Svou roli tu ale hrají i dlouhodobější, letité faktory. K těm patří dlouhodobé růstové odlišnosti rozvíjejících se zemí oproti vyspělým ekonomikám, větší ochota investorů k diverzifikaci mimo své domácí trhy a očekávání dlouhodobého nominálního i reálného zhodnocování měn rozvíjejících se trhů. Nejkritičtější otázka politik na rozvíjejících se trzích dnes vzhledem k tomu všemu tkví v tom, jak reagovat na přílivy, které nevyhnutelně zvyšují tamní směnné kurzy a ohrožují exportem tažený růst. První možností je nedělat nic a nechat měnu zhodnocovat. To může být správný přístup, pokud přílivy a tlak na růst směnného kurzu vyvolávají fundamentální faktory (přebytek obchodní bilance, podhodnocená měna, velký a setrvalý růstový rozdíl). V mnoha případech ale přílivy vyvolávají krátkodobé faktory, rozmary a iracionální rozjařenost, což může vyústit v nadhodnocenou měnu, vytěsnění ne zcela tradičních exportních sektorů či sektorů konkurujících dovozu, ztrátu konkurenční schopnosti a nakonec rozsáhlý deficit běžného účtu a tedy silnější externí faktory svazující růst. Tento problém komplikuje skutečnost, že největší světový vývozce, Čína, agresivně intervenuje s cílem minimalizovat zhodnocování žen-min-pi. Pokud Čína nepřipustí posílení žen-min-pi, ostatní rozvíjející se trhy se budou mít nadále na pozoru, aby nedovolily přílišné zhodnocení svých měn a neztratily konkurenční schopnost.
Doch spielen auch längerfristige säkulare Faktoren eine Rolle. Dazu zählen die langfristigen Wachstumsgefälle zwischen aufstrebenden Märkten und Industrieländern, die größere Bereitschaft der Investoren, außerhalb ihrer Heimatmärkte zu diversifizieren, und die Erwartung einer langfristigen nominalen wie realen Aufwertung der Währungen von Schwellenländern. Berücksichtigt man dies, so ist die entscheidende strategische Frage in den aufstrebenden Märkten heute, wie sie auf Zuflüsse reagieren sollen, die ihre Wechselkurse unweigerlich in die Höhe treiben und das exportinduzierte Wachstum bedrohen. Die erste Option lautet, nichts zu tun und die Währung steigen zu lassen. Dies kann die richtige Antwort sein, wenn die Zuflüsse und der Aufwertungsdruck auf den Wechselkurs durch fundamentale Faktoren begründet sind (einen Leistungsbilanzüberschuss, eine unterbewertete Währung, ein großes und anhaltendes Wachstumsgefälle). Doch in vielen Fällen sind die Zuflüsse durch kurzfristige Faktoren, Moden und irrationalen Überschwang motiviert, die zu einer überbewerteten Währung führen können sowie zur Verdrängung von nichttraditionellen Exportsektoren oder von wettbewerbsfähigen Importsektoren, ferner zu einem Verlust der Wettbewerbsfähigkeit und schließlich zu einem großen Leistungsbilanzdefizit und somit zu strafferen externen Wachstumsbeschränkungen. Dieses Problem wird dadurch verschärft, dass der größte Exporteur der Welt, China, aggressiv eingreift, um jeden Anstieg des Renminbi zu minimieren. Wenn China den Renminbi nicht stärker werden lässt, werden andere Schwellenländer sich weiterhin hüten, ihre Währungen zu sehr ansteigen zu lassen und ihre Wettbewerbsfähigkeit zu verlieren.