Největší pokles zaznamenal jihokorejský won, který se od počátku roku do počátku února propadl o 3% (byť k tomu došlo po dlouhém vzestupném trendu). Indická a indonéská měna odolávají bouři docela dobře, avšak obě loni výrazně ztratily. Indická rupie zatížená chronickým deficitem běžného účtu, tvrdošíjně vysokou inflací a prudkým poklesem růstu, ztratila do konce roku 2013 meziročně 11%. Paradoxně je Čína, na kterou se v současné době upírá největší pozornost, jedinou velkou rozvíjející se ekonomikou, jejíž měna vůči americkému dolaru v lednu mírně posílila. Vzhledem k obrovským úkolům, před nimiž Čína stojí – od vyvážení růstového modelu až po vyřešení úvěrové a realitní bubliny –, je to pozoruhodné. Čínští představitelé jsou odhodlaní zpřísnit měnovou politiku a zavést regulační opatření, aby omezili dluhovou dynamiku, což bude zákonitě znamenat obětování krátkodobého hospodářského růstu v zájmu navrácení růstu na stabilní trajektorii. Trhy se evidentně domnívají, že čínské úřady na tento úkol stačí. Turecko, jehož obrovský růstový potenciál hatí velké nerovnováhy, takové štěstí nemá. Turecká lira se ocitla na pranýři – oproti euru klesla v lednu o 7% a od poloviny loňského roku o 24%.
Der südkoreanische Won verzeichnete mit einem Verlust von drei Prozent von Jahresbeginn bis Anfang Februar den stärksten Rückgang (dies jedoch im Gefolge eines ausgedehnten Aufwärtstrends). Die indische und die indonesische Währung haben den Sturm gut überstanden, allerdings hatten beide im letzten Jahr einen starken Verfall zu verzeichnen. Die von einem chronischen Leistungsbilanzdefizit, hartnäckig hoher Inflation und einer drastischen Verlangsamung des Wachstums belastete indische Rupie verlor im Jahresvergleich bis Ende 2013 11 Prozent. Paradoxerweise ist China, das derzeit am stärksten im Fokus steht, die einzige wichtige Schwellenökonomie, deren Währung gegenüber dem US-Dollar im Januar leicht anstieg. Das ist bemerkenswert angesichts der enormen Herausforderungen, vor denen China steht – von der Neuausrichtung seines Wachstumsmodells bis zur Bewältigung der Kredit- und Immobilienblasen. Die chinesischen Verantwortlichen sind im Begriff die Geldpolitik zu straffen und regulatorische Maßnahmen zur Eindämmung der Schuldendynamik zu ergreifen. Damit opfert man das kurzfristige Wirtschaftswachstum, um das Wachstum insgesamt wieder auf eine stabile Grundlage zu stellen. Offensichtlich ist man auf den Märkten der Ansicht, dass die Behörden dieser Aufgabe gewachsen sind. So viel Glück hat die Türkei nicht, ein Land, dessen enormes Wachstumspotenzial durch große Ungleichgewichte beeinträchtigt wird. Die türkische Lira steht dabei am Pranger und ist zwischen Mitte letzten Jahres und Januar gegenüber dem Euro um über 7 Prozent gefallen.