Abychom zasadili toto číslo do perspektivy, je to přibližně dvojnásobek celkového vlivu kjótského protokolu na uhlíkové emise ve zbytku světa včetně Evropské unie. Je lákavé věřit, že za snížením emisí stojí obnovitelné zdroje energie, avšak čísla jasně říkají něco jiného. Třicet tisíc větrných turbín v Americe snižuje emise CO2 o 50 Mt ročně, což je pouhá desetina úbytku dosaženého spalováním zemního plynu. Biopaliva snižují emise pouze o deset Mt a solární panely o nicotné tři Mt. To je facka do tváře konvenčního uvažování, které dál tvrdí, že jediným způsobem, jak bojovat proti klimatickým změnám, je předepisovat uhlíkové škrty – prostřednictvím emisních povolenek nebo uhlíkové daně. Podle evropských zkušeností je však právě tato politika nesprávnou cestou, jak řešit globální oteplování. Od roku 1990 EU silně dotuje solární a větrnou energii za cenu přesahující 20 miliard dolarů ročně. Emise CO2 na obyvatele však klesly jen o necelou polovinu objemu dosaženého v USA – a v percentuálním vyjádření si USA vedou ještě lépe.
Das ist zweimal mehr als der Gesamteffekt des Kyoto-Protokolls hinsichtlich der CO2-Emissionen der restlichen Welt, einschließlich der Europäischen Union, ausmacht. Es ist verlockend zu glauben, dass erneuerbare Energiequellen für die Emissionssenkungen verantwortlich sind, aber die Zahlen sprechen eine deutlich andere Sprache. Mit der Senkung des CO2-Ausstoßes um 50 MT pro Jahr tragen Amerikas 30.000 Windkraftanlagen lediglich ein Zehntel des Wertes von Erdgas zur Emissionssenkung bei. Biokraftstoffe reduzieren die Emissionen nur um zehn MT und Solaranlagen um dürftige drei MT. Das steht im Widerspruch zur gängigen Ansicht, wonach verpflichtende Kohlendioxidreduktionen – durch Emissionshandel mit Mengenbegrenzungen oder eine Kohlendioxidsteuer – der einzige Weg wären, dem Klimawandel beizukommen. Aber auf Grundlage der Erfahrungen in Europa sind diese Maßnahmen genau der falsche Weg, um sich dem Problem der globalen Erwärmung zu stellen. Seit 1990 hat die EU Solar- und Windenergie um über 15 Milliarden Euro jährlich subventioniert. Dennoch sind die CO2-Emissionen pro Kopf um weniger als die Hälfte des in den USA erzielten Wertes gesunken – sogar prozentuell gesehen stehen die USA momentan besser da.