Prostřednictvím EGF by část nákladů na pomoc propuštěným textilním zaměstnancům nesly všechny členské země EU, díky čemuž by se širší liberalizace obchodu stala pravděpodobnější. Třebaže by například Švédsko bylo čistým přispěvatelem do EGF, díky tomuto systému jako celku by zároveň mohlo být čistým příjemcem. Podobného odblokování obchodu by v zásadě mohla dosáhnout také síť bilaterálních transferových úmluv. V praxi se však podobné transfery jen stěží kdy uskuteční, takže potenciální zisky z uvolnění obchodu se nemusí dostavit. Pravidla EGF je však zapotřebí zpřísnit, jinak bude celé schéma pokládáno za politický čachr. Současné nastavení ponechává příliš mnoho prostoru pro volný výklad, poněvadž jasně neformuluje ani nezbytné, ani dostatečné podmínky pro poskytnutí pomoci. To vystaví EGF rozhazovačným politickým gestům a lobbingu ze strany jednotlivých zemí a sektorů.
Mit dem EGF beteiligen sich alle EU-Länder an der Unterstützung für entlassene Textilarbeiter, was eine Handelsliberalisierung wahrscheinlicher macht. Und obwohl Schweden in diesem Beispiel ein Nettozahler des EGF wäre, dürfte sich Schweden aufgrund der Handelsliberalisierung trotzdem Nettogewinner des Arrangements sein. Prinzipiell könnte auch mit einem Netz bilateraler Transfers eine solche Marktöffnung erreicht werden. Praktikabel ware das bei 27 EU-Mitgliedstaaten allerdings kaum. Damit der EGF allerdings seine volle Wirkung entfalten kann und nicht als politischer Taschenspielertrick in die Annalen eingeht, müssen die Regeln deutlich gestrafft werden. Bislang sind weder die notwendigen noch die hinreichenden Bedingungen für Unterstützung aus dem EGF klar festgeschrieben. Damit droht der EGF zum Spielball von regionalen und sektoralen Partikularinteressen zu werden.