Poslední pokus vytvořit zónu volného obchodu mezi EU a USA, za prezidenta Billa Clintona, se nevydařil kvůli zkostnatělé a zastaralé zemědělské politice EU. Nové úsilí by Evropě pomohlo nahradit zemědělskou politiku systémem podpory výzkumu a vývoje se zaměřením na posílení konkurenční schopnosti průmyslu. Nevyváženosti v globálním hospodářství rozdmýchávají vzestup napětí, vzdor všem proklamacím o koordinaci politik na multilaterálních summitech. V době, kdy mnozí hledají spásu v nacionalismu, by zóna volného obchodu mezi EU a USA byla výrazným symbolem spolupráce při překonávání celosvětových výzev. Geopolitické prostředí se také mění vlivem narůstající ekonomické váhy Asie. Rozsáhlé zbrojní posílení Číny dokládá, že ekonomická moc bez moci vojenské je jen přechodný jev.
Der bisher letzte Versuch einer US/EU Freihandelszone in der Administration von Bill Clinton scheiterte an der veralteten und verkrusteten EU-Agrarpolitik. Ein neuer Anlauf hilft Europa dabei, die Agrarpolitik durch eine Forschungs- und Industriepolitik zur Reindustrialisierung unseres Kontinents zu ersetzen. Trotz aller Kooperationsbekenntnisse anlässlich von G7/G20 und anderen Inszenierungen, nehmen die Ungleichgewichte und damit die Spannungen in der Weltwirtschaft zu. Die Zeichen stehen eher auf Konfrontation. Die EU/USA Freihandelszone setzt ein starkes Signal der Kooperation zur Bewältigung der weltwirtschaftlichen Herausforderungen – gerade in Zeiten, in denen viele im Nationalismus ihr Heil suchen. Das zunehmende ökonomische Gewicht Chinas und des gesamten asiatischen Raumes mischt zwangsläufig auch die weltpolitischen Karten neu. Die massive Aufrüstung Chinas zeigt, dass ökonomische Macht ohne militärischer nur eine vorübergehende Erscheinung ist.