Zkrátka to, jak si neoliberalismus myšlenkově podmanil tvorbu hospodářských politik napříč širokou škálou zemí, vede k vylučování většiny výdělečně činných osob z přínosů hospodářského růstu. To však nebylo nevyhnutelné. Ostatně Čína dosahuje svižného růstu mezd a podíl národního důchodu, který jde ve prospěch pracovních sil, roste navzdory tomu, že země zavádí technologie v oblasti obchodu a rychlého nahrazování pracovních sil. Úspěch Číny může potvrdit model předložený zesnulým laureátem Nobelovy ceny ekonomem W. Arthurem Lewisem, který vysvětluje, jak zaměstnanost v nových, produktivnějších sektorech dokáže absorbovat přebytek pracovních sil a tlačit nahoru mzdy ve všech odvětvích. Ještě podstatnější je ovšem to, že Čína tento účinek posiluje systematickými státními politikami zaměřenými na zlepšování pracovních podmínek.
Kurz gesagt: Die geistige Vereinnahmung der Wirtschaftspolitik durch den Neoliberalismus in einem breiten Spektrum von Ländern führt dazu, dass die meisten abhängig Beschäftigten nicht vom Wirtschaftswachstum profitieren. Das müsste nicht sein. China hat schließlich auch ein hohes Lohnwachstum erreicht, und der dort auf die Arbeit entfallende Anteil am Volkseinkommen steigt – trotz der Handelsbemühungen des Landes und der rapiden Einführung arbeitssparender Technologien. Chinas Erfolg könnte ein von dem verstorbenen Ökonomen und Nobelpreisträger W. Arthur Lewis propagiertes Modell rehabilitieren, wonach die Beschäftigung in neuen, produktiveren Sektoren überschüssige Arbeitskräfte absorbieren und die Löhne insgesamt in die Höhe treiben kann. Wichtiger freilich ist, dass China diesen Effekt durch eine systematische staatliche Politik verstärkt, die auf eine Verbesserung der Lage der Arbeitnehmer ausgelegt ist.