Před vytvořením návrhu si Komise musí býtvědoma nových situací a problémů, kterénastaly v Evropě, a musí zvážit, zda budeprávní předpis EU nejlepším způsobem k jejich řešení. Proto je Komise v neustálémkontaktu se širokou škálou zájmových skupina se dvěma poradními orgány – Evropskýmhospodářským a sociálním výborem a Výborem regionů. Komise rovněž zjišťuje stanoviska vnitrostátních parlamentů a vlád. Příklady programů EU spravovaných Komisísahají od programů „Interreg“ a „URBAN“(vytváření přeshraničních partnerství meziregiony a obnova chátrajících městskýchčtvrtí) po program celoevropských studentských výměn „Erasmus“. Komise navrhne opatření na úrovni EU pouzetehdy, když dojde k závěru, že dotčený problém nelze vyřešit účinněji pomocí opatřenína vnitrostátní, regionální nebo místní úrovni. Této zásadě řešení problémů na nejnižšímožné úrovni se říká „zásada subsidiarity“. Komise vystupuje jako „strážkyně smluv“. Toznamená, že Komise je spolu se Soudnímdvorem odpovědná za zajištění řádnéhouplatňování zákonů EU ve všech členskýchstátech.
Bevor die Kommission Vorschläge unterbreitet,muss sie sich mit neuen Gegebenheiten und Problemen, die sich in Europa entwickeln, vertrautmachen und überlegen, ob diese am besten in EU-Vorschriften behandelt werden sollen. Aus diesem Grund ist die Kommission laufend in Kontakt miteinem breiten Spektrum an Interessengruppen undmit zwei beratenden Gremien – dem Europäischen Wirtschafts- und Sozialausschuss und dem Ausschuss der Regionen. Ferner holt sie Stellungnahmen von den nationalen Parlamenten und Regierungen ein. Die Beispiele für EU-Programme, die von der Kommission umgesetzt werden, reichen von „Interreg“und „Urban“ (zur Schaffung von grenzüberschreitenden Partnerschaften zwischen Regionen undzur Sanierung vernachlässigter Stadtviertel) biszum Programm „Erasmus“ zur Förderung des europaweiten Studentenaustauschs. Die Kommission schlägt nur dann Aktionen auf EU-Ebene vor, wenn sie der Ansicht ist, dass ein Problem dadurch wirksamer gelöst werden kannals durch nationale, regionale oder lokale Maßnahmen. Dieser Grundsatz, nach dem Angelegenheiten auf der niedrigsten möglichen Ebenebehandelt werden sollen, wird als „Subsidiaritätsprinzip“ bezeichnet. Die Kommission fungiert als „Hüterin der Verträge“. Das bedeutet, dass sie gemeinsam mit dem Gerichtshof über die ordnungsgemäße Anwendung des EU-Rechts in allen Mitgliedstaatenwacht.