Tento dojem – co se týče minulosti, správný – se však v budoucnu může ukázat jako klamný, protože region pocítí dva megatrendy, které jej vystaví mnohem hlubší změně, než jaké dokázaly vyvolat četné předchozí politické krize a války. Prvním je globalizace, která bude jak ekonomicky, tak kulturně ovlivňovat čím dál rozsáhlejší části arabského světa, třebaže pomalu, počínaje Perským zálivem a tamními ropnými státy. S přesunem bohatství a moci ze Západu na Východ budou globalizační tlaky přicházet čím dál častěji z Východu. V Maroku už například investice z arabských ropných států významně snížily význam Evropy. Vnitřní rozpor mezi strukturou vládnutí neschopnou změny a ekonomickou modernizací a mezi kulturním a náboženským konzervatismem a sociální a normativní transformací se tudíž prohloubí a vyvolá další, nové tření, neprojeví-li se schopnost na tyto zásadní změny kladně zareagovat. Druhým megatrendem je globální klimatická krize. Kromě zemí, jež zčásti či úplně ohrožuje zvýšení hladin moří, postihne globální oteplování v prvé řadě pouští pásy a jejich už teď napjaté zásoby vody. A třebaže se konflikty na Středním východě týkají primárně území, jde také o řídké zdroje vody, zcela nezbytné pro přežití.
Dieser für die Vergangenheit richtige Eindruck kann sich jedoch für Zukunft als trügerisch erweisen. Denn auch diese Region wird von zwei globalen Megatrends tief greifender verändert werden, als es bisher die vielen politischen Krisen oder gar Kriege vermocht hatten. Erstens die Globalisierung: Vom Persischen Golf und den dortigen Ölstaaten ausgehend werden immer größere Teile der arabischen Welt – langsam zwar – von der wirtschaftlichen und kulturellen Globalisierung erfasst. Mit der Verschiebung von Reichtum und Macht von West nach Ost kommt dieser Globalisierungsdruck zunehmend aus dem Osten. In Marokko etwa haben die Investitionen aus den arabischen Ölstaaten die Bedeutung Europas bereits spürbar reduziert. Der Widerspruch zwischen einer reformunfähigen Herrschaftsstruktur und der wirtschaftlichen Modernisierung, zwischen einem kulturell-religiösen Traditionalismus und einer gesellschaftlichen und normativen Modernisierung wird daher zunehmen, und neue zusätzliche Friktionen entstehen lassen, wenn es auf diese Basisumwälzung keine positiven Antworten gibt. Zweitens die globale Klimakrise. Jenseits der Staaten, die teilweise oder ganz durch einen Anstieg der Meeresspiegel bedroht sein werden, wird die Erwärmung des Weltklimas vor allem die Wüstengürtel und deren bereits heute prekäre Wasserversorgung betreffen. In den Krisen im Nahen Osten geht es zwar vor allem politisch um Territorium, aber d.h. auch um die knappen Wasserressourcen, die zum Überleben unverzichtbar sind.