Podle Komise nedochází k jakémukoli finančnímu zvýhodnění, pokud jsou vnitřní ceny za výrobky a služby, s nimiž společnosti patřící do téže skupiny obchodují, ‚vypočítány na základě úplných nákladů (tedy celkových nákladů plus výnosu vlastního kapitálu)‘. 21 Komise v tomto ohledu připomněla, že platby uskutečněné SFMI-Chrono-post nepokrývají celkové náklady za první dva roky provozování, ale pokrývají veškeré náklady s výjimkou nákladů na vrcholové a regionální vedení. Domnívala se zaprvé, že není neobvyklé, že během počátečního období pokrývají platby uskutečněné novým podnikem, tedy SFMI-Chronopost, pouze proměnlivé náklady. Zadruhé Francouzská republika podle Komise prokázala, že od roku 1988 pokrývala úplata zaplacená SFMI-Chronopost veškeré náklady vynaložené La Poste, jakož i výnos vlastního kapitálu investovaného posledně uvedenou. Komise mimoto vypočítala, že míra vnitřní návratnosti (dále jen ‚MVN‘) investic La Poste jakožto akcionáře výrazně překročila kapitálové náklady společnosti v roce 1986, tedy obvyklou míru návratnosti, kterou by soukromý investor vyžadoval za obdobných okolností. V důsledku toho La Poste poskytla své dceřiné společnosti logistickou a obchodní podporu za obvyklých tržních podmínek, a tato podpora tedy nepředstavuje státní podporu. 22 Pokud jde o druhou kategorii, tedy různá zvláštní opatření, Komise usoudila, že SFMI-Chronopost nebyla jakkoli zvýhodněna, pokud jde o postup při celním odbavení, o kolkovné, poplatek z mezd nebo platební lhůty.
Es liege kein finanzieller Vorteil vor, wenn die internen Preise für den Austausch von Waren und Dienstleistungen zwischen zwei derselben Gruppe angehörenden Unternehmen auf der Grundlage der vollständigen Kosten (d. h. Gesamtkosten plus Eigenkapitalverzinsung) kalkuliert würden. 21 Die von der SFMI-Chronopost geleisteten Zahlungen hätten in den ersten beiden Geschäftsjahren zwar nicht die Gesamtkosten, wohl aber die Kosten ohne Kostenaufwand des Hauptsitzes und der regionalen Direktionen gedeckt. Es sei zunächst nicht ungewöhnlich, dass die von einem neuen Unternehmen, nämlich der SFMI-Chronopost, geleisteten Zahlungen in der Anlaufphase nur die variablen Kosten deckten. Weiter habe Frankreich nachgewiesen, dass die von der SFMI-Chronopost gezahlte Vergütung seit 1988 alle Kosten [von La Poste] gedeckt und darüber hinaus einen Beitrag zur Eigenkapitalverzinsung geleistet habe. Außerdem sei die interne Rentabilität der Investition [von La Poste] als Aktionär rechnerisch weit höher als die Kapitalkosten des Unternehmens im Jahr 1986, d. h. die normale Rentabilitätsrate, die ein privater Investor unter gleichartigen Bedingungen fordern würde. Folglich habe [La Poste] ihrer Tochtergesellschaft eine logistische und kommerzielle Unterstützung zu normalen Marktkonditionen gewährt, was keine staatliche Beihilfe darstelle. 22 Was die zweite Kategorie, d. h. die verschiedenen Sondermaßnahmen angehe, so sei der SFMI-Chronopost kein Vorteil bei der Zollabfertigung, der Stempelgebühr, der Lohnsteuer oder den Zahlungsfristen gewährt worden.