Tato enormní dotace pro americké daňové poplatníky je v mnoha ohledech největším programem zahraniční pomoci na světě. Je-li konkurenční postavení Spojených států tak slabé, jaké kouzlo drží dolar nahoře? Většina střízlivých analytiků již dlouho předpokládá trend setrvalého poklesu dolaru vůči měnám amerických obchodních partnerů, zejména v Asii a na rozvíjejících se trzích. Proč tedy větší změny nenastaly již dnes? První odpověď samozřejmě zní, že hodnota obchodně váženého dolaru poklesla – od svého maxima počátkem roku 2002 reálně o více než 15%. Americké deficity přesto od té doby nevymizely, ba naopak se ještě prohloubily. Skutečnou hnací sílu představují dva aspekty. Za prvé a především se americká vláda i spotřebitelé účastní nekonečných spotřebních orgií.
Diese enorme Subventionierung des amerikanischen Steuerzahlers ist in vieler Hinsicht das größte Auslandshilfeprogramm der Welt. Was für ein Zauber stützt den Dollar angesichts einer derart schwachen Wettbewerbsposition Amerikas? Die meisten nüchtern denkenden Analysten sagen schon lange einen stetigen Abwärtstrend des Dollars gegenüber den Währungen der amerikanischen Handelspartner insbesondere in Asien und den Schwellenländern voraus. Wieso also ist es nicht schon zu einer größeren Anpassung gekommen? Die erste Antwort hieraus lautet natürlich, dass der Handelswert des Dollars gefallen ist – und zwar um real mehr als 15% seit seinem Spitzenwert im Jahre 2002. Doch die US-Defizite haben sich seitdem fortgesetzt und sind sogar gestiegen. Dahinter stehen im Wesentlichen zwei Antriebskräfte. In erster Linie haben sich Amerikas Regierung und Verbraucher einem nicht enden wollenden Konsumrausch hingegeben.