To znamená, že někdo – manžel nebo tchyně – rozhodl neposlat mladou ženu do nemocnice a místo toho ji ponechat téměř týden v nelidském utrpení. Řešením není pouhé vybudování většího počtu nemocnic, ale i změna hluboce zakořeněné přezíravosti vůči ženám. Bohužel se situace v posledních 30 letech zhoršila, poněvadž afghánská odnož islámu v kombinaci s jeho odkazem strašlivé chudoby a válek se zde snoubí s již tak misogynní předislámskou tradicí. Úmrtnost matek je chmurným důsledkem této zapeklité situace. Právní systém, školy i sdělovací prostředky by mohly vyvolat změnu, ale žádný oficiální orgán nebere tento problém dostatečně vážně, aby zahájil účinné kroky. Stěžejní důvod je zoufale prostý: životy žen nemají hodnotu, a dokonce i ženy samy vnímají své utrpení jako cosi nevyhnutelného. Afghánistán potřebuje soudní vyšetření každého úmrtí a také zákony, podle nichž by bylo trestným činem odepírat přístup k lékařské pomoci – pokud je dostupná – ženám a dětem (nebo přesněji dětem a jejich dětem vzhledem k tomu, že se dívky často provdávají ve 14 letech). Obávám se, že vězení by pak byla plná tyranských manželů, a byť to nerada říkám, také mstivých tchyní.
Das bedeutet, dass irgendjemand – ein Ehemann oder eine Schwiegermutter – die Entscheidung getroffen hatte, die junge Frau nicht ins Krankenhaus zu schicken und sie stattdessen nahezu eine Woche unmenschlich leiden zu lassen. Die Lösung liegt nicht darin, einfach mehr Krankenhäuser zu bauen, sondern etwas an der tief verwurzelten Geringschätzung von Frauen zu ändern. Traurigerweise hat sich zudem die Situation in den vergangenen 30 Jahren verschlechtert, da Afghanistans besondere islamische Tradition zusammen mit seinem Erbe aus bitterer Armut und Krieg eine ohnehin frauenfeindliche vorislamische Tradition noch verschlimmern. Die Müttersterblichkeit ist eine unheilvolle Folge dieser komplexen Situation. Das Rechtssystem, Schulen und die Medien könnten für Veränderung sorgen, doch nimmt kein offizielles Gremium das Problem ernst genug, um effektive Schritte einzuleiten. Das Hauptproblem ist furchtbar einfach: Frauenleben werden nicht wertgeschätzt, und sogar Frauen selbst nehmen ihr Leid als unvermeidbar wahr. Was Afghanistan braucht, ist eine gerichtliche Untersuchung nach jedem Todesfall und Gesetze, die es zu einer Straftat machen, Frauen und Kindern (oder richtiger: Kindern und Kindern, da die Mädchen häufig im Alter von 14 Jahren verheiratet werden) den Zugang zu ärztlicher Hilfe zu verweigern, wenn diese verfügbar wäre. Die Gefängnisse wären, so fürchte ich, voll von misshandelnden Männern und, wie ich bedauerlicherweise sagen muss, rachsüchtigen Schwiegermüttern.