Jakou zvláštní poruchou osobnosti jsme museli trpět, když jsme tak pečlivě sledovali dětskou úmrtnost, i když byla tak vysoká. Je to dost zvláštní, skoro ostuda. Ale my Švédové už jsme takoví, počítali jsme všechna dětská úmrtí, ale nic už jsme s tím pak nedělali. Pak, jak vidíte, přišly roky hladomorů. To byla těžká doba, mnoho lidí už mělo Švédska dost. Mí předkové se odstěhovali do USA. Časem se ale věci stávaly lepšími a lepšími. Tady jsme získali vzdělání, tady se zlepšilo zdravotnictví a dětská úmrtnost poklesla.
Wir müssen eine ziemliche Persönlichkeits-Störung haben, weil wir lieber die Kinder sorgfältig zählen anstatt eine hohe Kindersterblichkeit zu messen. Das ist sehr merkwürdig. Es ist irgendwie auch peinlich. Aber wir haben uns in Schweden daran gewöhnt, verstehen Sie, alle gestorbenen Kinder zu zählen, auch wenn wir nichts dagegen unternommen haben. Und hier, sehen Sie, hier gab es die Hungersnot. Das waren schlechte Jahre und die Menschen hatten keine Lust mehr auf Schweden. Meine Vorfahren gingen in die USA. Und schließlich wurde es hier immer besser. Und hier wurde die Bildung verbessert, wir bekommen eine Krankenversicherung, und die Kindersterblichkeit sank.