V Kanadě by například bylo riskantní přehlížet zvláštní zájmy Québecu. Má-li vzniknout legitimita na Ukrajině, je potřeba přijmout odlišné zájmy západu a východu země. V Iráku je formální většina ve zcela legálních volbách téměř bezvýznamná, nebude-li výslovně uznáno postavení sunnitských muslimů a Kurdů. Okupační mocnosti proto mají pravdu, když se obávají voleb, v nichž by hromadná neúčast sunnitů měla za následek obrovskou šíítskou většinu. Legitimita je tedy víc než legalita. Opírá se o to, o čem jsou dotčení lidé přesvědčeni, že je skutečné. Přinejmenším nesmí existovat násilná opozice, ani hrozba rozpadu země. V západních zemích, zejména v USA, mají lidé sklon příliš mnoho předpokládat, jakmile dojde na šíření demokracie – tedy v prvé řadě voleb – mezi ostatní.
In Kanada wäre es beispielsweise riskant, die besonderen Interessen Quebecs zu übersehen. In der Ukraine müssen die unterschiedlichen Interessen des Westens und Ostens des Landes anerkannt werden, wenn Legitimität hergestellt werden soll. Im Irak ist eine formale Mehrheit bei einer vollkommen legalen Wahl nahezu bedeutungslos, wenn die Position der sunnitischen Moslems und der Kurden nicht ausdrücklich anerkannt wird. Die Besatzungsmächte haben deshalb ganz Recht, wenn sie sich Sorgen darüber machen, dass eine massive Stimmenthaltung der Sunniten bei der Wahl zu einer großen schiitischen Mehrheit führt. Also ist Legitimität mehr als Legalität. Sie beruht auf dem, was die betreffenden Menschen für real halten. Das Mindeste ist, dass es keinen gewalttätigen Widerstand gibt, wie z. B. eine drohende Abspaltung. In den westlichen Ländern, besonders in den USA, haben die Menschen die Tendenz, zu viel vorauszusetzen, wenn es darum geht, anderen die Demokratie – d. h. zunächst einmal Wahlen – zu bringen.