Dalsím nezanedbatelným faktorem je to, že státní kolumbijská armáda prosla v posledních letech zásadní restrukturalizací a reorganizací. Modernizaci armády usnadnilo nejen to, že v křesle ministra obrany seděli v posledních letech reformně orientovaní lidé, ale i lepsící se finanční situace země a vojenská pomoc Spojených států pod hlavičkou ,,Plánu Colombia``. Díky tomuto pokroku přisly FARC o svou přesilovou taktickou pozici, kterou si vybojovaly za vlády Pastranova předchůdce Ernesta Sampera, kdy doslo nejen k vážným vojenským překážkám, ale i únosům stovek vojáků a vedoucích činitelů. FARC, které se začaly přeměňovat z horských guerill v seriózní armádu, se musely vrátit zpět k partyzánskému způsobu boje. Díky obnovení kolumbijského vojenského letectva, rostoucímu počtu profesionálních vojáků a technickému pokroku armády v oblasti komunikací a mobilizačních systémů se Revoluční ozbrojené síly Kolumbie musely stáhnout do defenzívy. Vedle domácích iniciativ doslo k zásadní změně také na mezinárodním poli, neboť události z 11. září s sebou přinesly novou situaci, která se stavěla proti používání násilí jako politického nástroje. To je důležité, neboť Kolumbie figuruje na černé listině amerického ministerstva zahraničí jako země s druhým největsím počtem teroristických organizací. (Na prvním místě jsou Palestinci se sesti takovými skupinami.)
Ein weiterer Faktor, der dazu beitrug ist die Tatsache, dass die kolumbianischen Streitkräfte in den letzten Jahren gründlich neu organisiert und umstrukturiert wurden. Diese Modernisierung ist nicht nur auf eine Reihe von reformorientierten Verteidigungsministern zurückzuführen, sondern auch auf die verbesserte finanzielle Situation des Landes und die militärische Unterstützung Amerikas im Rahmen des "Plan Colombia". Diese Verbesserungen führten zu einer Umkehr der überlegenen taktischen Position, die die FARC unter der Regierung von Pastramas Vorgänger, Ernesto Samper, aufbauen konnte und die ernsthafte militärische Rückschläge und die Entführung von Hunderten von Soldaten und anderen öffentlichen Vertretern zur Folge hatte. Die FARC, die bereits damit begonnen hatte sich von einer Truppe Guerillas in eine reguläre Armee zu wandeln, wurde gezwungen auf den Guerillakrieg zurückgreifen. Durch die Erneuerung der kolumbianischen Luftwaffe und der Marine-Infanterie, einer gestiegenen Zahl von Berufssoldaten und der Verbesserung der Kommunikations- und Mobilisierungssysteme, sah sich die FARC zunehmend in die Defensive gedrängt. Zusammen mit diesen Maßnahmen im Inland änderte sich auch das internationale Klima, weil die Geschehnisse des 11.September eine völlig neue Situation schufen, in der der Einsatz von Gewalt als politisches Werkzeug abgelehnt wurde. Das ist an dieser Stelle von Bedeutung, weil Kolumbien auf der schwarzen Liste des US-Außenministeriums die zweitgrößte Anzahl terroristischer Vereinigungen beherbergt. (Die Palästinenser stehen mit sechs solcher Gruppen an erster Stelle.)