Firma IBM dnes zaměstnává víc osob v Indii než v USA a německý Siemens má 12% ze svých 30 000 výzkumných a vývojových inženýrů v rozvíjející se Asii. Abychom si udělali obrázek o rychlosti této globální změny rovnováhy, považme, že v roce 1990 se více než 95% výzkumu a vývoje provádělo v rozvinutých zemích, zatímco o deset let později klesl podíl rozvinutých zemí na 76%. Na rozvíjejících se trzích dnes působí 40% všech výzkumných pracovníků. A jak nedávno zdůraznila zpráva UNESCO, má Čína – která dnes vynakládá na výzkum a vývoj přes 100 miliard dolarů ročně (neboli 2,5% HDP) – velmi blízko k tomu, aby co do počtu výzkumných pracovníků předstihla USA a Evropu. V roce 2010 studovalo 40% všech čínských vysokoškolských studentů přírodní vědy nebo strojírenství, což je oproti USA téměř dvojnásobný podíl. Země s rozvíjejícími se trhy si v nadcházejícím desetiletí nejen ukrojí lví podíl z globálního růstu, ale stále více budou také zdrojem disruptivních a úsporných inovací. Geografie inovací podobně jako rozdělení bohatství mezi státy zaznamenají do roku 2020 obrovskou změnu rovnováhy.
IBM beschäftigt inzwischen mehr Mitarbeiter in Indien als in den USA, und von den 30.000 Forschungs- und Entwicklungstechnikern bei Siemens arbeiten 12% in den asiatischen Schwellenländern. Man kann sich das Tempo dieser globalen Umschichtung verdeutlichen, wenn man sich vergegenwärtigt, dass noch 1990 mehr als 95% aller Forschungs- und Entwicklungsarbeiten in den entwickelten Ländern stattfanden; ein Jahrzehnt später war der Anteil der entwickelten Länder auf 76% gefallen. Heute sitzen 40% der weltweiten Forscher in den Schwellenmärkten. Wie jüngst ein Bericht der UNESCO herausstellte, steht China, das inzwischen mehr als 100 Milliarden Dollar jährlich (2,5% vom BIP) für Forschung und Entwicklung ausgibt, kurz davor, bei der Forscherzahl sowohl die USA als auch Europa hinter sich zu lassen. Vierzig Prozent aller chinesischen Studenten waren 2010 in naturwissenschaftlichen und technischen Fächern eingeschrieben – das sind prozentuell mehr als doppelt so viele wie in den USA. Die Schwellenländer werden im kommenden Jahrzehnt nicht nur den Löwenanteil des weltweiten wirtschaftlichen Wachstums beanspruchen; sie werden zudem zunehmend zu einer Quelle disruptiver und sparsamer Innovation. Bis 2020 wird die geografische Verteilung der Innovation – zusätzlich zu der beim nationalen Reichtum – eine enorme Umschichtung erfahren haben.