Prostá přítomnost jiných lidí vzbuzuje v ruském ochránci bezpečí podezření; a kdo si troufne říct, že se naprosto mýlí? Vždyť vraždy na objednávku i náhodné přestřelky v restauracích jsou běžnými úkazy a myšlenka přepjaté ochrany před všemi osobami se váže k sovětské minulosti, kdy se společenské opovržení halilo do přestrojení za veřejnou bezpečnost. Těžko pak může překvapovat, že Rusové volí různé zkratky, podlézají vrátka a nikdy nechodí po cestách pro pěší - tyto cesty totiž nebyly postaveny proto, aby lidem usnadňovaly život, ale aby je řídily. Je pravda, že v Rusku obvykle stojí ohrady a zátarasy tam, kde by měla vést pěšina.
Das bloße Vorhandensein anderer Menschen ruft bei den russischen Wachleuten Verdacht hervor; und wer will sagen, dass dies völlig unberechtigt sei? Schließlich sind Auftragsmorde und willkürliche Schießereien in Restaurants an der Tagesordnung, und der Gedanke eines übertriebenen Schutzes gegen alles und jeden reicht zurück bis in die Sowjetzeit, als soziale Verachtung im Gewand der öffentlichen Sicherheit auftrat. Kein Wunder also, dass die Russen immer eine Abkürzung nehmen und dabei über Zäune klettern und nie auf dem vorgeschriebenen Weg bleiben. Diese Wege wurden nicht gebaut, um den Menschen das Leben zu erleichtern, sondern um sie besser kontrollieren zu können. Tatsächlich verlaufen in Russland Zäune und Mauern normalerweise dort, wo eigentlich ein Fußweg sein sollte.