Také náhodný únik zápisu z březnového jednání Fedu, na kterém byly stanoveny nové sazby a jenž se s jednodenním předstihem dostal k více než stovce lidí včetně šéfů bank, asistentů kongresmanů a bankovních lobbistů, vyvolal otázky, jak centrální banka kontroluje zveřejňování utajovaných informací. Ve skutečnosti je Fed pod stále větším drobnohledem už od roku 2008, kdy ho téměř nulové nominální úrokové sazby dohnaly k tomu, že se stal první centrální bankou, která zavedla QE. Ve snaze snížit náklady na půjčky koupil Fed na trhu dlouhodobá aktiva a napumpoval do finančního systému likviditu. BoE a ECB později přijaly podobná opatření. BOJ počátkem dubna ohlásila plány na zavedení nejagresivnějšího programu nákupu dluhopisů ze všech, když slíbila napumpovat v příštích dvou letech do ekonomiky 1,4 bilionu dolarů, aby splnila inflační cíl ve výši 2%. Taková měnová politika je „vyhnaná na prášcích“ a podle odpůrců tvorby peněz stimulované inflací jde o zahrávání si s ohněm. Pro Japonsko, které se celou generaci potýká s deflací, však toto riziko stojí za to podstoupit. Teprve se uvidí, zda Kurodův frontální útok podpoří domácí spotřebu a investice.
Auch die unbeabsichtigte Veröffentlichung des Protokolls der Federal-Reserve-Sitzung zur Festlegung der Zinsen im März, das einen Tag zu früh an über 100 Personen geschickt wurde, darunter Führungskräfte von Banken, Gehilfen des Kongresses und Bank-Lobbyisten, warf Fragen darüber auf, wie die Bank die Enthüllung vertraulicher Informationen kontrolliert. Die Fed steht immer stärker im Fokus der Öffentlichkeit, seit sie 2008 durch ihren Nominalzinssatz von fast null zur ersten Zentralbank wurde, die die quantitative Lockerung einführte. In einem Vorstoß zur Senkung der Kreditkosten kaufte die Fed langfristige Anlagen auf dem Markt und führte dem Finanzsystem so Liquidität zu. Die BoE und die EZB haben seither ähnliche Maßnahmen ergriffen. Anfang April kündigte die BOJ Pläne an, das bislang aggressivste Programm zum Kauf von Anleihen umzusetzen, das im Laufe der nächsten zwei Jahre 1,4 Billionen US-Dollar in die Wirtschaft pumpen soll, um das Inflationsziel von 2 % zu erreichen. Das ist extreme Geldpolitik und läuft für die Gegner der inflationsfördernden Geldproduktion auf ein Spiel mit dem Feuer hinaus. Doch für Japan, das seit einer Generation mit Deflation zu kämpfen hat, lohnt sich dieses Risiko. Ob Kurodas Vorstoß den Inlandsverbrauch und die Investitionen ankurbeln wird, steht noch aus.