Jaderná zařízení umístěná u moře se za horkých podmínek s podobnými problémy nepotýkají, poněvadž voda v oceánech se neohřívá ani zdaleka tak rychle jako řeky či jezera. A protože navíc tyto reaktory využívají mořskou vodu, nezpůsobují nedostatek vody sladké. Jak ovšem ukázal případ japonských reaktorů, čelí pobřežní jaderné elektrárny ještě složitějším nástrahám. Když udeřilo cunami v Indickém oceánu, dalo se jádro reaktoru v Madrásu udržet v bezpečném odstaveném stavu, protože elektrické systémy byly duchaplně umístěné na výše postaveném místě než samotný reaktor. A na rozdíl od Fukušimy, jež dostala přímý zásah, se Madrás nacházel daleko od epicentra zemětřesení, které vyvolalo cunami. Hlavní dilema, jemuž jaderné elektrárny ve světě se stále větším nedostatkem vody čelí, spočívá ve faktu, že spotřebují spoustu vody, ale zároveň jsou vůči ní zranitelné. A několik desítek let poté, co předseda Americké agentury pro atomovou energii Lewis L. Strauss prohlásil, že jaderná energie se stane „tak levnou, že to nepůjde ani změřit“, je jaderný průmysl všude na světě stále odkázán na štědré státní dotace.
Kernkraftwerke am Meer haben bei heißem Wetter keine derartigen Probleme, weil sich das Meerwasser nicht annähernd so schnell erhitzt wie Flüsse und Seen. Und weil diese Kraftwerke Meerwasser nutzen, verursachen sie keinen Trinkwassermangel. Doch wie die japanischen Reaktoren gezeigt haben, sind küstennahe Kernkraftwerke größeren Gefahren ausgesetzt. Als der Tsunami im Indischen Ozean zuschlug, konnte die Sicherheit des Reaktorkerns in Madras im Abschaltzustand gewährleistet werden, weil die elektrischen Systeme intelligenterweise an einem höheren Standort installiert waren als das Kraftwerk selbst. Und anders als Fukushima, das direkt durch das Erdbeben betroffen wurde, war Madras weit genug weg vom Epizentrum des Bebens, das den Tsunami verursachte. Das zentrale Dilemma der Kernkraft in einer zunehmend unter Wassermangel leidenden Welt ist, dass sie Wasser verschwendet, zugleich jedoch gegenüber Wasser anfällig ist. Zudem lebt die Atomindustrie Jahrzehnte, nachdem Lewis L. Strauss, der Vorsitzende der amerikanischen Atomenergiebehörde, erklärte, Atomstrom würde „zu billig werden, um seinen Verbrauch zu messen“, noch immer von üppigen Subventionen.