Neničí zemědělské dotace a další formy podpory ve Spojených státech a Evropské unii živobytí milionům chudých farmářů? Neznamenalo by jejich odstranění velký zásek do celosvětové chudoby? Skutečnost je taková, že celosvětový dopad liberalizace zemědělství v bohatých zemích by byl poměrně malý a vysoce nerovnoměrný. Zemědělská politika vyspělých států totiž možná ubližuje zemědělským producentům jinde, ale současně z ní profitují chudí městští spotřebitelé. Výsledná bilance závisí na profilu chudoby v jednotlivých zemích a na tom, zda jde o vývozce, či dovozce potravin. Pro někoho by zemědělská reforma pochopitelně znamenala značný přínos, ale převážně by šlo o spotřebitele a daňové poplatníky v bohatých zemích. Zisky by zaznamenali také někteří velcí vývozci potravin se středními příjmy (jako jsou Brazílie a Argentina). Takové dopady sice nejsou nevýznamné, ale mají daleko do obrázku, který nám malují fundamentalisté prosazující volný obchod.
Entziehen nicht Agrarsubventionen und andere Unterstützungsformen in den Vereinigten Staaten und der Europäischen Union Millionen von armen Bauern die Lebensgrundlage? Würde die Armut auf der Welt nicht stark sinken, wenn man diese Subventionen stufenweise abbaute? Tatsächlich wären die globalen Auswirkungen einer Agrarliberalisierung in reichen Ländern relativ gering und höchst uneinheitlich. Diese Politik schadet vielleicht den landwirtschaftlichen Erzeugern woanders, doch sie begünstigt auch arme Verbraucher in den Städten. Das Gleichgewicht hängt vom Armutsprofil der jeweiligen Länder ab und davon, ob sie Lebensmittel exportieren oder importieren. Selbstverständlich würden manche Leute von einer Agrarreform stark profitieren, doch handelt es sich dabei hauptsächlich um Verbraucher und Steuerzahler in reichen Ländern. Einige große Lebensmittelexporteure mit mittleren Einkommen (wie Brasilien und Argentinien) wären ebenfalls Nutznießer. Derartige Ergebnisse sind nicht unwichtig, doch sind sie weit von dem Bild entfernt, das Freihandelsfundamentalisten malen.