Leda bychom plánovali být zakopáni v podzemí po dobu našeho pobytu na každé nové planetě, musíme nalézt lepší způsoby, jak se chránit, bez potřeby se uchýlit k nošení brnění, které váží něco jako vaše vlastní tělo, nebo potřeby se ukrývat za olověnou zdí. Pojďme hledat inspiraci v přírodě. Mezi přemírou života tady na Zemi je podmnožina organizmů známých jako extrémofily neboli milovníky extrémních podmínek života, možná si je pamatujete ze středoškolské biologie. A mezi těmito organizmy je bakterie se jménem Deinococcus radiodurans. Je známá tím, že vydrží chlad, dehydrataci vakuum, kyselinu a především radiaci. Zatímco mechanizmus její odolnosti vůči radiace je známá, ještě musíme přizpůsobit ten příslušný gen savcům.
Wenn wir uns bei unserem Aufenthalt auf einem neuen Planeten nicht unterirdisch verstecken wollen, müssen wir bessere Möglichkeiten finden, uns zu schützen, ohne eine Rüstung zu tragen, die ungefähr soviel wie unser eigenes Körpergewicht wiegt, oder uns hinter einer Mauer aus Blei zu verstecken. Lassen wir uns stattdessen von der Natur inspirieren. Unter der Fülle an Leben hier auf der Erde existiert eine Untergruppe, namens Extremophile, oder Liebhaber extremer Lebensräume, falls Sie sich an den Biologieunterricht in der Schule erinnern. Unter diesen Lebewesen existiert ein Bakterium namens Deinococcus radiodurans. Seine Resistenz gegen Kälte, Dehydration, Vakuum, Säuren ist bekannt sowie insbesondere gegen Strahlung. Während seine Mechanismen für Strahlungsresistenz bekannt sind, müssen wir noch die relevanten Gene für Säugetiere anpassen --