Velkolepá prohlášení se proměňují ve stoh zastaralých studií Světové banky. Uchytí se vzájemné obviňování, okupační armáda zůstává a nové povstání se šíří. K tomuto neřádu přispívá mnoho faktorů, z nichž první je šokující neschopnost USA, Evropy i mezinárodních organizací porozumět věcem z perspektivy chudých a vysídlených lidí. Jejich neschopnost vcítit se je odsouzeníhodná, ale jsou tu i koncepční problémy. Mezinárodní agentury, které se podílejí na rekonstrukci po skončení konfliktu, zatím ještě nepochopily, jak v nízkopříjmovém prostředí nově anebo opětovně nastartovat hospodářský rozvoj. Je potřeba rozlišovat čtyři různé fáze vnější pomoci směřující k ukončení konfliktu.
Aus den großartigen Ankündigungen wird ein Stapel veralteter Weltbankstudien. Es kommt zu wechselseitigen Beschuldigungen, die Besatzungsarmee bleibt und neue Aufstände greifen um sich. Zu diesem Chaos tragen viele Faktoren bei, am Beginn allerdings steht die schockierende Unfähigkeit der USA, Europas und der internationalen Organisationen, die Lage aus der Perspektive armer und vertriebener Menschen zu betrachten. Dieser Mangel an Einfühlungsvermögen ist bedauerlich, aber es gibt auch konzeptionelle Probleme. Bis jetzt haben die in den Wiederaufbau involvierten internationalen Organisationen nämlich nicht verstanden, wie man die wirtschaftliche Entwicklung im Niedrigeinkommensbereich in Gang setzt oder wieder ankurbelt. Um einen Konflikt zu beenden, sind vier Phasen der Hilfe von außen zu unterscheiden.