Ať už evropské univerzity zvolí kteroukoli cestu, zachovat si osobitou totožnost tváří v tvář globálním změnám a reformám školství bude čím dál těžší. Vědci už nebudou uzavřeni ve svých věžích ze slonoviny, nýbrž budou svou práci vykonávat jako součást spletitých celosvětových sítí společně s aktéry na soukromých trzích. Profesury s definitivou, jež měly kdysi pro renomé školy zásadní význam, nahrazují učitelé na částečný úvazek, jimž chybí pevná vazba na daný ústav. V rodících se koncepcích univerzit, rozsáhle čerpajících z firemního světa, si „manažeři vzdělávání,“ kteří aplikují „osvědčené postupy“ (a jsou vždy připravení stěhovat se za dalším umístěním), zachovávají také jen ten nejpovrchnější smysl pro život a tradice daného ústavu. Studenti, považovaní za pouhé spotřebitele služby, jsou pobízeni, aby si sami rozhodovali o svých učitelích, osnovách i místech studia.
Für welchen Weg sich Europas Universitäten auch entscheiden: Angesichts globaler Veränderungen und Bildungsreformen wird es zunehmend schwierig werden, eine unverwechselbare Identität zu bewahren. Wissenschaftler sitzen nicht mehr in ihren Elfenbeintürmen, sondern arbeiten als Teil eines komplexen globalen Netzwerks an der Seite von Teilnehmern aus dem privaten Sektor. Auf Lebenszeit verbeamtete Professoren, einst von zentraler Bedeutung für das Leben und die Außenwahrnehmung einer Hochschule, werden durch Teilzeit-Dozenten ersetzt, die keine starke Verbundenheit mit ihrer Einrichtung haben. Im neu aufkommenden Konzept der Universitäten – das starke Bezüge zur Geschäftswelt aufweist – zollen „Bildungsmanager“, die „Erfolgsmethoden“ anwenden (und stets bereit sind, sich zu neuen Ufern aufzumachen) – dem Leben und den Traditionen der Einrichtung eher beiläufigen Respekt. Und Studenten, die als reine Nutzer einer Dienstleistung betrachtet werden, sind aufgefordert aus dem Angebot an Dozenten, Lehrplänen und Studienstandorten zu wählen.