Co pro miliony lidí znamená, když zjišťují, že se jim znenadání vede hůř, než očekávali, přestože sami nijak nechybovali? Zkušenost Latinské Ameriky ukazuje, že když hlasitý a náročný segment obyvatelstva postihne prudký propad očekávání, výsledkem je sociální pnutí a politická polarizace, jaké vidíme v USA. V letech 2014-15 začal napříč regionem výrazně ochabovat růst a dosahoval v průměru méně než 1 % ročně, což znamená záporný růst na hlavu. Poměry snesitelné v dobách, kdy se ekonomický koláč zvětšoval, se proto najednou snášely hůř. Během pěti let od té doby propukly velké protesty v Brazílii, Bolívii, Chile, Kolumbii a Ekvádoru, většinou kvůli úřední korupci a interním privilegiím, jimž se těší politické a korporátní elity. Pouze v relativně bohatším Chile se protestujícím podařilo dosáhnout progresivní změny. Ve stínu covid-19 zažívá rozvojový svět citelné politické a finanční tlaky.
Was bedeutet es für Millionen von Menschen, wenn es ihnen plötzlich schlechter geht, als sie erwartet hatten – wenn auch nicht durch eigene Schuld? Die Erfahrung in Lateinamerika zeigt, dass es, wenn eine artikulierte und fordernde Bürgerschaft unter einer heftigen Enttäuschung ihrer Erwartungen leidet, zu sozialen Spannungen und politischer Polarisierung im Stil der USA kommt. 2014-2015 begann das Wachstum in dieser Region massiv zurückzugehen und beträgt nun nur noch weniger als 1% jährlich, was einem negativen Pro-Kopf-Wachstum entspricht. So wurden Bedingungen, die akzeptabel waren, als die Wirtschaft als Ganze wuchs, plötzlich viel weniger tolerierbar. In den fünf Jahren danach gab es in Brasilien, Bolivien, Chile, Kolumbien und Ecuador massive Proteste – die meisten gegen staatliche Korruption und die Insider-Privilegien der politischen und unternehmerischen Eliten. Nur im vergleichsweise wohlhabenden Chile waren die Demonstranten mit ihren Forderungen nach progressiven Veränderungen erfolgreich. Im Schatten von COVID-19 stehen die Entwicklungsländer unter erheblichem politischen und finanziellen Druck.