Před finanční krizí v roce 1997 zaznamenala východní Asie třicet let nejen bezpříkladného růstu, ale i bezpříkladného snížení chudoby. Z těchto úspěchů se zrodil nový pohled: takzvaná „třetí cesta“ mezi socialismem a tržním fundamentalismem. Je ironické, že i Spojené státy, po dlouhou dobu zanícený obhájce tržního fundamentalismu, si vytvořily svou vlastní verzi „třetí cesty“. Americký průmysl rostl za zdí celních sazeb. Od dob první telegrafní linky mezi Washingtonem a Baltimorem, postavené federální vládou v roce 1842, až k dnešnímu internetu, od zemědělských nástavbových studijních programů v 19. století k programům vojenského výzkumu ve 20. a 21. století podporovala nová průmyslová odvětví v USA tichá, tržně orientovaná průmyslová politika. Neexistuje pochopitelně žádná třetí cesta společná pro všechny státy a všechny situace, nýbrž mnoho různých „třetích cest“ přizpůsobených společenským, politickým a ekonomickým podmínkám dané země. Všechny tyto třetí cesty mají ovšem několik společných bodů: · Mají vyrovnaný přístup k vládě a trhům, jež jsou důležité a vzájemně se doplňují.
Vor der Finanzkrise im Jahr 1997 hat Ostasien nicht nur drei Jahrzehnte beispiellosen Wachstums, sondern auch eine beispiellose Verringerung der Armut erlebt. Aus diesen Erfolgen erwuchs eine neue Sicht: ein “Dritter Weg” zwischen Sozialismus und Marktfundamentalismus. Ironischerweise entwickelte sich Amerika, lange eifriger Fürsprecher des Marktfundamentalismus, gemäß seines eigenen “Dritten Weges”. Die amerikanische Wirtschaft wuchs hinter Zollschranken. Von der ersten Telegrafenleitung zwischen Washington und Baltimore, die 1842 von der Bundesregierung errichtet wurde, bis zum modernen Internet; von landwirtschaftlichen Beratungszentren im 19.Jahrhundert über militärisch bezogene Forschung im 20. und 21.Jahrhundert, wurden neue Industrien durch eine stille, marktorientierte Wirtschaftspolitik gefördert. Natürlich gibt es nicht den “Dritten Weg”, anwendbar auf alle Länder oder Situationen, sondern eine Vielzahl, jeweils nach den sozialen, politischen und wirtschaftlichen Bedingungen eines Landes. Trotzdem haben diese “Dritten Wege” viel gemeinsam: Sie nähern sich Regierung und Markt ausgewogen an; die Tatsache, dass beide wichtig und komplementär sind, wird anerkannt.