Silná a trvalá hospodářská expanze je však nepravděpodobná, dokud nedosáhneme pokroku při řešení problému toxických aktiv, která otravují účetní rozvahy finančních institucí a vyvádějí z míry politiky téměř všude na světě. Finanční systém je složitá interakce věřitelů a dlužníků, kupujících a prodávajících, střadatelů a investorů. Když funguje dobře, vyvažuje rizika s odměnami a novátorství s bezpečností. Banky a další finanční společnosti si půjčují nakrátko – v posledních letech stále více na trhu s komerčními cennými papíry, nikoliv z vkladů – a samy půjčují nadlouho s vyššími úrokovými sazbami, čímž na sebe berou jak úvěrové riziko (spojené s platební neschopností), tak i riziko úrokové sazby. Transakce s vypůjčenými penězi zvyšují výnosy, když je situace příznivá, ale zároveň jsou velmi riskantní, když se situace nevyvíjí dobře. Není tedy překvapivé, že největší zkrachovalé finanční společnosti – Bear Stearns, Fannie Mae a Freddie Mac, AIG a Lehman Brothers – vykazovaly nejvyšší objem těchto transakcí, který 30krát až 40krát převyšoval jejich kapitál. V letech 2002-2007 byly biliony dolarů rozpůjčovány na špatné i dobré hypotéky, půjčky na koupi automobilu, kreditní karty, komerční nemovitosti, akcie a další věci, přičemž dlužníci i věřitele (většinou) předpokládali, že v dohledné budoucnosti bude pokračovat silný hospodářský růst, vzestup cen nemovitostí i snadná dostupnost levných úvěrů.
Eine starke und dauerhafte Expansion ist allerdings unwahrscheinlich, bis man Fortschritte bei der Bewältigung der toxischen Wertpapiere erzielt, die den Finanzinstitutionen die Bilanzen vergiften und Politikern beinahe überall Kopfschmerzen bereiten. Das Finanzsystem ist ein komplexes Interaktionsgeflecht aus Kreditgebern und Kreditnehmern, Käufern und Verkäufern sowie Sparern und Investoren. Wenn es gut funktioniert, befinden sich Risiken und Erträge sowie Innovation und Sicherheit im Gleichgewicht. Banken und andere Finanzunternehmen leihen sich kurzfristig Geld – in zunehmenden Maße auf dem Wertpapiermarkt und nicht aus Einlagen – und verleihen langfristig zu höheren Zinssätzen, wobei sie sowohl das Kredit-(ausfall-)risiko und das Zinsrisiko übernehmen. Der zunehmende Einsatz von Fremdkapital treibt einerseits die Renditen in die Höhe, ist aber andererseits auch sehr riskant. Kein Wunder also, dass die großen gescheiterten Finanzunternehmen - Bear Stearns, Fannie Mae und Freddie Mac, AIG und Lehman Brothers – den höchsten Grad an Fremdkapital aufwiesen, der 30 bis 40 Mal höher lag als ihr Eigenkapital. Zwischen 2002 und 2007 wurden Billionen Dollar für Hypotheken schlechtester und besserer Bonität, für Autokredite, Kreditkarten, Gewerbeimmobilienkredite, Kapitalbeteiligungen und anderes zur Verfügung gestellt. Dies aufgrund der Annahme der (meisten) Kreditnehmer und Kreditgeber, dass sich an dem starken globalen Wachstum, den steigenden Immobilienpreisen und billigen, leicht verfügbaren kurzfristigen Krediten in absehbarer Zeit nichts ändert.