K přínosům by patřila masivní devalvace, která by v kdysi svižně rostoucí ekonomice obnovila jistou dynamiku. Cena za odchod by ale byla děsivá. Musela by zkrachovat vláda, banky by přišly na mizinu a vládě i bankám by trvalo léta, než by opět získaly důvěru finančních trhů. Úrokové sazby by tudíž nadlouho zůstaly vysoké, což by podráželo snahy o oživení růstu. Překvapuje snad, že řecká vláda před takovou hrůzou couvla a zvolila „bezpečnou“ možnost fiskální přísnosti? Ta volba ale vůbec nemusí být bezpečná.
Zu den Vorteilen hätte eine massive Abwertung gehört, die der einstmals schnell wachsenden Wirtschaft Griechenlands wieder etwas Dynamik verschafft hätte. Aber die Nachteile wären gravierend gewesen. Die Regierung hätte Insolvenz anmelden müssen, die Banken wären ruiniert gewesen, und beide hätten jahrelang dafür kämpfen müssen, das Vertrauen der Finanzmärkte wieder zu gewinnen. Damit wären die Zinssätze für lange Zeit hoch geblieben und hätten die Wachstumsbemühungen vereitelt. Überrascht es daher wirklich, dass die griechische Regierung vor diesen entsetzlichen Folgen zurück geschreckt ist und lieber die „sichere“ Option der Sparmaßnahmen gewählt hat? Aber diese Option könnte sich als ziemlich unsicher erweisen.