Mnohé komentáře si všimly klíčové role, kterou při dosahování kompromisů potřebných k ukončení krize sehrálo šest senátorek – republikánských i demokratických. Tyto ženy mezi sebou udržovaly vztahy napříč stranickou propastí, zatímco vztahy mezi jejich mužskými kolegy se setrvale zhoršovaly, až ustoupily okázalému furiantství a hanění protivníků. Neméně důležité je, že tyto ženy cítily morální nutnost skutečně vládnout – a také podle toho jednaly. Jak řekla republikánská senátorka za Maine Susan Collinsová, která jako první vytvořila obrysy dohody a odnesla je do Senátu, uzavření institucí „poškodilo všechny malé firmy“ kolem Národního parku Acadia v jejím domovském státě „a to je prostě špatné“. Svět by to neměl nechat bez povšimnutí. Ženy nejsou ve vládnutí nutně lepší než muži, ale často mají odlišné perspektivy a zvyklosti jednání, které mohou být klíčové pro prolomení patových situací vzniklých potřebou hájit mužská ega. Často také kladou větší důraz na nelehký osud skutečných lidí než na prosazování vzletných principů a dávají přednost konkrétnímu pokroku před abstraktním vítězstvím.
Vielfach kommentiert wurde die entscheidende Rolle von sechs Senatorinnen – von der Republikanischen und der Demokratischen Partei – bei der Erzielung des zur Beendigung der Krise benötigten Kompromisses. Diese Frauen haben ihre Beziehungen zueinander über Parteigrenzen hinweg aufrechterhalten, während sich die Verbindungen unter ihren männlichen Kollegen stetig verschlechterten und schließlich in Selbstdarstellung und Schmähungen der Rivalen mündeten. Ebenso bedeutsam ist, dass diese Frauen die moralische Notwendigkeit spürten, Regierungsarbeit zu leisten und auch dementsprechend handelten. In den Worten von Senatorin Susan Collins, republikanische Abgeordnete des Bundesstaates Maine sowie Architektin und Überbringerin des ersten Konzepts für eine Übereinkunft auf Senatsebene „schadet der Verwaltungsstillstand allen Kleinbetrieben“ rund um den Acadia National Park in ihrem Bundesstaat „und das ist schlichtweg falsch“. Die Welt sollte das zur Kenntnis nehmen. Wenn es um Regierungsarbeit geht, sind Frauen nicht unbedingt besser als Männer, aber sie nehmen oftmals unterschiedliche Perspektiven ein und legen hinsichtlich ihres Engagements andere Gepflogenheiten an den Tag, die von entscheidender Bedeutung sein können, die aus der Verteidigung männlicher Egos entstandenen Pattsituationen aufzulösen. Außerdem konzentrieren sie sich öfter auf die Not realer Menschen als auf die Durchsetzung großartiger Prinzipien und ziehen konkrete Fortschritte einem abstrakten Sieg vor.