V tom jsme se z roku 1929 poučili. Může se ale ukázat, že veřejné subvence „národních šampionů“ jsou pro atmosféru mezinárodní spolupráce stejně destabilizační jako v minulosti celní překážky. Jak se bude krize prohlubovat, pokušení „utišit“ strádající obyvatele populistickými, sobeckými opatřeními může narůstat. Je rovněž paradoxní, že „zezelenání“ USA – Amerika pozdě, ale s vášní objevující svou zodpovědnost za přežití planety – může vést k transatlantickému konkurenčnímu soupeření o první místo v dobrých ekologických mravech. Témata možných napětí bychom mohli dále rozmnožit, od jaderného odzbrojování – přílišného pro Francouze, nedostatečného pro ostatní – až po nejlepší způsoby jak jednat s Íránem, Ruskem a Čínou. Zásadní otázka tkví jinde. Zvolení Baracka Obamy představuje pro Evropu zásadní zkoušku. Vzepne se Evropa k výkonu a chopí se příležitosti, již nachystalo odvážné a vzrušující rozhodnutí Ameriky dokázat sobě i světu, že starý kontinent může působit jako mocnost a sjednocující hráč?
Wir haben die Lehren von 1929 gelernt. Doch öffentliche Subventionen an „nationale Champions“ könnten sich für das Klima internationaler Zusammenarbeit als ebenso destabilisierend erweisen wie die Zollbarrieren der Vergangenheit. Die Versuchung, die leidenden Bevölkerungen mit populistischen, selbstsüchtigen Maßnahmen zu „beschwichtigen“, könnte steigen, je mehr sich die Krise vertieft. Paradoxerweise könnte zudem das „Ergrünen“ Amerikas – die späte, aber leidenschaftliche Erkenntnis der eigenen Verantwortung für das Überleben des Planeten – zu einem transatlantischen Wettrennen um den ersten Preis im ökologisch korrekten Verhalten führen. Die Liste möglicher Spannungsursachen ließe sich weiter fortsetzen. Sie reicht von der nuklearen Abrüstung – zu viel für die Franzosen, zu wenig für viele andere – bis hin zur besten Art und Weise, mit dem Iran, Russland und China umzugehen. Die Kernfrage liegt woanders. Für Europa ist die Wahl Barack Obamas eine entscheidende Prüfung. Wird Europa sich der Lage gewachsen zeigen und die durch die mutige, aufregende Wahlentscheidung Amerikas geschaffene Gelegenheit ergreifen, sich selbst und der Welt zu beweisen, dass der alte Kontinent als Macht und geeinter Akteur existieren kann?