Graf nabízí další zajímavé postřehy. Indické cíle, například, jsou sice skromné, ale adekvátní, vzhledem k nízkým příjmům tamních obyvatel. Vůbec největší redukce nabízí Norsko. To lze zčásti vysvětlit tamními vysokými příjmy; plní ale víc než jen svůj díl zodpovědnosti. Naopak Singapur, Turecko a Moldavsko se jí podle všeho vyhýbají. Nejdůležitější však je, že nám graf umožňuje zhodnotit cíle, které nadnesly Čína a USA – dvě nejvýznamnější země brzdící Kjótský protokol.
Die Graphik fördert noch weitere interessante Erkenntnisse zutage. So sind beispielsweise Indiens Emissionsziele zwar bescheiden, aber angesichts des niedrigen Einkommens der Bewohner durchaus angemessen. Norwegen weist die umfangreichsten Einschnitte bei den Emissionen auf. Teilweise ist das durch sein hohes Einkommen zu erklären, aber es wird dort auch mehr als nur der erforderliche Beitrag geleistet. Singapur, die Türkei und Moldau präsentieren sich in dieser Hinsicht als offensichtliche Drückeberger. Der wichtigste Punkt ist jedoch, dass es uns diese Graphik ermöglicht, die von China und den USA – den beiden prominentesten Verweigerern des Kyoto-Protokolls – erklärten Ziele zu evaluieren.