Velké množství dětského potenciálu je promrháno. V jiných zemích naopak vidíme, že záleží mnohem méně na tom, do jaké sociální vrstvy se kdo narodí. Všichni chceme být zde, v pravém horním kvadrantu, kde výsledky jsou velmi dobré a příležitosti rovnoprávné. Žádná země si nemůže dovolit být zde, kde jsou slabé výsledky a velké sociální nerovnosti. A pak je možné debatovat o tom, zda je lepší být zde, kde jsou výsledky velmi dobré, ale za cenu velkých nerovností? Anebo se chceme soustředit na rovnost a přijmout průměrnost?
Viel Potential von Kindern wird verschwendet. In anderen Ländern kommt es viel weniger auf das soziale Umfeld der Kinder an. Wir alle wollen hier sein, im Quadranten rechts oben, in dem die Leistung stark und Lernchancen gleich verteilt sind. Niemand und kein Land kann es sich leisten, dort zu sein, wo die Leistung schlecht ist und große soziale Disparitäten herrschen. Dann steht die Debatte an, ob es besser ist, dort zu sein, wo die Leistung stark ist und dafür große Disparitäten in Kauf zu nehmen? Oder einigen wir uns auf Gleichheit und akzeptieren Mittelmäßigkeit?