A zdálo se mi, že existují tři úrovně přijetí, ke kterým musí dojít. Je zde sebepřijetí, přijetí rodinné a přijetí společností. A ne vždy probíhají ve stejnou dobu. A lidé s těmito problémy jsou často velmi rozzlobení, protože mají pocit, že je jejich rodiče nemilují, přičemž ve skutečnosti je to tak, že je jejich rodiče nepřijímají. Láska je ve vztahu rodiče a dítěte za ideálních podmínek bezpodmínečná. Ale přijetí vyžaduje určitý čas. Vždy to chvíli trvá. Jedním z trpaslíků, které jsem poznal, byl chlápek jménem Clinton Brown.
Und es schien, dass es drei Stufen der Akzeptanz gibt, die alle zum Tragen kommen mussten. Da war die Eigenakzeptanz, die Akzeptanz der Familie und die gesellschaftliche Akzeptanz. Und die drei überschneiden sich nicht immer. Oft ist es so, dass die Betroffenen voller Wut sind, weil sie das Gefühl haben, dass ihre Eltern sie nicht lieben, dabei ist es in Wahrheit nur so, dass ihre Eltern sie nicht akzeptieren. Liebe ist etwas, das im Idealfall bedingungslos in der Beziehung zwischen Eltern und Kind existiert. Aber Akzeptanz ist etwas, das seine Zeit braucht. Es braucht immer Zeit. Einer der kleinwüchsigen Männer, die ich kennenlernte, war Clinton Brown.