Na druhou stranu, nabídkové šoky by měly mít podstatný pozitivní dopad. Přestože rozbor šoku cen ropy v letech 2014-2015 není tak přímočarý jako u předchozích dvou epizod, zdá se, že hnací síly se rovnoměrně rozdělují mezi faktory poptávky a nabídky. Zpomalující Čína, která svou rovnováhu posouvá k domácí spotřebě, jistě tlumí všechny globální komoditní ceny; ostatně také indexy kovů v roce 2015 strmě padaly. (Například ceny zlata, které na konci listopadu dosahovaly 1050 dolarů za unci, se výrazně vychýlily od svého maxima ve výši 1890 dolarů ze září 2011 a ceny mědi se od roku 2011 propadly téměř stejně.) Přinejmenším stejně velký význam ale mají nové zdroje nabídky ropy. Díky revoluci energie z břidlic se americká produkce ropy zvýšila z pěti milionů barelů denně v roce 2008 na 9,3 milionů barelů v roce 2015, což představuje nabídkový boom, který se stále drží, navzdory zhroucení cen. Trhy také ovlivňuje očekávání íránské ropné produkce po zrušení sankcí. Pokles cen ropy je v jistém rozsahu hra s nulovým součtem, kde producenti tratí a spotřebitelé získávají.
Erschütterungen beim Angebot allerdings sollten eigentlich deutliche positive Auswirkungen haben. Obwohl sich der Preisschock von 2014-2015 nicht so klar einordnen lässt wie die beiden früheren Episoden, scheint er in annähernd gleichem Umfang durch Nachfrage- und durch Angebotsfaktoren bedingt zu sein. Mit Sicherheit hat der Abschwung in China, das eine Neuorientierung in Richtung Binnenkonsum verfolgt, einen Rückgang bei allen weltweiten Rohstoffpreisen ausgelöst; auch die Metallindices sind 2015 steil zurückgegangen. (Der Goldpreis etwa lag mit 1.050 Dollar pro Unze Ende November deutlich unter dem Höchstwert von fast 1.890 Dollar im September 2011, und die Kupferpreise sind seit 2011 fast ebenso stark gesunken.) Neue Angebotsquellen für Öl waren jedoch mindestens genauso wichtig. Dank der Schieferölrevolution ist die US-Ölproduktion von fünf Millionen Barrel täglich in 2008 auf 9,3 Millionen Barrel im Jahr 2015 gestiegen – ein Angebotsboom, der bisher trotz des Zusammenbruchs der Preise weiter anhält. Erwartungen an einen Anstieg der iranischen Ölproduktion nach Ende der Sanktionen haben sich ebenfalls auf die Märkte ausgewirkt. Ein Rückgang der Ölpreise ist zu einem gewissen Grad ein Nullsummenspiel, bei dem die Produzenten verlieren und die Verbraucher gewinnen.