Realizací razantní, avšak pružné agendy pro domácí rozvoj, jíž budou napomáhat mezinárodní kooperace a pravidla zaručující rozvojovým zemím náležitý „politický prostor“, můžeme globální příjmovou nerovnost snížit. Budeme-li se mít před touto propastí na pozoru, můžeme poskočit k lepší a vstřícnější formě globalizace. Nepodceňujme sílu sousedů PRINCETON – V otázce, zda Sýrie přistoupí na plán příměří bývalého generálního tajemníka Organizace spojených národů Kofiho Annana, panoval minulý týden všeobecný názor, že bude záležet na Rusku. Vraceli jsme se k politice studené války, kdy Západ nebyl ochoten použít sílu a Rusko bylo ochotno pokračovat ve vyzbrojování a podpoře svého chráněnce. Rusko tedy drželo trumf: mohlo se samo rozhodnout, jak velký tlak je připraveno vyvinout na syrského prezidenta Bašára Asada, aby na zmíněný plán přistoupil.
Indem wir eine aggressive, aber flexible Agenda zur inländischen Entwicklung verfolgen – erleichtert durch internationale Kooperation und Regeln, die ausreichend „politischen Spielraum“ für die Entwicklungsländer gewährleisten –, können wir das weltweite Einkommensgefälle verringern. Wenn wir dieses Gefälle beachten, könnte uns der Sprung hin zu einer besseren, allumfassenderen Form der Globalisierung gelingen. Vorsicht vor den Nachbarn PRINCETON – Letzte Woche war die allgemeine Ansicht dazu, ob sich Syrien an den Waffenstillstandsplan des ehemaligen UN-Generalsekretärs Kofi Annan halten würde, dass dies in der Hand von Russland läge. Wir fühlten uns an die Politik des Kalten Krieges erinnert, wo der Westen keine Gewalt anwenden wollte und Russland willens war, weiter aufzurüsten und seinen Verbündeten zu unterstützen. Also hielt Russland den Trumpf in der Hand: die Entscheidung, wieviel Druck das Land auf den syrischen Präsidenten Bashar al-Assad auszuüben bereit war, um seine Zustimmung zum Plan zu erwirken.