Případ získal na významu tím, že přilil olej do ohně vášnivých veřejných diskusí o postavení uprchlíků a zahraničních občanů, které v současnosti probíhají nejen v Itálii, ale po celé Evropě. Někteří Italové reagovali násilně; někteří italští a rumunští politici se pak v dychtivé snaze nabídnout rychlá a tvrdá řešení dopustili skandálních prohlášení, v nichž se ozývaly xenofobní a totalitní slogany minulosti. Není bez ironie, že jsme dnes svědky jakéhosi groteskního protipólu „národní hrdosti“, kterou vídáme v případech, kdy si stát přisvojí kulturní a sportovní hvězdy a vydává je za součást společného dědictví. Ačkoliv byla vražda individuálním zločinem, řešit tragédii zločinu opatřeními, která si berou na mušku celou minoritu, je nezodpovědné a bude to mít vážné morální a společenské důsledky nejen pro nespravedlivě potrestané, ale i pro ty, kdo je potrestali.
Der Fall erlangte Brisanz, weil er die heftigen, momentan nicht nur in Italien, sondern in ganz Europa geführten öffentlichen Debatten über den Status von Flüchtlingen und legalen Ausländern weiter anheizt. Manche Italiener reagierten mit Gewalt. Einige italienische und rumänische Politiker, erpicht darauf, mit raschen und rigorosen Lösungen aufzuwarten, gaben skandalöse Stellungnahmen ab, die an die fremdenfeindlichen und totalitären Slogans der Vergangenheit erinnerten. Nicht ohne Ironie nehmen wir eine Art grotesker Umkehr jenes „Nationalstolzes“ wahr, den wir erlebten, als uns vom Staat vereinnahmte Stars aus Kultur und Sport als Teil des kollektiven Nationalerbes präsentiert wurden. Da es sich bei diesem Mord um ein Einzelverbrechen handelt, ist es unverantwortlich, die Tragödie noch durch Maßnahmen zu verschlimmern, die eine ganze Minderheit ins Visier nehmen und die auch schwer wiegende moralische und soziale Konsequenzen, nicht nur für die ungerecht Bestraften, sondern auch für die Bestrafenden haben werden.