Přesto proti tomu americká pravice brojí, z důvodů, jež zůstávají povětšinou záhadou: jakou mají na úrovni ekonomické teorie námitku proti kvantitativnímu uvolňování? Tlachy o tom, že Federální rezervní systém manipuluje měnu a příliš riskuje, nestojí ani za odpověď. Přesto jsme se do této situace dostali. Pracující třídy mohou hlasovat, ekonomové rozumí určování nominálního důchodu a veřejně o něm diskutují a žádná vlivná skupina nemůže očekávat, že jí prospěje hlubší a vleklejší deprese. Téměř úplný konsenzus monetaristů a keynesiánů z doby po 2. světové válce, jenž měl lví podíl na proměně šesti dekád v letech 1945 až 2005 ve vůbec nejúspěšnější éru globální ekonomiky, se ale beztak možná rozpadne. Návrat roku 1948 TEL AVIV – Nadcházející konference OSN připomínající 60. výročí UNRWA (Úřadu OSN pro palestinské uprchlíky na Blízkém východě) nemohla přijít v lepší chvíli. Restituce území obsazených v roce 1967 bude pro vyřešení izraelsko-palestinského konfliktu nadále očividně nepostradatelná, ale obě strany teď ústředním bodem debaty učinily dědictví války roku 1948.
Doch Amerikas Rechte lehnt dies ab. Ihre Gründe bleiben weitgehend im Dunkeln: Welche Einwände bestehen auf der Ebene der Wirtschaftstheorie gegen die quantitative Lockerung? Geschwafel, wonach die Federal Reserve die Währung manipuliert und übermäßige Risiken eingeht, ist keine Antwort wert. Aber hier stehen wir. Die Arbeiter können wählen, die Ökonomen haben begriffen und debattieren die Bestimmung des Nominaleinkommens, und es ist keine einflussreiche Gruppe da, die von einer tieferen und längeren Depression profitieren würde. Doch der weitgehende monetaristisch-keynesianische Konsens der Zeit nach dem Zweiten Weltkrieg, der eine so große Rolle dabei spielte, die 60 Jahre von 1945 bis 2005 zur erfolgreichsten weltwirtschaftlichen Periode aller Zeiten zu machen, könnte trotz alledem zerbröseln. Die Rückkehr von 1948 TEL AVIV – Die bevorstehende UNO-Konferenz anlässlich des 60. Jahrestages des UN-Flüchtlingshilfswerks für Palästina hätte zu keinem besseren Zeitpunkt kommen können. Die Rückgabe der 1967 besetzten Gebiete ist natürlich weiterhin eine Voraussetzung für die Lösung des Konfliktes zwischen Israel und den Palästinensern, aber es ist die Hinterlassenschaft des Krieges von 1948, die die Konfliktparteien jetzt in das Zentrum der Debatte gestellt haben.