Vědečtí pracovníci používají ke zjištění dřívějších klimatických podmínek překvapivé zdroje. Například se provrtávají povrchem ledovců na pólech až ke skalnímu podloží, a tím získávají válce ledu, které jsou známé jako jádro ledovce. V Antarktidě tým evropských výzkumných pracovníků nedávno získal jádro ledovce z hloubky větší než 3 km, které nebylo dotčeno světlem po více než 900 000 let (')! Fyzikální vlastnosti ledu a vzduchu obsaženého v malých vzduchových bublinkách vědeckým pracovníkům poukazují na klima a atmosféru tehdejší doby. Jiné zdroje, které poskytují vodítka o minulosti, jsou letokruhy stromů a korálů z dob starověku, nebo krápníky a starý pyl, semínka či listí. Na základě těchto studií již víme, že doba ledová se střídala s teplejšími obdobími a že teploty na Zemi se pohybovaly v rozmezí 9 a 22 °C (nynější celosvětový průměr teplot je 15 °C).
Die Wissenschaftler nutzen überraschend vielfältige Quellen, um herauszufinden, welche Bedingungen früher geherrscht haben. So bohren sie z. B. von der Oberfläche der Polkappen bis zum Felsuntergrund und ziehen zylinderförmige Eiskerne aus dem Eis. In der Antarktis entnahm ein europäisches Forscherteam kürzlich Eiskerne aus einer Tiefe von über 3 km, die mehr als 900 000 Jahre lang weder mit Licht noch mit Luft in Kontakt gekommen waren ()! Die physikalischen Eigenschaften des Eises und die in kleinen Bläschen eingeschlossene Luft geben den Forschern Aufschluss darüber, welches Klima zu der Zeit geherrscht hatte und wie die Atmosphäre beschaffen war. Weitere Quellen, die Rückschlüsse auf die Bedingungen in der Vergangenheit zulassen, sind die Ringe in Baumstämmen, Korallen und Stalagmiten sowie fossile Pollen, Samen und Blätter. Dank solcher Untersuchungen wissen wir, dass sich Eiszeiten mit wärmeren Perioden abgewechselt und die Temperaturen auf der Erde zwischen etwa 9 und 22 °C geschwankt haben (die Durchschnittstemperatur auf der Erde beträgt gegenwärtig 15 °C).