Tento systém zdaleka nezestátnil výrobní prostředky, naopak podporoval tržní hospodářství, protože produktivním firmám umožnil vzkvétat, investovat a expandovat na úkor rivalů s nižší schopností konkurovat. Jelikož mzdy byly stanoveny na úrovni odvětví, firma, která zvýšila svou produktivitu, si mohla ponechat výslednou odměnu (zisky). Není divu, že švédská produktivita v tomto systému vytrvale rostla a švédské firmy získaly schopnost velice dobře konkurovat na exportních trzích. Podobné instituce se zároveň vyvinuly v dalších skandinávských zemích – v některých výmluvných případech je nezavedli socialisté ani sociální demokraté, ale středopravé vlády. Široce konstruovaná sociální demokracie se stala základem poválečné prosperity všude v průmyslovém světě.
Weit davon entfernt, die Produktionsmittel zu sozialisieren, unterstützte dieses System die Marktwirtschaft, da produktive Unternehmen auf Kosten ihrer weniger wettbewerbsfähigen Konkurrenten florieren, investieren und expandieren konnten. Da die Löhne auf Branchenebene festgelegt waren, konnte eine Firma, die ihre Produktivität steigerte, die daraus resultierenden Erträge (Gewinne) behalten. Wenig überraschend stieg die Produktivität in Schweden mit diesem System stetig an und auf den Exportmärkten erwiesen sich schwedische Firmen als überaus wettbewerbsfähig. Unterdessen entwickelten sich in anderen nordischen Staaten ähnliche Systeme – in einigen bezeichnenden Fällen wurden sie allerdings nicht von Sozialisten oder Sozialdemokraten, sondern von Mitte-Rechts-Regierungen eingeführt. Im weitesten Sinne wurde die Sozialdemokratie überall in der industrialisierten Welt zur Grundlage des Wohlstandes in der Nachkriegszeit.