Toto snížení je však spíše výsledkem růstu světové populace než mírného poklesu skutečného počtu hladovějících lidí (z přibližně 980 milionů na dnešních 852 milionů). Cíl formulovaný slovy „snížit na polovinu“ má jen nepatrnou politickou přitažlivost, poněvadž nepřímo odsuzuje zbylou polovinu k životu na okraji společnosti, bezbrannou vůči nemocem a předčasným úmrtím. Naproti tomu brazilská strategie „nulového hladu“ ukázala, že přijetí absolutního cíle v podobě vymýcení hladu představuje silný nástroj k vyburcování vládních ministerstev k rozsáhlé koordinované akci a mobilizaci společnosti ke vskutku celonárodnímu úsilí o skoncování s jednou z největších nespravedlností naší doby. Jistě, uspokojit rostoucí světovou poptávku po potravinách a dosáhnout toho trvale udržitelnými způsoby bude stále složitější – i když zdaleka ne nemožné. Další potraviny je nutné vyprodukovat pomocí technologií nepoškozujících přírodní zdroje, které budou budoucí generace potřebovat k vlastní obživě, nezhoršujících klimatické změny, jež těžce doléhají na zemědělce, a neurychlujících rozpad jemného přediva venkovské společnosti.
Der Grund für diese Abnahme lag allerdings eher im Wachstum der Weltbevölkerung als im geringen Rückgang der tatsächlichen Anzahl hungernder Menschen (von etwa 980 Millionen auf heute 852 Millionen). Der politische Anspruch eines „Halbierungsziels“ ist gering, da dies die ausgeschlossene Hälfte zu einem Leben am Rande der Gesellschaft, zu Krankheit und zu frühzeitigem Tod verurteilt. Die brasilianische Null-Hunger-Strategie dagegen hat gezeigt, dass das absolute Ziel des Ausmerzens von Hunger ein mächtiges Mittel sein kann, die verschiedenen Regierungsbereiche zu weitreichendem, gemeinsamem Handeln zu bringen und die Gesellschaft zu einem wahrhaft nationalen Kraftakt zu mobilisieren, um eine der größten Ungerechtigkeiten unserer Zeit zu beenden. Sicherlich wird es immer schwieriger (wenn auch nicht annähernd unmöglich), den weltweiten Bedarf nach Nahrungsmitteln auf nachhaltige Weise zu decken. Es müssen zusätzliche Lebensmittel produziert werden, und dies mithilfe von Technologien, die die natürlichen Ressourcen nicht zerstören, die zukünftige Generationen zu ihrer eigenen Ernährung benötigen. Wir brauchen Methoden, die nicht zum Klimawandel und seinen negativen Auswirkungen auf die Bauern beitragen und die die Auflösung der empfindlichen Strukturen der ländlichen Gesellschaft nicht noch weiter beschleunigen.