Během minulého století hladina moří stoupla o polovinu této hodnoty, aniž by si toho většina z nás vůbec povšimla. OSN nám říká, že není téměř nic, co bychom mohli udělat, abychom ovlivnili změnu klimatu před rokem 2030. Musíme si tedy klást nelehkou otázku, zda bychom neudělali lépe, kdybychom se nejprve zaměřili na jiné problémy – na pomoc skutečným lidem se zlepšováním jejich životů a houževnatosti, aby dokázali lépe čelit světovým výzvám. Když v nedávném projektu nazvaném Kodaňský konsenzus ekonomové poctění Nobelovou cenou zvažovali, jak zajistit co nejvíc blaha pro svět, zjistili, že dávno před tím, než se rozhodneme pro dramatické kroky proti změně klimatu, bychom se měli vypořádat s HIV/AIDS, malárií, podvýživou a obchodními bariérami.
Im letzten Jahrhundert stieg der Meeresspiegel um ungefähr die Hälfte dieses Wertes an, ohne dass die meisten von uns überhaupt Notiz davon nahmen.. Die UNO erklärt uns, dass man praktisch nichts tun kann, um den Klimawandel vor 2030 zu beeinflussen. Wir müssen daher die unbequeme Frage stellen, ob wir uns nicht vielleicht zuerst um andere Probleme kümmern sollten - beispielsweise Menschen zu helfen, ihr Leben und ihr Wohlergehen zu verbessern, damit sie für die Herausforderungen auf dieser Welt besser gerüstet sind. Als Ökonomie-Nobelpreisträger bei einem Projekt namens Kopenhagen Konsens abwägten, wie man das Beste für die Welt erreichen könnte, kamen sie zu dem Schluss, dass HIV/AIDS, Malaria, Unterernährung und Handelsschranken Probleme wären, denen man sich widmen sollte und zwar lange bevor wir uns zu dramatischen Schritten gegen den Klimawandel verpflichten.