Pravdivé vysvětlení je toto: za několik posledních let v Rusku vznikla celá řada dobře spravovaných, tržně orientovaných podniků schopných normální produkce, a to s pomocí zdrojů uvolněných z neefektivního sovětského státního sektoru. Povzbuzena zvýšením ekonomického výkonu, vláda vloni zavedla obsáhlý program strukturální transformace. Zahájila jej daňovou reformou: zavedla „jednotnou“ daň z příjmu a jednorázovou zpětnou sociální daň a zakázala zdanění obratu. Země rovněž pokročila vpřed na cestě daňového federalismu: daň z přidané hodnoty směřuje do federálního rozpočtu, zatímco daň z příjmu do rozpočtů regionálních, takže systém rozdělování rozpočtových prostředků mezi orgány státní správy je mnohem účelnější. Druhou významnou oblastí pokroku je administrativní reforma Ruské federace: zavedení federálních oblastí a reforma Federální rady. Tyto změny jsou sice diskutabilní, ale federace, jejíž zákony nejsou dodržovány některými jejími základními součástmi, nemůže řádně fungovat; federace, v níž dodržování zákonů závisí na rozmaru místních správců, nemůže jednoduše existovat.
Die wahre Erklärung hierfür ist vielmehr, dass sich in Russland in den vergangenen Jahren eine kritische Masse gut geführter und markt-orientierter Unternehmen herausgeformt haben, die zu einer normalen Produktion in der Lage sind und die über Ressourcen verfügen, die der ineffiziente öffentliche Sektor der Sowjet-Ära freigesetzt hat. Ermutigt durch die verbesserten Wirtschaftsleistungen bewies die Regierung im vergangenen Jahr den Willen, ein Programm tiefgreifender struktureller Transformationen in die Wege zu leiten. Das begann zunächst mit einer Steuerreform: eine “niedrige” Einkommenssteuer, eine einzige und zudem rückläufige Sozialsteuer, ein Verbot der Umsatzsteuer usw. Auf der Strasse in Richtung eines fiskalischen Föderalismus ist das Land auch ein ganzes Stück vorangekommen: Der Kanalisierung der gesamten Mehrwertsteuer in den föderalen Haushalt und der Aufteilung der Einkommenssteuer zugunsten der jeweiligen Regionen ist es zuzuschreiben, dass ein vernünftiges System der Verteilung der Haushaltsmittel zwischen den einzelnen Hierarchiestufen entstehen konnte. Das zweite wichtige Gebiet, auf dem ein Fortschritt zu verzeichnen ist, ist die Reform der Russischen Föderation: die Gründung föderaler Bezirke und die Reform des Föderationsrates. Diese Änderungen sind umstritten, doch eine Föderation, deren Gesetze nicht durch einige ihrer konstituierenden Mitglieder überwacht wird, kann nicht auf herkömmliche Weise funktionieren; und eine Föderation, deren Gesetzesüberwachung den Launen lokaler Verwalter preisgegeben ist, kann einfach keinen Bestand haben.