Do roku 1960 se tento podíl zvýšil na 3,8 % HDP a k roku 1990 dosáhl 6 %. Dnes činí 8,4 % HDP a stále se nezmenšuje. Justin Lahart z The Wall Street Journal uvádí, že roku 2010 tento podíl překonal předchozí maximum z roku 2006. Lahart dále říká, že růst podílu finančnictví a pojišťovnictví v ekonomice „není, celkově vzato, špatná věc… Umisťování kapitálu do míst, kde jej lze nejlépe využít, pomáhá ekonomice růst…“ Jenže kdyby se Spojeným státům vyplácelo vynakládat oněch 5,6 % HDP navíc na financování a pojištění, tedy 750 miliard dolarů, jež se nedostanou k lidem vyrábějícím užitečné zboží či poskytujícím bezprostředně užitečné služby, bylo by to ve statistikách zjevné. Odvedení tak velkého podílu prostředků od zboží a služeb, které by letos byly k přímému užitku, je při typicky 5% roční reálné úrokové míře u rizikových peněžních toků dobrým obchodem, jedině pokud posílí celkový roční hospodářský růst o 0,3 % čili o 6 % během 25 let jedné generace.
Bis 1960 war der Anteil des Sektors auf 3,8% vom BIP gestiegen, und 1990 erreichte er 6%. Heute liegt er bei 8,4% vom BIP und wird nicht kleiner. Laut Justin Lahart vom Wall Street Journal lag der Anteil des Sektors 2010 noch über dem des bisherigen Spitzenjahrs 2006. Der wachsende Anteil des Finanz- und Versicherungssektors an der Volkswirtschaft sei, so Lahart weiter, „im Großen und Ganzen nichts Schlechtes ... [denn er] bringt Kapital dort zum Einsatz, wo es am sinnvollsten genutzt werden kann, damit die Wirtschaft wächst ...“ Doch wenn die USA eine gute Gegenleistung für die zusätzlichen 5,6% vom BIP erhielten, die sie heute für Finanzdienstleistungen und Versicherungen ausgeben – die 750 Milliarden extra, die den Zahlungen an die Hersteller unmittelbar nützlicher Waren und die Erbringer unmittelbar nützlicher Dienstleistungen jährlich entzogen werden – müsste dies in der Statistik unmittelbar zu erkennen sein. Bei einer typischen jährlichen Realverzinsung von 5% auf riskante Kapitalflüsse wäre die Umleitung eines derart großen Ressourcenanteils weg von unmittelbar nutzbaren Waren und Dienstleistungen in diesem Jahr nur dann ein gutes Geschäft, wenn sie das jährliche Wirtschaftswachstum um 0,3% – oder 6% pro 25-Jahres-Generation – steigern würde.