U sledě v Severním moři, sledě obecného v atlantsko-skandinávské oblasti a u makrely se také jednalo o skutečný úspěch: jejich biomasa se stabilizuje nebo zvětšuje a vzrůstá objem úlovků. Rovněž bylo možné konstatovat, že na většinu populací, jejichž TAC se v roce 2009 zvýšil, se vztahoval víceletý plán. Přestože víceleté plány jsou poměrně nové, začínají vykazovat povzbudivé výsledky. Nejvýraznějším příkladem je samozřejmě štikozubec obecný v severních vodách. Zatímco v roce 2004 se tato populace vyčerpávala, během čtyř let se vrátila do stavu mimo ohrožení. Dle odborníků z Vědeckotechnického a hospodářského výboru pro rybářství (vědecký orgán, který radí Komisi) la ge ul Účinek plánu se však neprojevuje vždy tak rychle: například treska obecná v Severním moři, jejíž biomasa se od historicky nízké úrovně v roce 2006 nepatrně zvětšila, se stále nachází do značné míry pod mezní hodnotou.
Der RAC für die pelagischen Bestände hat mit den wissenschaftlichen Instanzen auch bei der Ausarbeitung einer Reihe von Optionen für die Bewirtschaftung der Makrele zusammengearbeitet. Der Nordsee-RAC bereitet seinerseits einen Plan für den Kaisergranat vor. Weitere Projekte sind in Arbeit. Aber der Seehechtbestand hat sich auch deswegen so schnell erholt, weil der Plan zur rechten Zeit kam, nämlich zu einem Zeitpunkt, als der Bestand noch nicht zu erschöpft war. Beim Nordseehering, skandinavischen Atlantikhering und bei der Makrele gibt es ebenfalls einen nachweisbaren Erfolg. Die Biomasse stabilisiert sich oder steigt und die Fänge nehmen wieder zu. Auch konnte man feststellen, dass die meisten Bestände, deren TAC 2009 erhöht wurden, unter einem mehrjährigen Plan standen. Aber die Pläne zeigen nicht immer so schnell sichtbare Erfolge. Der Nordsee-Kabeljau, dessen Biomasse seit ihrem Tiefststand im Jahr 2006 leicht zugenommen hat, bewegt sich weiterhin weit unter dem Schwellenwert.