Odměny udělované oportunistickým přeběhlíkům nejenže podkopávají stranický systém, ale zároveň oslabují samotné základy parlamentu tím, že znemožňují organizovanou opozici. Zákonitým důsledkem je pak apatie veřejnosti, která hraničí až s fatalismem. To je nebezpečné, poněvadž apatie na sebe nebere podobu rezignace na veřejný život, ale stále více nachází své vyjádření v sektářských a náboženských konfliktech. Mnohé tyto konflikty přitom pochopitelně přiživují samotní politici, když využívají kasty, sekty a náboženství - tedy nepolitické ideje - k zajišťování loajality voličů. Apatický vztah k demokracii je však přesně tím, co činí tolik obyčejných Indů náchylnými vůči jedovatým apelům. Tato náchylnost je nejzřetelnějším příznakem, že indický experiment s westminsterským modelem parlamentní demokracie nedokázal splnit naděje, které převažovaly před padesáti lety, kdy byla vyhlášena indická ústava. V té době byl parlament chápán jako nástroj k překonání rozporů mezi kastami, náboženskými směry a regiony.
Die Preise, mit denen opportunistische Überläufer dort ausgezeichnet werden, untergraben nicht nur das Parteiensystem, sondern schwächen das Parlament in seinen Grundlagen, weil organisierte Opposition unmöglich gemacht wird. Das unvermeidliche Resultat ist an Fatalismus grenzende Politikmüdigkeit. Das ist gefährlich, weil sich diese Teilnahmslosigkeit nicht in einem Rückzug aus dem öffentlichen Leben äußert, sondern zunehmend in sektiererischen und religiösen Konflikten ihren Ausdruck findet. Politiker benutzen Kasten, Sekten und Religion nicht politische Ideen -, um Wähler an sich zu binden und lösen so viele dieser Konflikte aus. Es ist jedoch die Teilnahmslosigkeit der Demokratie gegenüber, die viele gewöhnliche Inder anfällig für boshafte Appelle werden lässt. Diese Empfänglichkeit ist der deutlichste Hinweis, dass Indiens Experiment mit dem Westminster-Modell der parlamentarischen Demokratie den Hoffnungen, die vor fünfzig Jahren mit der Verkündung der Verfassung vorherrschten, nicht gerecht werden konnte. Damals wurde das Parlament als Mittel gesehen, um die Spaltungen durch Kaste, Religion und Region zu überbrücken.