Tolerance takových základních rozdílů se vší pravděpodobností ovlivní vznikající evropskou zahraniční a obrannou politiku. Hledání společného evropského postoje v mezinárodních otázkách odráží zkušenosti Evropy s jugoslávskými válkami. Deset let krveprolití odhalilo v Evropské unii neschopnost řešit krizi na vlastním dvorku bez americké pomoci. Bude pochopitelně trvat roky, než bude Evropa vojensky nezávislá na Spojených státech; takovou nezávislost ale mnohé členské ani kandidátské země nehledají. Jakýkoli chybný krok na tomto poli by ale mohl ohrozit to, co Evropa za několik posledních desetiletí vybudovala. Francie, která nedávno převzala předsednictví Evropské unie, bude hledat konsensus ke změnám v rozhodování EU. Někteří pozorovatelé očekávají přesný časový rozvrh rozšíření, v němž budou rovněž určeni první kandidáti, ale já osobně o tom pochybuji.
Die Toleranz solch fundamentaler Unterschiede scheint sicher Auswirkungen auf die entstehende Aussen- und Verteidigungspolitik Europas zu haben. Die Suche nach einem gemeinsamen europäischen Stand in internationalen Angelegenheiten reflektiert Europas Erfahrungen in den Kriegen Jugoslawiens. Eine Jahrzehnt von Blutvergießen hat die EU als unfähig bloßgestellt, eine Krise in ihrem Hinterhof ohne amerikanische Hilfe zu lösen. Es wird selbstverständlich Jahre dauern, bevor Europa im militärischen Sinn unabhängig von den USA ist – eine Unabhängigkeit, die einige der Mitglieder und die meisten der Kandidaten nicht suchen. Jeder falsche Schritt könnte hier verspielen, was Europa über Jahrzehnte hinweg aufgebaut hat. Mit der Übernahme der EU-Präsidentschaft wird Frankreich einen Konsens bei Änderungen der EU-Entscheidungsfindung suchen. Einige erwarten das Erstellen eines präzisen Zeitplans für die Erweiterung mit der Festlegung der ersten Kandidaten, aber ich bezweifle dass dies geschehen wird.