V tomto ohledu by mohl významně přispět nezávislý expertní orgán, který by na základě objektivních a srozumitelných ukazatelů, jako jsou třeba jednotkové mzdové náklady, veřejně vyzýval členské státy ke korekci jejich makroekonomického směřování. Ovšemže, evropské politické kruhy návrhy tohoto druhu nerady slyší, protože s sebou nesou nutnost zříci se jisté míry národní svrchovanosti. Koneckonců veřejné finance jsou významnou pravomocí politiky. Nevyvážila by ale tuto ztrátu větší solidarita v případě krize? Stojí za zmínku, že obhájci suverenity si nikdy nestěžovali, když euro jejich zemím výměnou za předání měnověpolitických pravomocí Evropské centrální bance přineslo nízkou inflaci a úrokové sazby nejstabilnějších měn, jichž je euro nástupcem. Stabilní měna a zdravé veřejné finance jsou dvě strany téže mince – tak to prostě je. Nedávné zkušenosti nám nabízejí příležitost rozšířit instituce EU způsobem, který významně sníží pravděpodobnost nové krize.
Ein unabhängiges Expertengremium, das die Mitgliedsstaaten öffentlich dazu aufruft, ihren gesamtwirtschaftlichen Kurs zu korrigieren – auf der Grundlage objektiver und verständlicher Indikatoren wie der Lohnstückkosten –, könnte in dieser Hinsicht ein wichtiger Beitrag sein. Selbstverständlich gefallen Europas Politikern solche Vorschläge nicht, da sie zu einem gewissen Grad die Abtretung der nationalen Souveränität zur Folge haben. Schließlich sind die Staatsfinanzen eine Hauptkompetenz der Politik. Doch würde dieser Verlust nicht durch größere Solidarität im Falle einer Krise aufgewogen? Es ist anzumerken, dass die Verfechter der Souveränität sich niemals beschwert haben, als der Euro ihren Ländern die niedrige Inflation und geringen Zinssätze der stabilsten Vorgängerwährungen des Euros brachte – im Gegenzug für die Abgabe ihrer geldpolitischen Kompetenzen an die Europäische Zentralbank. Eine stabile Währung und solide Staatsfinanzen sind zwei Seiten derselben Medaille – daran ist einfach nichts zu ändern. Die jüngsten Ereignisse bieten uns die Gelegenheit, die EU-Institutionen so zu erweitern, dass sich die Wahrscheinlichkeit für eine neue Krise deutlich verringert.