Jedním rizikem příliš zjednodušené interpretace objevujících se neurobiologických důkazů je, že mohou být nepřiměřeně použity ke zdůvodnění vynucených, vysoce invazivních nebo dokonce poškozujících výkonů ze strany jejich zastánců, kteří jsou příliš optimističtí, pokud jde o schopnost těchto způsobů léčby léčit závislost, a kteří nemají dostatečný respekt k nadřazeným lidským právům a etickým hlediskům. Řada dalších vyvíjených či zkoumaných novátorských léčebných postupů může přinést nové přístupy k léčbě některých forem drogové závislosti. Tyto postupy zahrnují imunoterapii ve formě „vakcín“ proti účinkům nikotinu, kokainu a heroinu, které působí vazbou na cílovou drogu v krevním oběhu, čímž zabraňují jejímu vstupu do mozku. Neurochirurgie je nejinvazivnější a trvalá forma experimentální léčby, ale tento přístup vzbuzuje značné etické námitky.
Eines der Risiken, die eine stark vereinfachende Interpretation der jüngsten neurobiologischen Forschungsergebnisse birgt, ist die unangemessene Rechtfertigung von erzwungenen, hochinvasiven oder sogar Schaden anrichtenden Behandlungsformen durch die Vertreter eines Therapieoptimismus, die die notwendige Betrachtung im größeren Rahmen der Menschenrechte und der ethischen Konsequenzen gegenüber einer übermäßig optimistischen Einschätzung ihrer Fähigkeit zur Heilung von Suchtkranken zurückstellen. Gegenwärtig befinden sich weitere neuartige Therapien in der Entwicklung oder sind Gegenstand der Forschung, die einen Ansatz zur Behandlung bestimmter Formen der Drogenabhängigkeit bieten könnten. Dazu gehört die Immuntherapie, die „Impfstoffe“ gegen die Wirkungen von Nikotin, Kokain und Heroin einsetzt. Diese Impfstoffe werden im Blut an die Droge gebunden und verhindern so deren Übertritt in das Gehirn. Die invasivste und unwiderruflichste Form unter den experimentellen Therapien – gegen die zudem starke ethische Bedenken bestehen – ist die Neurochirurgie.