Tak jsem se s většinou přestala bavit. A byl to asi ten nejnešťastnější rok mého života. Ale myslím, že jsem měla pocit, že je mým úkolem se cítit mizerně, protože když se budu cítit mizerně, tak tím dokážu, jak moc ho miluji. A když to dokážu, tak přece nakonec musíme skončit spolu. To je skutečné šílenství, protože neexistuje žádný vesmírný zákon, podle kterého velké utrpení musí přinést velkou odměnu, ale o lásce mluvíme, jako by to platilo. Naše prožívání lásky je jak biologické, tak kulturní.
Also brach ich den Kontakt zu den meisten ab. Es war wohl das unglücklichste Jahr meines Lebens. Ich empfand es als meine Aufgabe unglücklich zu sein, denn wenn ich unglücklich war, bewies das, wie sehr ich ihn liebte. Und wenn ich das beweisen konnte, mussten wir letztlich wieder zusammenfinden. Das ist der eigentliche Wahnsinn. Es gibt schließlich keine universelle Regel, dass großes Leid zu einer entsprechenden Belohnung führt. Dennoch sprechen wir über Liebe, als wäre es so. Liebeserfahrungen haben eine biologische und eine kulturelle Dimension.