Musíme také usilovat o to, aby nejzranitelnějším lidem (a nám samotným) přestala být působena újma. Až se v roce 2015 vlády světa sejdou v Paříži na konferenci OSN o změně klimatu, musí se domluvit na způsobech jak postupně do poloviny století odbourávat emise skleníkových plynů a přestat spalovat fosilní paliva. Chceme-li předejít katastrofální změně klimatu, podle iniciativy Carbon Tracker musí 80 % zásob fosilních paliv zůstat v zemi. Už při dnešní „nízké“ úrovni změny klimatu je zkáza až příliš reálná. Jako skutečnou ji zažívají filipínští občané, kteří truchlí nad svými blízkými a snaží se vzkřísit své domovy a životy, obyvatelé ostrovů v Tichomoří, kteří pěstují plodiny v nádobách, dováží pitnou vodu a stavějí pobřežní hráze, jimiž své ostrovy chrání před pronikajícím oceánem, i hladoví zemědělci v Sahelu. Vkrádá se přitom do reality života milionů dalších zranitelných lidí po celé planetě.
Wir müssen zugleich darauf hinarbeiten, den besonders gefährdeten Menschen (und uns selbst) nicht noch mehr zu schaden. Wenn die Regierungen der Welt 2015 auf der UN-Klimakonferenz in Paris zusammenkommen, müssen sie dort Methoden vereinbaren, um bis zur Jahrhundertmitte die Netto-Treibhausgasemissionen auf null zu senken und die Verbrennung fossiler Brennstoffe einzustellen. Laut Carbon Tracker müssen 80% der fossilen Brennstoffreserven in der Erde verbleiben, wenn wir eine Klimakatastrophe vermeiden wollen. Selbst beim heutigen „niedrigen“ Niveau des Klimawandels sind die Verheerungen bereits sehr real – für die Bürger der Philippinen, die ihre Angehörigen betrauen und versuchen, ihre Häuser und ihr Leben wieder aufzubauen, für die Menschen auf den Pazifikinseln, die ihre Anbaupflanzen in Containern anbauen, ihr Trinkwasser importieren und Schutzmauern errichten müssen, um ihre Inseln von dem Anstieg des Ozeans zu schützen, und für die hungernden Bauern im Sahel. Und auch für Millionen anderer gefährdeter Menschen weltweit werden sie eine zunehmende Realität.