Základní benefity, jako jsou sociální pojištění, zdravotní péče nebo zaměstnanecké odměny, zde navíc prakticky neexistují. Protože se velká část pracovních předpisů na zemědělství nevztahuje, může si tento sektor dovolit upřednostnit úspory nákladů a maximalizaci zisku před ohledem na zaměstnance. Je načase, abychom přestali pasivně strkat vidličku do jídla na talíři a využili svou kupní sílu k tomu, abychom odolali nutkání platit za potraviny vždy nejnižší cenu. Přivést lidi k zodpovědnosti za špatné zacházení se zemědělci bude náročné, ale ne nemožné. Začít můžeme tím, že vyzveme vlády, aby ochraně zemědělských pracovníků věnovaly více času než zkoumání jejich imigračního statusu. Aby to bylo možné, potřebujeme samozřejmě více informací o tom, odkud se naše potraviny berou. Dnes se obvykle spoléháme na informační štítky a certifikáty. Příběh, který tyto dokumenty popisují, je ovšem rozdrobený, neúplný a někdy i zavádějící.
Darüber hinaus gibt es normalerweise keine grundlegenden Sozialleistungen für Sicherheit, Gesundheit und Verdienstausfall. Mangels Regulierung kann es sich dieser Sektor leisten, Kostenersparnis und Gewinn über das Wohlergehen von Arbeitnehmern zu stellen. Es wird Zeit, dass wir aufhören, unsere Gabel passiv in alles zu stecken, was auf unserem Teller landet. Statt dessen müssen wir unsere Marktmacht sinnvoll einsetzen und dürfen nicht immer das billigste Essen kaufen. Menschen für die Misshandlung von Landarbeitern zur Verantwortung zu ziehen, ist schwierig, aber nicht unmöglich. Wir könnten an unsere Regierungen appellieren, mehr Zeit damit zu verbringen, die Landarbeiter zu schützen, als deren Einwanderungsstatus zu überprüfen. Damit dies möglich wird, brauchen wir natürlich mehr Informationen darüber, woher unsere Lebensmittel kommen. Heute neigen wir dazu, uns dabei auf Informationsetiketten und Zertifikate zu verlassen. Aber diese Informationen sind fragmentiert, unvollständig und manchmal sogar irreführend.