Implicitní cena uhlíku požadovaná kapitálovými trhy však zatím pokrývá jen nabídkovou stranu: ropu, plyn, uhelná ložiska, rafinerie a dopravní infrastrukturu zajišťující přísun fosilních paliv do globální ekonomiky. Na poptávkové straně uhlí, ropy a plynu se bohužel podobný pokrok nekoná. Navzdory mnoha řečem o zeleném zotavení z šoku způsobeného COVID-19 nedokážou obrovské vládní stimulační programy většinou rozlišovat mezi zelenou a špinavou ekonomickou činností, a stabilizovaly tak globální ekonomiku na staré růstové dráze. Tyto intervence navíc vytvořily velkou spotřebitelskou poptávku v době, kdy se ekonomika zotavuje. Profily pohybu ukazují na obnovené využívání automobilů a letecké dopravy, přičemž energeticky náročné sektory, jako jsou výroba cementu, oceli, plastů a chemických látek, znovu živí poptávku po elektřině, plynu a uhlí.
Der von den Kapitalmärkten geforderte implizite CO2-Preis deckt jedoch bisher nur die Angebotsseite ab: Öl-, Gas- und Kohlefelder, Raffinerien sowie die Verkehrsinfrastruktur, über die fossile Brennstoffe in die Weltwirtschaft gelangen. Leider sind ähnliche Fortschritte auf der Nachfrageseite bei Kohle, Öl und Gas ausgeblieben. Obwohl viel von einer grünen Erholung („Recovery“) nach dem Covid-19-Schock die Rede ist, versäumten es die riesigen staatlichen Konjunkturprogramme weitgehend, zwischen grüner und umweltschädlicher Wirtschaftstätigkeit zu unterscheiden, wodurch sich die Weltwirtschaft auf dem alten fossilen Wachstumspfad stabilisierte. Darüber hinaus haben diese staatlichen Interventionen aufgrund der damit verbundenen wirtschaftlichen Erholung zu erheblicher Nachfrage auf der Verbrauchsseite geführt. Bewegungsprofile deuten auf die verstärkte Nutzung von Autos und Flugzeugen hin, während energieintensive Branchen wie Zement, Stahl, Kunststoffe und Chemikalien erneut die Nachfrage nach Strom, Gas und Kohle anheizen.