Od léčby šokem k léčbě spánkem Jestliže 90. léta byla érou ekonomické léčby šokem, současná dekáda by se do dějin mohla zapsat otupělostí v oblasti hospodářské reformy. Přestože příčiny ztuhlosti se stát od státu liší, společným motivem je to, že jen nemnoho politiků na celém světě slaví větší úspěchy ve snaze své ekonomiky rozehřát. Problém se netýká jen nově vznikajících trhů, jako je Indonésie, Mexiko a Brazílie, kde sílící levice nedokázala najít životaschopnou alternativu k tolikrát hanobenému „Washingtonskému konsenzu“ ekonomické liberalizace. Stejný fenomén sledujeme i v mnoha bohatých zemích.
Von der Schocktherapie zur Schlaftherapie Wenn die 1990er Jahre eine Ära wirtschaftlicher Schocktherapie waren, so wird man sich an das gegenwärtige Jahrzehnt möglicherweise als einer Zeit wirtschaftlicher Reformparalyse erinnern. Obwohl sich die Gründe für diesen völligen Stillstand in den unterschiedlichen Ländern unterscheiden: Unterm Strich hat kaum ein Politiker irgendwo viel Erfolg bei der dabei, seine Wirtschaft fit zu machen. Das Problem besteht nicht allein in aufstrebenden Märkten wie Indonesien, Mexiko und Brasilien, wo die herrschende Linke es nicht geschafft hat, eine brauchbare Alternative zum viel gescholtenen „Washingtoner Konsens“ wirtschaftlicher Liberalisierung zu finden. Dasselbe Phänomen ist auch in vielen reichen Ländern erkennbar.