Tentokrát je ovšem situace jiná. Nesnáz s cenami komodit se k nám vplížila navzdory význačným institucionálním reformám v rozhodování o makroekonomických politikách po celém světě. Historicky významné obohacování světových pracovních sil přílivem nováčků toužících po západních standardech spotřeby žene ručičku na tachometru globálního růstu za hranici bezpečnosti. Na meze zdrojů komodit, jimž jsme podle dřívějších očekávání měli čelit až v polovině jedenadvacátého století, proto narážíme už teď. Moment, řeknete si. Proč se naše báječně flexibilní trhy nedokáží s těmito ranami vypořádat? Cožpak vysoké ceny nepřimějí lidi na spotřebě šetřit a hledat nové zdroje nabídky? Ano, právě to se nakonec v oblasti nabídky energií v 80. letech stalo.
Dieses Mal ist es jedoch anders. Das Problem der Rohstoffpreise hat uns schleichend eingeholt, obwohl es überall auf der Welt beachtliche institutionelle Reformen der makroökonomischen Politikgestaltung gab. Der historische Zustrom von Neueinsteigern zum Heer der globalen Arbeitskräfte, von denen jeder westliche Konsumstandards anstrebt, lässt das weltweite Wachstum einfach über das Sicherheitslimit auf dem Tacho schnellen. Daher stehen wir jetzt vor Einschränkungen der Rohstoffressourcen, die wir erst für die Mitte des 21. Jahrhunderts erwartet hatten. Moment mal, werden Sie sagen. Warum kann unsere wunderbar flexible Marktwirtschaft sich nicht an diese Lage anpassen? Werden die hohen Preise nicht einfach dazu führen, dass die Menschen beim Verbrauch sparen und neue Versorgungsquellen suchen? Ja, und das passierte schließlich mit der Energieversorgung in den 1980ern.