Aby toto bylo možné provést, je nutno při navrhování národních i evropských směrnic brát v úvahu podmínky projektů vzájemné spolupráce. Poté musí jak Evropská komise, tak řídící orgány a výkonné sekretariáty každého programu pracovat společně, aby se dosáhlo výrazného zjednodušení programů i projektů v terénu. Stejně tak ovšem musí být spolupráce zaměřena na oblasti prioritní pro každou z jednotlivých stran. Tuto skutečnost je třeba brát v úvahu při jejich určování, což platí především pro budoucí nadnárodní programy. Úspěch intenzivní územní spolupráce, která nyní probíhá na „východním okraji“ Unie, má velký význam pro Evropu jako takovou. Poznatky a možnosti plynoucí z této spolupráce jsou výjimečného charakteru, a to nejen pro dotčené země, ale také pro rozvoj a bezpečnost celé Unie. Všechny členské státy se proto musejí zapojit do zlepšování účinnosti přístupu k těmto záležitostem. Jak už bylo vysvětleno výše, jsou zde dvě klíčové věci, které musejí být zohledněny: na jedné straně výrazné zlepšení zaměření programů a na druhé zjednodušení systému řízení a realizace, zvýšení jeho účinnosti a nové definování společných pravidel řízení.
Dabei ist es wichtig, dass die Besonderheiten der gemeinsamen Kooperationsprojekte in den verordnungspolitischen europäischen und nationalen Rahmen berücksichtigt werden. Anschließend werden die Europäische Kommission, die Verwaltungsbehörden und die technischen Sekretariate jedes Programms untereinander abstimmen müssen, um eine deutliche Vereinfachung der Programme und der Projekte vor Ort zuwege zu bringen. In diesem Sinne sollten die Kooperationsprojekte in erster Linie die Bereiche betreffen, die für jede der Parteien vorrangig sind; dieser Aspekt sollte bei der Festlegung der Kooperationsräume berücksichtigt werden. Dies gilt insbesondere für die künftigen transnationalen Programme. Der Erfolg der intensiven territorialen Zusammenarbeit, die derzeit im „fernen Osten“ der Union stattfindet, ist für ganz Europa von großer Bedeutung. Aus dieser Zusammenarbeit ergeben sich außergewöhnliche Lehren und Chancen, nicht nur für die betroffenen Länder selbst, sondern auch für die Entwicklung und Sicherheit der gesamten Union. Daher sollten sich alle Mitgliedstaaten dafür einsetzen, die Wirksamkeit dieses Ansatzes zu verbessern. Wie weiter oben dargelegt, stehen zwei wesentliche Aufgaben im Vordergrund: zum einen die spürbare Verbesserung der Ausrichtung der Programme, und zum anderen die Vereinfachung des Verwaltungs- und Durchführungssystems, die Verbesserung seiner Wirksamkeit und die Neudefinition gemeinsamer Verwaltungsregeln.