Vezměme si kanadskou centrální banku. Před několika lety mi zaměstnanec jedné z regionálních bank Fedu – který byl zároveň mým spolužákem z doktorandského studia – popsal rozdíl mezi reakcemi na jeho výzkumné prezentace ve Spojených státech a v Kanadě. Zatímco ekonomové pracující ve Federálním rezervním systému vnášeli do debaty o měnové politice odlišné perspektivy, jejich kanadští kolegové jako by zastávali „jednotný názor kanadské centrální banky“. Dvě nezávislá hodnocení Bank of England zveřejněná po globální finanční krizi odhalila podobnou absenci intelektuální rozmanitosti a rozsáhlé debaty uvnitř této instituce. Jedno hodnocení konstatovalo, že zaměstnanci Bank of England mají sklon „filtrovat“ své rady tak, aby byly stravitelnější pro nadřízené. Druhé hodnocení dospělo k závěru, že krize odhalila, jak mylný byl konsensuální názor, a doporučilo nový přístup, jenž bude zohledňovat odlišná stanoviska. Tato touha po změně možná přispěla ke Carneyho jmenování novým guvernérem i k jeho nedávnému rozhodnutí vnést do vedení banky více odbornosti zvenčí.
Nehmen wir die Bank of Canada. Vor Jahren hat ein Mitarbeiter von mir bei einer der regionalen Notenbanken – der auch mein Studienkollege war – die Reaktionen auf die Darstellung seiner Forschungen in den Vereinigten Staaten und Kanada gegenüber gestellt. Während die Wirtschaftswissenschaftler des Fed-Systems unterschiedliche Perspektiven in die geldpolitische Debatte brachten, schienen ihre kanadischen Kollegen lediglich einer einheitlichen „Bank-of-Canada-Sichtweise“ zu folgen. Zwei unabhängige Untersuchungen der Bank of England, die nach der globalen Finanzkrise veröffentlicht worden waren, stießen auf einen ähnlichen Mangel an intellektueller Diversität und gesunder Diskussion. Eine davon stellte fest, dass die Angestellten der Bank of England dazu neigten, ihre Ratschläge zu „filtern“, um sie ihren Vorgesetzten schmackhafter zu machen. Die andere kam zu dem Schluss, die Krise habe deutlich gezeigt, wie falsch die Konsenssichtweise gewesen sei, und empfahl einen neuen Ansatz unter Einbezug voneinander abweichender Perspektiven. Dieser Wunsch nach Veränderung könnte zu Carneys Berufung zum neuen Gouverneur und seiner Entscheidung, mehr externe Expertise in die Führung der Bank einzubringen, beigetragen haben.