Političtí lídři by neměli zvýhodňovat žádnou konkrétní technologii. Spíše by měli dát automobilovému průmyslu pobídky k vývoji alternativních technologií, které spoléhají na pohon z biomasy, etylén, vodík, ba během přechodného období i na zemní plyn. Země, které budou razit cestu vpřed politicky, jako kolaterální výhodu zajistí svým domácím průmyslovým odvětvím přední místo v energetických technologiích, takže si pojistí budoucí trhy. Očekávané významné snížení emisí CO2 by nakonec mohlo vyvolat průlom, jehož je zapotřebí v mezinárodních klimatických politikách. Změna by se ovšem projevila i v hospodářském rozvoji: kdybychom se vyléčili ze své „závislosti“ na ropě, zůstalo by jí víc pro chudší, méně rozvinuté a nově industrializované země a zároveň by to stlačovalo ceny a uvolňovalo geopolitické energetické soupeření. Geopoliticky by přínosy byly obdobně zřetelné, neboť by se významně omezila schopnost hlavních vývozců ropy vydírat průmyslové země. To by mohlo zvýšit vyjednávací moc mezinárodního společenství na Středním východě a posílit ty společenské síly v zemích jako Saúdská Arábie, Írán a Rusko, které upřímně chtějí zvnitřku prosazovat politickou a hospodářskou reformu.
Die politischen Führungsköpfe sollten keine bestimmte Technologie bevorzugen. Stattdessen sollten sie Anreize für die Automobilindustrie schaffen, alternative Technologien zu entwickeln, die auf Treibstoff aus Biomasse, Ethylen, Wasserstoff und während einer Übergangsphase sogar Erdgas beruhen. Länder, die eine politische Vorreiterrolle übernehmen, werden der heimischen Industrie, als einen zusätzlichen Nutzen, eine Führungsposition in der Energietechnologie verschaffen und zukünftige Märkte sichern. Die voraussichtliche wesentliche Verringerung der CO2-Emissionen könnte schließlich den Durchbruch bringen, der in der internationalen Klimapolitik notwendig ist. Doch auch die wirtschaftliche Entwicklung kommt ins Spiel: Die Heilung unserer “Abhängigkeit” vom Öl würde ärmeren, weniger entwickelten und Schwellenländern mehr davon lassen, sowie die Preise nach unten drücken und den geopolitischen Energiewettbewerb entschärfen. Geopolitisch wären die Vorteile ähnlich offenkundig, da die Fähigkeit der großen Ölexporteure die Industrieländer zu erpressen wesentlich geringer würde. Dies könnte die Verhandlungsposition der internationalen Gemeinschaft im Nahen Osten verbessern und möglicherweise die gesellschaftlichen Kräfte in Ländern wie Saudi-Arabien, Iran und Russland stärken, die ernsthaft politische und wirtschaftliche Reformen von innen anstreben.