Avšak „jak se eurozóna vyvíjí směrem ke skutečné HMU,“ vysvětlují, „rozhodovat bude čím dál častěji nutné kolektivně,“ snad prostřednictvím ministerstva financí eurozóny. Bez ohledu na rozsah nastavených mezí se jedná o přenos fiskální zodpovědnosti na evropskou úroveň. A je těžké si představit, jak by bylo možné volání zprávy po „demokratické zodpovědnosti a legitimitě“ v rozhodovacím procesu splnit bez plnohodnotné politické unie. Existuje zásadní rozpor mezi výzvou k upřednostnění evropských potřeb a základními principy ústav členských států, který nelze vyřešit postupným přesouváním faktických pravomocí z národní na evropskou úroveň ani rozšiřováním rozpočtu EU. V rámci stávajícího institucionálního rámce musí politická zodpovědnost za vyšší transferové platby mezi zeměmi zůstat národním vládám, jež kontrolují národní parlamenty a voliči.
Aber im Zuge dessen, dass „sich der Euro hin zu einer echten EWU entwickelt“, erklären sie, „müssen Entscheidungen zunehmend kollektiv getroffen werden“, vielleicht durch ein europäisches Finanzministerium. Ob begrenzt oder nicht, dies ist in jedem Fall eine Verschiebung fiskaler Verantwortung auf die europäische Ebene. Und es ist schwer vorstellbar, wie die Forderung des Berichts nach „demokratischer Verantwortlichkeit und Legitimität“ im Entscheidungsprozess ohne eine vollständige politische Union verwirklicht werden kann. Zwischen dem Aufruf, die europäischen Bedürfnisse an erste Stelle zu setzen, und den verfassungsrechtlichen Vorgaben der Mitgliedstaaten besteht ein grundlegender Konflikt, der nicht dadurch gelöst werden kann, nach und nach de facto Kompetenzen von der nationalen auf die europäische Ebene zu verschieben oder den Haushalt der EU zu vergrößern. Innerhalb des bestehenden institutionellen Rahmens muss die politische Verantwortung für höhere Transferzahlungen zwischen den Ländern Sache der Nationalregierungen bleiben und durch nationale Parlamente und Wählerschaften legitimiert werden.