A trh dluhopisů bude daleko nervóznější, což přinese vyšší úrokové platby, které schodek dále prohloubí. Kromě toho bychom se mohli dočkat také potenciálního snížení ratingu amerického vládního dluhu – z čehož vyplývá vidina ještě vyšších úrokových sazeb. Někteří lidé očekávali, že Paul Ryan, stoupající hvězda Republikánské strany, která se v příštím Kongresu stane předsedou rozpočtového výboru Sněmovny reprezentantů, bude představovat jakousi fiskálně zodpovědnou kotvu pro příští kolo amerických debat o schodku. V článku pro Financial Times Ryan počátkem listopadu naznačil: „Amerika dychtivě touží po dospělém rozhovoru o hrozbě dluhu.“ Dnes nicméně vše nasvědčuje tomu, že Ryan je v otázce fiskální politiky stejně dětinsky bezstarostný jako většina jeho republikánských kolegů od dob Ronalda Reagana. Bohužel zatím neexistují žádné známky, že demokratické vedení je na zralý rozhovor o fiskální konsolidaci připraveno. Lídři obou stran k tomu dospějí – ovšem až ve chvíli, kdy je k tomu s kopanci a křikem dovlečou finanční trhy.
Das bedeutet höhere Zinszahlungen und damit eine weitere Erhöhung des Defizits. Wir könnten es auch mit einer möglichen Herabstufung der US-Anleihen zu tun bekommen – und damit implizit mit der Aussicht auf noch höhere Zinssätze. Manche Menschen rechneten damit, dass Paul Ryan, der neue Star der Republikaner und künftiger Vorsitzender des Haushaltsauschusses im nächsten Kongress, eine haushaltspolitisch verantwortliche Rolle in der nächsten Runde der Defizitdebatte in den USA spielen wird. Anfang November schrieb Ryan in The Financial Times, dass „Amerika nach einer ernsthaften Debatte über die Bedrohung durch die Schulden strebt.” Allerdings deutet alles darauf hin, dass er Haushaltspolitik ebenso leichtsinnig betreibt, wie die meisten seiner republikanischen Kollegen seit Ronald Reagan. Leider gibt es noch keine Anzeichen dafür, dass die Führung der Demokraten für eine solche ernsthafte Auseinandersetzung über Haushaltskonsolidierung bereit ist. Die Führungen beider Parteien werden dorthin gelangen, aber erst, wenn sie – unter Protest – von den Finanzmärkten dort hingezerrt wurden.