My Britové jsme stále členy Evropské unie (alespoň prozatím), ale naši politici na to občas zapomínají. Někdy jednoduše ztrácejí trpělivost s náročností domlouvání změn při jednáních, která zahrnují 28 zemí, což pro finanční reformu zřejmě platí obzvlášť, jelikož mnohé z těchto zemí nejsou domovem systémově důležitých bank a pravděpodobně ani nikdy nebudou. Instituce EU ale nejsou úplně nečinné. Evropská komise požádala skupinu význačných osobností, jíž předsedal šéf finské centrální banky Erkki Liikanen, aby téma zhodnotila na evropské úrovni. Zpráva skupiny, zveřejněná v říjnu 2012, došla k podobnému závěru jako Vickersova komise, co se týče rizikovosti seskupování maloobchodních a investičních bankovních činnosti do téže právní osoby, a doporučila aktivity oddělit.
Wir Briten sind immer noch Mitglied der Europäischen Union (zumindest vorerst noch), doch unsere Politiker vergessen das manchmal. Bisweilen verlieren sie einfach die Geduld angesichts der Schwierigkeiten, die sich bei Verhandlungsänderungen ergeben, an denen 28 Länder beteiligt sind. Das gilt vor allem für Gespräche zur Finanzreform, da in vielen dieser Länder derzeit keine systemrelevanten Banken beheimatet sind und es wahrscheinlich auch in Zukunft nicht sein werden. Doch die EU-Institutionen sind nicht gänzlich inaktiv. Die Europäische Kommission ersuchte eine hochrangig besetzte Gruppe unter dem Vorsitz des Chefs der finnischen Zentralbank, Erkki Liikanen, dieses Thema auf europäischer Ebene zu untersuchen. In ihrem im Oktober 2012 veröffentlichten Bericht kam die Gruppe hinsichtlich der Gefahren, Privatkunden- und Investmentgeschäft unter einem gesetzlichen Dach durchzuführen, zu ähnlichen Schlussfolgerungen wie die Vickers-Kommission und empfahl die Trennung der beiden Bereiche.