Ve skutečnosti se vlády samozřejmě obvykle snaží udržet v tajnosti mnohem více než jen tyto informace. Vyhnout se ztrapnění může být někdy v národním zájmu, ale také to může chránit kariéry politiků a úředníků. Za jiných okolností může být moudré zamezit zveřejnění, jak mnoho – nebo jak málo – se o dané situaci ví. WikiLeaks se pokládá za součást tradice, v níž média ženou vlády k zodpovědnosti za zneužívání moci. Role sedmé velmoci byla obzvláště důležitá za vlády administrativy prezidenta George W. Bushe. K odhalování mučení, mimořádného vydávání osob a nepodloženého elektronického sledování docházelo díky investigativní žurnalistice právě toho typu, který je dnes v ohrožení v důsledku rozpočtových škrtů a neúprosného zaměření médií na cokoliv, co se právě děje – často na úkor toho, co skutečně stojí za zprávu. Zatímco však skutečná investigativní žurnalistika závisí na kvalitě, server WikiLeaks se vyznačuje kvantitou. Již samotný objem dat „vysypávaných“ na internet znemožňuje jejich důkladnou analýzu nebo i důkladné prošetření potenciálně škodlivých informací. Prahem pro zveřejnění už není nepravost takového rozsahu, jaký vedl ke vzniku pojmu „Watergate“ i dalších pozdějších „…gate“.
In der Realität versuchen Regierungen natürlich noch viel mehr geheim zu halten. Die Vermeidung von Peinlichkeiten kann bisweilen im nationalen Interesse liegen, aber auch die Karrieren von Politikern und Bürokraten schützen. Unter gewissen Umständen kann es klug sein, nicht publik zu machen, wie viel – oder wie wenig – über eine bestimmte Situation bekannt ist. WikiLeaks sieht sich als Teil der Tradition, in der die Medien Regierungen für Machtmissbrauch zur Rechenschaft ziehen. Die Rolle der Vierten Gewalt war während der Präsidentschaft von George W Bush von besonderer Bedeutung. Um Dinge wie Folter, Überstellungen von Terrorverdächtigen und unbefugte elektronische Überwachung zu enthüllen, bedarf es einer Art des investigativen Journalismus, wie er heute aufgrund von Haushaltskürzungen und des unerbittlichen Schwerpunkts der Medien auf Aktualität – oft auf Kosten des wirklich Berichtenswerten – bedroht ist. Aber während wirklich investigativer Journalismus eine Frage der Qualität ist, hebt sich WikiLeaks durch Quantität hervor. Das schiere Volumen der im Internet veröffentlichten Daten macht eine sorgfältige Analyse oder gar deren Überprüfung auf potenziell schädigende Information unmöglich. Die Schwelle für eine Preisgabe der Information ist nicht mehr Fehlverhalten in einem Ausmaß, für das einst der Ausdruck „Watergate“ oder all die darauf folgenden „Gates“ erfunden wurde.