Lidé z velmi odlišných kultur po celém světě mají rádi určitý druh krajiny. Druh krajiny, který se ne úplně náhodou podobá savanám z pleistocénu, ve kterých jsme se vyvinuli. Taková krajina se objevuje dnes a denně na kalendářích, pohlednicích, v návrhu golfových hřišť a veřejných parků a v těch zlatě orámovaných obrazech, které visí v obývacích místnostech od New yorku až po Nový Zéland. To je krajina malíře Hudsona Rivera Schoola, která ukazuje otevřené prostory nízkých travin posetá jednotlivými kmeny stromů. Stromy jsou, mimochodem, často preferovány, pokud se větví nízko nad zemí, což znamená, že to jsou stromy, na které byste mohli vylézt pokud byste zrovna byli v úzkých. Krajina často ukazuje přítomnost vody přímo v hlavním pohledu, nebo náznak vody někde v modravé dálce, znaky zvířecího a ptačího života, nebo také nejroztodivnější zeleň, a nakonec -- samozřejmě -- cestu nebo silnici, nebo možná břeh řeky nebo pobřeží, které pokračuje do dálky, jako by vás zvalo k rozběhnutí se po něm. Taková konstrukce krajiny je považována za krásnou i lidmi v zemích, které ji nemají. Tato ideální krajina savany je jedním z nejzřetelnějších příkladů, jak lidské bytosti kdekoli nachází krásu v podobných vizuálních zážitcích. Ale někdo by mohl argumentovat, že to je jen přírodní krása.
Menschen aus vielen verschiedenen Kulturen auf der ganzen Welt tendieren dazu, eine bestimmte Art von Landschaft zu mögen, eine Landschaft, die wie durch Zufall jeder ähnelt, der Savanne im Pleistozän, wo wir uns entwickelt haben. Diese Landschaft findet sich heute wieder in Kalendern, auf Postkarten, in der Architektur von Golfanlagen und öffentlichen Parks und in Gemälden mit Goldrahmen, die in Wohnzimmern hängen von New York bis Neuseeland. Es ist so eine Art Hudson River School-Landschaft mit Grünflächen und kurzen Gräsern, durchsetzt mit Hainen voller Bäume. Die Bäume sind übrigens häufiger dann beliebt, wenn sie sich in Bodennähe gabeln, wenn sie sozusagen Bäume sind, die man hochklettern könnte, wenn man in der Klemme steckt. Die Landschaft zeigt die Anwesenheit von Wasser ganz in der Nähe, oder die Andeutung von Wasser in einer bläulichen Entfernung, Anzeichen von Tieren oder Vögeln, sowie diverses Laub und letztendlich -- sehen Sie sich das an -- einen Pfad, oder eine Straße, vielleicht ein Flussufer oder eine Küstenlinie, die in die Ferne läuft, fast wie eine Einladung, ihr zu folgen. Diese Art von Landschaft wird als schön angesehen, sogar von Menschen in Ländern, in denen so eine nicht existiert. Die ideale Landschaft der Savanne ist eines der deutlichsten Beispiele dafür, dass Menschen überall Schönheit finden in einer ähnlichen visuellen Erfahrung. Aber, könnte jemand argumentieren, das ist natürliche Schönheit.