V letech 1985 až 2005 učinili přehnaně optimističtí kibicové vzmachu desetileté předpovědi, které přeháněly vyhlídky na významné změny k lepšímu jak na finančních trzích (např. hodnota indexu Dow Jones Industrial Average ve výši 36 000 bodů), tak i ve světové politice (např. klid na Blízkém východě a dynamický růst v subsaharské Africe). Růžovým scénářům přisoudili pětašedesátiprocentní pravděpodobnost, zatímco ve skutečnosti se tyto scénáře naplnily pouze v 15% případů. Kibicové krachu si ve stejném období vedli ještě hůře než optimisté, když přeháněli pravděpodobnost změn k horšímu všude tam, kde kibicové vzmachu zdůrazňovali pozitivní obrat, a také na několika dalších místech (stále čekám na blížící se rozpad Kanady, Nigérie, Indie, Indonésie, Jihoafrické republiky, Belgie a Súdánu.) Černým scénářům přisuzovali sedmdesátiprocentní pravděpodobnost, přičemž ve skutečnosti se naplnily pouze ve 12% případů. A za druhé – opět v souladu s tím, před čím skeptikové varovali – jsou přehánějící experti za své omyly jen zřídkakdy trestáni. Média naopak „přeháněčům“ věnují až marnotratnou pozornost a jejich střízlivější kolegy opomíjejí. V ostrých rysech tento proces uvidíme, když budeme spolu s filozofem sirem Isaiahem Berlinem klasifikovat experty jako „ježky“, nebo „lišky“.
Zwischen 1985 und 2005 gaben die übertrieben Zukunftsgläubigen 10-Jahres-Prognosen ab, welche die Chancen großer positiver Veränderungen sowohl an den Finanzmärkten (z.B. ein Dow Jones Industrial Average mit 36.000 Punkten) wie innerhalb der Weltpolitik (z.B. Ruhe im Nahen Osten und dynamisches Wachstum in Schwarzafrika) deutlich übertrieben darstellten. Rosigen Szenarien, die nur zu 15% Wirklichkeit wurden, wiesen sie Eintrittswahrscheinlichkeiten von 65% zu. Nach schlechter schnitten für denselben Zeitraum die Unheilspropheten ab: Sie übertrieben die Chancen auf negative Veränderungen an denselben Stellen, an denen die übertrieben Zukunftsgläubigen das Positive hervorhoben, sowie in weiteren Bereichen. (Ich warte noch immer auf den unmittelbar bevorstehenden Zerfall Kanadas, Nigerias, Indiens, Indonesiens, Südafrikas, Belgiens und des Sudans.) Düsteren Szenarien, die sich in nur 12% aller Fälle bewahrheiteten, wiesen sie Eintrittswahrscheinlichkeiten von 70% zu. Zweitens gereicht es den Übertreibern – erneut wie die Skeptiker warnten – selten zum Nachteil, wenn sie sich irren. Tatsächlich überschütten die Medien die Übertreiber mit verschwenderischer Aufmerksamkeit und vernachlässigen gleichzeitig ihre bescheideneren Kollegen. Dieser Prozess wird gestochen scharf erkennbar, wenn wir – dem Philosophen Sir Isaiah Berlin folgend – die Experten in „Igel“ und „Füchse“ unterscheiden.