To znamená, že ve chvíli, kdy by přední centrální banky běžně spoléhaly na další snižování, budou k němu mít nanejvýš jen málo prostoru. Centrální bankéři proto začali vyzývat k větší aktivitě tvůrce fiskální politiky. Předseda Federálního rezervního systému USA Jerome Powell nedávno uvedl: „Není dobré sázet hlavně na měnovou politiku, natož jen a pouze na ni.“ V praxi by větší úloha fiskální politiky znamenala, že v případě dalšího poklesu budou snížení úrokových sazeb doprovázet daňové škrty a zvýšení výdajů. Tento přístup má ale jeden problém: politiku. Zatímco většina centrálních bank je formálně nezávislá, a nemá tedy povinnost přijímat přímé příkazy od volených představitelů, těm, kdo mají na starost fiskální politiku, takový luxus dopřán není. Rozpočty sestavují politici, kteří si nevyhnutelně musí dělat starosti o vyhlídky na své znovuzvolení.
Das bedeutet, dass die großen Zentralbanken wenig bis gar keinen Platz für neue Kürzungen haben werden, auf die sie sich normalerweise verlassen würden. Die Zentralbanker haben daher begonnen, die Fiskalpolitik aufzufordern, mehr zu tun. Wie der US-Notenbankchef Jerome Powell kürzlich sagte: „Es ist nicht gut, dass die Geldpolitik das Hauptspiel der Stadt ist, geschweige denn das einzige Spiel der Stadt.” In der Praxis würde eine stärkere Rolle der Fiskalpolitik bedeuten, dass Steuersenkungen und Ausgabenerhöhungen im Falle eines weiteren Abschwungs mit Zinssenkungen einhergehen würden. Aber es gibt ein Problem mit diesem Ansatz: die Politik. Während die meisten Zentralbanken formell unabhängig und daher nicht verpflichtet sind, direkte Aufträge von Mandatsträgern entgegenzunehmen, genießen die Verantwortlichen der Finanzpolitik diesen Luxus nicht. Die Haushaltspläne werden von Politikern erstellt, die sich naturgemäß um ihre Wiederwahlchancen sorgen.