Zadruhé, centrální bankéři se konečně naučili dělat dobře svou práci. Před rokem 1985 centrální bankéři podle této teorie měnili z roku na rok své cíle. Jeden rok se třeba snažili řídit inflaci, třebaže rok předtím chtěli snižovat nezaměstnanost, další rok zase vyvíjeli úsilí s cílem snížit náklady na refinancování státního dluhu a ještě další rok se zaměřovali na udržení měnového kurzu na té či oné hodnotě, kterou preferovali jejich političtí šéfové. Nouze o prozíravé rozhodování ze strany centrálních bankéřů způsobila, že hospodářská politika se potácela mezi přešlapováním, chůzí, zrychlováním a zpomalováním. Připočte-li se to k běžným šokům, které světové hospodářství postihují, tento zdroj destabilizační volatility vytvářel před rokem 1987 rozkolísaný svět, který mnohé lidi vedl k údivu, proč někdo jako Alan Greenspan – jenž předtím strávil ve vládě jen několik let – vůbec má o tento post zájem. Poslední vysvětlení říká, že se zklidnily finanční trhy. Chytré peníze na finančních trzích se dnes řídí dlouhodobým názorem, že ceny aktiv jsou většinou racionálními očekáváními předpokládaných budoucích fundamentálních hodnot.
Zweitens haben die Zentralbanker endlich ihren Job gelernt. Dieser Theorie zufolge änderten die Zentralbanker bis 1985 ihre Ziele jedes Jahr. In einem Jahr versuchte man die Inflation unter Kontrolle zu bringen, im Jahr darauf war die Senkung der Arbeitslosigkeit das Ziel. Im nächsten Jahr versuchte man die Kosten der Refinanzierung von Staatschulden zu senken und im übernächsten richtete man sein Augenmerk auf die Wechselkurse um jenen Wert zu erhalten, der von den Politikern gewünscht wurde. In der Wirtschaftspolitik bedeutete dieser Mangel an weit blickender Entscheidungsfindung seitens der Zentralbanker einen ständigen Wechsel zwischen Stillstand, Beschleunigung und Verzögerung. In Verbindung mit den normalen Schocks, welche der Weltwirtschaft zusetzten, schuf diese destabilisierende Sprunghaftigkeit die instabile Welt in der Zeit vor 1987. Aus diesem Grund fragten sich damals viele, warum jemand wie Alan Greenspan – der zuvor nur ein paar Jahre ein Regierungsamt bekleidete – diesen Job wohl haben wollte. Die dritte Erklärung ist, dass sich die Finanzmärkte beruhigt haben. Heute betrachten gut informierte, langfristig orientierte Investoren auf den Finanzmärkten Vermögenspreise größtenteils als rationale Erwartungen zukünftiger diskontierter Fundamentalwerte.