Dohadování trvalo od února do dubna 1989, přičemž hlavními otázkami byly legalizace opozice, částečně svobodné volby a vytvoření úřadu prezidenta, který by nahradil funkci šéfa komunistické strany. Komunistům byla zaručena parlamentní většina. Volby do nově vytvořeného Senátu byly sice naprosto svobodné, avšak v Sejmu (dolní komoře) se opozice mohla ucházet pouze o třetinu křesel. Klíčové však bylo, že dohoda rozmetala mocenský monopol strany. Solidarita získala příležitost založit nezávislá média a vytvořit všelidovou politickou organizaci. Nakonec komunisté přistoupili na to, že volby za čtyři roky už budou zcela svobodné. Cesta k demokracii byla otevřená. Konec diktatury však přišel dříve, než kdokoliv očekával.
Das Schachern ging von Februar bis April 1989 weiter. Die Hauptpunkte waren die Legalisierung der Opposition, teilweise freie Wahlen und die Schaffung des Präsidentenamtes, das den Chef der Kommunistischen Partei ersetzen sollte. Den Kommunisten wurde eine Mehrheit im Parlament garantiert. Während die Wahl zum neu geschaffenen Senat gänzlich frei war, konnte die Opposition nur um ein Drittel der Sitze im Sejm (Unterhaus) kämpfen. Aber das Wichtigste war, dass das Machtmonopol der Partei aufgegeben wurde. Solidarność erhielt die Möglichkeit, unabhängige Medien und eine politische Basisorganisation zu schaffen. Am Ende willigten die Kommunisten ein, dass die Wahlen, die vier Jahre später abgehalten werden sollten, vollkommen frei wären. Der Weg zur Demokratie war frei. Doch kam das Ende der Diktatur schneller, als irgendjemand erwartet hatte.