Ti z nás, kdo žijí na frontové linii klimatických změn – na souostrovích, malých ostrovech, v pobřežních nížinách a na planinách, které se rychle mění v poušť –, si nemohou dovolit čekat, co přinese další stupeň oteplování. Už teď je ztraceno příliš mnoho životů a živobytí. Lidé jsou vytrháváni z kořenů, životně důležité zdroje jsou stále vzácnější a následky klimatických změn trpí nejvíce lidé, kteří se o ně přičinili nejméně. Proto Filipíny využily svého předsednictví ve Fóru klimaticky zranitelných států (CVF) – tedy v alianci 48 zemí nesoucích největší dopady klimatických změn – k boji za to, aby si pařížská dohoda o klimatu z roku 2015 výslovně stanovila za cíl omezit globální oteplení na 1,5°C oproti předindustriální úrovni. 1,5°C pro nás není jen symbolické či „aspirační“ číslo, které se jednoduše včlení do mezinárodních dohod; je to hranice naší existence. Vystoupají-li globální teploty nad tuto úroveň, pak místa, která nazýváme domovem – a mnoho dalších domovů na této planetě – začnou být neobyvatelná nebo úplně zmizí.
Diejenigen von uns, die an vorderster Front des Klimawandels leben – auf Archipeln, kleinen Inseln, küstennahen Tiefebenen und schnell desertifizierenden Ebenen – können es sich nicht leisten, abzuwarten, welche Folgen ein weiteres Grad Erwärmung haben könnte. Es sind jetzt bereits zu viele Leben und Lebensgrundlagen verlorengegangen. Menschen werden entwurzelt, und lebensnotwendige Ressourcen werden immer knapper. Gleichzeitig sind diejenigen, die die schlimmsten Konsequenzen des Klimawandels erleiden müssen, auch die, die am wenigsten dazu beigetragen haben. Darum haben die Philippinen ihren Vorsitz des Climate Vulnerable Forum (CVF) – einer Allianz von 48 Ländern, die besonders vom Klimawandle betroffen sind –, genutzt, um sich dafür einzusetzen, dass das Pariser Klimaabkommen von 2015 die Erderwärmung explizit auf 1,5 Grad Celsius über vorindustriellen Werten festlegt. Für uns ist 1,5 Grad Celsius nicht nur eine symbolische oder eine anzustrebende Zahl, die in internationalen Vereinbarungen erwähnt wird, sondern es ist eine existenzielle Grenze. Wenn die globalen Temperaturen über diesen Wert hinaus steigen, werden die Orte, die wir unser Zuhause nennen – und viele andere auf diesem Planeten – unbewohnbar oder verschwinden gar ganz.