Jeho nejpravděpodobnějším zdrojem je Nigérie, přičemž další možností je dovoz levného zkapalněného zemního plynu (LNG). Nebudou-li státy rozvíjet zásoby, nezbude jim než se uchýlit ke kapalným palivům, která jsou dražší a mají vyšší emise oxidu uhličitého. A konečně je nezbytným předpokladem harmonizace regulací, která zajistí správné a vstřícné prostředí. Neméně důležitá je ovšem i podpora prvotních konkrétních transakcí – jako je přenos podél západního pobřeží Afriky, z Pobřeží slonoviny do Mauritánie –, které mohou státům pomoci překonat překážky a otevřít dveře rozsáhlejšímu obchodu s energií v budoucnu. Rozvoj tohoto vnitřního trhu je klíčem k energetické budoucnosti západní Afriky.
Nigeria ist die wahrscheinlichste Quelle; eine weitere sind Importe von preiswertem Flüssigerdgas. Ohne den Aufbau von Reserven müssen viele Länder auf Flüssigkraftstoffe zurückgreifen, die teurer sind und mehr Kohlendioxid freisetzen. Und abschließend ist eine Regulierungsharmonisierung unverzichtbar, um für ein geeignetes Umfeld zu sorgen. Gleiches gilt für die Unterstützung erster konkreter Transaktionen – etwa entlang der Westküste Afrikas von der Côte d’Ivoire bis hinauf nach Mauretanien –, die Ländern helfen können, Hürden zu überwinden und die Tür für einen künftigen umfassenderen Energiehandel zu öffnen. Der Aufbau dieses Binnenmarktes ist zentral für Westafrikas Energiezukunft.