Emisí CO2 produkovaných bohatými zeměmi skutečně v posledních letech ubylo, ač tamní ekonomiky rostly. Jenže značné části tohoto zdánlivého odpoutání HDP od poškozování životního prostředí bylo dosaženo přesunem emisí do Číny a dalších rozvíjejících se ekonomik, které teď vyrábějí většinu průmyslového zboží. V ostatních oblastech – mimo jiné odlesňování, zásobách ryb a úbytku půdy – bylo dosaženo nanejvýš malého absolutního odpoutání vazby. Jak stále naléhavěji varují Mezivládní panel pro změnu klimatu a Program OSN pro životní prostředí, svět stále míří k ekologické katastrofě. Co musíme udělat, abychom ji odvrátili? Pro čím dál význačnější skupinu environmentalistů je odpověď jasná: Vyspělé země musí přestat růst a začít se smršťovat. Jedině „nerůst“, říkají autoři jako Jason Hickel a Giorgos Kallis, může dát světu schopnost žít ve svých environmentálních mezích a ponechat dostatek zdrojů pro rozvoj chudých zemí.
Tatsächlich sind die CO2-Emissionen der reichen Länder in den letzten Jahren gesunken, während ihre Volkswirtschaften gewachsen sind. Doch wurde diese scheinbare Entkoppelung des BIP-Wachstums von den Umweltschäden in Wahrheit großteils durch Verlagerung der Emissionen nach China und in andere Schwellenländer erreicht, die inzwischen die meisten Industriewaren produzieren. Und in anderen Bereichen – darunter bei der Entwaldung, den Fischbeständen und der Bodenverarmung – gab es nur eine geringe oder gar keine absolute Entkoppelung. Wie der Weltklimarat und das Umweltprogramm der Vereinten Nationen immer dringlicher warnen, steuert die Welt weiterhin auf eine Umweltkatastrophe zu. Was muss passieren, um diese zu vermeiden? Für eine zunehmend prominente Gruppe von Umweltschützern ist die Antwort offensichtlich: Die entwickelten Volkswirtschaften müssen aufhören, zu wachsen, und anfangen, zu schrumpfen. Nur ein „negatives Wachstum“, so Autoren wie Jason Hickel und Giorgos Kallis, könne die Welt in die Lage versetzen, im Rahmen ihrer ökologischen Mittel zu leben und genügend Ressourcen für die Entwicklung der ärmsten Länder übrigzulassen.