Zadruhé, chybné byly i samotné cíle a bylo jich příliš mnoho. Ti, kdo se statečně pokusili sestavit jejich výčet, přicházeli s trojcifernými seznamy. Jediným opodstatněním takto dlouhého seznamu je, že každá vláda mohla prohlásit, že splnila přinejmenším jeden cíl – trofej, s níž se mohla pochlubit na domácí scéně. Cíle navíc obsahovaly převážně politiky, jež nevyžadují žádnou nadnárodní koordinaci, například politiky na trhu práce, v péči o děti a v oblasti penzí. To vysvětluje bezzubou metodu a neexistenci postihů pro země, které proces zdržují. Navíc cíle většinou nebyly stanoveny ve smyslu politických nástrojů, nýbrž výsledků. Vláda země, která zaznamenala pozitivní šok, mohla splnit cíl, aniž by pro jeho dosažení vůbec něco udělala. Odklad Lisabonu na rok 2020 je tedy ze všech těchto důvodů nasnadě. Spíš než mařit čas a veřejné prostředky na zřízení a provoz lisabonské byrokracie by EU měla podrobně dohlížet na dosahování těch národních a celoevropských cílů, jež zahrnují významné přelivy vlivů přes hranice jurisdikcí.
Zweitens waren die Ziele selbst falsch gewählt, und es gab viel zu viele. Wer tapfer versucht hat, sie aufzulisten, bekam dreistellige Summen heraus. Die einzige Rechtfertigung für eine derart lange Liste ist, dass jede Regierung behaupten konnte, wenigstens eines der Ziele erreicht zu haben – eine Trophäe, die man zu Hause vorzeigen konnte. Überdies ging es bei den Zielen meistens um politische Maßnahmen, die keine übernationale Koordinierung erfordern, z. B. Arbeitspolitik, Kinderbetreuung und Renten; daher die sanfte Methode und das Fehlen von Sanktionen für Länder, die den Prozess verzögern. Zudem wurden die Ziele oft als Ergebnisse formuliert anstatt im Hinblick auf die politischen Instrumente. Die Regierung eines Landes, das von einem positiven Schock getroffen wurde, konnte ein Ziel erreichen, auch ohne irgendetwas dafür getan zu haben. Aus all diesen Gründen ist die Verschiebung von Lissabon auf 2020 keine gute Idee. Anstatt Zeit und öffentliche Gelder zu verschwenden, um die Lissabon-Bürokratie aufzubauen bzw. aufrechtzuerhalten, sollte die EU das Erreichen derjenigen nationalen und EU-weiten Ziele genau überwachen, die große Auswirkungen auf Länder mit unterschiedlichen Rechtsprechungen haben.