Ve stížnosti bylo uvedeno, že stanovisko Parlamentu k této vÙci, vÏetnÙ prohlášení, že švédští rodilí mluvÏí p%edstavují pouze 5,6 % finské populace, není v souladu s finskou ústavou, která zajiš.uje rovnoprávnost obou jazyk7. StÙžovatel rovnÙž uvedl, že tato rovnost je zachovávána p%i vnitrostátních volbách ve Finsku a že v p%ípadÙ evropských voleb neexistoval d7vod k upuštÙní od této praxe. StÙžovatel žádal, aby Parlament podnikl kroky k nápravÙ tohoto nesprávného ú%edního postupu. VÝROČNÍ ZPRÁVA 2005 ROZHODNUTÍ PO PROVEDENÍ ŠETŘENÍ na základÙ jazyka, a dospÙl k názoru, že d7kazní b%emeno bylo na stranÙ Parlamentu, který mÙl prokázat, že jeho jazyková politika byla v tomto p%ípadÙ vhodná a p%imÙ%ená. Ve%ejný ochránce práv uvedl, že vysvÙtlení Parlamentu nebylo p%esvÙdÏivé, a navrhl smírné %ešení, v jehož rámci by Evropský parlament uznal jak nedostatky kampanÙ, tak i skuteÏnost, že podíl švédsky hovo%ících obyvatel Finska není relevantní pro status tohoto jazyka jako ú%edního jazyka EU a jeho status podle fi finské ústavy.
Er argumentierte, dass die Haltung des Parlaments in dieser Angelegenheit, einschließlich der Feststellung, dass schwedischsprachige Bürger nur 5,6 % der Bevölkerung Finnlands ausmachen, nicht im Einklang mit der finnischen Verfassung stehe, wonach beide Sprachen gleichberechtigt sind. Außerdem führte er an, dass diese Gleichberechtigung bei nationalen Wahlen in Finnland gewahrt werde und dass es keinen Grund gebe, bei europäischen Wahlen davon abzuweichen. Der Beschwerdeführer forderte, dass das JAHRESBERICHT 2005 Unter Berufung auf Artikel 21 der Charta der Grundrechte, der Diskriminierungen wegen der Sprache verbietet, war er der Ansicht, dass die Beweislast beim Parlament liegt und dieses nachweisen muss, dass seine Sprachenpolitik in diesem Falle angemessen und verhältnismäßig war. Der Bürger b e au W ragte hielt die Erklärung des Parlaments nicht für überzeugend und schlug eine einvernehmliche Lösung vor, die vorsah, dass das Parlament die Mängel der Kampagne wie auch die Tatsache anerkennt, dass der Anteil der finnischen Bevölkerung, der Schwedisch spricht, für den Status dieser Sprache als Amtssprache der EU bzw. für deren Status nach der finnischen Verfassung nicht relevant ist.