Podobně i Estonsko a Litva obdržely pouze 52-53% požadovaných kvót. Významné škrty postihly rovněž další nové členy EU, což přimělo Polsko, Českou republiku, Slovensko a také Lotyšsko, aby rozhodnutí právně zpochybnily. Téměř všechny staré členské země EU přitom obdržely více než 90% požadovaných kvót. Co se tady děje? Přístup komise je pomýlený. Podle jejích vlastních informací je cílem Evropského systému obchodování s emisemi (EU-ETS) pomoci státům splnit „kjótské“ cíle pro rok 2010 s využitím tržních nástrojů, které budou stimulovat firmy ke snížení emisí CO2. Kvóty by měly být logicky vázány na pokrok dané země při plnění kjótského protokolu. Nové členské státy EU své individuální závazky z Kjóta plní.
Ebenso erhielten auch Estland und Litauen lediglich 52 bis 53 % ihrer geforderten Quoten. Auch die Quoten anderer neuer EU-Mitglieder wurden stark gekürzt, was Polen, Tschechien, die Slowakei und Lettland dazu veranlasste, rechtlich gegen die Entscheidungen vorzugehen. Dennoch wurden nahezu allen alten EU-Mitgliedern über 90 % ihrer geforderten Quoten genehmigt. Was ist hier los? Die Verfahrensweise der Kommission ist unangebracht. Nach eigener Information ist das Ziel des Emissionshandelssystems der Europäischen Union (EU-ETS), den Ländern beim Erreichen ihrer Kyoto-Ziele bis 2010 zu helfen, indem Unternehmen durch Marktinstrumente dazu ermutigt werden, ihre CO2-Emissionen zu verringern. Demnach sollten die Quoten logischerweise daran gekoppelt sein, welche Fortschritte die einzelnen Mitglieder beim Einhalten des Kyoto-Protokolls gemacht haben. Die neuen EU-Mitgliedsstaaten erfüllen ihre jeweiligen Verpflichtungen von Kyoto.