Zapomněl jsem na svou ohleduplnost. „Tedy, Abede,“ řekl jsem, „myslím, že už před tou nehodou jste měl za sebou nějaké přestupky.“ „No,“ řekl, „jednou jsem jel 60 místo 40.“ A tak se 27 přestupků -- jízda na červenou, nepřiměřená rychlost, jízda ve špatném jízdním směru, a konečně, jízda dolů z kopce s nohou na plynu -- smrsklo na jediný. Tehdy jsem pochopil, že ať je realita jakkoliv krutá, lidská bytost ji převypráví tak, aby byla snesitelná. Pitomec je hrdinou. Viník se stává obětí. V té chvíli jsem pochopil, že se Abed nikdy neomluví. Abed a já jsme seděli u kávy.
Ich vergaß meine Diskretion. "Ehm, Abed", sagte ich, "Ich dachte, du hättest schon einige Probleme bezüglich des Fahrens vor dem Unfall gehabt." "Na ja", sagte er, "einmal bin ich 60 anstatt 40 gefahren." Und so wurden 27 Straftaten – Überfahren einer roten Ampel, Fahren mit extrem überhöhter Geschwindigkeit, Fahren auf der falschen Seite einer Absperrung und schließlich das Beschleunigen an diesem Hügel – auf eine einzige reduziert. Und dann verstand ich, dass egal, wie krass die Realität auch sein mag, der Mensch es sich zu einer Erzählung passend macht, welche schmackhaft ist. Die Ziege wird zum Helden. Der Täter wird zum Opfer. Da verstand ich, dass sich Abed niemals entschuldigen würde. Abed und ich saßen da mit unserem Kaffee.