Co tedy lze udělat na podporu globální agregátní poptávky a růstových vyhlídek, aby přitom zůstala zachována ekonomická otevřenost, která v posledních 30 letech tak významně prospěla rozsáhlým částem rozvojového světa? Zaprvé, státy s přebytky běžného účtu, jako Německo, Japonsko a Čína, si musí uvědomit, že jejich vlastní růst (a růst ostatních) závisí na snižování globální nerovnováhy úspor a investic, které vyústí v zužování vnějších schodků jinde na světě.
Was kann also getan werden, um die globale Gesamtnachfrage und die Wachstumsaussichten zu stützen und dabei gleichzeitig die wirtschaftliche Offenheit zu bewahren, von der große Teile der Entwicklungsländer in den letzten 30 Jahren so stark profitiert haben? Erstens müssen Länder mit Leistungsbilanzüberschüssen wie Deutschland, Japan und China erkennen, dass ihr eigenes Wachstum (und das der anderen) von einer Reduzierung des globalen Ungleichgewichts von Ersparnissen und Investitionen abhängig ist, was dazu führen wird, Defizite der Zahlungsbilanz anderswo zu verringern.