Obávali se o budoucnost EU – rozhodně více než jejich západní protějšky. Někteří varovali, že odmítnutí evropské ústavy v referendech ve Francii a v Nizozemsku spolu s rozhodnutím summitu fakticky pozastavit ratifikační proces a jeho neschopností dohodnout se na financích EU by mohlo odstartovat vážnou politickou krizi v EU. Proto byla většina nových členů nakonec ochotna podpořit kompromis navržený Lucemburskem, podle něhož by rozpočet činil pouhých 1,06% celkového HDP unie a rabat Velké Británie by se zmrazil na částce 4,6 miliard eur. Těsně před konečným krachem rozhovorů dokonce pět nových členů včetně České republiky a Slovenska souhlasilo s ještě radikálnějším plánem, podle něhož by rozpočet představoval pouhé 1% unijního HDP.
Sie waren beunruhigt über die Zukunft der EU – und zwar eindeutig stärker als ihre westlichen Kollegen. Einige warnten davor, dass die Ablehnung der Europäischen Verfassung in den französischen und niederländischen Referenden in Verbindung mit der Entscheidung des Gipfels, den Ratifizierungsprozess letztlich auszusetzen, sowie das Scheitern der Einigung über die EU-Finanzen eine erste politische Krise in der EU auslösen könnten. Dies ist der Grund, warum die meisten neuen Mitglieder letztlich bereit waren, den Kompromissvorschlag Luxemburgs zu unterstützen, wonach der Haushalt lediglich 1,06% des Gesamt-BIPs der EU betragen und der jährliche „Britenrabatt“ bei 4,6 Milliarden Euro eingefroren werden würde. Tatsächlich stimmten unmittelbar vor dem Scheitern der Gespräche fünf neue Mitglieder, darunter die Tschechische Republik und die Slovakei, einem noch radikaleren Plan zu, dem zufolge der Haushalt nur 1% des BIPs der EU hätte betragen sollen.