Vnější a fiskální postavení rozvíjejících se trhů bylo a je silnější než kdykoliv předtím, a to díky tvrdým ponaučením z vlastní minulosti náchylné na krize. Dokonce bychom těmto zemím byli mohli odpustit jistou míru škodolibosti z potíží Spojených států a dalších bohatých zemí, stejně jako se dá očekávat, že děti budou mít zvrácenou radost, když se rodiče dostanou do stejných problémů, před jakými své potomky tak tvrdošíjně varovali. Místo toho trpí rozvíjející se trhy finančními křečemi možná historických proporcí. Obavy se už netýkají hrozby, že se tyto země nedokážou od krize izolovat. Jde spíše o to, že jejich ekonomiky by mohly zabřednout do mnohem hlubších krizí, než jaké budou panovat v epicentru debaklu špatných hypoték. Některé z těchto zemí měly být prozíravější a ochránit se dříve. Těžko omlouvat Island, který se v podstatě proměnil v hedgeový fond s vysokým podílem vypůjčeného kapitálu.
Die Auslands- und Finanzpositionen der Schwellenmärkte waren – dank der bitteren Lehren, die sie aus ihrer krisenanfälligen Geschichte gezogen hatten – stärker denn je. Man hätte diesen Ländern sogar ein gewisses Maß an Schadenfreude zugestehen können angesichts der Schwierigkeiten, in denen die USA und andere reiche Länder derzeit stecken – so, wie man von Kindern eine perverse Freude erwarten kann, wenn die eigenen Eltern in genau jene Schwierigkeiten geraten, vor denen sie den Nachwuchs stets so nachdrücklich gewarnt haben. Stattdessen leiden die Schwellenmärkte unter Finanzverwerfungen von möglicherweise historischen Ausmaßen. Die Befürchtung ist nicht mehr, dass sie nicht in der Lage sein werden, sich abzuschotten, sondern dass ihre Volkswirtschaften in sehr viel tiefere Krisen hineingezogen werden könnten als jene, die man im Epizentrum des Subprime-Debakels erleben wird. Einige dieser Länder hätten es besser wissen und sich eher schützen sollen. Island etwa, das sich im Wesentlichen in einen hochgradig fremdkapitalisierten Hedgefonds verwandelt hatte, kann wenig zu seiner Entschuldigung vorbringen.