Evidentně si neuvědomuje, že systém, který daní spekulace nižší sazbou než namáhavou práci, pokřivuje ekonomiku. Ostatně velkou část peněz, které připadají těm na vrcholu, označují ekonomové za renty, které nevznikají rozšiřováním ekonomického koláče, ale ukrajováním si většího dílu ze stávajícího koláče. K těm na vrcholu patří neúměrný počet monopolistů, kteří svůj příjem zvyšují omezováním produkce a postupy namířenými proti konkurenční soutěži, výkonných ředitelů, kteří zneužívají děr v zákonné úpravě řízení firem, aby si přisvojili větší díl výnosů podniku (a nechali méně zaměstnancům), a bankéřů, kteří se zapojili do predátorského úvěrování a nemravných praktik s kreditními kartami (často zaměřených na chudé a středněpříjmové domácnosti). Není zřejmě náhodou, že zesílilo dobývání rent a nerovnost, zatímco klesly daňové sazby pro nejbohatší, byly vykuchány regulace a oslabeno vymáhání stávajících pravidel: zesílily příležitosti k dobývání rent a vzrostly výnosy z něj. Téměř všechny vyspělé země dnes postihuje nedostatečnost agregátní poptávky, což způsobuje vyšší nezaměstnanost, nižší mzdy, větší nerovnost a – v negativní spirále – úbytek spotřeby.
Offensichtlich erkennt er nicht, dass ein System, das Spekulation geringer besteuert als harte Arbeit, die Wirtschaft verzerrt. Tatsächlich besteht ein Großteil des Geldes, das die Reichsten anhäufen, aus dem, was Ökonomen Rendite nennen. Diese entsteht nicht aus der Vergrößerung des Gesamtreichtums, sondern aus dem Bedürfnis, sich einen größeren Anteil am bestehenden Reichtum zu sichern. An der Spitze der Einkommenspyramide finden wir immer mehr Monopolisten, die ihr Einkommen durch Produktionseinschränkung und wettbewerbsfeindliche Aktionen erwirtschaften, Unternehmensvorstände, die Gesetzeslücken ausnutzen, um einen größeren Anteil des Unternehmensgewinns für sich zu bekommen (was weniger für die Arbeiter übrig lässt), und Bankmanager, die sich durch rücksichtslose Vergabe von Krediten und Kreditkarten bereichern (was oft auf Kosten armer und mittlerer Haushalte geht). Vielleicht ist es kein Zufall, dass Renditestreben und Ungleichheit gestiegen sind, während gleichzeitig die Spitzensteuersätze gesenkt, Regulierungen aufgeweicht und bestehende Regeln weniger durchgesetzt wurden: Die Möglichkeiten und das Potenzial des Renditestrebens wurden erhöht. Heute ist in fast allen Industrieländern die Gesamtnachfrage schwach, was zu hoher Arbeitslosigkeit, niedrigeren Löhnen, größerer Ungleichheit und letztlich geringerem Konsum führt – wodurch der Teufelskreis geschlossen wird.