Zástupci těchto průmyslových odvětví se již naučili, že zaměří-li diskusi na nejistoty ve vědeckých poznatcích (a na potřebu dalšího výzkumu), lze se vyhnout debatě o veřejné politice. To může po celá léta odsouvat výdaje potřebné k ochraně zdraví lidí a životního prostředí. Dnes vede nejznámější (a pravděpodobně i nejlépe financovanou) kampaň za výrobu vědeckých pochybností průmysl fosilních paliv ve snaze napadnout činnost vědců v otázkách souvisejících se změnami klimatu. Když jsou konfrontováni se zdrcujícím celosvětovým vědeckým konsensem ohledně podílu lidské činnosti na globálním oteplování v průběhu uplynulého století, sledují průmysl a jeho političtí spojenci „tabákovou cestu“. Důkazy o tom vyplavaly na povrch v roce 2002, kdy Frank Luntz, přední republikánský politický konzultant, zaslal svým klientům strategické memorandum. Luntz v něm tvrdil: „ Vědecká debata zůstává otevřená.
In diesen Branchen hat man begriffen, dass man durch die Betonung der wissenschaftlichen Unsicherheit (und der Notwendigkeit weiterer Forschung) eine Diskussion über politische Entscheidungen vermeiden kann. Damit können Ausgaben für den Gesundheits- und Umweltschutz um Jahre hinausgezögert werden. Die bekannteste (und wohl auch höchst dotierte) Kampagne zur Erzeugung wissenschaftlicher Unsicherheit wird heute von den Herstellern fossiler Brennstoffe betrieben, um die wissenschaftlichen Arbeiten im Zusammenhang mit dem Klimawandel in Frage zu stellen. Konfrontiert man Industrie und deren Verbündete in der Politik mit der Tatsache, dass sich die Wissenschaft weltweit über den Beitrag menschlicher Aktivitäten zum Klimawandel in den letzten hundert Jahren einig ist, gehen sie den gleichen Weg wie die Tabakindustrie. Den Beweis dafür lieferte Frank Luntz, führender republikanischer Politikberater, der seinen Klienten im Jahr 2002 eine Mitteilung über das strategische Vorgehen zukommen ließ. Darin schreibt Luntz: „ Die wissenschaftliche Diskussion ist noch nicht entschieden .