Jezdec si tak může uvědomit, že pokud se kola nezablokují, je vzdálenost kratší. Bude také moci posoudit zlepšení svého výkonu. Provedení by mělo být stejné jako v prvním případě, s tím rozdílem, že místo tlaku na řidítko opačné ke směru, do kterého chce jezdec zatočit, by měl jezdec pevně zatlačit nohou na stupačku opačnou ke směru zamýšlené zatáčky. Vzdálenost potřebná k zastavení by měla být změřena a srovnána s předchozím výkonem jezdce. Jezdec tak bude moci porozumět významu reakčního času a delší vzdálenosti potřebné k zastavení. Instruktor by měl vysvětlit, že nejúčinnější způsob vyvolání protisměrného řízení určují vlastnosti stroje.
Bei einem Tempo von rund 20 km/h wird der Lenker bewusst und fest auf der der gewünschten Richtung entgegengesetzten Seite nach vorn gedrückt. Wenn der Fahrschüler nach Auffassung des Fahrlehrers eine angemessene Fertigkeit erreicht hat, kann der Übungsplatz möglichst nah an den Anforderungen der nationalen Führerscheinprüfung eingerichtet werden, und die Übung kann bei allmählich auf 30 km/h ansteigender Geschwindigkeit durchgeführt werden. Der Druck nach vorn erfolgt mit dem Oberarm und dem Oberkörper. Das Handgelenk bleibt fest, und der Kopf bleibt im rechten Winkel zur Straße. Am Gas- und Kupplungshebel ändert sich nichts, und der Fahrschüler schaut weiter in die Richtung, in die er fahren will, und nicht auf das Hindernis.