Z tohoto důvodu se podíl prostředků vynakládaných na osvětlení za poslední tři staletí prakticky nezměnil a stále představuje asi 0,72% hrubého domácího produktu. Jak Saunders a jeho kolegové poznamenávají ve svém článku ve zmíněném časopise, „tak tomu bylo ve Velké Británii v roce 1700, je tomu tak v nerozvinutém světě nepřipojeném v moderní době na elektrické sítě a je tomu tak i v moderním rozvinutém světě využívajícím nejvyspělejší světelné technologie“. Závěr, který z toho Saunders a jeho spoluautoři vyvozují, je překvapivý a současně těžko vyvratitelný: zavádění stále účinnějších světelných technologií nesnižuje naši spotřebu elektřiny, ale s daleko vyšší pravděpodobností vede k „mohutnému… nárůstu spotřeby světla“.
Aus diesem Grund ist der Anteil an Ressourcen, den wir für Beleuchtung aufwenden in den vergangenen drei Jahrhunderten praktisch unverändert geblieben und beläuft sich auf etwa 0,72% des Bruttoinlandprodukts. Saunders und seine Kollegen merken in ihrem Artikel in der Fachzeitschrift Folgendes an: „Dies war im Jahr 1700 in Großbritannien der Fall, es ist der Fall in der nicht entwickelten Welt, die in der heutigen Zeit nicht ans Elektrizitätsnetz angeschlossen ist, und es ist der Fall in den Industriestaaten der heutigen Zeit, die die modernsten Beleuchtungstechnologien einsetzen.“ Die Schlussfolgerung zu der Saunders und seine Mitautoren gelangen ist zugleich überraschend und schwer anfechtbar: Anstatt unseren Stromverbrauch zu verringern, ist es viel wahrscheinlicher, dass die Einführung immer noch effizienterer Beleuchtungstechnologien zu einer „massivem…Erhöhung des Lichtverbrauchs“ führen wird.