Dnes, 20 let poté, je načase se ptát: jak se nám to daří? Žalostně. Od onoho prvního setkání svět nesnížil počet dětí zapojených do pracovních sil ani na polovinu. Během posledních pěti let se mezinárodnímu společenství podařilo snížit počet zaměstnaných dětí jen o 16 milionů, což je nejpomalejší tempo snižování za desítky let. Ze 152 milionů dětí, které dnes pracují, zhruba 73 miliony vykonávají pracovní činnosti považované za rizikové. Přitom i „bezpečná“ dětská práce postihuje fyzickou a fyziologickou pohodu obětí dlouho do dospělosti.
Zwanzig Jahre später ist es nun Zeit für die Frage: wie haben wir uns geschlagen? Schlecht. Seit dieser ersten Konferenz konnte die Zahl der arbeitenden Kinder nicht einmal halbiert werden. In den letzten fünf Jahren vermochte die internationale Gemeinschaft die Zahl erwerbstätiger Kinder lediglich um 16 Millionen zu verringern – die langsamste Entwicklung seit Jahrzehnten. Von den heute 152 Millionen Kinderarbeitern verrichten etwa 73 Millionen Tätigkeiten, die als gefährlich eingestuft werden. Selbst „sichere“ Kinderarbeit beeinträchtigt das physische und physiologische Wohlbefinden der Opfer bis weit in ihr Erwachsenenalter.