Ovšem snad nejvíce znepokojivé to, že nikdo z volebních favoritů se v předvolební kampani nezmínil šířeji o Evropě. Evropská unie se koneckonců vydala na celoroční maratón, který na konci příštího roku vyvrcholí novou ústavní smlouvou pro Evropu a nedlouho poté EU pod svá křídla přijme deset či víc nových členů z východní Evropy. S novou ústavou se Evropa vydá federálnějším směrem, což je nezbytné, má-li Unie o pětadvaceti až třiceti členských zemích řádně fungovat. To ale bude také znamenat podstatnou změnu vnímání státní suverenity. Rozšíření, kterým se součástí Evropy stane větší počet chudších zemí, bude mít na politiku EU seismický efekt: bohatší členové ztratí část svých výhod. Příští francouzský prezident nebude moci síly globalizace ovládat ani jim zabránit; může nicméně mít významný vliv na rozvoj EU. A co na to Chirac a Jospin? Ani slovo. Proč?
Am meisten Bestürzung beim französischen Präsidentschaftswahlkampf ruft hervor, wie wenig jeder der Führungsköpfe der Mitte-Parteien über Europa zu sagen hatte. Schließlich hat die EU mit einem einjährigen Konvent begonnen, der vermutlich Ende nächsten Jahres seinen Höhepunkt in einem neuen Verfassungsvertrag für Europa finden wird. Wenig später wird die EU zehn oder mehr neue Mitglieder aus Osteuropa aufnehmen. Die neue Verfassung wird Europa eine föderalistischere Richtung geben, was unumgänglich ist wenn die Union mit 25 oder 30 Mitgliedern funktionieren soll und was ernsthafte Anpassungen der Vorstellungen von nationaler Hoheitsgewalt erforderlich macht. Die Erweiterung, die Aufnahme wesentlich ärmerer Länder, wird eine seismische Wirkung auf die EU-Politik haben und lässt auf den Verlust von Vorteilen für die reicheren Mitglieder schließen. Der nächste französische Präsident kann die Kräfte der Globalisierung weder kontrollieren noch verhindern; aber er kann einen wesentlichen Einfluss auf die Entwicklung der EU nehmen. Was also haben Chirac und Jospin zu diesem Thema gesagt? Nicht ein Wort. Warum?