Je zde však jeden zádrhel: v roce 2007 má Rumunsko vstoupit do EU, a bude-li ve vládě PRM, která má nálepku extremistické a antisemitské strany, může to celý integrační proces postavit na vedlejší kolej. Právě proto Tudor zoufale potřebuje získat patinu demokratické úctyhodnosti. Zřejmě doufá, že nošením jarmulky a kajícným přístupem k vlastnímu antisemitismu ošálí pár naivních západních politiků. Nikdo by se však neměl nechat zmást. I přes politické kličkování je Tudor ve svých názorech mimořádně důsledný. Vždy si myslel a psal, že „Židi" vnesli do Rumunska kapitalismus, komunismus, spiritualismus, alkoholismus, dekadentní hollywoodské filmy a pornografii. Prohlašovat to veřejně však už nezabírá - ne snad proto, že by Rumuni takto neuvažovali (mnozí si to zajisté stále myslí), nýbrž proto, že politická třída od levice po pravici se chce stát součástí Evropy a nebude se spojovat s nikým, kdo tuto touhu ohrožuje. Tudorovo objímání Židů je tedy konverzí z rozumu.
Es gibt jedoch einen Haken: Rumänien soll 2007 der EU beitreten und eine Regierungsbeteilung der PRM, die als extremistische, antisemitische Partei gebrandmarkt ist, könnte das Integrationsverfahren Scheitern lassen. Deshalb braucht Tudor dringend die Fassade demokratischer Respektabilität. Tudor scheint zu hoffen, dass er einige naive westliche Politiker durch das Tragen einer Kippa und die Reue über seinen Antisemitismus täuschen wird. Doch niemand sollte sich an der Nase herumführen lassen. Trotz seines politischen Zickzackkurses, hat sich Tudor außerordentlich beständig gezeigt. Er hat immer gedacht und geschrieben, dass "die Juden" Kapitalismus, Kommunismus, Spiritualismus, Alkoholismus, dekadente Hollywood-Filme und Pornografie nach Rumänien gebracht haben. Das öffentlich zu äußern funktioniert aber nicht mehr, nicht weil Rumänen das nicht denken würden (viele tun es sicherlich), sondern weil die politische Klasse von links nach rechts Teil von Europa sein und mit niemandem in Verbindung gebracht werden will, der diesen Wunsch gefährdet. Tudors Wandel zu bereitwilliger Akzeptanz der Juden ist also eine praktische Angelegenheit.