Výbor žádá evropské instituce, aby se důrazně angažovaly v činnosti proti změně klimatu, především prostřednictvím provádění těchto doporučení: Chceme-li zabránit tomu, aby průměrné globální teploty vzrostly o více než 2°C v porovnání s úrovní před zprůmyslněním, musí být celosvětové emise skleníkových plynů podstatně sníženy. Emise v rozvinutých zemích se budou muset do roku 2020 snížit o 25–40 % a v polovině století o 60–80 % ve srovnání s úrovní v roce 1990. Předpokladem úspěchu je, že vyvinou úsilí všichni největší znečišťovatelé, kteří se sejdou v prosinci 2009 v Kodani v rámci konference OSN. Evropa musí přijmout přesvědčivá opatření v rámci svých vlastních hranic a připravit se na 30% snížení do roku 2020, které navrhla jako podmínku. Nezbytné hospodářské změny jsou zdrojem příležitostí, ale představují rovněž důležité výzvy: na jedné straně mohou ekologické technologie vytvořit v Evropě nová pracovní místa, na straně druhé bude třeba, aby průmyslová odvětví s vysokými emisemi kysličníku uhličitého podstatně snížila své emise.
1. Die nachhaltige Entwicklung sollte ein umfassendes Ziel für alle wirtschafts-, sozial- und umweltpolitischen Maßnahmen in Europa sein. Die nachhaltige Entwicklung muss mit ihren drei Säulen (ökologische, soziale und wirtschaftliche Ziele) im Zentrum der Neubelebung und des Wiedererstarkens Europas stehen und ein echtes Leitmotiv für die künftigen Politiken bilden. Das europäische Konjunkturprogramm sollte in Form eines nachhaltig konzipierten „New Deals“ erarbeitet werden und ein Instrument zur Förderung der nachhaltigen Entwicklung sein. 2. Der Haushalt der Europäischen Union sollte im Lichte der Nachhaltigkeit reformiert werden. Bei öffentlichen Ausgaben müssen wirtschaftliche, soziale und ökologische Aspekte berücksichtigt werden, und den Rechten der künftigen Generationen muss dieselbe Bedeutung zukommen wie den Rechten der derzeitigen Generationen. Das Wachstum darf nicht länger ausschließlich in quantitativen Größen gemessen werden; zahlreiche soziale und ökologische Faktoren, die für das menschliche Wohlergehen von entscheidender Bedeutung sind, werden nicht im BIP erfasst, da die betreffenden Güter und Dienstleistungen nicht auf dem Markt gehandelt werden.