Také spotřeba a kvalita života se musí zvýšit, ačkoliv znečištění ovzduší a nedostatek vody začínají být v mnoha oblastech Číny stále akutnější. V ekonomice, kde dluh explodoval na více než 200% HDP, není snadné postupně přibrzdit růst, a nezpůsobit přitom rozsáhlý krach ambiciózních investičních projektů. Dokonce i v Číně, kde má vláda hluboké kapsy, aby mohla utlumit pád, by jeden bankrot srovnatelný s pádem Lehman Brothers mohl vést k velké panice. Vzpomeňme si, jak obtížně se v tržně založených ekonomikách uskutečňuje měkké přistání. Nejednu recesi urychlily nebo zesílily cykly měnového utužování; bývalý šéf amerického Federálního rezervního systému Alan Greenspan dostal v 90. letech přídomek „maestro“, protože se mu podařilo zpomalit inflaci a současně udržet silný růst. Představa, že kontrolované zpřísňování měnové politiky je snazší v centrálněji plánované ekonomice, kde se politici musí spoléhat na daleko hlasitější tržní signály, je vysoce sporná. Kdyby měl člověk soudit podle oficiálních a tržních růstových předpovědí, pomyslel by si, že rizika jsou mírná. Čínské oficiální cílové tempo růstu činí 7,5%.
Der Konsum und die Lebensqualität müssen steigen, auch wenn in vielen Gegenden Chinas Luftverschmutzung und Wasserknappheit akuter werden. Aber in einer Volkswirtschaft, in der die Schulden auf mehr als 200% des BIP explodiert sind, ist es schwierig, das Wachstum schrittweise unter Kontrolle zu bekommen, ohne ein großflächiges Scheitern ehrgeiziger Investitionsprojekte auszulösen. Sogar in China, wo der Fall durch die tiefen Taschen der Regierung abgepolstert würde, könnte eine Pleite im Ausmaß derer von Lehman Brothers zu einer massiven Panik führen. Bedenken wir, wie schwierig in Marktwirtschaften eine weiche Landung ist. Durch Zyklen geldpolitischer Kontraktion wurden viele Rezessionen ausgelöst. Alan Greenspan, der ehemalige Vorsitzende der US-Notenbank Federal Reserve wurde in den 1990er Jahren zum „Meister“, weil er es schaffte, die Inflation zu verlangsamen und gleichzeitig ein starkes Wachstum aufrecht zu erhalten. Die Idee, eine kontrollierte Straffung sei in zentraler geplanten Volkswirtschaften, in denen sich Politiker auf viel lautstärkere Marktsignale verlassen müssen, einfacher, ist höchst fragwürdig. Betrachtet man offizielle Prognosen und Marktvorhersagen, sollte man annehmen, die Risiken seien moderat: Chinas offizielles Wachstumsziel liegt bei 7,5%.