Útrapy pandemie už v několika zemích podle všeho vyvolaly vlnu některých forem organizace pracujících. Vzhledem k poměrně vysokému průměrnému věku členů staromódních odborů se organizátoři snaží modernizovat své postupy, například využíváním sociálních médií a profesních sítí, aby pomocí online peticí a zpráv zacílených na obavy, které se nedotýkají fyzického pracoviště, dostaly na palubu generaci „mileniálů“. Nejistota práce čím dál větší měrou zneklidňuje i vysoce kvalifikované a lépe placené mladé pracující. Na Novém Zélandu, kde byl trh práce v 90. letech silně zbaven odborů, jsou v běhu snahy dojednat stanovení nových minimálních mezd a standardních pracovních podmínek napříč určitými sektory a povoláními.
In mehreren Ländern scheinen die Nöte der Pandemie einen Anstieg einiger Formen der gewerkschaftlichen Organisation ausgelöst zu haben. Angesichts des relativ hohen Durchschnittsalters der Mitglieder in Gewerkschaften der alten Schule versuchen die Organisatoren, ihre Methoden aufzufrischen. So nutzen sie etwa die sozialen Medien und Karrierenetzwerke, um die Generation der Millennials mit Online-Petitionen und Botschaften an Bord zu holen, die auf Anliegen ausgerichtet sind, die nicht an einen physischen Arbeitsplatz gekoppelt sind. Selbst höher qualifizierte und besser bezahlte junge Arbeitnehmer sind zunehmend besorgt über die Unsicherheit der Arbeitsplätze. In Neuseeland, wo der Anteil der Gewerkschaftsmitglieder auf dem Arbeitsmarkt in den 1990er-Jahren stark gesunken ist, werden gegenwärtig Tarifverhandlungen zur Festlegung neuer Lohnuntergrenzen und Standardarbeitsbedingungen in bestimmten Branchen und Berufen geführt.