Toto postavení trvalo až do roku 1970, kdy podíl USA na globálním HDP klesl na předválečnou jednu čtvrtinu. Z politického nebo vojenského hlediska však byl svět bipolární, neboť americkou moc vyvažoval Sovětský svaz. USA dokonce během tohoto období často nedokázaly uhájit své zájmy: Sovětský svaz získal jaderné zbraně, v Číně, na Kubě a v polovině Vietnamu došlo ke komunistickým převratům, válka v Koreji skončila patem a revolty v Maďarsku a Československu byly potlačeny. Na tomto pozadí se jako přesnější popis nepřiměřeně vysokého (a měřitelného) podílu určité země na všech třech typech mocenských zdrojů – vojenských, hospodářských a měkkých – jeví výraz „prvenství“. Otázka dnes zní, zda se éra amerického prvenství chýlí ke konci. Vzhledem k nepředvídatelnosti globálního vývoje samozřejmě nelze na tuto otázku s určitostí odpovědět.
Diese Stellung hatte bis 1970 Bestand, als der US-Anteil am weltweiten BIP auf seinen Vorkriegsstand von einem Viertel fiel. Doch vom politischen oder militärischen Standpunkt aus betrachtet war es eine bipolare Welt, in der die Sowjetunion Amerikas Macht ausglich. Tatsächlich konnten die USA während dieses Zeitraums ihre Interessen häufig genug nicht verteidigen: Die Sowjetunion erwarb Atomwaffen; in China, Kuba und der Hälfte Vietnams übernahmen die Kommunisten die Macht; der Koreakrieg endete mit einem Patt, und die Volksaufstände in Ungarn und der Tschechoslowakei wurden niedergeschlagen. Vor diesem Hintergrund scheint der Begriff „Primat“ den überproportionalen (und messbaren) Anteil eines Landes an allen drei Arten von Machtressourcen – militärischer, wirtschaftlicher und „weicher“ Macht – präziser zu beschreiben. Die Frage ist nun, ob die Ära des Primats der USA sich ihrem Ende zuneigt. Angesichts der Unvorhersehbarkeit der globalen Entwicklungen ist es natürlich unmöglich, diese Frage eindeutig zu beantworten.