Světoví představitelé se musí vyhnout stejné chybě, jakou udělali v případě MDG, jejichž zavádění se zpozdilo o dva roky, než se na jejich financování v roce 2002 dohodl Monterreyský konsensus. Předejdou tomu tak, že vytvoří efektivní a snadno dohledatelný program financování, a to při nejbližší možné příležitosti: na konferenci v Addis Abebě. Tato naléhavost částečně vyplývá i z objemu financí, které budou SDG vyžadovat – celková částka dalece převýší objem prostředků potřebných k implementaci MDG. Kromě financování iniciativ zaměřených na vymýcení chudoby a hladu, zkvalitnění zdravotnictví a školství, posílení zodpovědného vládnutí a podporu rovnosti pohlaví je nutné investovat také do infrastruktury, energetiky a zemědělství. SDG rovněž vyzvou k financování globálních veřejných statků včetně ochrany životního prostředí a snahy bojovat proti klimatickým změnám a zmírňovat jejich dopad. A protože vlády a mezinárodní dárci nejsou s to uhradit tento účet samostatně, musí formulovat programy a politiky, které dokážou získat pro SDG větší podíl celosvětových úspor, jež dnes dosahují hodnoty zhruba 22 bilionů dolarů ročně. Konkrétně by měly státní i místní vlády a mezinárodní finanční instituce navyšovat své prostředky přijímáním na míru šitých finančních opatření včetně partnerství veřejného a soukromého sektoru, nástrojů založených na výkonnosti a řady různých garancí za úvěrová a politická rizika. Tento soubor finančních opatření upravených podle potřeb a silných stránek každé země může přispět ke zmírnění rizik a zlepšení spolupráce.
Die Politiker dürfen nicht denselben Fehler machen, der ihnen bei den MEZ passiert ist – deren Einführung um zwei Jahre verschoben werden musste, bis beim Monterrey-Konsens von 2002 Einigkeit über ihre Finanzierung erreicht wurde. Diesmal muss so früh wie möglich ein effektives und nachvollziehbares Finanzierungsprogramm entwickelt werden, und zwar bereits auf der Konferenz von Addis Abeba. Diese Dringlichkeit ergibt sich teilweise aus der schieren Höhe des Finanzierungsbedarfs der ZNE. Es geht um Beträge, die diejenigen zur Umsetzung der MEZ bei weitem überschreiten. Finanziert werden müssen nicht nur Initiativen gegen Armut und Hunger, zur Verbesserung von Gesundheit und Ausbildung, zur Stärkung der Verwaltung und zur Förderung der Gleichberechtigung zwischen den Geschlechtern, sondern auch Investitionen in Infrastruktur, Energie und Landwirtschaft. Die ZNE erfordern auch die Finanzierung weltweiter öffentlicher Güter wie Umweltschutz, den Kampf gegen den Klimawandel und die Abmilderung seiner Effekte. Regierungen und internationale Geldgeber können dies nicht allein leisten, sondern müssen Programme und Maßnahmen entwickeln, die einen größeren Anteil der globalen Ersparnisse in Höhe von etwa 22 Billionen Dollar jährlich für die ZNE nutzbar machen. Dazu müssen nationale Regierungen, regionale Verwaltungen und internationale Finanzinstitute ihre Ressourcen bündeln und maßgeschneiderte finanzielle Instrumente wie öffentlich-private Partnerschaften, leistungsbezogene Instrumente und eine Vielzahl von Risikogarantien für Krediten und im politischen Bereich entwickeln. Solche Finanzmaßnahmen, die an die Bedürfnisse und Stärken einzelner Länder angepasst werden, können Risiken abmildern und die Zusammenarbeit fördern.