Zaprvé, přijatelnější cenu bydlení pro chudé a středněpříjmové Američany lze zajistit převodem odečitatelnosti hypoték v inkasovatelný daňový kredit. Vláda vlastně platí 50% hypotečních úroků a daní z nemovitosti za Američany s vyššími příjmy, ale pro chudé nedělá nic. Zadruhé je potřebná reforma úpadkového práva, aby měli majitelé domů možnost odepsat hodnotu svých domovů a zůstat v nich. Zatřetí by vláda mohla převzít část hypotéky, přičemž by využila svých nižších výpůjčních nákladů. Naproti tomu přístup amerického ministra financí Henryho Paulsona je dalším příkladem toho, jak se hrají skořápky, které Ameriku dostaly do potíží. Investiční banky a úvěrové ratingové agentury věřily ve finanční alchymii – v představu, že krájením cenných papírů na nudličky a na kostičky lze vytvořit významnou hodnotu. Nový názor říká, že skutečnou hodnotu lze vytvořit, když se tyto nudličky a kostičky opět poskládají – tím, že se stáhnou z finanční soustavy a předají vládě. To však vyžaduje, aby se tato aktiva přeplatila, z čehož budou profitovat jedině banky.
Erstens sollte man die Wohnkosten für Amerikaner mit niedrigen und mittleren Einkommen leistbarer machen, indem man die steuerliche Absetzbarkeit der Hypthekarzinsen in eine auszahlbare Steuergutschrift verwandelt. Die Regierung bezahlt zwar im Endeffekt 50 % der Hypothekenzinsen und Grundsteuern für Amerikaner mit höheren Einkommen, aber für die Armen wird nichts getan. Zweitens ist eine Reform des Insolvenzrechts nötig, damit die Haubesitzer den Wert ihrer Eigenheime herabsetzen und in ihren Häusern bleiben können. Drittens könnte der Staat Teile einer Hypothek übernehmen und dabei von niedrigeren Kreditkosten profitieren. Im Gegensatz dazu ist der Ansatz von Finanzminister Henry Paulson ein weiteres Beispiel für jene Art von Hütchenspielen, die Amerika dieses Chaos beschert haben. Investmentbanken und Ratingagenturen glaubten an Finanzalchemie – an die Vorstellung nämlich, dass man mit der Tranchierung von Wertpapieren bedeutende Werte schaffen könnte. Die neue Sicht der Dinge ist, dass man durch die Rücknahme der Tranchierung – die Entfernung dieser Vermögenswerte aus dem Finanzsystem und ihre Übergabe an die Regierung - reale Werte schaffen kann. Dazu muss für diese Vermögensgegenstände allerdings ein überhöhter Preis bezahlt werden, von dem nur die Banken profitieren.