Mají pravdu. Ne každá rozvojová země může zbohatnout výrobou a vývozem počítačových čipů, plastových hraček nebo banánů. Některé musí vyvážet ocel. Jiné budou muset exportovat nábytek nebo textil. A ještě jiné budou muset exportovat citrusy, obilí, zpracované potraviny atd. Přesto už téměř deset let nedošlo k žádnému posunu v otevírání světového obchodu. Vzhledem k názorové orientaci volební základny americké Demokratické strany to není překvapením. Naopak překvapuje, že prezident Clinton měl v roce 1993 a 1994 tolik odhodlání jít proti proudu své zaměstnanecky a protekcionisticky zaměřené základny, že ustavil NAFTA a WTO. Velkým překvapením je i to, že republikánská administrativa George W. Bushe, která se dostala k moci na konci roku 2000, byla dosud vůči volnějšímu obchodu velmi nepřátelská.
Sie haben Recht. Nicht jedes Entwicklungsland kann durch Produktion und Verkauf von Computerchips, Plastikspielzeug oder Bananen reich werden. Manche sind auf den Export von Stahl angewiesen, andere auf den Verkauf von Möbel oder Textilien. Wieder andere müssen Zitrusfrüchte, Getreide oder Fertignahrung exportieren. Aber seit beinahe einem Jahrzehnt gibt es kaum Fortschritte zur Öffnung des Welthandels. Das überrascht auch nicht, wenn man sich die Hauptwählerschichten der Demokraten in den USA ansieht. Wirklich überraschend ist eigentlich, dass Präsident Clinton in den Jahren 1993 und 1994 so willig gegen den Strom seiner eigenen protektionistischen Basis schwamm und die Gründung der NAFTA und der WTO vorantrieb. Nicht minder überraschend ist, dass die republikanische Regierung unter George W. Bush nach 2000 dem Freihandel so ablehnend gegenüberstand.