Ale místo toho máme odvahu plést naše studenty, uvést je do rozpaků a vyvolávat skutečné otázky, skrze tyto otázky jako učitelé máme informace, které můžeme použít k přizpůsobení robustní a informované metody prolnutých instrukcemi. Takže, 21.-století žargon žargonu žvástů stranou, Pravdou je, že jsem učil 13 let, a trvalo to životně ohrožující situace dostat se z 10ti let pseudo-učení a pomohlo mi uvědomit si, že otázky studenů jsou semena skutečného učení, ne nějaký scénář osnov, které umožňovalo kousky náhodných informací. V květnu 2010, 35 let, s dva roky starým domem a mým druhým dítětem na cestě, jsem byl diagnostikován s velkým aneurysmem na úpatí mé hrudní aorty. To vedlo k hloubání. To je opravdu skutečný email od mého lékaře přímo tam. Teď když jsem to dostal, byl jsem absolutně vystrašený , dobrě? Ale našel jsem překvapivé momenty pohodlí v jistotě, kterou můj chirurg ztělesňuje. Kde si ten chlap vzal takovou důvěru mít drzost?
Doch wenn wir stattdessen den Mut haben, unsere Schüler zu verwirren, zu verblüffen, und echte Fragen hervorzurufen, dann haben wir Lehrer durch diese Fragen Informationen, die wir nutzen können, um solide und fundierte Methoden für integriertes Lernen zu zimmern. Also, den Fachjargon des 21. Jahrhunderts beiseite gelassen, die Wahrheit ist, dass ich seit 13 Jahren lehre und es eine lebensbedrohliche Situation brauchte, um mich aus 10 Jahren Pseudo-Lehren herauszureißen und mich erkennen zu lassen, dass Schülerfragen die Saat echten Lernens sind, nicht irgendein schriftlich ausgearbeiteter Lehrplan, der ihnen häppchenweise wahllosen Inhalt liefert. Im Mai 2013, ich war 35 Jahre alt, mit einer Zweijährigen zu Hause und meinem zweiten Kind auf dem Weg, wurde mir ein großes Aneurysma, an der Basis meiner Brustaorta diagnostiziert. Das führte zu einem Eingriff am offenen Herzen. Das da ist die echte E-Mail von meinem Arzt. Nun, als ich das bekam, war ich – drücke die Feststelltaste – komplett außer mir, verstehen Sie? Aber die Zuversichtlichkeit, die mein Chirurg ausstrahlte, bereitete mir überraschende Augenblicke des Trosts. Woher hatte dieser Mann diese Zuversicht, diesen Mut?