Dokážou sjednotit keynesiány i stoupence nabídkové strany; přívrženci veřejných výdajů i zastánci soukromého byznysu mohou stát v jednom šiku. A historicky nízké dlouhodobé úrokové sazby bezpochyby poskytují mimořádně vhodnou příležitost k financování nových projektů. Z toho však automaticky nevyplývá, že by vlády měly lít peníze do veřejných infrastrukturálních projektů nebo podporovat soukromé investice přidáváním dalších pobídek k již tak příznivým tržním podmínkám. V době, kdy se soukromé příjmy snížily, veřejných zdrojů je pomálu a dluhová zátěž je vysoká, by se plány na stimulaci investic měly pečlivě přezkoumávat. I zdánlivě prospěšné projekty mohou tvrdě ztroskotat: před pouhými pár lety mělo dobře míněné evropské úsilí o stimulaci obnovitelných zdrojů za následek nafouknutí bubliny solární energie, která dosáhla makroekonomických proporcí.
Sie können Keynesianer und Unterstützer der Angebotsseite miteinander vereinen, ebenso wie Vertreter öffentlicher Ausgaben und privater Unternehmen. Und die historisch niedrigen Langfristzinsen bieten zweifellos eine außergewöhnlich gute Möglichkeit zur Finanzierung neuer Vorhaben. Aber daraus folgt nicht automatisch, dass Regierungen Geld in neue öffentliche Infrastrukturprojekte stecken oder private Investitionen fördern sollten, indem sie bei bereits vorteilhaften Marktbedingungen weitere Anreize schaffen. In einer Zeit geschrumpfter Privateinkommen, knapper öffentlicher Ressourcen und hoher Schuldenlasten sollten Pläne zur Investitionsförderung sorgfältig geprüft werden. Sogar scheinbar sinnvolle Projekte können schwere Folgeschäden nach sich ziehen: Vor nur wenigen Jahren führten Europas gut gemeinte Bemühungen zur Förderung erneuerbarer Energien zu einer Solarenergieblase makroökonomischen Ausmaßes.