Vláda USA přitom zastírala fakt, že Američané, již tvoří méně než 4% světové populace, vlastní a řídí 250 milionů z celkového počtu 520 milionů aut na světě. Další rozhořčení po celém světě nad americkým dvojím metrem. Jde ovšem o víc než jen o dovádění mezinárodní politiky. Už brzy budou Bush i Cheney z úřadu pryč. Pořád ale budeme narážet na nejtěžší globální problém, před nímž jsme kdy stáli: když se daří většímu počtu z nás, jak se spravedlivě vypořádat s ekonomickými a ekologickými důsledky? Co máme dělat s miliardou na dně, která stále vězí v otřesné chudobě, zatímco my ostatní žijeme lépe a déle? Jak se postavíme k rovnosti v celosvětovém měřítku, když se s ní neumíme vypořádat ani v jednotlivých zemích? Tento hlavolam bude napřesrok tvořit jádro diplomatických jednání, při nichž se bude hledat nástupce dohody z Kjóta.
Zugleich suchte die US-Regierung die Tatsache zu überspielen, dass die Amerikaner – die weniger als vier Prozent der Weltbevölkerung ausmachen – 250 Millionen der weltweit 520 Millionen Autos besitzen und fahren. Die Folge war neuerliche Entrüstung über die amerikanische Doppelmoral. All dies nun ist mehr als das übliche Geplänkel innerhalb der internationalen Politik. Nicht mehr lange, und Bush und Cheney werden ihre Ämter räumen. Wir jedoch stehen dann immer noch vor dem schwierigsten globalen Problem, mit dem wir es je zu tun hatten: Wie können wir, wenn eine größere Zahl von uns zu Wohlstand gelangt, fair mit einigen der wirtschaftlichen und ökologischen Folgen umgehen? Was tun wir mit der „untersten Milliarde“ – Menschen, die in zermürbender Armut verharren, während die übrigen von uns ein besseres und längeres Leben führen? Wie sorgen wir auf globaler Ebene für Gerechtigkeit, wenn wir das nicht einmal innerhalb der einzelnen Länder schaffen? Diese schwierige Frage wird im Zentrum der diplomatischen Bemühungen im nächsten Jahr stehen, ein Nachfolgemodell für das Kyoto-Abkommen zu finden.