Průmyslové země tedy musí co nejdřív k projednání předložit skutečnou finanční nabídku, aby rozvojové země měly čas vstřícně odpovědět a přihlásit se k určitým závazkům. Rozhodující je především příslib vytvoření překlenovacího fondu – alespoň 20 miliard dolarů na okamžitou pomoc nejméně vyspělým zemím. To by pomohlo nastolit důvěru, která dnes zoufale schází, a vytvořit podmínky pro opětovný vstup do konstruktivních jednání. Lídři se k velikosti problému musí postavit poctivě a připustit, že nepotřebujeme gesta přidávaná po kapkách, nýbrž systémovou a transformační změnu. Oficiální reakci na změnu klimatu je třeba podle rozsahu a naléhavosti hrozby nově kalibrovat. Nová globální dohoda se musí zakládat na vědeckých poznatcích, nikoli na nejmenším společném jmenovateli kompromisů rozředěných skrytými zájmy. Rozumné řízení rizik dnes přikazuje, aby se atmosférický uhlík stabilizoval na 350 částicích na milion (ppm) ekvivalentu CO2, na rozdíl od dnešního směřování k 450-500 ppm CO2e.
Die Industrieländer müssen also so rasch wie möglich ein echtes Finanzierungsangebot auf den Tisch legen, um den Entwicklungsländern Zeit für positive Reaktionen und Ankündigungen für Zusagen zu geben. Maßgeblich ist vor allem die Zusage für einen Fonds für frühzeitige Maßnahmen – der zumindest mit 20 Milliarden Dollar dotiert sein soll, um den am wenigsten entwickelten Ländern unmittelbar unter die Arme zu greifen. Das wäre hilfreich , um jenes Vertrauen aufzubauen, an dem es momentan so schmerzhaft mangelt und um die Bedingungen für den Neustart produktiver Verhandlungen zu schaffen. Die politischen Führer müssen im Hinblick auf das Ausmaß der Herausforderung ehrlich sein und erkennen, dass es eines systemischen und umfassenden Wandels bedarf und nicht um irgendwelche Gesten geht. Die offizielle Reaktion auf den Klimawandel hat dem Ausmaß und der Dringlichkeit der Herausforderung angepasst zu sein. Ein neues globales Übereinkommen muss auf wissenschaftlichen Grundlagen basieren und nicht auf einem durch Partikularinteressen verwässerten kleinsten gemeinsamen Nenner. Die Leitlinien des vernünftigen Risikomanagements von heute geben vor, dass der Kohlendioxidgehalt der Atmosphäre bei 350 ppm CO2-Äquivalent stabilisiert werden soll und nicht bei 450-500ppm CO2eq, wie es der aktuelle Weg vorsieht.