Obecně vzato je třeba vytvořit rovnější podmínky. Není nic špatného na tom, když se zemím, které uplatňují ne zrovna solidní politiku, vnutí tržní disciplína, jenže poměr mezi rizikem a výtěžkem u půjčování a investování se už od periférie příliš vzdálil. Země, které mají nárok, by měly mít přístup k věřiteli poslední instance a mít zplnomocnění k tomu, aby mohly uskutečňovat kompenzační politiku. Například Brazílie je jasný příklad selhání trhů. Ačkoli maximální udržitelná reálná úroková sazba je 10 procent, brazilský dluh, nominálně vyjádřen v dolarech, vynáší 24,5 procenta.
Im breitesten Verständnis heißt das, wir müssen ein ausgeglicheneres Spielfeld schaffen. Es ist nicht falsch, von Ländern mit einer ungesunden Wirtschaftspolitik Marktdisziplin zu verlangen, doch hat sich dadurch das Kredit- und Investitionsrisiko zu sehr zu ungunsten der Peripherie verlagert. Länder, die sich dafür qualifizieren, sollten Zugang zu einem Kreditgeber der letzten Instanz bekommen, um eine antizyklische Wirtschaftspolitik betreiben zu können. Brasilien bietet, zum Beispiel, den eindeutigen Fall eines Marktversagens. Obwohl der größtmögliche Realzinssatz, den es bedienen könnte, bei 10 % liegt, bringen Brasiliens Dollarschulden 24.5 % Zinsen.