Pokrok techniky doposavad nad překážkami hospodářského růstu vítězí. Periodické změny politické rovnováhy, občas mírumilovné, jindy nikoliv, zajišťují, že velká většina lidí má z rozvoje prospěch, třebaže někteří menší než jiní. Malthusovy obavy z masového hladovění se tak v žádné mírové kapitalistické ekonomice nezhmotnily. A vzdor zneklidňujícímu poklesu podílu pracujících na příjmech v posledních desetiletích, se dlouhodobé vyhlídky stále vzpírají Marxově prognóze, že se kapitalismus projeví jako ožebračování dělníků. Životní úrovně po celém světě nadále rostou. Dosavadní růstová výkonnost však není zárukou, že během současného století bude možné se udržet na zhruba stejné trajektorii. Necháme-li stranou potenciální geopolitické přeryvy, je třeba překonat několik hrozivých obtíží, které povětšinou pramení z chabé výkonnosti a narušené funkčnosti politiky. První soubor obtíží zahrnuje vleklé problémy včetně externalit, jejichž významným příkladem je degradace životního prostředí.
Mit technologischem Fortschritt hat man die Hindernisse für das Wirtschaftswachstum überwunden. Regelmäßige politische Neuausrichtungen – die manchmal friedlich verliefen und manchmal nicht – haben dafür gesorgt, dass die überwiegende Mehrheit der Menschen profitierten, wenn auch manche mehr als andere. Aus diesem Grund sind Malthus’ Prognosen hinsichtlich des massenhaften Hungertodes der Menschen in keiner der kapitalistischen Ökonomien eingetreten. Und trotz einer in den letzten Jahrzehnten beunruhigend rückläufigen Lohnquote, trotzt das langfristige Bild dennoch Marx‘ Prognose, wonach der Kapitalismus die Verelendung der Arbeiter zur Folge haben würde. Auf der ganzen Welt steigt der Lebensstandard weiter an. Doch die Wachstumsentwicklung der Vergangenheit ist kein Garant dafür, dass sich insgesamt ein ähnlicher Wachstumskurs über das gesamte aktuelle Jahrhundert aufrechterhalten lässt. Abgesehen von möglichen geopolitischen Brüchen gilt es noch einige große Herausforderungen zu bewältigen, deren Ursachen hauptsächlich in unzureichender Leistung und Fehlfunktion der Politik liegen. Dazu gehören zunächst schwelende Probleme einschließlich externer Effekte. Das prominenteste Beispiel dafür ist die Umweltzerstörung.