Naproti tomu technologicky pokročilá průmyslová společnost měla být podle ekonomů hlavního proudu jiná. Za prvé nejsou klíčové zdroje způsobující vysoké ceny a tím i tvorbu bohatství fixní jako půda, nýbrž proměnlivé: kvalifikace řemeslníků a inženýrů, energie a zkušenosti podnikatelů i stroje a budovy, to všechno jsou věci, které lze rozhojňovat. V důsledku toho nevedou vysoké ceny vzácných zdrojů k politickým hrátkám s transfery, na nichž buďto nevydělá nikdo, anebo někteří prodělají, nýbrž k pozitivním ekonomickým jevům v podobě vyškolování většího počtu řemeslníků a inženýrů, zaučování většího počtu podnikatelů a manažerů a investování vyšších částek do strojů a budov.
Im Gegensatz dazu, behaupteten viele Wirtschaftswissenschaftler, sei eine technologisch fortschreitende Industriegesellschaft zwangsläufig anders. Erstens sind die Schlüsselressourcen, für die hohe Preise erzielt werden und die somit Wohlstand erzeugen, nicht begrenzt wie Land, sondern variabel: Die Fertigkeiten ausgebildeter Arbeiter und Ingenieure, die Energie und Erfahrung von Unternehmern und Maschinen und Gebäude können allesamt vervielfacht werden. Deshalb führen die hohen Preise für knappe Ressourcen nicht zu politischen Null- oder Negativsummenspielen, bei denen Werte abgetreten werden, sondern zu ökonomischen Positivsummenspielen, bei denen mehr gelernte Arbeiter und Ingenieure ausgebildet sowie mehr Unternehmer und Manager angeleitet werden und mehr in Maschinen und Gebäude investiert wird.