To, že evropské vlády svým voličům nedokázaly zajistit chléb na stůl, neznamená, že Evropská centrální banka by rovněž měla zpackat svůj úkol spočívající v prosazování cenové stability v eurozóně. To může znít jako samozřejmost, ale upuštění od stability cen je přesně to, co někteří evropští politici obhajují. Například italští politici, kteří by se sice vzhledem k neutěšené hospodářské výkonnosti Itálie v poslední době zdáli nejméně způsobilí k nabídce rad pro ECB ohledně měnové politiky, prosazují škrty v úrokových sazbách. Náměstek ministra hospodářství Mario Baldassarri v souladu s poznámkami italského premiéra Silvia Berlusconiho minulý týden v Il Sole 24 Ore prohlásil, že všechny snahy o posílení růstu jsou marné, „jestliže někdo šlape na brzdu“. Z koho si to tropí legraci?
Nur weil die europäischen Regierungen es nicht geschafft haben, anständig für ihre Wähler zu sorgen, bedeutet dies nicht, dass die Europäische Zentralbank an ihrer Aufgabe, die Preisstabilität in der Eurozone zu fördern, genauso scheitern sollte. Dies mag offensichtlich klingen, doch genau das ist es, was einige europäische Politiker vertreten: die Preisstabilität aufzugeben. Italienische Politiker z. B., die angesichts Italiens kläglicher Wirtschaftsleistung in letzter Zeit am wenigsten qualifiziert erscheinen, die EZB in Sachen Währungspolitik zu beraten, befürworten nichtsdestoweniger Zinssatzsenkungen. Vize-Wirtschaftsminister Mario Baldassarri wiederholte letzte Woche Äußerungen des italienischen Ministerpräsidenten Silvio Berlusconi, als er in Il Sole 24 Ore sagte, dass alle Bemühungen, das Wachstum anzukurbeln, umsonst seien, „wenn jemand auf das Bremspedal tritt.“ Wen will er damit ins Bockshorn jagen?