Harmonii prostředí jak po stavební, tak po společenské stránce narušily prvky modernity – brutální, nekonečné betonové bloky, přehlížení, estetická devastace, rozdělující urbanismus, oddělující komunity podle třídy, víry nebo majetku. Totéž se dělo ve společnosti. Stejně jako se změnila podoba prostředí po stavební stránce, začaly se měnit i způsoby života a pocity sounáležitosti s komunitou. Místo základu pro vzájemnost a sounáležitost se architektura stala způsobem pro odlišení a komunity se začaly vzdalovat principům, které je dříve sjednocovaly. Začala se ztrácet duše místa, které dříve vytvářelo společnou existenci. Samozřejmě příčin, vedoucích k válce v Sýrii, bylo mnoho. Neměli bychom ale podceňovat podíl, který na tom měla tvorba městských zón a pomatená, nelidská architektura, která přispěla ke ztrátě identity a sebeúcty, která živí sektářské rozdělování a nenávist.
Die Harmonie des baulichen Umfelds und des gesellschaftlichen Umfelds wurde von den Elementen der Moderne zertrampelt -- von rohen, unfertigen Betonblöcken, Vernachlässigung, ästhetischer Verwüstung, einer Teilung der Menschen in der Stadt nach Klasse, Glauben oder Vermögen. Gleichzeitig passierte dasselbe in der Gemeinschaft. Sowie sich die Form der Bebauung veränderte, begannen sich auch der Lebenstil und das Zugehörigkeitsgefühl der Menschen langsam zu verändern. Stand die Architektur zuvor für Zusammensein und Zugehörigkeit, so wurde sie nun eine Form der Abgrenzung, und die Gemeinschaften begannen, sich von dem zu entfernen, was sie einst vereinte, und von der Seele des Ortes, der einst ihre Koexistenz verkörperte. Der Krieg in Syrien hat viele Gründe, aber wir sollten nicht unterschätzen, wie der Aufbau der Stadt und fehlgeleitete, unmenschliche Architektur die Polarisierung der Glaubensrichtungen und Hass genährt haben, indem sie zum Verlust von Identität und Selbstachtung beitrugen.