Například mrazničky vyžadující CFC lze volně vyvážet řekněme ze Švédska, kde je již nelze v souladu se zákonem opětovně plnit, do Egypta, kde je plnění freony povoleno. Předpokládá se, že rychlý růst výroby pěnových plastů v exportních zpracovatelských zónách je výsledkem nákupu výrobních jednotek založených na freonech ze zemí OECD. Představují tedy podobné praktiky skutečné ohrožení úmluv na ochranu stratosférického ozonu, anebo jsou „pouze“ faktorem, který pozdrží konečné vytlačení CFC během příštích let nebo jednoho desetiletí? I kdyby platila druhá možnost, je situace dost zlá, avšak odpověď není samozřejmá a celá otázka organizovaného zločinu a nezákonného obchodu s freony si žádá pozornost. Celní úřady po celém světě a bojovníci proti organizovanému zločinu tak mají na svých již tak přetížených bedrech další bitvu – tentokrát za životní prostředí.
Zum Beispiel können Kühltruhen, die auf FCKW angewiesen sind, problemlos aus Schweden, wo sie nicht mehr legal aufgefüllt werden dürfen, nach Ägypten exportiert werden, wo ein erneutes Auffüllen erlaubt ist. Es wird angenommen, dass die rapide Zunahme der Schaumstoffproduktion in Export Processing Zones durch den Aufkauf von FCKW-abhängigen Produktionseinheiten aus OECD-Ländern bedingt ist. Stellen derartige Vorgänge nun eine wirkliche Bedrohung der Konventionen zum Schutz des Ozons in der Stratosphäre dar, oder handelt es sich bei ihnen „nur“ um einen Faktor, der die endgültige Abschaffung von FCKW um einige Jahre oder ein Jahrzehnt verzögert? Trifft Letzteres zu, ist das schlimm genug, aber die Antwort liegt nicht auf der Hand, und die gesamte Problematik des organisierten Verbrechens und illegalen Handels mit FCKW erfordert unsere Aufmerksamkeit. Die bereits viel beschäftigten Zollbeamten auf der ganzen Welt und die Kämpfer gegen das organisierte Verbrechen haben eine neue Schlacht auszufechten – diesmal für die Umwelt.