Pokřivující účinky daně z bohatství by ještě zhoršily obavy, že „dočasná“ srážka nebude jednorázovou daní. Vždyť většina dočasných daní přijde na oběd a zůstane na večeři. Obavy z dalších daní z bohatství by demotivovaly podnikatelského ducha a snížily míru úspor. Velmi náročné jsou navíc administrativní těžkosti při zavádění komplexní daně z bohatství, což vyvolává otázky ohledně spravedlivosti. Bylo by například mimořádně nesnadné určit tržní hodnotu rodinných podniků, ve středomořských zemích velmi rozšířených. Daní z bohatství, které se zaměřují na půdu a stavby, se některé z těchto obav zajisté netýkají a mimo anglosaské země se daně z nemovitostí využívají relativně málo. Zdanění nemovitého majetku teoreticky pokřivuje méně, přestože daně ze staveb pochopitelně mohou odrazovat od údržby a nové výstavby.
Die verzerrenden Auswirkungen einer Vermögensabgabe würden sich auch aufgrund der Sorge verschärfen, wonach die „vorübergehende“ Steuer ganz und gar nicht einmalig wäre. Schließlich werden die meisten als Übergangslösung eingeführten Steuern zur Dauereinrichtung. Ängste vor zukünftigen Vermögensteuern könnten das Unternehmertum entmutigen und die Sparquote verringern. Hinzu kommen die gewaltigen administrativen Schwierigkeiten bei der Einführung einer umfassenden Vermögensteuer, wodurch sich Fragen hinsichtlich der Fairness ergeben. So wäre es beispielsweise überaus schwierig, den in mediterranen Ländern allgegenwärtigen Familienbetrieben Marktwerte zuzuordnen. Vermögensteuern, die auf Grund und Boden sowie Bauwerke abzielen, sind von einigen dieser Bedenken wohl ausgenommen und Grundsteuern werden außerhalb des angelsächsischen Raums relativ unzureichend ausgeschöpft. Theoretisch ist die Besteuerung von immobilen Vermögenswerten weniger verzerrend, obwohl Steuern auf Bauten offenkundig sowohl die Erhaltung als auch die Neuerrichtung beeinträchtigen können.