Výsledek takového boje by byl zákonitě nevyzpytatelný, ale každopádně velmi zničující pro blahobyt Ruska. Bude-li ruská ekonomika nadále upadat a podaří-li se Západu odradit Putina od dalšího použití síly, pak si lze stále představit, že se podaří dospět k nějakému přijatelnému řešení (jehož jednu variantu veřejně doporučuji, když hovořím o finském modelu). To však závisí na pevnosti Západu při podpoře ukrajinského úsilí o stabilizaci. Po stažení amerických jednotek z Afghánistánu a Iráku vnímá velká část světa USA jako zemi procházející obdobím „ústupu“, podobně jako tomu bylo po vietnamské válce. Hlásí se USA k nějaké nové formě neoizolacionismu? Nebo bude zjevné uzavření se Spojených států do sebe stejně krátké jako po Vietnamu?
Der Ausgang wäre naturgemäß nicht vorhersehbar, dürfte aber in jedem Fall verheerende Folgen für Russlands Wohlergehen haben. Wenn Russlands Wirtschaft weiter schrumpft, und wenn es dem Westen gelingt, Putin davon abzuhalten, weiter Gewalt anzuwenden ist immer noch denkbar, dass eine akzeptable Lösung (für die ich mich im Gespräch über das finnische Modell öffentlich ausgesprochen habe) gefunden werden kann. Aber das hängt wiederum von der entschlossenen Unterstützung des Westens für die Bemühungen der Ukraine ab, sich zu stabilisieren. Weite Teile der Welt sind derzeit der Auffassung, dass in den USA nach ihrem Truppenabzug aus Afghanistan und Irak eine Phase der „Einkehr“ eingesetzt hat, ähnlich wie in der Zeit nach dem Vietnamkrieg. Haben sich die USA auf eine Form des Neo-Isolationismus verlegt? Oder wird Amerikas augenscheinlicher Blick nach innen von so kurzer Dauer sein wie nach Vietnam?