A konečně, když určíme, které bezpečné a praktické změny mohou lidé ve svém stravování udělat, jak je přimějeme, aby se chovali tak, že se to stane spíše standardem než výjimkou? Totiž, i když víte, co dělat, neznamená to, že to vždy uděláte. Občas je třeba lidi pobídnout, aby to šlo snadněji, a věřte nebo ne, toto se dá vědecky studovat. Nevím, jak tato cesta skončí, ale aspoň toto je mi jasné: Nemůžeme dál obviňovat naše obézní a diabetické pacienty, jak jsem to dělal já. Většina z nich chce dělat správnou věc, ale musí vědět, co ta správná věc je, a ta věc musí fungovat. Zdá se mi o dni, kdy naši pacienti shodí nadbytečná kila a vyléčí se z inzulinové rezistence, tak jako my, lékařští profesionálové, odhodíme zbytečnou mentální zátěž a dostatečně se vyléčíme z rezistence na nové myšlenky abychom se mohli vrátit zpět k našim původním ideálům: otevřené mysli, odvaze zahodit včerejší myšlenky, když se ukáže, že nefungují a k pochopení, že vědecká pravda není konečná, ale že se neustále vyvíjí. Věrnost této cestě bude lepší pro naše pacienty a lepší pro vědu.
Drittens: Wenn wir solche Methoden erst einmal identifiziert haben, wie können wir dann die Menschen dazu bewegen, das mehr als Normalfall denn als Ausnahme anzusehen? Zu wissen was zu tun ist heißt ja nicht, dass man es auch tut. Manchmal muss man den Menschen nur den richtigen Anstoß geben, um es einfacher zu machen, und ob man es glaubt oder nicht, auch das kann wissenschaftlich erforscht werden. Ich weiß nicht, wohin die Reise geht, aber zumindest eines scheint mir klar zu sein: Wir können unseren Patienten mit Übergewicht oder Diabetes keine Vorwürfe machen, so wie ich es getan habe. Die Meisten von Ihnen wollen ja das Richtige tun, aber sie müssen wissen, was das Richtige ist, und es muss funktionieren. Ich träume von dem Tag, an dem unsere Patienten ihre überflüssigen Pfunde loswerden und ihre Insulinresistenz selbst kurieren können, weil wir Mediziner unseren überflüssigen Gedankenballast losgeworden sind und uns selbst von dem Widerstand gegen neue Ideen kuriert haben, damit wir zu unseren Idealen zurückkehren können: Offenheit für Neues, den Mut, unhaltbare Ideen über Bord zu werfen, und das Wissen, dass wissenschaftliche Wahrheit nicht in Stein gemeißelt ist, sondern sich ständig weiter entwickelt. Dem treu zu bleiben wird sowohl unseren Patienten als auch der Wissenschaft besser bekommen.