Není také jasné, jestli jsou Rusové připraveni zaplatit vysokou cenu za tento způsob zahraniční politiky. Celé to tedy spočívá jen na Putinovi, který si užívá takový stupeň autonomie v Kremlu, který se ještě od Stalinovi éry neopakoval. Putin je známým milovníkem bojových umění a jeho akce v Sýrii jsou přesně v souladu s mnoha jejich principy, včetně důležitosti rozhodujícího úderu, který neutralizuje oponentovy síly a využije jeho slabosti. Síla má však své limity. Ruská intervence v Sýrii nemůže uspět, pokud úspěch znamená umožnění Asadovu režimu znovu získat kontrolu nad většinou území. Putinova politika může maximálně vybudovat relativně bezpečnou enklávu.
Außerdem ist unklar, ob das russische Volk bereit ist, für diese Außenpolitik einen hohen Preis zu zahlen. Also hängt nun alles von Putin ab, der bei der Entscheidungsfindung im Kreml eine solche Autonomie besitzt, wie es sie seit der Stalin-Zeit nicht mehr gegeben hat. Der russische Präsident ist weithin für seine Liebe zu den Kampfkünsten bekannt, und sein Eingreifen in Syrien steht mit vielen Prinzipien dieser Sportarten im Einklang, darunter der Notwendigkeit eines entscheidenden Schlages, der die Stärken des Gegners neutralisiert und seine Schwächen ausnutzt. Aber Gewalt hat ihre Grenzen. Wird Erfolg hier so definiert, dass die Assad-Regierung erneut die Kontrolle über den größten Teil des Landes erlangt, kann Russlands Intervention in Syrien nicht erfolgreich sein. Bestenfalls kann Putins Politik zur Herstellung einer relativ sicheren Enklave führen.