To Evropany uvrhlo do svízelné situace: nebudou-li souhlasit s tím, že se v radě MMF vzdají některých svých křesel, některé rozvíjející se země, například Argentina, Brazílie, či možná dokonce Indie, o svá křesla přijdou. To si EU na triko vzít nechce. Holuby tudíž mezi sebou začínají zápasit o to, kdo z nich má být obětován. Donedávna bylo možné tvrdit, že eurozóna nemá společnou fiskální agenturu, která by mohla společné zájmy eurozóny zastupovat. To se však změnilo vznikem evropského záchranného fondu ve formě Evropského mechanismu finanční stability (EFSF). Financování příští záchrany uvnitř eurozóny bude dosti těžkopádné a nákladné, neboť finanční trhy nedůvěřují komplikovaným strukturám, jako je ta, jež byla vytvořena k financování EFSF.
Damit stehen die Europäer vor einem Dilemma: Erklären Sie sich nicht bereit, Sitze im Exekutivdirektorium abzugeben, werden einige Schwellenländer – wie Argentinien, Brasilien und ggf. sogar Indien – ihre verlieren. Die EU will dafür nicht verantwortlich gemacht werden, und daher streiten die Europäer nun miteinander, wer geopfert werden solle. Bisher ließ sich argumentieren, dass die Eurozone nicht über eine gemeinsame Fiskalvertretung verfüge, die die gemeinsamen Interessen der Eurozone vertreten könne. Doch dies hat sich mit der Schaffung eines europäischen Rettungsfonds in Form der European Financial Stability Facility (EFSF) geändert. Die Finanzierung der nächsten Rettungsaktion innerhalb der Eurozone dürfte ziemlich mühsam und teuer werden, weil die Finanzmärkte komplizierten Strukturen wie jener zur Finanzierung der EFSF misstrauen.