Jsou mimořádně sebevědomí, naklonění rizikům a nesmírně movití a evropské politické elity, jež profesně formovala praxe kompromisů a předcházení konfliktům, nevědí jak k nim přistupovat. Ba třebaže nová průbojná zahraniční politika Ruska – směs nově nalezené síly s nejistotou a merkantilismu s mesianismem – představuje pro Evropu existenční hrozbu, Západ neprojevuje mnoho ochoty zaměřit se na problematiku evropského řádu. Odmítá jak Medveděvovy výzvy k vytvoření nového bezpečnostního uspořádání, tak ruskou snahu o nové projednání Smlouvy o konvenčních ozbrojených silách v Evropě (S-KOS) a mandátu a agendy OBSE s odůvodněním, že by to představovalo ústup od úspěchů 90. let minulého století. Nakolik je však toto uvažování správné?
Diese sind äußerst selbstbewusst, risikofreudig und extrem reich, und Europas politische Eliten, deren Karriere darauf beruht, Kompromisse einzugehen und Konflikte zu vermeiden, wissen nicht, wie sie mit ihnen umgehen sollen. Tatsächlich scheint der Westen, obwohl Russlands neue durchsetzungsstarke Außenpolitik – eine Mischung aus neu gefundener Stärke und Unsicherheit und aus Merkantilismus und Messianismus – für Europa eine existenzielle Bedrohung darstellt, nicht bereit, sich auf das Problem einer europäischen Ordnung zu konzentrieren. Er lehnt Medwedews Werben um eine neue Sicherheitsarchitektur wie auch Russlands Versuche zur Neuverhandlung des Vertrags über konventionelle Streitkräfte in Europa (KSE) und des Mandats und der Agenda der OSZE mit der Begründung ab, dies würde eine Abkehr von den Leistungen der 1990er Jahre darstellen. Aber wie korrekt ist diese Einschätzung?