Někteří začali zrním krmit kuřata nebo ovce a sledovali, jestli se dostaví nějaké neblahé vedlejší účinky. Celé týdny se nic nestalo. Někteří tedy pšenici předložili starým dědečkům a babičkám, nikdo z nich ovšem okamžitě nezemřel. Zdá se, že tehdy začala většina zemědělců krmit pšenicí svá hospodářská zvířata a sami ji jíst. Dětem se prý růžový chléb líbil. Přibližně po půl roce ale přece jen začalo být zle. Nemocnice byly přeplněny lidmi, kteří vykazovali symptomy poškození centrální nervové soustavy. Zpočátku lékaři neměli tušení, co je příčinou.
Einige fingen an, das Korn an ihre Hühner oder Schafe zu verfüttern und achteten darauf, ob sie irgendwelche nachteiligen Nebenwirkungen ausmachen könnten. Wochenlang passierte nicht. Schließlich fingen einige an, das Korn ihren alten Großvätern oder Großmüttern zu essen zu geben, die ebenfalls nicht sofort tot umfielen. Zu diesem Zeitpunkt, so die Vermutung, begannen die meisten Bauern, ihre Herden mit dem Korn zu füttern und es selbst zu essen. Die Kinder mochten das pinkfarbene Brot angeblich. Doch ungefähr innerhalb eines halben Jahres passierten die ersten schlimmen Dinge. Die Krankenhäuser waren überfüllt mit Patienten, die Symptome von Schäden am zentralen Nervensystem aufwiesen. Zunächst konnten sich die Ärzte keinen Grund erklären.