Milujeme se, protože jsme se pro to rozhodli." Trochu mě mrazí, když to teď čtu. Ne protože to není pravda, ale protože tehdy jsem opravdu nezvážila, co všechno znamenala ta volba. Nezvážila jsem, kolikrát budeme muset to rozhodnutí udělat, kolikrát si sama budu muset vybrat, aniž bych věděla, jestli si on vždy vybere mě. Přála bych si, aby stačilo, že jsem položila a zodpověděla 36 otázek, že jsem se rozhodla milovat někoho tak velkorysého a laskavého a zábavného, a že jsem zveřejnila toho rozhodnutí v největších novinách v Americe. Místo toho jsem svůj vztah přetvořila v jakýsi mýtus, na který ani sama nevěřím. Nicméně chci, a asi budu chtít celý život, aby ten můj mýtus byl pravdivý. Chci ten šťastný konec, který naznačuje nadpis mého článku. Mimochodem, ten nadpis je to jediné, co jsem vlastně sama nenapsala.
Wir sind verliebt, weil wir uns beide dazu entschieden haben." Es ist mir jetzt etwas peinlich beim Lesen, nicht weil es nicht wahr ist, sondern weil ich zu der Zeit echt nicht alles bedacht hatte, was diese Wahl beinhaltete. Ich habe nicht bedacht, wie oft jeder von uns diese Wahl treffen muss und wie oft ich weiterhin diese Wahl treffen muss, ohne zu wissen, ob er auch immer mich wählen wird. Ich wollte, dass die 36 Fragen und Antworten reichen, dass meine Wahl so jemanden Großmütigen, Lieben und Lustigen zu lieben genügt und dass ich diese dann in der größten US-Zeitung publiziere. Stattdessen habe ich meine Beziehung in einen Mythos verwandelt, an den ich selbst nicht ganz glaube. Wonach ich mich vielleicht mein ganzes Leben sehnen will, ist, dass dieser Mythos wahr ist. Ich will dieses Happyend, das der Titel meines Artikels impliziert, welcher übrigens der einzige Teil ist, den ich nicht selbst verfasst habe.