Nejpodstatnější je poskytnout peníze, když je jich zapotřebí. Naneštěstí, podle Joanny Syroka ze Skupiny pro řízení komoditního rizika při Světové bance má oficiální zahraniční pomoc i soukromá dobročinnost sklon dostat se na místo pozdě, nezřídka poté, co už nastalo hladovění, a dávno poté, co rodiny přijaly krajní opatření a spotřebovaly kapitál potřebný k přežití. Ačkoliv je snad pomoc udrží při životě, zůstávají pro nadcházející roky hospodářsky ochromení. Syroka a její kolegové usilovně prosazují využívání moderních finančních postupů s cílem zajistit, že pomoc bude na místě včas – a v potřebném množství –, a předcházet takovým důsledkům. Starým nástrojem pro řízení zemědělských rizik je pojištění plodin, které reaguje přímo na nezdar sklizně. Avšak pojištění plodin trpí tím, co ekonomové nazývají „morální hazard“, neboť oslabuje pobídky zemědělců k úsilí o úspěšnou sklizeň.
Es ist daher lebensnotwendig, Geld zu dem Zeitpunkt zur Verfügung zu stellen, zu dem es gebraucht wird. Den Angaben von Joanna Syroka von der Commodity Risk Management Group der Weltbank zufolge, treffen offizielle Hilfsleistungen und private Spenden meistens zu spät ein, oft nachdem der Hunger schon eingesetzt hat lange nachdem die Familien zu extremen Mitteln gegriffen und damit ihr Überlebenskapital schon aufgebraucht haben. Die Hilfsleistungen helfen ihnen vielleicht zu überleben, aber wirtschaftlich bleiben die betroffenen Menschen über Jahre gelähmt. Syroka und ihre Kollegen sind bestrebt, den Einsatz moderner Finanztechnologie zu fördern, um sicherzustellen, dass die Hilfe pünktlich - und in ausreichendem Umfang – eintrifft, um die erwähnten Folgen zu vermeiden. Das alte Instrument des Risikomanagements für Bauern ist die Ernteversicherung, die direkt nach einer Missernte fällig wird. Die Ernteversicherungen bergen allerdings das von Ökonomen so bezeichnete „moralische Risiko“ in sich, weil den Bauern damit der Anreiz genommen wird, für eine gute Ernte zu sorgen.