Zejména od 60. let 20. století se zvýšilo používání umělých hnojiv v zemědělství a společně s urbanizací vedlo k obrovskému nárůstu vstupu živin – znečištění – do Baltského moře. To vedlo k většímu růstu fytoplanktonu a zvýšení počtu ryb (větší množství fytoplanktonu znamená více potravy pro ryby). Výsledkem ovšem byly i problémy s nedostatkem kyslíku v nejhlubších vrstvách moře. Když ve vodě u mořského dna přestane být kyslík, uvolňuje se ze dna do vody sirovodík. Sirovodík je pro většinu forem života jedovatý a
Der Internationale Rat für Meeresforschung (ICES) gibt wissenschaftliche Empfehlungen für die biologisch sicheren Mengen. Die Erhebungsdaten der Fischerei, Fischfangstatistiken und die Umweltbeobachtung der ozeanografischen Bedingungen liefern überaus wertvolle Anhaltspunkte für die Bewertung der Gesundheit der am stärksten befischten Nutzfischarten. Dabei ist insbesondere der Fischbestand mit einem bestimmten Alter in einem Fanggrund von Bedeutung. Je mehr Jungfische in einem Jahr überleben, desto mehr ausgewachsene Fische können zwei bis fünf Jahre später gefangen werden. Und je mehr ausgewachsene Fische vorhanden sind, desto mehr Laich wird abgelegt.