Proto lze konstatovat, že makroekonomické projekce hrají důležitou roli ve strategii měnové politiky ECB, nejsou však jediným a všezahrnujícím zdrojem informací. Rada guvernérů je v rámci dvoupilířové strategie vyhodnocuje společně s dalšími informacemi as jinými druhy analýz. Vedle projekcí se tak používají například měnová analýza a analýza finančních cen, jednotlivé ukazatele a prognózy jiných institucí. Rada guvernérů není za projekce odpovědná, ani je nepoužívá jako jediný nástroj při rozhodování a poskytování informací o svých rozhodnutích. Zmíněný dokument se označuje slovem projekce, aby se zdůraznilo, že se při jeho sestavování vychází ze základních metodických předpokladů. Zejména se od června 2006 vychází z metodického předpokladu, že krátkodobé úrokové sazby se na trhu mění spíše podle tržních očekávání a ve sledovaném období nezůstávají konstantní, jak se dříve předpokládalo. I když se tyto projekce často používají jako nejlepší zdroj informací při rozhodování o měnové politice, nemusí to nutně znamenat, že se scénář v praxi naplní. Makroekonomické projekce vývoje inflace, které vypracovávají pracovníci Eurosystému, proto v žádném případě nelze vnímat jako zpochybňování odhodlanosti Rady guvernérů udržet cenovou stabilitu ve střednědobém horizontu. Postavení peněz do významné úlohy v rámci měnověpolitické strategie bylo tedy také jedním z prostředků, jak zdůraznit střednědobou orientaci měnové politiky. Přijímání měnových rozhodnutí a vyhodnocování jejich dopadů nejen podle krátkodobých ukazatelů vyplývajících z analýzy hospodářské a finanční situace, ale také podle vývoje peněžní zásoby a likvidity, umožňuje centrální bance zaměřit se na dlouhodobější trendy než jen na přechodné dopady různých šoků a nepodlehnout pokušení zasahovat příliš často.
Die Projektionen dienen zwar oft dazu, geldpolitische Entscheidungsträger bestmöglich über mögliche zukünftige Szenarios zu informieren, was aber nicht unbedingt bedeutet, dass das Szenario auch tatsächlich eintreten wird. Die von Experten des Eurosystems erstellten makroökonomischen Projektionen zur Inflation sollten daher keinesfalls so betrachtet werden, als würden sie dieVerpflichtung des EZB-Rats inFrage stellen, Preisstabilität auf mittlere Sicht zu gewährleisten. Die an der Festlegung der Löhne und Preise Beteiligten (d.h. Staat, Unternehmen und Privathaushalte) sollten daher die quantitative Definition von Preisstabilität der EZB, und insbesondere das Ziel, die Inflation unter, aber nahe der Marke von 2% zu halten, als besteVorhersage der mittelund langfristigen Preisentwicklung betrachten. Aus all diesen Gründen spielen die gesamtwirtschaftlichen Projektionen der Experten des Eurosystems eine wichtige, aber keine allumfassende Rolle für die geldpolitische Strategie der EZB. Der EZB-Rat bewertet sie zusammen mit einer Fülle anderer Informationen und Formen der Analyse im Rahmen des Zwei-Säulen-Konzepts. Dazu zählen die monetäre Analyse sowie die Analyse von Finanzmarktpreisen, einzelnen Indikatoren und den Prognosen anderer Institutionen. Der EZB-Rat übernimmt weder die Verantwortung für die Projektionen der Experten des Eurosystems noch benutzt er sie als sein einziges Instrument zur Strukturierung und Kommunikation seiner Einschätzung. Inflationsprognosen verwendeten Horizonte hinausgeht.Somit ist die der Geldmenge in der Strategie zugewiesene hervorgehobene Rolle auch ein Instrument, mit dem die Geldpolitik ihre mittelfristige Orientierung untermauert.In der Tat kann eine Zentralbank über die vorübergehenden Auswirkungen verschiedener Schocks „hinausschauen“ und der Versuchung widerstehen, einen allzu aktivistischen Kurs einzuschlagen, wenn sie den geldpolitischen Entscheidungen und der Beurteilung ihrerAuswirkungen nicht nur kurzfristige, aus der Analyse der Wirtschafts- und Finanzlage abgeleitete Indikatoren,sondern auch Überlegungen zur Geldmenge und Liquiditätslage zugrunde legt.