Škarohlídi často poukazují na války, jež následovaly po vzestupu Německé říše, jako na historickou paralelu dnešního vztahu mezi Čínou a Spojenými státy. Lepším příkladem – při němž se globální hegemon vyrovnal s nástupem nové mocnosti – by však mohla být vstřícná reakce Velké Británie na vzestup Ameriky. Až budou vedoucí představitelé Číny definovat globální roli své země, měli by mít na paměti úspěch britského přístupu – a také ztroskotání arogantní diplomacie říšského Německa. Politika mladých a starých PAŘÍŽ – Pokud se zamyslíme nad hlavními problémy dneška – mimo jiné klimatickými změnami, penzemi, veřejným dluhem a trhem práce –, vyvstane před námi očividný závěr: být dnes mladý je relativně mnohem horší než před čtvrtstoletím. Přesto politické debaty ve většině zemí nápadně postrádají generační rozměr.
Schwarzmaler verweisen häufig auf die Kriege im Anschluss an den Aufstieg des deutschen Kaiserreichs als historische Parallele zu den sino-amerikanischen Beziehungen von heute. Doch ein besseres Beispiel – dafür, wie ein globaler Hegemon einer aufstrebenden Macht entgegenkommt – könnte Großbritanniens Anerkennung des Aufstiegs Amerikas sein. Nun, da die Führung Chinas die globale Rolle des Landes definiert, sollte sie den Erfolg des britischen Ansatzes im Auge behalten – ebenso wie das Versagen der arroganten Diplomatie des deutschen Kaiserreichs. Politik für jung und alt PARIS – Wenn man die größten Probleme der heutigen Zeit – wie Klimawandel, Rentensystem, Staatsschulden und den Arbeitsmarkt – betrachtet, kommt man zu einer eindeutigen Schussfolgerung: Wer heute jung ist, ist relativ gesehen viel schlechter dran als die jungen Menschen vor einem Vierteljahrhundert. Und trotzdem wird die Generationsfrage in der politischen Debatte der meisten Länder weitgehend ignoriert.