Volná soutěž produkuje více bohatství než státní regulace; globalizace znemožňuje státům zneužívat jejich moc a nabízí stupeň svobody, který žádný stát nemůže poskytnout. Ale globalizace má také svůj háček: finanční trhy jsou nestabilní, volná soutěž produkuje a posiluje nerovnost uvnitř státu i mezinárodně a nad kolektivními zájmy, například zachováním míru, občanskými právy či ochranou životního prostředí, kdekdo jen mávne rukou. Chceme-li mít z globalizace vskutku globální prospěch, musíme se těmto nedostatkům postavit na mezinárodním měřítku. Dnešní mezinárodní instituce, například OSN, jsou bohužel pramálo vhodné k ochraně společných zájmů, poněvadž jsou to společenství států a státy si své zájmy žárlivě střeží. Chyby státních správ se krom toho na úrovni mezinárodní správy násobí. V dnešním světě vzniká většina konfliktů nikoli mezi státy, ale uvnitř států.
Der freie Wettbewerb erzeugt mehr Reichtum als staatliche Kontrollen; die Globalisierung verhindert, dass Staaten ihre Macht missbrauchen und bietet damit einen Grad an Freiheit, den Staaten nicht bieten können. Doch die Globalisierung hat ihre Kehrseite: die Finanzmärkte sind instabil; der freie Wettbewerb schafft und verstärkt nationale und internationale Ungleichheiten; und mit dem Allgemeininteresse – von Friedenssicherung bis zu Menschenrechten und Umweltbewahrung – wird kurzer Prozess gemacht. Um uns der Vorteile der Globalisierung zu erfreuen, müssen wir diese Unzulänglichkeiten internationalen Ausmasses ansprechen. Leider sind die bestehenden internationalen Einrichtungen, wie die UNO, zum Schutz dieser universellen Interressen ungeeignet, den sie sind Assoziationen von Staaten, und Staaten verteitigen eifrig ihre eigene Interessen. Auch vermehrfachen sich die Nachteile staatlicher Bürokratie in internationalen Bürokratienen. Die meisten Konflikte in der heutigen Welt treten nicht zwischen, sondern innerhalb von Staaten auf.