Se špatnými popudy, s takovými popudy, které se šířily americkými firmami, převládl pud vytvářet zdání bohatství, a to i za cenu bohatství skutečného. Auditorské firmy, které vydělávají více na konzultacích než na auditorských službách, se pak ze stejného důvodu dostávají do střetu zájmů: mají (přinejmenším krátkodobé) nutkání snažit se o laskavost vůči klientům, anebo dokonce v roli konzultantů klientům pomáhají hledat způsoby - ,,v intencích zákona" samozřejmě -, jak vylepšit zdání zisku. Anebo analytikové v investičních bankách, kteří vydělávají na nabídkách akcií, mohou - jak jsme před nedávnou dobou viděli - nabízet akcie, přestože o nich pochybují. Mají-li tyto banky rovněž divizi komerčního bankovnictví, mohou být vystaveny nutkání udržovat výši bankovního úvěru za bezpečnou hranicí, poněvadž snížení úvěrů by ohrozilo vysoké potenciální zisky z fúzí a akvizic a z emisí akcií a obligací. Deformace soukromých pobídek navíc ovlivňuje i veřejné pobídky, a ty se tak vzájemně proplétají. A protože v politice peníze zmůžou všechno, privátní pobídky naruší veřejnou politiku a zabrání jí v nápravě pochybení trhu, a to způsobem, který potom dále narušuje soukromé pobídky. Americká Komise pro kontrolu cenných papírů a burz si je těchto problémů, plynoucích ze střetu zájmů v účetnictví, vědoma, ale její pokus zavést pravidla, jež by tento problém řešila, se setkala se zdrcujícím odporem finančního průmyslu - a to až do okamžiku, kdy si účetní skandály změnu přímo vynutily. Účetních problémů s akciovými opcemi pro vedoucí pracovníky firem si všimla také Finanční rada pro účetní standardy, ovšem i zde se pokusy o nápravu střetly s odporem.
Mit den falschen Anreizen, also mit den Anreizen, die amerikanische Unternehmen schufen, griff aber eine Entwicklung um sich, die nur den Anschein von Wohlstand auf Kosten des wirklichen Wohlstandes produzierte. Auch die Wirtschaftsprüfer, die mit Unternehmensberatung mehr verdienen, als mit der Buchprüfung befinden sich in einem Interessenskonflikt: Für sie ist es (zumindest kurzfristig) ein Anreiz, ihren Klienten gegenüber nicht allzu kleinlich zu sein oder ihnen als Berater sogar Wege zu zeigen - innerhalb des ,,gesetzlichen Rahmens", versteht sich - wie man den Profit noch besser darstellen könnte. Analysten bei Investmentbanken, die mit Aktienangeboten viel Geld verdienen, könnten, wie wir es vor nicht allzu langer Zeit gesehen haben, potenziellen Käufern Aktien einreden, an deren Werthaltigkeit sie selbst zweifeln. Wenn diese Banken nun auch noch über einen Kommerzbankenzweig verfügen, könnte dies ein Anreiz sein, Kreditlinien über jedes vernünftige Maß aufrechtzuerhalten, denn andernfalls würde man sich um potenziell hohe, zukünftige Erträge aus Fusionen und Akquisitionen, sowie aus der Emission von Aktien und Anleihen bringen. Außerdem beeinflusst die Verzerrung von Anreizen im privaten Sektor auch diejenigen im öffentlichen Sektor bis schließlich beide miteinander verwoben sind. Ebenso wie Finanzdiskussionen in der Politik, verzerren auch Anreize in der Privatwirtschaft die Politik und verhindern damit die Behebung von Marktversagen in einer Weise, die wiederum zu einer weiteren Verzerrung von Anreizen im privaten Sektor führt. Der Vorsitzende der US-Wertpapier- und Finanzaufsicht erkannte die Interessenskonflikte in der Buchprüfung, aber seine Bemühungen um gesetzliche Bestimmungen zur Lösung des Problems stießen auf ungeahnten Widerstand aus den Reihen der Industrie - bis diverse Skandale derartige Veränderungen unumgänglich machten. Auch der amerikanische Ausschuss für Buchführungsstandards erkannte die Probleme im Zusammenhang mit den Aktienoptionen der Manager, aber auch hier wurden frühzeitige Reformansätze von den bekannten Kreisen abgeblockt.