DEUTSCHE TELEKOM v. KOMISE poplatek, který soutěžitelé [žalobkyně] jí musí zaplatit za mezitímní služby“ (napadené rozhodnutí, bod 151 odůvodnění). Na základě takového výpočtu měsíčních cen Komise konstatuje, že rozdíl mezi cenami mezitímních služeb a maloobchodními cenami žalobkyně byl od roku 1998 do roku 2001 negativní (napadené rozhodnutí, bod 153 odůvodnění). S ohledem na toto zjištění není podle Komise nezbytné „určit, zda byl tento rozdíl dostatečný k pokrytí zvláštních navazujících nákladů [nesených] [žalobkyní] ve vztazích s jejími účastníky“ (napadené rozhodnutí, bod 153 odůvodnění). Naopak, jelikož od roku 2002 byl rozdíl pozitivní, Komise vypočítala „zvláštní náklady [na poskytování služeb účastníkům] nesené [žalobkyní], aby určila, zda toto pozitivní rozpětí [žalobkyni] postačovalo k pokrytí těchto zvláštních nákladů“ (napadené rozhodnutí, bod 154 odůvodnění).
„[z]usammen mit dem Bereitstellungsentgelt … das gesamte von den Wettbewerbern an [die Klägerin] zu entrichtende Vorleistungs-Einmalentgelt [darstellt]“ (Randnr. 151 der angefochtenen Entscheidung). Auf der Grundlage dieser Berechnung der monatlichen Preise stellt die Kommission fest, dass die Spannen zwischen den Vorleistungsentgelten und den Endkundenentgelten der Klägerin von 1998 bis 2001 negativ gewesen seien (Randnr. 153 der angefochtenen Entscheidung). Deshalb ist es nach Auffassung der Kommission nicht notwendig, „zu ermitteln, ob diese Spannen ausreichend waren, um die nachgeordneten Kosten der [Klägerin] für die Kundenbeziehung zu decken“ (Randnr. 153 der angefochtenen Entscheidung). Da die Spanne ab 2002 positiv war, hat die Kommission hingegen „die produktspezifischen Kosten der [Klägerin] [für die Erbringung der Endkundendienste] ermittelt …, um zu untersuchen, ob diese positive Spanne ausreicht, die produktspezifischen Kosten der [Klägerin] … abzudecken“ (Randnr. 154 der angefochtenen Entscheidung).