Toto uznání zvýšilo očekávání směrem ke skupině G-20 a získalo jí zaslouženou prestiž: je to jediné fórum, na němž sedí světové velmoci a rozvíjející se země u jednoho stolu jako rovní s rovnými. Předpoklad je zřejmý: jak krize více než kdy jindy zdůraznila, vzájemná závislost jednotlivých zemí je nevyhnutelná. Ve světle dnešních globálních výzev musí být jediná možná odpověď globální. Jiná alternativa není myslitelná. Nepřesnost dohod dosažených na červnovém summitu v Torontu však zanechala politickým předákům hořkou pachuť v ústech. Mezi příčinami nesouladu vyčnívají dvě jasně definované propasti.
Diese Anerkennung weckte Erwartungen gegenüber den G-20 und verlieh ihnen jene Geltung, die ihnen zukommt: Sie bilden das einzige Forum, in dem Weltmächte und Schwellenländer als Gleichberechtigte an einem Tisch sitzen. Die Voraussetzungen sind klar: Die Krise hat deutlicher denn je zu Tage gebracht, dass die wechselseitige Abhängigkeit der Länder unabwendbar ist. Angesichts der globalen Herausforderungen von heute kann die einzig mögliche Reaktion nur auf globaler Ebene erfolgen. Es gibt keine Alternative. Allerdings hinterließen die vagen Übereinkünfte auf dem Gipfel in Toronto im Juni einen bitteren Nachgeschmack bei den Spitzenpolitikern. Grund dieser Uneinigkeit sind zwei klare Unterschiede.