Ze všech výše uvedených úvah vyplývá, že pravomoc členských států k definování vysílací SOHZ způsobem, který zahrnuje vysílání širokého programového spektra, Soud ostatně uvádí, že kromě kritiky vyjádřené žalobkyní proti široké definici veřejné služby v případě vysílacího orgánu, který krom toho vykonává obchodní činnosti, se námitky žalobkyně týkají hlavně výkonu tohoto úkolu ze strany RTP a kontroly Komise v tomto ohledu. Komise se totiž podle žalobkyně nesnažila ujistit, že výkon RTP jejího úkolu byl předmětem nezávislých kontrol. Žalobkyně vytýká Komisi, že nevyhověla jejím žádostem o předání smluvně stanovených externích auditorských zpráv portugalskými orgány nebo uvedení těmito orgány, že tyto zprávy neexistovaly. Krom toho vytýká Komisi, že napadené rozhodnutí neobsahuje důkazy, že RTP skutečně dodržela úkoly veřejné služby, které jí byly svěřeny. Relevantními body odůvodnění napadeného rozhodnutí jsou body 56 až 59 a 177 až 181 odůvodnění. Za účelem vyjádření se k opodstatněnosti těchto výtek žalobkyně je třeba zkoumat otázku kontroly dodržení pověření veřejnou službou ze strany veřejnoprávního vysílacího orgánu.
Nach alledem ist unbestreitbar, dass die Mitgliedstaaten befugt sind, Dienstleistungen von allgemeinem wirtschaftlichem Interesse im Bereich des Rundfunks so zu definieren, dass diese ein breit gefächertes Programmangebot umfassen, wobei Abgesehen von der Kritik der Klägerin an einer weiten Definition des Begriffs der öffentlichrechtlichen Dienstleistung im Fall eines Rundfunkbetreibers, der nebenbei kommerzielle Tätigkeiten ausübt, richten sich ihre Rügen vor allem gegen die Wahrnehmung dieser Aufgabe durch die RTP und die entsprechende Kontrolle durch die Kommission. Die Kommission hat sich nämlich nach Ansicht der Klägerin nicht darum bemüht, dafür zu sorgen, dass die RTP im Hinblick auf die Erfüllung ihrer Aufgabe unabhängigen Kontrollen unterzogen wird. Die Klägerin wirft der Kommission vor, ihren Aufforderungen nicht nachgekommen zu sein, ihr von den portugiesischen Behörden die vertraglichen externen Prüfberichte oder eine Bestätigung, dass es diese Berichte nicht gebe, zu beschaffen. Ferner wirft sie der Kommission vor, dass die angefochtene Entscheidung keine Beweise dafür enthalte, dass die RTP die ihr übertragenen gemeinwirtschaftlichen Aufgaben tatsächlich durchgeführt habe. Die maßgeblichen Nummern der angefochtenen Entscheidung sind die Nrn. 56 bis 59 und 177 bis 181. Zur Beurteilung der Begründetheit dieser Rügen der Klägerin ist die Frage der Kontrolle der Erfüllung der der RTP obliegenden gemeinwirtschaftlichen Aufgabe durch diese zu prüfen.