Namísto toho Kreml bez zřejmého důvodu přivedl do nebezpečí těžce vydobyté dobré vztahy s USA. Není žádným tajemstvím, že rustí diplomaté a vojenstí vůdci nebyli spokojeni s Putinovým rozhodnutím přiklonit se k Západu, když začala válka proti teroru. Jak ministerstvo zahraničí, tak ministerstvo obrany chtělo protahovat půtky nad americkým odstoupením od dohody ABM a nad rozsířením NATO. Obě byla hluboce zklamána, když Putin prohlásil, že si v těchto záležitostech nepřeje žádnou ,,hysterii``. Bez podpory těchto ministerstev ovsem Putin nemůže institucionalizovat směr své nové zahraniční politiky. Řečeno jinak, jeho snahu přeorientovat ruskou armádu tak, aby čelila nejpravděpodobnějsím hrozbám 21. století, maří nejvyssí místa. Ministr obrany Sergej Ivanov se ani nenamáhá skrývat své pochybnosti o potřebě takové nové orientace. ,,Podle mého názoru,`` nechal se slyset, ,,je ve spojitosti s hrozbou mezinárodního terorismu stále předčasné hovořit o konkrétním obsahu změn v obranných prioritách Ruska a o změnách funkcí a úloh jeho ozbrojených složek.`` S důrazem na svou skutečnou agendu dodává: ,,Není zapotřebí žádné radikální revize základních principů, jimiž se řídí fungování ozbrojených sil.`` Přesto je přílis snadné říct, že se odpor k Putinovu novému kurzu jednoduse odvíjí od lpění na stereotypech z dob studené války.
Stattdessen setzte der Kreml seine hart erarbeiteten, freundlichen Beziehungen zu den USA ohne ersichtlichen Grund aufs Spiel. Es ist kein Geheimnis, dass Russlands Diplomaten und führende Militärs mit Putins entschlossener Ausrichtung gen Westen, nachdem der Kampf gegen den Terror einsetzte, unzufrieden waren. Sowohl das Außen- als auch das Verteidigungsministerium wollten ausführlich über Amerikas Rücktritt vom ABM-Vertrag und die NATO-Erweiterung streiten. Sie waren furchtbar enttäuscht als Putin bekannt gab, dass er bezüglich dieser Themen keine ``Hysterie'' wünsche. Doch ohne die Unterstützung dieser beiden Ministerien kann Putin seinen neuen außenpolitischen Kurs nicht institutionalisieren. Anders ausgedrückt werden seine Bemühungen, das Militär neu darauf auszurichten sich den wahrscheinlichsten Bedrohungen des 21. Jahrhunderts zu stellen, auf höchster Ebene zunichte gemacht. Verteidigungsminister Sergei Ivanov hält es nicht einmal für nötig seine Skepsis gegenüber der Notwendigkeit einer solchen Neuorientierung zu verbergen. ``Meiner Ansicht nach'', so Ivanov, ``ist es noch zu früh sich über die genauen Inhalte der Veränderungen der russischen Verteidigungsprioritäten und zu den Funktionen und Aufgaben seines Militärs in Zusammenhang mit der Bedrohung durch internationalen Terrorismus zu äußern.'' Er unterstreicht seine wirklichen Vorstellungen, indem er hinzufügt, dass ``Keine radikale Überarbeitung der grundlegenden Prinzipien notwendig ist, nach denen der Einsatz der Streitkräfte geregelt ist.'' Dennoch ist es oberflächlich zu sagen, dass die Feindseligkeit gegenüber Putins neuem Kurs einfach vom Festhalten an den Stereotypen des Kalten Krieges herrührt.