Z tohoto hlediska rozšíření funguje dobře. Tranzitivní země v posledních deseti letech výrazně stáhly náskok. V polovině 90. let dosahoval HDP na obyvatele (přepočtený na paritu kupní síly) v mnoha tranzitivních ekonomikách pouhé čtvrtiny až třetiny úrovně staré evropské patnáctky (EU-15). Část tohoto náskoku se podařilo stáhnout ještě předtím, než nové členské státy konečně vstoupily do EU, avšak proces konvergence pokračoval, a to i během finanční krize. Příjem nových členských zemí dosáhl přibližně dvou třetin úrovně EU-15. Ze vstupu navíc nejvíce vytěžili nejchudší noví členové (na rozdíl od nejchudších členů EU-15, jako jsou Portugalsko a Řecko, jejichž příjmy se vrátily na úroveň, kterou tyto státy naposledy vykazovaly v 90. letech). Tato konvergence je navíc důvodem, proč uchazeči o zaměstnání z východních členských států nezaplavují trhy práce bohatších zemí EU-15.
Von dieser Perspektive aus betrachtet hat die Erweiterung gut funktioniert. Die Transformationsländer haben während des vergangenen Jahrzehnts erheblich aufgeholt. Mitte der 1990er Jahre betrug das BIP pro Kopf in vielen Transformationsländern lediglich ein Viertel bis ein Drittel dessen in den alten EU15-Ländern (bei Anlage von Kaufpreisparität). Ein Teil dieser Distanz war bereits bewältigt, als die neuen Mitgliedsstaaten endlich der EU beitraten, doch der Konvergenzprozess hat sich selbst während der Finanzkrise fortgesetzt. Das Einkommen der Neumitglieder hat inzwischen rund zwei Drittel des Niveaus der EU15-Länder erreicht. Zudem haben die ärmsten Neumitglieder die größten Fortschritte gemacht (im Gegensatz zu den ärmsten Mitgliedern der EU15 wie Portugal und Griechenland, die inzwischen auf ein Einkommensniveau zurückgefallen sind, wie es zuletzt in den 1990er Jahren vorlag). Diese Konvergenz ist der Grund, warum die Arbeitsmärkte der reicheren EU15-Länder nicht von Arbeitssuchenden aus den östlichen Mitgliedsstaaten überschwemmt werden.