Při pohledu na obrat přílivu kapitálu do USA nemohu tvrdit ani to, že by bezvýhradným úspěchem bylo druhé období. Je báječné, že mexičtí dělníci a podnikatelé získávají zkušenosti s výrobky na vývoz a že jsou natolik úspěšní, že s USA udržují obchodní přebytek. Rubem obchodního přebytku je ale odliv kapitálu. Mělo by kapitálově chudé Mexiko skutečně financovat další růst kapitálové intenzity amerického hospodářství? Zapřísáhlý neoliberál jako já si nemůže přát víc než jen ty nejnepatrnější regulační mechanismy pro potlačování spekulativních kapitálových toků.
Mit Blick auf die Umkehr der Kapitalflüsse in die USA hinein kann ich allerdings ebenso wenig argumentieren, dass die zweite Ära ein uneingeschränkter Erfolg war. Es ist schön, dass die mexikanischen Arbeiter und Unternehmer Erfahrungen in der Produktion für den Export sammeln können, und dass sie erfolgreich genug sind, um gegenüber den USA einen Handelsbilanzüberschuss zu erwirtschaften. Die Kehrseite dieses Handelsbilanzüberschusses jedoch ist der Kapitalabfluss. Sollte das kapitalarme Mexiko wirklich einen weiteren Sprung in der Kapitalintensität der US-Wirtschaft finanzieren? Es ist einem bekennenden Neoliberalen wie mir unmöglich, sich mehr als rudimentärste Kontrollen zur Einschränkung spekulativer Kapitalflüsse zu wünschen.