Před i po druhé světové válce přicházelo mnoho kvalifikovaných lidí z Evropy, zejména z Německa; v posledních desetiletích pak převládají imigranti z Asie, přičemž v čele žebříčku figurují Indie, Pákistán a Filipíny. Dnešní odliv mozků neprobíhá pouze z rozvíjejících se a rozvojových ekonomik do bohatších zemí, ale i z evropských zemí do USA. Ve většině vědeckých oborů evropské „superhvězdy“ pracují a vyučují spíše v USA než v Evropě a podle studie Gillese Saint-Paula jsou to především tyto superhvězdy, kdo v dané zemi generuje růst a prosperitu. Lidé se slušným terciárním vzděláním jsou pro ekonomiku země samozřejmě také důležití a v této oblasti zaznamenávají některé evropské země značné ztráty. Zatímco pouze 3% Španělů a 4% Francouzů s terciárním vzděláním žijí v zahraničí, v případě Italů je to 7% a Němců 9%. V čele této kategorie překvapivě stojí Irsko a Velká Británie se 34 a 17 procenty. To může odrážet vysokou vzájemnou výměnu lidí mezi anglosaskými zeměmi, případně náhražkovou migraci, kdy se domácí kvalifikovaní lidé stěhují do jiných anglosaských zemí a na jejich místo přicházejí kvalifikovaní lidé odjinud. Evropská krajina se v průběhu tohoto století změní stejně rychle, jako se změnila v dobách stěhování národů.
Vor und nach dem Zweiten Weltkrieg kamen viele dieser Einwanderer aus Europa, vor allem aus Deutschland. In den letzten Jahrzehnten dominierten Einwanderer aus Asien, wobei Indien, Pakistan und die Philippinen die höchsten Zahlen aufwiesen. Der Brain Drain von heute erfolgt nicht nur von Schwellen- und Entwicklungsländern in Richtung reicherer Staaten, sondern auch von Europa in die USA. In den meisten Forschungsdisziplinen arbeiten und lehren in Europa geborene „Superstars“ lieber in den USA als in Europa, und laut einer Studie von Gilles Saint-Paul sind es vor allem die Superstars, die für ein Land Wachstum und Wohlstand generieren. Selbstverständlich sind auch Menschen mit guter Universitätsausbildung für die Wirtschaft eines Landes von Bedeutung, aber auch in diesem Bereich ist der Verlust für manche europäische Länder durchaus substanziell. Während nur 3 % der Spanier und 4 % der Franzosen mit einer Universitätsausbildung im Ausland leben, sind es 7 % der Italiener und 9 % der Deutschen. Überraschenderweise führen Irland und Großbritannien diese Rangliste mit 34 % beziehungsweise 17 % an. Dies mag Ausdruck eines hohen wechselseitigen Austauschs zwischen angelsächsischen Ländern sein. Es könnte sich aber auch um eine Ersatzmigration handeln, im Zuge derer ausländische Fachkräfte in ein Land strömen, aus dem die ausgebildeten Einheimischen emigrieren.´ Die Besiedlung Europas wird sich im Laufe dieses Jahrhunderts ebenso rasch verändern wie zur Zeit der Völkerwanderung.