Evropa potřebuje vědět, proč ECB nikoliv. Úsilí Fedu bylo navíc v konečném důsledku stabilizující, protože banka dala jasně najevo své záměry, než začala jednat. Naproti tomu guvernér ECB Jean-Claude Trichet koncem srpna ospravedlnil možnost zvýšení sazeb odkazem na monetární rozhodnutí přijaté ještě před krizí a poté nechal sazby na dosavadní úrovni. Šestého září Trichet prohlásil, že ECB udržovala status quo , přičemž neobjasnil, co tím měl na mysli. Zdálo se sice, že ECB implicitně přijala cíl v podobě hospodářského růstu, avšak 4. října si podržela svůj nesmlouvavý postoj vůči inflaci. Důvod liknavosti, nesrozumitelnosti a strnulosti ECB je prostý: Evropská centrální banka má hospodářský růst v eurozóně na starosti pouze druhotně – jejím prvotním cílem je „cenová stabilita“. Současná krize stejně jako ty, které jí předcházely, však ukazuje, že monetární politika určuje očekávání, a to nejen inflace, ale i růstu, ať se to centrálním bankéřům líbí, nebo ne. Dokud ECB nevezme na vědomí pochybnosti, které se dnes vznášejí kolem evropských ekonomik, hrozí riziko krachu.
Europa muss wissen, warum dies bei der EZB nicht der Fall war. Überdies hatten die Bemühungen der Fed letztlich stabilisierende Wirkung, weil man seine Absichten vor Durchführung der Maßnahme klar und deutlich formulierte. Um auf die Möglichkeit einer Leitzinsanhebung hinzuweisen, verwies EZB-Präsident Jean-Claude Trichet hingegen Ende August auf die vor der Krise getroffene geldpolitische Entscheidung, beließ den Zinssatz dann aber doch auf dem bisherigen Niveau. Am 6. September sagte Trichet, dass die EZB den Status Quo aufrecht erhalten hat, ohne sich genauer darüber zu äußern, was er damit meinte. Obwohl die EZB das Ziel des Wirtschaftswachstums implizit akzeptiert zu haben schien, blieb sie ihrer harten Linie gegen die Inflation auch am 4. Oktober treu. Der Grund für die Trägheit, Unklarheit und Starrheit der EZB liegt auf der Hand: Sie kümmert sich in der Eurozone nur nebenbei um Wirtschaftswachstum, ihr wahrer Auftrag ist die „Preisstabilität“. Doch die gegenwärtige Krise zeigt wie alle vorangegangenen auch, dass Geldpolitik Erwartungen steuert, nicht nur Erwartungen hinsichtlich der Inflation, sondern auch hinsichtlich des Wachstums, ob das den Zentralbanken nun passt oder nicht. Solange die EZB die momentan bestehenden Ungewissheiten rund um Europas Ökonomien nicht erkennt, besteht das Risiko eines Crashs.