Tak jsme se zeptali učitelů: „Co se to děje, proč neučíte?" A oni řekli: „Tohle je to, co se od nás očekává." Když nás přijde navštívit vedoucí, tohle jsou přesně ty věci, které kontroluje. Jestli je v pořádku záchod, a jestli bylo naservírováno jídlo. Když jde ředitel školy na schůzku, tohle jsou přesně ty věci, které jsou diskutovány. Takže vidíte, co se dělo v průběhu dvou desetiletí. Indie bojovala s problémem přístupu, aby měla dostatek škol, a zápisem, aby přivedla děti do škol. Takže vláda založila mnoho hostitelských programů, které zamířila na tyto problémy a učitelé se stali slepými vykonavateli těchto programů.
Also fragten wir sie: "Was ist los, warum unterrichtet ihr nicht?" Und sie sagten: "Das wird von uns erwartet." Wenn ein Inspektor zu uns kommt, dann überprüft er genau diese Dinge: Ist die Toilette in Ordnung, wurde das Essen ausgegeben? Auf Schulleiter-Treffen bei der vorgesetzten Behörde werden genau diese Dinge besprochen." In den letzten zwei Jahrzehnten war also Folgendes passiert: Indien hatte sich für den Zugang zur Bildung eingesetzt, für genug Schulen, für Anmeldungen; dafür, Kinder in die Schulen zu bringen. Also startete die Regierung eine ganze Reihe Programme, um das in Angriff zu nehmen, und die Lehrer wurden indirekt zu Umsetzern dieser Programme.