Současný propad trvá už čtvrtý rok a ceny neropných komodit (v poměru k vývozním cenám průmyslového zboží) prozatím klesly asi o 25 %. Vzestupy komoditních cen se obvykle spojují se stoupajícími příjmy, pevnějšími fiskálními pozicemi, zhodnocujícími měnami, klesajícími výpůjčními náklady a kapitálovými přílivy. Během poklesů se tyto trendy obracejí. Když před čtyřmi lety začalo současné snížení, ekonomická aktivita mnoha vývozců komodit výrazně zpomalila, jejich měny po téměř deseti letech relativní stability sklouzly, rozšířila se rozpětí úrokových sazeb a vyschly kapitálové přílivy. Míra bolestivosti propadu, jak se ukazuje, závisí převážně na tom, jak se vlády a jednotlivci chovají během prosperity. Pokud zlepšení svých směnných relací považují za permanentní, což je náhled, který s růstem cen získává na síle, nárůsty spotřeby a investic obvykle překonají vzestupy příjmů, takže roste veřejné i soukromé zadlužení. Hrozí riziko, že když se horská dráha řítí z kopce, trhy v důsledku dluhové krize vykolejí. Není náhodou, že poslední zhroucení komoditních cen, které se táhlo od konce 70. let do roku 1992, kolidovalo s více než desítkou krizí suverénních dluhů v rozvojovém světě.
Der aktuelle Abschwung befindet sich nun in seinem vierten Jahr, und die Rohstoffpreise ohne Berücksichtigung des Ölpreises sind seitdem (relativ zu den Preisen für Produktionsgüter) um etwa 25% gefallen. Booms bei den Rohstoffpreisen gehen normalerweise mit steigenden Einkommen, besserer Haushaltslage, aufwertenden Währungen, abnehmenden Kreditkosten und stärkeren Kapitalzuflüssen einher. Während der Abschwünge kehren sich diese Trends um. In der Tat hat sich seit dem Beginn des aktuellen Einbruchs vor vier Jahren die wirtschaftliche Aktivität vieler Rohstoffexporteure deutlich verlangsamt. Ihre Währungen wurden nach fast einem Jahrzehnt relativer Stabilität abgewertet, die Zins-Spreads sind größer geworden und die Kapitalzuflüsse versiegt. Wie schmerzhaft der Abschwung tatsächlich wird, hängt größtenteils davon ab, wie sich Regierungen und Einzelpersonen während des Booms verhalten. Wenn sie die Verbesserungen ihrer Handelsbedingungen als dauerhaft betrachten – eine Sichtweise, die bei steigenden Preisen an Beliebtheit gewinnt – sind die Steigerungen des Konsums und der Investitionen oft höher als die Einkommenszuwächse, was zu stärkerer öffentlicher und privater Verschuldung führt. Das Risiko besteht nun darin, dass die Märkte dann bei fallenden Preisen durch eine Schuldenkrise aus der Bahn geworfen werden. Dass der letzte Zusammenbruch der Rohstoffpreise zwischen den späten 1970ern und 1992 mit mehr als zehn Jahren Schuldenkrise in den Industrieländern zusammenfiel, war kein Zufall.