A to může vyžadovat buďto zajištění konkurenceschopného směnného kurzu, nebo zajištění, aby měly některé průmyslové obory přednostní přístup k úvěrům – což v rámci svých pozoruhodně úspěšných rozvojových strategií učinily mnohé východoasijské země. U „dětských ekonomik“ existují přesvědčivé argumenty pro ochranu průmyslu. Liberalizace finančního trhu navíc může podkopat schopnost zemí naučit se další věc, která je pro rozvoj nezbytná: jak alokovat zdroje a řídit riziko. Také duševní vlastnictví může být dvousečná zbraň, pokud není správně koncipované a pokud na ně pohlížíme z perspektivy učení.
Und dies könne erfordern, dass man entweder dafür sorgt, dass der eigene Wechselkurs wettbewerbsfähig ist oder dass bestimmte Branchen einen privilegierten Zugriff auf Kredite erhalten – wie es eine Anzahl ostasiatischer Länder im Rahmen ihrer bemerkenswert erfolgreichen Entwicklungsstrategien getan haben. Es gibt überzeugende Argumente dafür, dass in den Kinderschuhen steckende Volkswirtschaften ihre Industrie schützen sollten. Zudem kann die Liberalisierung der Finanzmärkte die Fähigkeit von Ländern untergraben, eine Reihe anderer, für ihre Entwicklung unverzichtbarer Fertigkeiten zu erwerben: nämlich wie man Ressourcen zuweist und Risiken steuert. Genauso kann das geistige Eigentum, wenn nicht ordentlich konzipiert, aus Lernperspektive betrachtet ein zweischneidiges Schwert sein.