastech od genové terapie po dodávky léčiv budeme schopni se zaměřit na individuální rozdíly. Genová terapie však tvrdě narazila. Pokus na Pensylvánské univerzitě skončil na konci roku 1999 smrtí pacienta Jesse Gelsingera.
Zwar mögen wir alle zu 99,9 % identisch sein, aber es gibt drei Milliarden Basenpaare in der menschlichen DNA und damit zwischen zwei beliebigen Personen mindestens drei Millionen (als Einzel-Nukleotid-Polymorphismem oder SNPs bezeichnete) Unterscheidungspunkte. Vor dem Hintergrund der Versprechungen einer leistungsstarken neuen Computertechnologie verfällt die wissenschaftliche Gemeinschaft zunehmend dem Zauber der verbleibenden 0,1 %, zu denen wir uns genetisch unterscheiden. Warum hat die Wissenschaft - nach nur ein paar Jahren - eine solche Kehrtwende vollzogen und ist, anstatt das Vorliegen rassisch bedingter Unterschiede zwischen den Menschen zurückzuweisen, inzwischen nahezu besessen von ihnen? Etwa zur selben Zeit, als der erste Entwurf des menschlichen Genoms fertig gestellt wurde, gab IBM die Entwicklung eines neuen Supercomputers bekannt, der pro Sekunde 7.300 Milliarden Berechnungen zur menschlichen DNA leisten sollte. Die Idee war zunächst, dass die größere Rechnerleistung - da wir nun unsere Aufmerksamkeit in allen Bereichen von der Gentherapie bis hin zur Entwicklung Pharmaprodukten individuellen Unterschieden würden zuwenden können - spezifischere Behandlungsformen ermöglichen würde. Die Gentherapie jedoch ist in eine Sackgasse geraten. Ein Experiment an der University of Pennsylvania führte Ende 1999 zum Tode des Patienten Jesse Gelsinger.