Ano, tržní hospodářství dokáže vyvolávat pobídky k tvorbě bohatství. Během předešlých let programů MMF bohužel ale tržní hospodářství s vysokými úrokovými sazbami, nelegitimní privatizací, chatrným řízením firem a liberalizací kapitálového trhu vytvářelo pouze pobídky k odkrajování aktiv. Růst zapříčinila změna hospodářského prostředí, již si Rusko zajistilo samo. Reformní parlament zvolený v prosinci 1999 ve spolupráci s reformní administrativou prezidenta Vladimíra Putina snížil sazby daní, reorganizoval soudní systém, uzákonil soukromé vlastnictví půdy a přijal nové zákony o bankách. Jedná se o pozitivní reformy, které ale nejsou vysvětlením prudkého startu postkrizového růstu, který začal dřív, než byla první z nich schválena, natož pak uvedena do praxe. Je skutečností, že i během chaosu insolvence a devalvace a navzdory obvyklým dvanácti až osmnácti měsícům zpoždění dopadu devalvace Rusko na konci roku 1999 rostlo meziročně o 5,4%. Z dlouhodobého hlediska bychom se neměli zajímat jen o tempo hospodářského růstu, ale i o společnost, jež se utváří. Ohromná koncentrace majetku, která se v zemi objevila v 90. letech, takzvané ruské reformátory neznepokojuje, tedy dokud vytváří hospodářský růst.
Natürlich kann die Marktwirtschaft Anreize für Vermögensbildung bieten. Leider hat sie in den vorhergehenden Jahren des IWF-Programms mit hohen Zinssätzen, unzulässigen Privatisierungen, mangelhafter Unternehmensführung und Kapitalmarkt-Liberalisierung nur Anreize für Vermögensverlagerungen gegeben. Wachstum war die Folge der Veränderung der wirtschaftlichen Rahmenbedingungen, eine Veränderung, die Russland selbst herbeigeführt hatte. Das reformistische Parlament, das im Dezember 1999 im Tandem mit der reformistischen Regierung Wladimir Putins gewählt wurde, hat die Steuern gesenkt, das Gerichtswesen reformiert, privates Grundstückeigentum legalisiert und neue Bankgesetze eingeführt. Diese Reformen sind positiv zu bewerten, aber sie erklären nicht den Wachstumsschub nach der Krise, der begann, als die meisten Reformen noch nicht beschlossen und schon gar nicht eingeführt waren. Sogar mit der Unruhe durch Zahlungseinstellungen und Abwertung und trotz der üblicherweise 12-18 Monate dauernden Verzögerung der Abwertungswirkung lag die Wachstumsrate Russland Ende 1999 bei 5,4% pro Jahr. Langfristig sollten wir uns nicht sorgen, wie schnell die Wirtschaft wächst, sondern welche Art Gesellschaft im Entstehen begriffen ist. Die sogenannten Reformer Russlands stört die außergewöhnliche Eigentumskonzentration, die in den 90ern entstanden ist, nicht, solange sie Wachstum schafft.