Jeden z posvátných textů současné generace pesimistů, kniha Meze růstu, dodnes ovlivňuje ekologické hnutí. Naproti tomu optimisté radostně tvrdí, že všechno – lidské zdraví, životní úroveň, kvalita životního prostředí a tak dále – se mění k lepšímu. Jejich oponenti v nich vidí ekonomy spoléhající na „roh hojnosti“ a vkládající víru do trhu jako nástroje, jenž vyřeší všechny problémy. Namísto účelového vypichování fakt a příběhů tak, aby zapadaly do nějaké velkolepé interpretace úpadku či pokroku, bychom se však měli snažit porovnávat všechny oblasti lidské existence, abychom zjistili, zda se světu ve skutečnosti daří lépe, nebo hůře. Spolu s jednadvaceti špičkovými světovými ekonomy jsem se pokusil právě o to, když jsem vytvořil bilanční kartu pokrývající období 150 let. V deseti oblastech – mimo jiné zdravotnictví, školství, války, rovnost pohlaví, znečištění ovzduší, klimatické změny nebo biodiverzita – odpovídali ekonomové na tutéž otázku: Jaké byly relativní náklady na řešení tohoto problému v každém roce od roku 1900 do roku 2013, včetně prognózy do roku 2050?
Einer der heiligen Texte der aktuellen Generation von Pessimisten, Die Grenzen des Wachstums, beeinflusst die Umweltbewegung bis heute. Die Optimisten dagegen behaupten, dass alles besser wird – die menschliche Gesundheit, der Lebensstandard, die Umweltqualität und so weiter. Von ihren Gegnern werden sie als „Ökonomen des Überflusses“ gesehen, die dem Markt vertrauen, der angeblich alle Probleme löst. Aber statt Tatsachen und Geschichten herauszupicken, die in eine große Erzählung von Niedergang oder Fortschritt passen, sollten wir versuchen, alle Bereiche der menschlichen Existenz zu vergleichen, um zu sehen, ob die Welt wirklich besser oder schlechter wird. Genau dies habe ich gemeinsam mit 21 weltweit führenden Ökonomen dadurch zu erreichen versucht, dass wir eine Wertungsliste der letzten 150 Jahre entwickelten. In zehn Bereichen – darunter Gesundheit, Ausbildung, Krieg, Geschlechterverhältnis, Luftverschmutzung, Klimaveränderung und Biodiversität – haben die Ökonomen alle dieselbe Frage beantwortet: Wie hoch waren die relativen Kosten dieses Problems in jedem Jahr von 1900 bis 2013, einschließlich Prognosen bis 2050.