Vyskytly se však i další lapsy. Například politické překážky komplexní hospodářské politiky podkopaly v posledních letech v mnoha rozvinutých zemích zavádění strukturálních reforem a citlivých fiskálních politik, což zbrzdilo firemní investice, podkopalo růst produktivity, zhoršilo nerovnost a ohrozilo budoucí potenciální růst. Tato ekonomická selhání přispěla ke vzniku protisystémově zaměřených politických hnutí, která se snaží změnit – nebo už mění – dávno zavedené přeshraniční obchodní vztahy, včetně vazeb uvnitř Evropské unie a Severoamerické dohody o volném obchodu (NAFTA). Dlouhodobé a přehnané spoléhání se na měnovou politiku, včetně přímé účasti centrálních bank na tržních aktivitách, zatím pokřivilo ceny aktiv a přispělo ke špatné alokaci zdrojů. A rozvinuté ekonomiky – zejména Evropa – projevují jen pramalou chuť k reformě zastaralých prvků řízení a zastoupení v mezinárodních finančních institucích, přestože v globální ekonomice nastaly velké změny.
Doch es gab noch andere Fehltritte. So haben politische Hürden für umfassende wirtschaftspolitische Maßnahmen in den letzten Jahren in vielen Ländern die Umsetzung von Strukturreformen und eine reaktionsstarke Fiskalpolitik untergraben, was die Investitionstätigkeit der Unternehmen bremst, das Produktivitätswachstum untergräbt, die Ungleichheit verschärft und das potenzielle künftige Wachstum bedroht. Diese wirtschaftlichen Fehlleistungen haben zur Entstehung gegen das Establishment gerichteter politischer Bewegungen beigetragen, die bestrebt oder schon dabei sind, langjährige grenzübergreifende Handelsbeziehungen unter anderem im Rahmen der Europäischen Union und des Nordamerikanischen Freihandelsabkommens (NAFTA) zu ändern. Zugleich hat der langanhaltende, übertriebene Rückgriff auf die Geldpolitik – einschließlich direkter Eingriffe der Notenbanken in das Marktgeschehen – die Vermögenspreise verzerrt und zur Fehlallokation von Ressourcen beigetragen. Und die hochentwickelten Volkswirtschaften (insbesondere in Europa) haben trotz erheblicher Veränderungen innerhalb der Weltwirtschaft wenig Bereitschaft gezeigt, obsolete Steuerungs- und Repräsentationsmechanismen in den internationalen Finanzinstitutionen zu reformieren.