Tím nechci říci, že opětovné nalezení rovnováhy v globální poptávce není důležité. Právě naopak. Dosažení tohoto cíle však vyžaduje spíše obnovu pilířů globálního růstu v průběhu tří až pěti let než krátkodobou obnovu rovnováhy a zaměstnanosti v rozvinutých ekonomikách, obzvláště v USA. Nejlepším způsobem, jak využít deficity a vládní dluh, je dnes zaměřit se na distribuční otázky, zejména na nezaměstnané, a to jak stávající, tak i potenciální. Ve vleklé recesi účetní bilance tohoto typu musí být dávky v nezaměstnanosti vysoké a dlouhé. Argument, že by to nezaměstnané odradilo od hledání práce, má opodstatnění v normálních dobách, avšak ne nyní. Dnešní nezaměstnanost totiž není výsledkem zvrácených pobídek, ale má strukturální ráz.
Damit will ich nicht sagen, dass die Umschichtung bei der globalen Nachfrage unwichtig ist. Im Gegenteil. Doch dieses Ziel zu erreichen, hat mehr mit der Wiederherstellung der Fundamente des weltweiten Wachstums über drei bis fünf Jahre hinweg zu tun als mit der kurzfristigen Wiederherstellung von Gleichgewicht und Beschäftigung in den hoch entwickelten Volkswirtschaften, insbesondere den USA. Der beste Weg, Defizite und Staatsverschuldung einzusetzen, besteht heute darin, sich auf Verteilungsfragen zu konzentrieren, insbesondere bei den (tatsächlichen und potenziellen) Arbeitslosen. Bei einer anhaltenden Bilanzrezession diesen Typs muss man die Arbeitslosen auf substanzielle und anhaltende Weise unterstützen. Das Argument, dass dies die Arbeitslosen abhalten würde, sich um Arbeit zu bemühen, hat in normalen Zeiten seine Berechtigung, aber nicht jetzt. Die heutige Arbeitslosigkeit ist schließlich strukturell bedingt und nicht das Ergebnis von Fehlanreizen.