To krajně ztěžuje propouštění zaměstnanců, takže se zaměstnavatelé zdráhají nové lidi vůbec přijímat. Mnohé sociálně demokratické státy Evropy, jako Švédsko, Nizozemsko a Dánsko, vytvořily v dobách tamní plné zaměstnanosti obdobné normy. Na rozdíl od Francie však také využily údaje ze sčítání lidu, aby odhalily ohniska nové nezaměstnanosti a sociálně i politicky investovaly nejen do rekvalifikačních programů, ale rovněž do vytváření pracovních míst, a což je neméně významné, do umisťování nezaměstnaných na nová místa.
Entlassungen werden dadurch extrem schwierig und die Arbeitgeber reagieren darauf in erster Linie damit, dass sie neue Mitarbeiter überhaupt nur sehr zögerlich einstellen. In zahlreichen sozialdemokratischen Ländern Europas wie Schweden Holland und Dänemark wurden in Zeiten der Vollbeschäftigung ähnliche Bestimmungen eingeführt. Im Gegensatz zu Frankreich allerdings zog man in diesen Ländern statistische Daten aus Volkszählungen heran, um neue Bereiche der Arbeitslosigkeit ausfindig zu machen. Man investierte sozialpolitisch motiviert nicht nur in exzellente Berufsausbildungsprogramme, sondern auch in Arbeitsplatzschaffung und – nicht minder bedeutend – in Arbeitsvermittlungsprogramme.