Ačkoliv pohyby národů představují trvalou součást lidských dějin, relativně nekrvavě probíhaly pouze v případě, že se národy stěhovaly na řídce osídlená či rozvíjející se území. Klasickým případem byla emigrace z Evropy do Nového světa v devatenáctém století. V letech 1840 až 1914 odešlo z Evropy do Ameriky 55 milionů lidí – v poměru k počtu obyvatel byla tato migrace mnohem větší než celková migrace od druhé světové války.
Obwohl die Bewegung von Menschen ein konstantes Merkmal der Menschheitsgeschichte ist, war sie immer nur dann relativ unblutig, wenn sie in kaum besiedelte oder entwickelte Gebiete erfolgte. Ein klassisches Beispiel ist die Emigration aus Europa in die Neue Welt im neunzehnten Jahrhundert. Zwischen 1840 und 1914 verließen 55 Millionen Menschen Europa und begaben sich auf den Weg nach Amerika - viel mehr, im Verhältnis zur Bevölkerung, als die Migration seit dem Zweiten Weltkrieg.