Nerozumné by byly škrty ve firemních daních, infrastrukturní výdaje a další opatření s odloženými účinky. Víc hodného doporučení je na daňových prázdninách či snížení daní z mezd, obratu a přidané hodnoty. Smyslem je povzbudit disponibilní kupní sílu v řádu dnů – nikoli měsíců – tím, že se vloží víc peněz do rukou domácností se středními a nízkými příjmy, které zpravidla utratí vyšší podíl svých příjmů. Právě to moudře učinily Spojené státy, Spojené království a řada dalších zemí během „Velké recese“ let 2008-09 (přestože mnoho ekonomů, včetně mne, by upřednostnilo ještě větší stimulační balíček). Zadruhé, přestože účinnost měnové politiky je po deseti letech nízkých, ba záporných úrokových sazeb snížená, přední centrální banky by měly ohlásit nové redukce sazeb a opatření na podporu likvidity. Když udeří strach, poptávka po penězích může vyletět.
Senkungen der Körperschaftsteuern, Infrastrukturausgaben und andere Maßnahmen mit verzögerten Auswirkungen sind nicht ratsam. Schon eher empfehlenswert sind Steuerbefreiungen oder Senkungen der Lohn-, Umsatz- und Mehrwertsteuern. Es geht darum, die verfügbare Kaufkraft nicht innerhalb von Monaten, sondern innerhalb von Tagen zu steigern, indem Haushalten mit mittlerem und niedrigem Einkommen, die tendenziell einen größeren Teil ihres Einkommens ausgeben, mehr Geld zur Verfügung gestellt wird. Genau das haben die Vereinigten Staaten, das Vereinigte Königreich und viele andere Länder vernünftigerweise während der „Großen Rezession” der Jahre 2008-2009 auch getan (obwohl zahlreiche Ökonomen, darunter auch ich, gerne ein noch umfassenderes Konjunkturbelebungspaket gesehen hätten). Zweitens sollten die großen Zentralbanken, selbst wenn die Wirksamkeit der Geldpolitik nach einem Jahrzehnt niedriger und sogar negativer Zinssätze nachgelassen hat, neue Zinssenkungen und die Bereitstellung von Liquidität ankündigen. Wenn Angst aufkommt, kann der Geldbedarf nach oben schießen.