Stále nevyužity však zůstávají především možnosti rozvoje na místních úrovních. Jejich lepšího využití lze dosáhnout širším uplatňováním nástrojů, jako jsou místní granty, mechanismy správy a partnerství na místní úrovni. Tyto výzvy ovlivní rozvoj evropského hospodářství a společnosti v nadcházejících letech. Samotné teritoriální přerozdělení finančních prostředků k vyrovnání náskoku v globalizovaném světě nestačí. Potřebujeme plnohodnotnou rozvojovou politiku, jejímž cílem je vnitřní rozvoj regionů. V tomto kontextu musí politika soudržnosti zůstat ústřední politikou EU, především s ohledem na její historickou roli dále rozvíjet jednotný trh tím, že bude posilovat hospodářskou, sociální a územní soudržnost v celém Společenství.
Jetzt wäre der richtige Zeitpunkt, da der neue EU-Vertrag eine neue Defi ni-tion der europäischen Subsidiarität vorsieht und dabei die Rolle der regionalen und lokalen Akteure hervorhebt. So gibt es vor allem auf lokaler Ebene noch enorme Wachstumsreserven, die durch breitere Nutzung von Instrumenten, wie lokalen Zuschüssen und Mechanismen der Ordnungspolitik (wie lokalen Partnerschaften), erschlossen werden könnten. Zusammen werden sich diese Herausforderungen in den nächsten Jahren auf die Entwicklung der europäischen Volkswirtschaften und Gesellschaften auswirken. In einer globalen Welt reicht die einfache Umverteilung der finanziellen Ressourcen von einem Ort zum anderen nicht aus, um den Anschluss zu schaffen. Stattdessen brauchen wir eine ausgefeilte Entwicklungspolitik, die die endogene Entwicklung der Regionen fördert. Ausgehend davon bleibt die Kohäsionspolitik eine zentrale Politik der Union, insbesondere im Hinblick darauf, dass die weitere Entwicklung des Binnenmarktes mit der Stärkung des wirtschaftlichen, sozialen und territorialen Zusammenhalts in der gesamten Gemeinschaft einhergehen muss.