Prokázalo se někdy, že snaha „otevřeně si promluvit o našich obavách“, což je ospravedlňující výraz pro bratříčkování se s lidmi podobnými Putinovi, přináší výsledky? Zřejmě nikoliv. Ačkoliv však Rusko od Putinova nástupu k moci v roce 2000 upadá, politika země by možná byla ještě horší, pokud by byl Putin ostrakizován. Americký bojkot nadcházejícího summitu by byl každopádně ruským vítězstvím, protože by uvrhl Západ do zmatku. Je však zapotřebí, aby tolerance ze strany Západu měla nějaké hranice, obzvláště ve vztahu k agendě summitu, která obsahuje témata jako energetická bezpečnost, boj s nemocemi, podpora vzdělání, protiterorismus a nešíření zbraní. Je Rusko v těchto oblastech důvěryhodným partnerem?
Hat sich nun die Rechtfertigung für den Umgang mit Putin und Konsorten, dieses „offen über unsere Bedenken sprechen“ auch als wirksam erwiesen? Das vielleicht nicht. Dennoch ist festzustellen, dass, obwohl Russland seit der Machtübernahme Putins im Jahr 2000 zurückfiel, Putins Politik womöglich schlimmer ausgefallen wäre, wenn man ihn ausgeschlossen hätte. Ein amerikanischer Boykott des bevorstehenden Gipfels wäre jedenfalls ein Triumph für Russland, weil damit der Westen in Irritationen gestürzt würde. Die Toleranz des Westens muss allerdings ihre Grenzen haben, vor allem angesichts der Tagesordnungspunkte des Gipfeltreffens, zu denen Energiesicherheit, Krankheitsbekämpfung, Bildungsförderung, Terrorbekämpfung und Nichtverbreitung gehören. Ist Russland in diesen Bereichen ein vertrauenswürdiger Partner?