Dobrou zprávou je, že množství vody potřebné k pití, vaření, dalším domácím činnostem a hygieně je malé. Většina vody se spotřebuje na pěstování plodin, takže pokud je ekonomika státu zdravá, existuje prostor pro úsporu vody dovozem většího procenta potravin, byť si každý stát bude chtít z bezpečnostních důvodů udržet určitou zajištěnou domácí nabídku. Špatnou zprávou je, že vodu na rozdíl od půdy nelze jednoduše rozdělit. Voda teče na povrchu i v podzemí. Během pohybu se mění co do množství i kvality a podporuje různé ekosystémy. Poptávka po vodě se navíc v čase mění. Zemědělství se dnes podílí na izraelském HNP jen několika málo procentními body, v důsledku čehož potřebuje ekonomika této země méně vody než kdysi. Přesně stejná změna pravděpodobně čeká i Palestinu, avšak zatím nenastala.
Die gute Nachricht ist, dass die für Durstlöschung, Kochen, andere Hausarbeiten und Sanitärversorgung benötigte Wassermenge gering ist. Das meiste Wasser wird für den Anbau von Nahrungsmitteln verwendet. Wenn also die Wirtschaft eines Landes gesund ist, besteht ein Potenzial zur Wassereinsparung durch erhöhte Nahrungsmittelimporte, obwohl jedes Land aus Sicherheitsgründen wohl auch einen gesicherten Nahrungsmittelvorrat haben möchte. Die schlechte Nachricht ist, dass Wasser im Gegensatz zu Grund und Boden nicht einfach aufgeteilt werden kann. Wasser fließt an der Oberfläche und im Untergrund. Auf dieser Wanderung verändert es sich qualitativ und quantitativ und unterstützt verschiedene Ökosysteme. Außerdem verändert sich der Wasserbedarf mit der Zeit. Heute kommen nur ein paar Prozentpunkte des israelischen BNP aus der Landwirtschaft. Aus diesem Grund benötigt die Wirtschaft heute weniger Wasser als in früheren Zeiten. Genau der gleiche Übergang wird wahrscheinlich in Palästina stattfinden, obwohl er bis jetzt noch nicht eingetreten ist.