Ani čas strávený doma dnes není zřetelně ohraničený; lidé mohou pracovat přes internet nebo se účastnit konferenčních hovorů, přestože se zároveň věnují rodinnému životu. A zjistili jsme, že tento „víceúlohový život“ se nejlépe vede ve velkých městech, kde se koncentruje mnoho vymožeností, a to jak tvrdých – letiště, prodejny, školy, parky a sportovní zařízení –, tak i měkkých, jako jsou kluby, bary a restaurace. Dalším faktorem je skutečnost, že velká města získala na významu coby centra inovace a kreativity. Až do devatenáctého století uskutečňovali inovace převážně všestranně založení lidé a všeumělové, díky čemuž probíhala akumulace nových znalostí pomalu, avšak jejich rozšiřování do různých oborů bylo rychlé. Ve dvacátém století se budování znalostní základny stalo úkolem specialistů, což zrychlilo tvorbu znalostí, ale zbrzdilo jejich mezioborovou aplikaci. Nedávné studie však ukázaly, že tento zdroj inovací rychle zpomaluje (produktivita amerického výzkumného pracovníka dnes může činit necelých 15% produktivity srovnatelného pracovníka v roce 1950). Místo toho jsou inovace stále ve větší míře založené na směšování a kombinování znalostí z různých specializací.
Ebenso ist die Zeit zu Hause nicht mehr klar eingeteilt. Während sie ihr Familienleben führen, arbeiten Menschen vielleicht online oder nehmen an Konferenzschaltungen teil. Wir haben erkannt, dass wir dieses Multitasking-Leben am besten in Städten führen können, in denen sich eine Vielzahl von Infrastruktureinrichtungen – Flughäfen, Geschäfte, Schulen, Parks und Sportmöglichkeiten – befinden, ebenso wie Annehmlichkeiten wie Clubs, Bars und Restaurants. Ein weiterer Faktor ist, dass sich Städte zu bedeutenden Knotenpunkten für Innovation und Kreativität entwickelt haben. Im 19. Jahrhundert gingen Innovationen hauptsächlich auf Generalisten und Bastler zurück, daher war das Tempo der Entwicklung neuen Wissens langsam, aber seine Verbreitung über unterschiedliche Bereiche ging schnell. Im 20. Jahrhundert wurde die Schaffung neuen Wissens zu einer Aufgabe von Spezialisten, was den Vorgang beschleunigte, aber zunehmend auf einen Bereich beschränkte. Aber neue Studien haben gezeigt, dass diese Innovationsquelle schnell zurückgeht (die Produktivität eines amerikanischen Forschers kann heute weniger als 15% eines ähnlichen Forschers des Jahres 1950 betragen). Stattdessen beruht Innovation zunehmend auf dem Mischen und Zusammenfügen von Wissen aus unterschiedlichen Fachbereichen.