Bylo by tedy značně nemoudré vztahovat současnou bolivijskou krizi na zbytek Latinské Ameriky. Zevšeobecňovat je až příliš snadné: jinde jsou instituce mnohem silnější, chudoba – a zejména extrémní chudoba – se snižuje a bitva o přírodní zdroje již byla do značné míry urovnána. Dokonce i na místech, jako je Venezuela, která má obrovské zásoby ropy a tradičně založenou nacionalistickou vládu, přežilo status quo umožňující zahraniční investice do energetických zdrojů téměř osm let vládnutí prezidenta Huga Cháveze.
Es wäre also äußerst unvorsichtig, Boliviens aktuelle Krise auf das übrige Lateinamerika zu übertragen. Verallgemeinerungen sind viel zu einfach: In anderen Ländern sind die Institutionen wesentlich stärker, die Armut – insbesondere die extreme Armut – ist zurückgegangen, und der Kampf um natürliche Ressourcen ist im Großen und Ganzen beigelegt. Sogar in Ländern wie Venezuela mit großen Ölreserven und einer traditionsbewussten, nationalistischen Regierung hat die gegenwärtige Praxis, ausländische Investitionen in Energieressourcen zuzulassen, bald die achtjährige Regierungszeit von Präsident Hugo Chavez überdauert.