Existuje jen jeden ukazatel, který neustále roste: naše uhlíkové emise. Nikdo však zcela přesně neví, jak přepočítat CO2 na plochu. WWF a někteří vědci raději tuto otázku obcházejí tím, že definují emisní plochu jako rozlohu lesa potřebného k pohlcení dodatečného CO2. Tato složka dnes představuje více než 50% ekologické stopy a do poloviny století se zvýší na tři čtvrtiny. V podstatě se nám tak tvrdí, že bychom měli snížit emise na nulu a zasadit stromy, abychom toho dosáhli, což znamená, že bychom dnes museli vysadit lesy na rozloze o 30% větší, než je veškerá dostupná plocha, a do roku 2030 vysadit lesy na téměř dvou planetách. Je skutečně nezbytné, abychom snižovali veškeré emise? Odbourání zhruba pouhé poloviny všech emisí by ve střednědobém měřítku snížilo koncentrace skleníkových plynů. Ještě důležitější je, že výsadba lesů je z hlediska plochy jedním z nejméně efektivních technologicky intenzivních způsobů snižování uhlíkových emisí.
Nur unser CO2-Ausstoß steigt weiter an. Es ist aber nicht für alle offensichtlich, wie man CO2 in Fläche umwandelt. Der WWF und einige Wissenschaftler beschlossen, dies zu umgehen, indem man die den Emissionen beigemessene Fläche als jene Waldfläche definiert, die notwendig ist, um das zusätzliche CO2 aufzunehmen. Dieser Bereich macht gegenwärtig über 50 Prozent des ökologischen Fußabdrucks aus und wird bis zur Mitte des Jahrhunderts auf 75 Prozent ansteigen. Im Wesentlichen wird uns mitgeteilt, dass wir unsere Emissionen auf Null reduzieren müssen und zur Erreichung dieses Ziels Bäume pflanzen sollen. Das heißt, wir müssten heute um 30 Prozent mehr Wald anbauen als uns dafür Land zur Verfügung steht. Ist es denn wirklich notwendig, sämtliche Emissionen zu kappen? Eine Senkung um Hälfte würde die Treibhausgaskonzentration mittelfristig reduzieren. Und noch wichtiger: Die Anpflanzung von Wäldern ist eine wenig flächeneffiziente und technologieintensive Art, CO2-Emissionen zu senken.