Nabývaly tyto obavy na síle v létě roku 2008 také ve Fedu? Na odpověď si budeme muset ještě rok počkat. Až se ale dočkáme, nezapomínejme, že při zpětném pohledu je všechno jasné. Měli by už jít vojáci domů? Oznámení z minulého víkendu, že iráčtí zákonodárci konečně sestavili vládu národní jednoty, je vítanou zprávou, a to jak pro Irák, tak pro George W. Bushe a Tonyho Blaira. Americká i britská vláda, obě doma čím dál méně populární, zoufale potřebovaly nějaký hmatatelný důkaz pokroku, aby utišily své domácí kritiky a začaly otevřeně hovořit o strategii stažení. Největší úkoly však ještě leží před Irákem. Pokud Bush a Blair vyhlásí vítězství dřív, než skutečné bitvy začnou, podkopou právě ten proces, k jehož naplňování se oba za tak velkou cenu a tak silně zavázali.
Stieg die Besorgnis bei der Fed auch im Sommer 2008? Um das zu erfahren, müssen wir bis nächstes Jahr warten. Aber wenn wir es dann wissen, sollten wir daran denken, dass man im Nachhinein immer klüger ist. Sollten die Truppen jetzt heimgeholt werden? Die Ankündigung vom letzten Wochenende, dass das irakische Parlament endlich eine Regierung der nationalen Einheit gebildet hat, ist eine willkommene Nachricht – sowohl für den Irak wie für George W. Bush und Tony Blair. Die zu Hause zunehmend unbeliebten amerikanischen und britischen Regierungen brauchten verzweifelt einen greifbaren Beleg für Fortschritte, um die Kritik im eigenen Land zum Schweigen zu bringen und offen eine Ausstiegsstrategie ins Gespräch zu bringen. Aber die größten Probleme stehen dem Irak noch bevor. Falls Bush und Blair ihren Sieg ausrufen, bevor die wirklichen Kämpfe begonnen haben, untergraben sie genau jenen Prozess, in welchen beide unter so enormen Kosten so viel investiert haben.