Expanze polynéské kultury přes Tichý oceán v době před evropskými výpravami pravděpodobně zapříčinila vyhynutí přibližně jednoho druhu za jeden či dva roky, což je padesátinásobek až stonásobek přirozené míry vymírání. Dostatečně velké ostrovy v celém Pacifiku například obývali papoušci, chřástalové a holubi. Na těchto ostrovech, které byly archeologicky dobře prozkoumány, se nalezly kosti druhů, jež Polynésané vyhubili, takže nyní ostrovům chybějí. Můžeme předpovídat, které ostrovy byly pravděpodobně natolik rozlehlé, aby na nich kdysi mohly žít jedinečné druhy, a na základě toho odhadnout množství vymizelých druhů. Jejich celkový počet dosahuje téměř 1000.
Noch vor den Entdeckungsreisen der Europäer verursachte die Besiedelung des pazifischen Raumes durch die Polynesier wahrscheinlich ein Artensterben von einer bis zwei Arten pro Jahr. Dieser Wert liegt 50 bis 100 Mal höher als die natürliche Aussterberate. So waren beispielsweise Papageien, Rallen und Tauben im gesamten Pazifikraum auf ausreichend großen Inseln heimisch. Auf archäologisch gut untersuchten Inseln geben Knochenfunde Aufschluss über die Arten, die von den Polynesiern ausgerottet wurden und nun auf den Inseln nicht mehr zu finden sind. Wir können sagen, welche Inseln wahrscheinlich groß genug waren, um einzigartige Tierarten zu beherbergen und daraus auf die Zahl der ausgestorbenen Arten schließen. Die Gesamtzahl liegt bei fast 1.000.