Také se však setkaly s ostrou kritikou, když někteří půjčovatelé čelili obviněním ze spekulantství. Navzdory široce medializovaným nástrahám mikrofinancí nelze přehlížet jejich potenciál zlepšovat životy chudých lidí. Otázka nyní zní, jak zajistit, aby se mikrofinance staly oborem, který svět potřebuje. Za tímto účelem je nutné učinit tři důležité kroky. Prvním krokem je lepší regulace. Mikrofinanční instituce (MFI) mají mnoho forem – banky hlavního proudu, banky se speciální licencí, nefinanční společnosti, finanční a leasingové společnosti, nevládní organizace, družstva a trusty – a řídí se mnoha různými podnikatelskými modely. Všichni tito zprostředkovatelé musí být uznáváni a regulováni podle potřeb ekonomik, ve kterých působí. Nedostatečná regulace je nejškodlivější pro ty, kdo mikrofinanční služby potřebují nejvíce.
Doch ist sie auch auf scharfe Kritik gestoßen, zumal einigen Kreditgebern Geschäftemacherei vorgeworfen wurde. Trotz der weithin bekannten Risiken der Branche kann ihr Potenzial, das Leben der Armen zu verbessern, nicht unbeachtet bleiben. Die Frage lautet nun, wie man sicherstellt, dass aus der Mikrofinanzindustrie die Branche wird, die die Welt braucht. Dazu müssen drei wichtige Schritte unternommen werden. Der erste Schritt ist bessere Regulierung. Es gibt viele Arten von Mikrofinanzinstituten (MFI) – normale Banken, speziell lizensierte Banken, Unternehmen außerhalb der Finanzbranche, Finanz- und Leasing-Unternehmen, Nichtregierungsorganisationen, Kooperativen und Treuhandgesellschaften – und sie verfolgen unterschiedliche Geschäftsmodelle. All diese Vermittler müssen anerkannt und entsprechend den Anforderungen der Volkswirtschaften, in denen sie operieren, reguliert werden. Eine unzureichende Regulierung schadet denen am meisten, die Mikrofinanzierungsdienstleistungen am meisten brauchen.