V uplynulých desetiletích sklízel region demografickou dividendu díky mladé a expandující pracovní síle a robustní prorůstové politice. V případě „starých“ zemí, jako jsou Japonsko a Čína, se však už tato dividenda vyčerpala. V situaci, kdy úhrnná plodnost klesá a lidé žijí déle, se snižuje celkový objem pracovní síly a ta současně stárne. Všechny asijské země samozřejmě nestárnou stejným tempem. V Číně, Japonsku, Koreji a Thajsku by tyto demografické trendy mohly v příštích třech desetiletích ukrajovat z hospodářského růstu 0,5 až jeden procentní bod. V „mladých“ zemích, jako jsou Indie, Indonésie nebo Filipíny, se však počet obyvatel v práceschopném věku naopak bude zvyšovat a k průměrnému ročnímu růstu ve stejném období přidá 1-1,5 procentního bodu.
In den vergangenen Jahrzehnten profitierte die Region von einer demographischen Dividende aufgrund ihrer jungen Bevölkerung, der steigenden Zahl an Arbeitskräften und stark wachstumsorientierter politischer Strategien. Doch im Fall „alter“ Länder wie Japan und China ist diese Dividende bereits versiegt. Angesichts sinkender Fruchtbarkeitsraten und höherer Lebenserwartung schrumpft auch die Zahl der Erwerbstätigen und sie werden auch älter. Freilich altern nicht alle asiatischen Länder gleich rasch. In China, Japan, Korea und Thailand, könnten diese demographischen Trends das jährliche Wachstum in den nächsten drei Jahrzehnten um einen Wert von 0,5 bis zu einem vollen Prozentpunkt schmälern. In „jungen“ Ländern wie Indien, Indonesien und den Philippinen allerdings wird die Bevölkerung im erwerbsfähigen Alter tatsächlich ansteigen und das jährliche durchschnittliche Wachstum im gleichen Zeitraum um 1 bis 1,5 Prozentpunkte ansteigen lassen.