Je tedy třeba rozlišovat, co je společné mnoha vyspělým zemím a co je specifické pro Francii. Všechny vyspělé ekonomiky prošly během posledních 30 let hlubokými změnami. Došli jsme od manažerského kapitalismu ke kapitalismu akciovému, od ekonomik s velkými dávkami státního dohledu k mnohem deregulovanějším trhům, od aktivních a expanzivních sociálních politik 60. a 70. let až k světu, kde se tyto výdaje neustále scvrkávají. Ačkoli bohatství neustále přibývá – HDP se za posledních 50 let více než zdvojnásobil –, podíl mezd na celkové částce se o 10% snížil, třebaže miliony zámožných lidí dále zbohatly.
Es ist daher wichtig zu erkennen, wo die gemeinsamen Ursachen in vielen Industrieländern liegen und welche typisch für Frankreich sind. In allen entwickelten Volkswirtschaften kam es in den letzten 30 Jahren zu tief greifenden Veränderungen. Der Management-Kapitalismus wurde vom Aktionärskapitalismus abgelöst, der staatliche Einfluss auf die Wirtschaft wurde zugunsten viel stärker deregulierter Märkte zurückgedrängt und wo früher die aktive und expansive Sozialpolitik der 1960er und 1970er Jahre herrschte, sind heute Einsparungen bei Sozialausgaben auf der Tagesordnung. Obwohl der Wohlstand ständig gestiegen ist – das BIP hat sich in den letzten 50 Jahren mehr als verdoppelt – ist der Anteil der Löhne daran um 10 % gesunken, während Millionen Reiche noch reicher wurden.