Většina zdravotnických iniciativ v rozvojových zemích se soustřeďuje na ochranu proti infekcím, jež tyto společnosti postihují. Chorobnost a úmrtnost na nemoci, jako je malárie, tuberkulóza, schistosomóza či zápal plic a průjem u dětí jsou nepochybně dobrým důvodem pro tyto priority. Veřejnost, tisk ani financující agentury se už ale vesměs nezajímají o jinou stránku systému veřejného zdravotnictví v zemích s omezeným zdravotním potenciálem, totiž o infekci přímo na nemocniční půdě. Rozvojové země na provoz nemocnic svými omezenými prostředky rozhodně nešetří: ty v mnoha chudých zemích ročně spolknou až 50 procent rozpočtové částky určené pro zdravotní péči.
Die meisten Initiativen zur Unterstützung des öffentlichen Gesundheitswesens in Entwicklungsländern konzentrieren sich darauf, Infektionskrankheiten innerhalb von Gemeinschaften zu bekämpfen. Morbidität und Sterblichkeit aufgrund von Malaria, Tuberkulose, Bilharziose sowie Lungenentzündung im Kindesalter und Diarrhöe rechtfertigen solche Prioritäten sicherlich. Doch blieb ein weiterer Gesichtspunkt des öffentlichen Gesundheitswesens in Ländern mit eingeschränkten Ressourcen für die Gesundheitsfürsorge von der Öffentlichkeit, von den Medien und von Entwicklungshilfe-Organisationen weitgehend unbeachtet: Infektionen, die in Krankenhäusern übertragen werden. Entwicklungsländer verschwenden ihre begrenzten Geldmittel für Krankenhäuser, die in vielen armen Ländern mehr als 50% des Gesundheitsbudgets verschlingen.