Za třetí by měly orgány zabývající se monetární politikou specifikovat kritéria, podle nichž rozhodnou, kdy ukončit kvantitativní uvolňování a kdy a jak rychle normalizovat strategické sazby. I kdyby monetární uvolnění skončilo spíše později než dříve – tedy v době, kdy již bude hospodářské zotavení robustnější –, trhy a investoři potřebují předem jasně znát parametry, na jejichž základě se rozhodne o načasování a rychlosti tohoto ústupu. Důležité také je vyhnout se vzniku další bubliny aktiv a úvěrů tím, že se cena aktiv, jako jsou nemovitosti, zohlední při stanovování monetární politiky. Správné provedení ústupové strategie má klíčový význam: vážné politické přehmaty by podstatně zvýšily hrozbu recese se dvěma dny. Riziko takové politické chyby je navíc vysoké, protože politická ekonomie v zemích, jako jsou USA, může vést čelní představitele k odkládání těžkých rozhodnutí o neudržitelných fiskálních deficitech. Neodolatelným se pro vlády může stát zejména pokušení využít inflace ke snížení reálné hodnoty veřejných i soukromých dluhů. V zemích, kde je politicky obtížné volat po zákonech zvyšujících daně a snižujících výdaje, se monetizace deficitů a následná inflace mohou stát cestou nejmenšího odporu.
Zudem müssen Finanzpolitiker die Kriterien benennen, die sie anwenden werden, um den Zeitpunkt für einen Rückzug aus den Hilfsmaßnahmen zu bestimmen, und wann und wie schnell die Situation wieder normalisiert wird. Auch wenn die Konjunkturpakete eher später als früher auslaufen – wenn die wirtschaftliche Erholung stärker ist -, brauchen Märkte und Investoren schon vorher Klarheit darüber, welche Parameter für Zeitpunkt und Geschwindigkeit der Auslaufphase angelegt werden. Es muss auch daran gedacht werden, Vermögenswerte wie Immobilien in die Geldpolitik mit einzubeziehen, um eine neue Anlagen- und Kreditblase zu verhindern. Es ist überaus wichtig, bei der Rückzugsstrategie keine Fehler zu machen: ernsthafte politische Fehler würden die Gefahr einer erneuten Rezession erhöhen. Zudem ist das Risiko eines solchen politischen Fehlers groß, weil die Wirtschaftspolitik von Ländern wie den USA dazu verleiten könnte, schwere Entscheidungen über nicht tragbare Haushaltsdefizite hinauszuschieben. Die Versuchung, die Inflation zu benutzen, um den realen Wert von öffentlichen und privaten Schulden zu reduzieren, kann für Regierungen überwältigend sein. In Ländern, in denen die Forderung nach einer Legislaturperiode der Steuererhöhungen und Ausgabenkürzungen politisch schwierig ist, ist die Monetisierung von Defiziten und letztendlich die Inflation möglicherweise der Weg des geringsten Widerstands.