Výzkum je nekonečný proces a cíl jeho cesty nikdo nedokáže přesně předpovědět. Čím větší měrou jsou nečekané výsledky, přinášené laboratorním výzkumem, nutnou podmínkou dalších inovací, tím větší je tlak na přivedení tvorby vědomostí pod kontrolu, řízení výzkumu konkrétními směry a krocení vědecké zvídavosti. Zvídavost se ovšem nesmí omezovat přespříliš, nemá-li se vytratit schopnost vytvářet nové vědomosti. Toto dilema je jádrem mnoha politických debat obklopujících vědecký výzkum. Jistěže, ne vše, co podněcuje vědeckou zvídavost, je kontroverzní; většina vědeckého výzkumu vlastně kontroverzní není.
Forschung ist ein endloser Prozess und niemand kann genau vorhersagen, wohin die Reise geht. Je mehr diese unerwarteten, in Forschungslaboratorien erzielten Resultate zu einer Voraussetzung für weitere Innovationen werden, desto größer wird auch der Druck, die Produktion von Wissen unter Kontrolle zu bringen, die Forschung in spezielle Richtungen zu drängen und die wissenschaftliche Neugier zu zähmen. Zu stark darf die Neugier allerdings nicht beschränkt werden, um der Wissenschaft nicht die Fähigkeit zu nehmen, neues Wissen zu produzieren. Dieses Dilemma bildet den Kern vieler wissenschaftspolitischer Debatten rund um das Thema wissenschaftliche Forschung. Natürlich sind nicht alle Fragen, die wissenschaftliche Neugier erregen, umstritten; der größte Teil wissenschaftlicher Forschung ist es nicht.