Ve východní Evropě jde především o čtyři zásadní oblasti: (1) přílišnou závislost na přírodních zdrojích, (2) vývozní nevyváženosti, co do produktového mixu a zahraničních trhů, (3) malé, nedostačující kapitálové trhy a (4) neefektivní výroba a spotřeba energie. Posledních 12 měsíců ale zdůraznilo i silné stránky východní Evropy. Dvacet let po pádu železné opony jsou země východu oproti minulosti úžeji integrované na mezinárodních trzích. To v dobrých letech přineslo rázná tempa růstu. V časech krize to mělo negativní dopad – ačkoliv integrace bránila měnovým kolapsům či odpisům národního dluhu, tedy událostem, jež jsme na rozvíjejících se trzích během dřívějších krizí zaznamenali. Na stabilizaci situace spolupracují MMF, Světová banka a další mezinárodní finanční instituce, například Evropská investiční banka a Evropská banka pro obnovu a rozvoj (EBRD), jakož i Evropská centrální banka a Evropská komise. Na mezinárodní úrovni se do čela postavila skupina G20. Spolupráce a koordinace tohoto druhu a v tomto rozsahu byly při dřívějších finančních krizích nedosažitelné.
Für Osteuropa läuft das auf vier Hauptbereiche hinaus: (1) eine übermäßige Abhängigkeit von natürlichen Ressourcen; (2) ein Ungleichgewicht bei den Exporten in Bezug auf die Produktmischung und Außenmärkte; (3) kleine, unzureichende Kapitalmärkte und (4) Ineffizienz bei Produktion und Energienutzung. Aber die vergangenen 12 Monate haben auch die Stärken Osteuropas gezeigt. Zwanzig Jahre nach dem Fall des Eisernen Vorhangs sind die osteuropäischen Länder mehr denn je in die internationalen Märkte integriert. Das hat in guten Zeiten hohe Wachstumsraten gebracht. In Krisenzeiten hat es negative Auswirkungen gehabt – obwohl die Integration Währungszusammenbrüche oder die Abschreibung von Staatsverschuldung verhindert hat, Ereignisse, die bei früheren Krisen in Schwellenländern eingetreten sind. Der IWF, die Weltbank und andere internationale Finanzinstitute, wie die europäische Investitionsbank und die Europäische Bank für Wiederaufbau und Entwicklung sowie die Europäische Zentralbank und die Europäische Kommission haben zusammen gearbeitet, um die Situation zu stabilisieren. Die G20 hat auf internationaler Ebene die Führung übernommen. Kooperation und Koordination dieser Art und auf diesem Niveau waren bei früheren Krisen undenkbar.