Mýlil se tehdy a mýlí se i teď. Tento myšlenkový směr předpokládá, že trhy jsou dokonale efektivní. Pokud se pokazí, musí to být kvůli chybám v politice. Tento přístup si též protiřečí, neboť kdyby byli účastníci trhů dokonale racionální a dokonale informovaní, nenechali by se zmýlit politikou zlevňování peněz oproti jejich skutečné hodnotě. Greenspan je obětinou, již nabízejí tržnímu bohu. To poukazuje na hlubší příčinu hospodářské krize: dominanci chicagské ekonomické školy, typické vírou v samoregulační schopnosti nespoutaných trhů. Toto přesvědčení ospravedlnilo či zdůvodnilo deregulaci finančních trhů ve jménu takzvané „hypotézy efektivních trhů“. Ta vedla přímo k šíření takových modelů řízení finančního rizika, které vytěsňováním možnosti platební neschopnosti hrubě podceňovaly míru rizika v systému.
Sie war damals falsch und ist es auch heute. Diese Argumentation geht davon aus, dass Märkte absolut effizient sind. Falls sie sich irren, muss der Grund dafür bei der Politik liegen. Diese Sicht ist selbstwidersprüchlich, denn wenn die Marktteilnehmer absolut rational handelten und perfekt informiert wären, hätten sie sich nicht von einer Politik täuschen lassen, die das Geld billiger machte, als es wirklich war. Greenspan ist das Opfer, das die Anhänger dieser Schule dem Gott des Marktes darbieten. Dies legt einen grundlegenderen Grund für die Wirtschaftskrise nahe: die Dominanz der Chicagoer Wirtschaftsschule mit ihrem Glauben an die Selbstregulierungskräfte freier Märkte. Dieser Glaube rechtfertigte – oder rationalisierte – die Deregulierung der Finanzmärkte im Namen der so genannten „Effizienzmarkthypothese“ und führte direkt zur Verbreitung von Modellen für das finanzielle Risikomanagement, die durch Ausschluss der Ausfallmöglichkeit den Umfang der im System vorhandenen Risiken gröblich unterschätzten.