Ruská veřejnost totiž velice dobře ví, že nafouknutá a neúčinná státní správa je největší překážkou hospodářskému růstu země. Ví, že úřednický aparát je ostudně přebujelý a vidí, že státní úředníci si užívají četných zaměstnaneckých výhod a požitků - aut, dač, lékařských služeb -, zatímco většina řadových Rusů se svou hubenou mzdou a zeleninou ze zahrádky sotva vyjde. Občané rovněž vědí, že byrokraté udělají cokoliv, aby toto bezvládí - a tím pádem jejich přežití - nebylo ničím ohroženo. Například původní sovětský systém správy veřejných financí zůstává dodnes takřka nedotčen. Přebytky státních výdajů z předchozího roku se běžně zahrnují do federálního rozpočtu bez ohledu na to, zda poslouží konkrétnímu a potřebnému cíli. Reforma armády je také na mrtvém bodě, jako by Rusko mělo na racionalizaci a modernizaci svých obranných sil moře a moře času. Byrokraté zkrátka udělají, co je v jejich silách, jen aby si vláda seděla na rukou. Bush navštíví, je tedy Ruskem porevoluční ekonomické stabilizace, kterou doprovází reakční boj proti ústřední moci - boj, který nevedou správní oblasti, ale sami státní úředníci. Lze namítnout, že reakční je spíše Putinova snaha o revitalizaci centrální moci. Kořeny blízkovýchodní nedůvěry
Die Öffentlichkeit weiß auch, daß Bürokraten jede Taktik ausnutzen, um ihre Untätigkeit und damit ihr Überleben abzusichern. Zum Beispiel blieb das sowjetische System des öffentlichen Finanzwesens im Grunde erhalten. Staatsausgaben aus dem Vorjahr werden üblicherweise im Haushalt belassen, ohne zu fragen, ob die erneute Genehmigung einem bestimmten und notwendigen Zweck dient. Militärreformen sind steckengeblieben, als ob Rußland jede Menge Zeit bliebe, um seine Verteidigung zu straffen und zu modernisieren. Das Rußland, das Präsident Bush besuchen wird, ist auf dem Weg der nachrevolutionären wirtschaftlichen Stabilisierung und steckt zugleich in einem reaktionären Abwehrkampf gegen die Regierungszentrale, in einem Kampf, der nicht von den Regionen Rußlands, sondern von den Bürokraten im Staatsapparat selbst ausgeht. Einige könnten vielleicht behaupten, es sei Präsident Putins Wiederbelebung der zentralisierten Macht, die reaktionär sei. Aber Liberalismus verlangt nicht auch einen unfähigen, schwachen Staat. Er fordert einen Staat, der sich selbst bei Eingriffen in das bürgerliche und wirtschaftliche Leben Zurückhaltung auferlegt, sich aber die Autorität und die Mittel verschafft, um mit Nachdruck auf den Gebieten zu handeln, auf denen er handeln muß. Igor Gaidar, früherer Ministerpräsident in Rußland und zur Zeit Mitglied der Fraktion ,,Einheit der Rechten Kräfte" in der Duma. Die Wurzeln des Misstrauens im Mittleren Osten