Jeho technika vyjednávání – nepředvídatelné těkání mezi agresivitou a slabostí – je však pravým opakem toho, co by teorie her v jeho situaci předepisovala. Strategii si Varufakis představuje tak, že si přiloží pistoli k hlavě a pak žádá výkupné za to, že nestiskne spoušť. Němečtí a unijní politici však jeho blafování prohlédli. V důsledku toho uvízly obě strany v pasivně agresivním patu, který znemožňuje seriózní jednání. Tento výsledek přitom zdaleka nebyl nevyhnutelný.
Seine Verhandlungsmethode – unberechenbare Schwankungen zwischen Aggressivität und Schwäche – ist jedoch das Gegenteil dessen, was die Spieltheorie gebieten würde. Varoufakis‘ Vorstellung von Strategie besteht darin, sich eine Pistole an den eigenen Kopf zu halten und dann ein Lösegeld dafür zu fordern, nicht abzudrücken. Politische Entscheidungsträger aus Deutschland und der Europäischen Union lassen es darauf ankommen. Infolgedessen stecken beide Seiten in einer passiv-aggressiven Pattsituation, die ernsthafte Verhandlungen unmöglich macht. Es hätte nicht zwangsläufig so kommen müssen.