Trh nebonitních hypoték se zdá příliš malý na to, aby způsobil takto široce založenou změnu v rizikových preferencích. Přesvědčivějším vysvětlením je, že současná krize s neznámým rozsahem a dosahem natolik zahalila ekonomickou krajinu do mlhy, že – abych tak řekl – přikovala účastníky trhu k jejich dráze, dokud se situace nevyjasní. Právě to je zásadní ponaučení, které přináší významná nová kniha Imperfect Knowledge Economics (Ekonomika nedokonalosti znalostí) s podtitulem Směnné kurzy a riziko od Romana Frydmana a Michaela Goldberga. Klíčem k porozumění finančním trhům, obzvlášť když jsou neustálené, jak tomu bylo v posledních týdnech, není změna preferencí, ale přirozená nedokonalost znalostí a změna očekávání ohledně budoucího směřování fundamentálních makroekonomických ukazatelů. Jaké recepty z tohoto přístupu opřeného o „nedokonalost znalostí“ vyplývají pro tvorbu politik za současné krize? Ten pro centrální bankéře nejvýznamnější říká, že by měli snížit úrokové sazby – a to rychle –, aby účastníky trhu ubezpečili, že nedovolí, aby pozdvižení na finančních trzích postihlo reálnou ekonomiku. Soudě podle nedávné obrátky jeho politiky, Federální rezervní systém USA vystupuje, jako by byl pozdním konvertitou k hypotéze nedokonalosti znalostí. Fed pod vedením Bena Bernankeho, bývalého předního akademického ekonoma, se nejprve nechal chytit do pasti a přivíral oči nad širšími důsledky krize nebonitních hypoték.
Der Subprime-Markt erscheint zu klein, um eine Veränderung der Risikobereitschaft auf so breiter Basis hervorzurufen. Eine überzeugendere Erklärung ist, dass die aktuelle Krise mit ihren unbekannten Dimensionen und Ausmaßen die wirtschaftliche Landschaft derart vernebelt hat, dass die Marktteilnehmer sozusagen auf ihren Stellungen verharren, bis sich der Nebel lichtet. Dies ist die grundlegende These eines hervorragenden neuen Buches von Roman Frydman und Michael Goldberg: Imperfect Knowledge Economics: Exchange Rates and Risk. Der Schlüssel zum Verständnis der Finanzmärkte, insbesondere wenn sie so unbeständig sind wie in den letzten Wochen, ist keine Änderung der Präferenzen, sondern eine inhärente Unvollkommenheit des Wissens sowie veränderte Erwartungen in Bezug auf die Zukunft der makroökonomischen Grundlagen. Welche finanzpolitischen Rezepte ergeben sich aus dem Ansatz des „unvollkommenen Wissens“ für die derzeitige Krise? Das für Zentralbanker wichtigste Rezept lautet, dass sie die Zinssätze senken sollten, und zwar schnell, um den Marktteilnehmern zu versichern, dass nicht zugelassen wird, dass der Wirbel auf den Finanzmärkten die reale Wirtschaft beeinflusst. Nach der jüngsten Umkehrung ihrer Politik zu urteilen, verhält sich die US-Notenbank so, als wäre sie ein Konvertit, der sich spät zur Hypothese des unvollkommenen Wissens bekannt hat. Unter Ben Bernanke, der zuvor als führender Wirtschaftswissenschaftler an Universitäten tätig war, tappte die US-Notenbank zunächst in die Falle, die Augen vor den weiter reichenden Folgen der Subprime-Hypothekenkrise zu verschließen.