Hlavními body jednání G20 na příští schůzce by měly být zbývající dva úkoly – pakt růstu, opřený o reformovanou globální finanční soustavu. Mezinárodní měnový fond v roce 2010 odhadl, že koordinovaný přístup k makroekonomickým, obchodním a strukturálním politikám by mohl zvýšit celosvětové HDP o 5,5 %, vytvořit 25-50 milionů nových pracovních míst a vymanit 90 milionů lidí z chudoby. Dnes se však globální pakt růstu zdá ještě nutnější, vzhledem ke strukturálním problémům světového hospodářství a obrovským nevyváženostem mezi výrobou a spotřebou. Popisuje-li se největší finanční krize od 30. let 20. století jako symptom ještě většího problému, může to znít podivně. Jenže když se historici poohlédnou za vlnou globalizace po roce 1990, která do světové ekonomiky vtáhla dvě miliardy nových producentů, povšimnou si kolem roku 2010 určitého obratu. Poprvé za posledních 150 let je průmyslová výroba, celková produkce, export, obchod a investice Západu (Ameriky a Evropské unie) nižší než ve zbytku světa. Ostatně někdy v první půli příštího desetiletí bude asijský spotřebitelský trh oproti americkému dvojnásobný. Dnes však Západ a Asie zůstávají ve vzájemné závislosti.
Die beiden anderen – ein Wachstumspakt, abgestützt durch ein reformiertes globales Finanzsystem – sollten jetzt die Hauttagespunkte auf der nächsten Sitzung der G20 sein. Der Internationale Währungsfonds schätzte 2010, dass ein koordinierter Ansatz in der gesamtwirtschaftlichen Politik, der Handelspolitik und der Strukturpolitik ein um 5,5% höheres weltweites BIP herbeiführen, 25-50 Millionen zusätzliche Arbeitsplätze schaffen und 90 Millionen Menschen aus der Armut holen könnte. Heute erscheint ein globaler Wachstumspakt angesichts der Strukturprobleme der Weltwirtschaft und der riesigen Ungleichgewichte zwischen Produktion und Konsum sogar noch unverzichtbarer. Es mag seltsam erscheinen, die größte Finanzkrise seit den 1930er Jahren als Symptom eines größeren Problems zu beschreiben. Doch wenn die Historiker irgendwann einmal die nach 1990 einsetzende Globalisierungswelle – mit der zwei Milliarden neue Produzenten in die Weltwirtschaft kamen – betrachten, werden sie etwa um das Jahr 2010 herum einen Wendepunkt erkennen. Erstmals seit 150 Jahren wurde im Westen (in Amerika und der Europäischen Union) weniger hergestellt, produziert, exportiert, gehandelt und investiert als in der übrigen Welt. Anfang bis Mitte der 2020er Jahre wird der asiatische Konsumgütermarkt doppelt so groß sein wie der US-Markt. Heute freilich sind der Westen und Asien noch immer voneinander abhängig.