Protestující nejsou pro srbský názor netypičtí. Bezmála deset let po zahájení práce ICTY je debata o zodpovědnosti za válečné zločiny stále zuřivá a neexistuje téměř žádná shoda ani ohledně těch nejzákladnějších údajů o konfliktech v Bosně, Chorvatsku a Kosovu. Pokus srbského premiéra (tehdy prezidenta) Vojislava Koštunici ustavit v roce 2001 komisi pravdy byl od počátku odsuzován k záhubě nařčeními ze zaujatosti a komise byla během roku rozpuštěna. Potíže má i ICTY. Jistěže, Miloševič je v Haagu souzen za válečné zločiny, zločiny proti lidskosti a genocidu. Srovnání s poválečným norimberským tribunálem se však už vytratila: jak se procesy táhnou, pozorovatelé se táží, proč prokazování trestní odpovědnosti trvá už tak dlouho. Vždyť v Norimberku byli představitelé nejvyššího patra třetí říše postaveni před soud a usvědčeni během několika měsíců. Naproti tomu Miloševič využil postupů ICTY ke zdržování svého procesu a zároveň zpochybňuje pravomoc a legitimitu soudu. To má velice dobrý ohlas v jeho domovině, kde se váleční zločinci stále ještě velebí jako váleční hrdinové.
Die Demonstranten sind nicht unrepräsentativ für die Stimmung in Serbien. Fast ein Jahrzehnt, nachdem der IStGHJ seine Arbeit aufgenommen hat, tobt weiterhin der Streit um die Verantwortung für Kriegsverbrechen, wobei sogar bei den grundlegendsten Fakten des Konflikts in Bosnien, Kroatien und im Kosovo nur geringe Übereinstimmung erzielt werden konnte. Der Versuch des serbischen Ministerpräsidenten (damals Präsident) Vojislav Kostunica im Jahr 2001, eine Wahrheitskommission einzusetzen, war von Anfang an durch Vorwürfe der Parteilichkeit zum Scheitern verurteilt und wurde innerhalb eines Jahres aufgegeben. Der IStGHJ steckt auch in Schwierigkeiten. Gewiss steht Milosevic in Den Haag für Kriegsverbrechen, Verbrechen gegen die Menschlichkeit und Völkermord vor Gericht, doch haben sich die Vergleiche mit den Nürnberger Prozessen nach dem Zweiten Weltkrieg langsam erschöpft: Während sich die Verfahren hinziehen, fragen sich Beobachter, warum es bis zur Anerkennung der strafrechtlichen Verantwortung so lange gedauert hat. Schließlich wurde in Nürnberg die Führungsriege des Dritten Reiches innerhalb von Monaten angeklagt und verurteilt. Dagegen hat Milosevic die Vorgehensweise des IStGHJ ausgenutzt, um seinen Prozess hinauszuzögern, während er die Zuständigkeit und Legitimität des Gerichtshofes in Frage stellte. Das kommt in der Heimat gut an, wo Kriegsverbrecher unter Anklage immer noch als Kriegshelden verkauft werden.