Čína si uvědomuje, že vstoupila do fáze hospodářského růstu, který zatěžuje životní prostředí obrovskými – a neudržitelnými – nároky. Nedojde-li ke změně kurzu, bude to nakonec k újmě životní úrovně. Právě proto nová pětiletka klade velký důraz na životní prostředí. I mnohé zaostalejší části Číny rostou tempem, které by probouzelo úžas, kdyby nebylo skutečnosti, že ostatní části země rostou ještě prudčeji. Ačkoli proces omezuje chudobu, nerovnost je na vzestupu, vzhledem k narůstajícím rozdílům mezi městy a venkovskými oblastmi a mezi pobřežními regiony a vnitrozemím. Letošní Zpráva o rozvoji světa vydaná Světovou bankou vysvětluje, proč by nás měla zneklidňovat nejen chudoba, ale i nerovnost a 11. pětiletý plán Číny se problému věnuje v předstihu. Vláda už několik let hovoří o harmoničtější společnosti a právě pětiletka popisuje ctižádostivé programy pro dosažení této mety. Čína si rovněž uvědomuje, že to, co méně rozvinuté země dělí od zemí vyspělých, není pouze propast ve zdrojích, ale také mezera ve znalostech.
In China erkennt man, dass man eine Phase des Wirtschaftswachstums erreicht hat, in der es zu enormen – und untragbaren – Belastungen für die Umwelt kommt. Ohne Kursänderungen ist der Lebensstandard letztlich gefährdet. Aus diesem Grund liegt ein Schwerpunkt des neuen Fünfjahresplans auf Umweltbelangen. Sogar viele der eher rückständigen Gebiete Chinas wachsen in einer Geschwindigkeit, die einem Wunder gleichkäme, wenn nicht andere Landesteile noch rascher wachsen würden. Während dadurch die Armut zwar verringert werden konnte, ist jedoch die Ungleichheit mit den zunehmenden Unterschieden zwischen Stadt und Land sowie zwischen Küstenregionen und dem Landesinneren gestiegen. Der diesjährige Entwicklungsbericht der Weltbank erklärt, warum nicht nur Armut, sondern auch die Ungleichheit ein Anliegen sein sollte und im elften Fünfjahresplan Chinas nimmt man sich dieses Problems entschlossen an. Die Regierung hat über mehrere Jahre von einer harmonischeren Gesellschaft gesprochen und der Plan beschreibt ehrgeizige Programme, um dieses Ziel zu erreichen. Außerdem erkennt man in China, dass der Unterschied zwischen Entwicklungsländern und besser entwickelten Ländern nicht nur in einer Kluft der Ressourcen besteht, sondern in einer Kluft des Wissens.