Může si ale Západ dovolit stát stranou? Rusko svůj rok v roli předsedy G8 zahájilo krizí ohledně dodávek plynu na Ukrajinu, a dokonce pohrozilo Evropě, že své exporty plynu přesměruje do Asie. Putin sice na přední místo agendy summitu umístil energetickou bezpečnost, to ale nijak nezastírá ruskou touhu dominovat evropským trhům prostřednictvím kontroly nad produktovody, jež přepravují plyn a ropu, rafineriemi, jež je zpracovávají, a obchody, kde se prodávají. Dilema, jemuž Západ čelí, spočívá v tom, že potřebuje ruskou podporu nejen u politiky vůči Íránu a Severní Koreji, ale i v Afghánistánu, Iráku a na Středním východě jako celku. Bushova strategie propagace demokracie bohužel přispěla hlavně k neklidu po celém světě a k odcizení od západních cílů.
Aber kann sich der Westen es leisten, sich einfach raus zu halten? Das Jahr des russischen Vorsitzes der G-8 begann mit einer Krise der ukrainischen Gasversorgung. Man drohte Europa sogar, die russischen Gasexporte nach Asien umzuleiten. Putin hat das Thema Energiesicherheit an die oberste Stelle der Gipfel-Tagesordnung setzen lassen, aber dadurch werden die russischen Ambitionen kaum verhüllt: Russland geht es darum, die europäischen Märkte durch Kontrolle der Gas- und Ölpipelines, der verarbeitenden Raffinerien und der Einzelhändler zu dominieren. Der Westen ist mit dem Dilemma konfrontiert, auf Russlands Unterstützung nicht nur für seine Politik gegenüber dem Iran und Nordkorea, sondern auch gegenüber Afghanistan, dem Irak und dem gesamten Mittleren Osten angewiesen zu sein. Unglücklicherweise hat Bushs Strategie der Demokratieförderung hauptsächlich zu weltweiter Unsicherheit und zur Entfremdung von westlichen Zielen beigetragen.