Nicméně, na nominálních sazbách samozřejmě záleží. Pokud jsou zanedbatelné, přidávají na kráse zprávám o zisku, zatímco se pomalu hromadí problémy celkových závazků. Vzhledem k tomu, že se účetnictví okolo závazků provádí na základě kuriózní kombinace nominálních a tržních hodnot, může být neprůhledné a snadno manipulovatelné. Pokud ceny a tím i průměrná velikost dluhové služby klesají, reálné dluhové břemeno roste. To se však stává zřejmé jedině tehdy, když musí být dluh refinancován, nebo když stoupají úrokové sazby. V prostředí nulových či téměř nulových úrokových sazeb mají věřitelé motivaci “protahovat a předstírat” – to znamená, že odloží splatnost jejich dluhu, aby tak déle utajili jejich problémy. Vzhledem k tomu, že dluh může být refinancován za tak nízkých sazeb, je riziko odložení splatnosti nízké a to umožňuje dlužníkům, kteří by za normálních okolností byli považování za insolventní, pokračovat déle, než by bylo jinak možné.
Trotzdem sind die Nominalzinssätze wichtig. Wenn sie sehr niedrig sind, machen sie sich gut auf Gewinnrechnungen, während Bilanzprobleme langsam zunehmen. Da Bilanzierungen aus einem kuriosen Mix aus nominalen und Marktwerten bestehen, können sie undurchsichtig und leicht zu manipulieren sein. Wenn die Preise - und damit die durchschnittliche Schuldendienstfähigkeit - fallen, nimmt die reale Schuldenlast zu. Aber das wird nur dann deutlich, wenn die Schulden refinanziert werden müssen oder wenn die Zinssätze steigen. In einem Szenario mit Zinssätzen von Null oder fast Null haben Gläubiger einen Anreiz, eine so genannte "extend and pretend"-Strategiedurchzuführen, also ihre fällig werdenden Schulden zu verlängern, so dass sie ihre Probleme noch etwas länger verdecken können. Weil die Schulden zu derart niedrigen Zinsen refinanziert werden können, ist das Anschlussfinanzierungsrisiko sehr gering, so dass die Schuldner, die unter normalen Umständen als insolvent gelten würden, sehr viel länger weitermachen können als unter normalen Umständen.