(Potlesk) Způsob, jakým zacházíme s naším veřejným prostorem, je obrovskou překážkou proti jakémukoli pokroku v politice. Protože jsme v podstatě dali cenovku na svobodu projevu. Kdo má nejvíce peněz dostane nejhlasitější amplión, uchvacujíc smysly i pozornost myslí. Problém tohoto modelu je, že pro některé úžasné myšlenky, které je dobré říci, není jejich sdělení ziskové. Takže je nikdy neuvidíte na billboardu. Sdělovací prostředky hrají důležitou roli v rozvoji našeho náhledu na změnu politiky, a to zejména tím, že ignorují politiku a zaměřují se na celebrity a skandály. A i když se mluví o důležitých politických otázkách, dělají to způsobem, který, jak to cítím, odrazuje od zapojení se. A já dám vám příklad: Časopis Now z minulého týdne -- progresivní týdeník centra Toronta.
(Applaus) Die Art, wie wir unseren öffentlichen Raum missbrauchen, ist ein riesiges Hindernis für jede Art progressiven politischen Wandel. Denn wir haben die Ausdrucksfreiheit mit einem Preisschild versehen. Wer das meiste Geld hat, hat die lauteste Stimme und dominiert die visuelle und mentale Umwelt. Das Problem mit diesem Modell ist, dass es einige erstaunliche Botschaften gibt, die verbreitet werden müssen, aber es ist nicht profitabel, darüber zu sprechen. Deshalb wird man sie nie auf einer Plakatwand sehen. Die Medien spielen eine wichtige Rolle dabei, wie unsere Beziehung zu politischem Wandel aussieht, vor allem indem sie die Politik ignorieren und sich lieber auf Prominente und Skandale konzentrieren. Aber sogar wenn sie über wichtige politische Themen sprechen, tun sie das auf eine für Engagement entmutigende Weise. Ich gebe Ihnen ein Beispiel: das Now Magazin von letzter Woche – ein progressives, innerstädtisches Wochenmagazin in Toronto.