Exportéři v Evropě a Asii se stali příliš závislými na prodeji do USA a dalších momentálně oslabených ekonomik, jako je Španělsko nebo Velká Británie. Krátkozraké kroky na obou stranách navíc pomohly zapustit kořeny dlouhodobějšímu vzorci chování, který jen komplikuje odklon od dnešní neudržitelné rovnováhy. Změna jako vždy narušuje pohodlný status quo a zájmy těch, kdo z něj mají prospěch. Například realitní lobby v USA očividně nemá zájem na snížení vládní podpory bydlení, a to navzdory faktu, že USA má pravděpodobně mnohem větší bytový fond, než si může dovolit. Stejně tak čínská exportní lobby nemá zájem na silném jüanu, přestože je v dlouhodobém zájmu Číny nechat svou měnu zhodnotit. Stále doufáme, že schůzky hlav států jako mávnutím kouzelného proutku vytvoří politiku, která světový obchod vyváží.
Die Exporteure in Europa und Asien sind inzwischen in übertriebener Weise davon abhängig, in die USA und andere jetzt geschwächte Volkswirtschaften wie Spanien und Großbritannien zu verkaufen. Beiderseitiges kurzsichtiges Handeln hat zur Verfestigung eines längerfristigen Verhaltensmusters beigetragen, welches die Abkehr vom heutigen, nicht aufrecht zu erhaltenden Equilibrium nur weiter erschwert. Wie immer stört der Wandel den behaglichen Status quo und die von diesem profitierenden Interessen. So hat etwa die Immobilienlobby in den USA ganz offensichtlich kein Interesse daran, dass die staatliche Subventionierung des Eigenheimerwerbs reduziert wird, trotz der Tatsache, dass die USA vermutlich einen viel größeren Eigenheimbestand haben, als sie ihn sich leisten können. In gleicher Weise hat die Exportlobby in China kein Interesse an einem starken Renminbi, obwohl es in Chinas langfristigem Interesse liegt, eine Aufwertung seiner Währung zuzulassen. Wir halten uns an der Hoffnung fest, durch Treffen der Staats- und Regierungschefs irgendwie auf magische Weise eine Politik herbeizuführen, die den Welthandel wieder ins Gleichgewicht bringt.