(Věc C-398/06) „Nesplnění povinnosti státem – Právo pobytu hospodářsky nečinných státních příslušníků členských států Evropské unie a Evropského hospodářského prostoru a důchodců – Vnitrostátní právní předpisy a správní praxe vyžadující dostatečné osobní zdroje na dobu pobytu alespoň jednoho roku v hostitelském členském státě“ Žaloba pro nesplnění povinnosti – Přezkum opodstatněnosti Soudním dvorem – Stav, k němuž se má přihlédnout – Stav po uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku (Článek 226 ES) (viz bod 26) Volný pohyb osob – Právo vstupu a pobytu státních příslušníků členských států – Směrnice 68/360, 90/364 a 90/365 – Podmínky vyžadované pro vydání povolení k pobytu (Směrnice Rady 68/360, čl. Předmět Nesplnění povinnosti státem – Porušení právní úpravy Společenství v oblasti práva pobytu občanů Unie – Vnitrostátní právní předpisy a správní praxe vyžadující dostatečné osobní zdroje za účelem získání povolení k pobytu, pokud jde o osoby, které nejsou hospodářsky činné nebo jsou v důchodu Nizozemské království tím, že ponechalo v platnosti vnitrostátní předpisy, podle nichž hospodářsky nečinní státní příslušníci Evropské unie a Evropského hospodářského prostoru a důchodci musejí za účelem získání povolení k pobytu prokázat, že mají trvalé zdroje, nesplnilo povinnosti, INFORMACE O NEZVEŘEJNĚNÝCH ROZHODNUTÍCH které pro něj vyplývají ze směrnice Rady 68/360/EHS ze dne 15. října 1968 o odstranění omezení pohybu a pobytu pracovníků členských států a jejich rodinných příslušníků uvnitř Společenství, směrnice Rady 90/364/EHS ze dne 28. června 1990 o právu pobytu a směrnice Rady 90/365/EHS ze dne 28. června 1990 o právu pobytu zaměstnaných osob a osob samostatně výdělečně činných po skončení jejich pracovní činnosti.
(Rechtssache C-398/06) „Vertragsverletzung eines Mitgliedstaats — Aufenthaltsrecht von wirtschaftlich nicht tätigen und aus dem Erwerbsleben ausgeschiedenen Staatsangehörigen der Mitgliedstaaten der Europäischen Union und des Europäischen Wirtschaftsraums — Nationale Rechtsvorschriften und nationale Verwaltungspraxis, wonach das Vorhandensein eigener Existenzmittel verlangt wird, die für einen Aufenthalt im Aufnahmemitgliedstaat von mindestens einem Jahr ausreichen“ Vertragsverletzungsklage — Prüfung der Begründetheit durch den Gerichtshof — Maßgebende Lage — Lage bei Ablauf der in der mit Gründen versehenen Stellungnahme gesetzten Frist (Art. 226 EG) (vgl. Randnr. 26) Freizügigkeit — Einreise- und Aufenthaltsrecht der Staatsangehörigen der Mitgliedstaaten — Richtlinien 68/360, 90/364 und 90/365 — Voraussetzungen für die Erteilung der Aufenthaltserlaubnis (Richtlinien 68/360, Art. 9 Abs. Gegenstand Vertragsverletzung eines Mitgliedstaats — Verstoß gegen die Gemeinschaftsvorschriften über das Aufenthaltsrecht der Unionsbürger — Nationale Rechtsvorschriften und nationale Verwaltungspraxis, wonach wirtschaftlich nicht tätige und aus dem Erwerbsleben ausgeschiedene Personen, um eine Aufenthaltserlaubnis zu erlangen, über ausreichende eigene Existenzmittel verfügen müssen Das Königreich der Niederlande hat dadurch gegen seine Verpflichtungen aus den Richtlinien 68/360/EWG des Rates vom 15. Oktober 1968 zur Aufhebung der Reise- und Aufenthaltsbeschränkungen für Arbeitnehmer der Mitgliedstaaten und ihre Familienangehörigen innerhalb der Gemeinschaft, 90/364/EWG des Rates vom 28. Juni 1990 über das Aufenthaltsrecht und 90/365/EWG des Rates vom 28. Juni 1990 über das Aufenthaltsrecht der aus dem Erwerbsleben ausgeschiedenen Arbeitnehmer und selbständig Erwerbstätigen verstoßen, dass es nationale Vorschriften beibehalten hat, wonach wirtschaftlich nicht tätige und aus dem Erwerbsleben ausgeschiedene Angehörige der Europäischen Union und des Europäischen Wirtschaftsraums nachweisen müssen, dass sie dauerhaft über Existenzmittel verfügen, um eine Aufenthaltserlaubnis zu erlangen.