Ale jen se podívejte co se stalo v Evropě po té morové epidemii: růst platů, pozemková reforma, technologické inovace, zrod střední třídy. A potom také společenské hnutí s výhledy do budoucna jako je renesance a později osvícenství. Většina našeho kulturního dědictví má tendenci dívat se zpět, romantizuje si minulost. Všechny naše západní náboženství se odrážejí od představy Edenu, a pokračují skrz rozmařilou současnost až do velmi nepěkné budoucnosti. Na historii lidstva je tedy nazíráno jako na jistý druh svahu, svažujícího se od starých dobrých časů. Ale já myslím, že jsme zralí na další změnu. Asi dvě generace po dosáhnutí vrcholu této křivky - - jen co vliv klesající populace začne konat své.
Aber sehen wir uns trotzdem einmal an, was in Europa nach der Pest kam: steigende Löhne, Landreform, technologische Innovation, die Entstehung der Mittelklasse, und danach: vorausblickende soziale Bewegungen wie die Renaissance und später die Aufklärung. Meistens tendiert das kulturelle Erbe in uns dazu, zurückzublicken und die Vergangenheit zu romantisieren. Alle westlichen Religionen beginnen mit der Idee vom Paradies und bewegen sich dann über eine verdorbene Gegenwart hinab zu einer äußerst hässlichen Zukunft. Also wird die menschliche Geschichte als eine abschüssige Rutschbahn betrachtet, mit der guten, alten Zeit als Startpunkt. Aber ich bin der Ansicht, wir haben eine weitere Änderung zu erwarten, und zwar ungefähr zwei Generationen nach der Spitze jener Kurve, sobald die Effekte einer sinkenden Bevölkerungzahl zu wirken beginnen.