Sílu ztratily multilaterální instituce, které sloužily jako pilíře německé zahraniční politiky po téměř půlstoletí: naděje Evropské unie na vytvoření společné zahraniční, bezpečnostní a obranné politiky jsou vážně ohroženy. Z americké perspektivy se flexibilní ad hoc koalice ochotných prokázaly jako prospěšnější než zavedená aliance NATO, v níž Německo vedlo boj za odmítnutí turecké žádosti o pomoc. Dokonce i OSN - instituce, kterou Schröder údajně bránil - ztratila kvůli kancléřově nezodpovědnosti vliv. Jádrem problému je ovšem zhoršení vztahů mezi Německem a Amerikou. Německo tu není jediným viníkem, neboť americká diplomacie ohledně Iráku byla často netaktní a bombastická. Nicméně poukazováním na chyby druhých nelze nikterak napomoci rehabilitaci německého postavení. Německo-americké vztahy utrpěly drtivou ránu, když Schröder podněcoval výrazně pacifistické nálady ve své zemi.
Multilaterale Institutionen, die beinahe ein halbes Jahrhundert als Säulen der deutschen Außenpolitik galten, wurden geschwächt: Die Hoffnungen der Europäischen Union auf eine gemeinsame Außen-, Sicherheits- und Verteidigungspolitik wurden ernsthaft gefährdet. Aus Sicht der Amerikaner haben sich flexible ad-hoc- Koalitionen der Willigen als brauchbarer erwiesen, als die etablierte NATO-Allianz, wo Deutschland an erster Stelle gegen die türkischen Unterstützungsansuchen kämpfte. Sogar die Vereinten Nationen - die Schröder angeblich verteidigen wollte - wurden durch seine fruchtlose Politik abgewertet. Am schwersten wiegt allerdings die Verschlechterung der deutsch-amerikanischen Beziehungen. Deutschland ist hier beileibe nicht der Alleinschuldige, denn die amerikanische Irak-Diplomatie war vielfach plump und bombastisch. Aber durch den Hinweis auf die Fehler des Anderen wird die deutsche Reputation auch nicht wiederhergestellt. Die deutsch-amerikanischen Beziehungen erlitten einen verheerenden Schlag, als Schröder die überwältigende pazifistische Gesinnung im Lande schürte.