A nakonec zavrčel, že se beránek provinil už tím, že má vlk hlad, a vzápětí se do něj pustil. Vlkovo „ospravedlňování“ svého zlovolného počínání bylo luxusem, který si mohl dovolit. Také charta Organizace spojených národů v dnešní době právně zavazuje „vlčí státy“ – tedy velké mocnosti –, aby přednesly důvody pro použití ozbrojeného násilí. Pro pětici stálých členů Rady bezpečnosti je to ještě nezbytnější, poněvadž v případě závažného porušení charty proti nim nejsou k dispozici žádné sankce s výjimkou veřejného odsouzení. Rusko předneslo několik různých důvodů, aby ospravedlnilo svou ozbrojenou intervenci do Gruzie, kde jsou odtrženecké regiony Abcházie a Jižní Osetie stále součástí suverénní Gruzie. Kreml tvrdí, že jeho invaze měla za cíl 1) zastavit gruzínskou agresi proti Jihoosetincům, 2) ukončit etnické čistky, genocidu a válečné zločiny páchané na těchto územích Gruzií, 3) ochránit ruské státní příslušníky a 4) bránit Jihoosetince na základě mírové dohody podepsané v roce 1992 Borisem Jelcinem a Eduardem Ševardnadzem. Žádný z těchto právních argumentů však neobstojí.
Schließlich knurrt der Wolf, wenn es schon nicht das Lamm war, dann war es wohl dessen Vater. Danach schreitet er unverzüglich zur Tat. Die „Rechtfertigungen“ des Wolfs für seine böse Tat waren ein Luxus, den er sich gönnte. Gegenwärtig sind die Wolf-Staaten - also die Großmächte - durch die Charta der Vereinten Nationen verpflichtet, Rechtfertigungen für den Einsatz von Waffengewalt vorzulegen. Das ist für die fünf ständigen Mitglieder des UNO-Sicherheitsrates umso notwendiger, als man gegen diese Großmächte, abgesehen von einer Verurteilung durch die öffentliche Meinung, im Fall einer ernsthaften Verletzung der Charta über keinerlei Sanktionen verfügt. Russland hat verschiedene Gründe für seine bewaffnete Intervention in Georgien dargelegt, die stattfand, obwohl die abtrünnigen Regionen Abchasien und Südossetien unter georgischer Souveränität stehen. Russland argumentiert, dass seine Invasion darauf abzielte, erstens, die georgische Aggression gegen die Südosseten zu stoppen, zweitens, den von Georgien begangenen ethnischen Säuberungen, dem Völkermord und den Kriegsverbrechen ein Ende zu bereiten, drittens, russische Bürger zu schützen und, viertens, die Südosseten auf der Grundlage eines Friedensabkommen zu verteidigen, das im Jahr 1992 von Boris Jelzin und Eduard Schewardnadse unterzeichnet wurde. Keiner dieser Gründe ist rechtlich stichhaltig.