Brazilská ornitologická společnost, mluvíme tedy pouze o ptácích, prohlašuje, že máme moc málo znalostí o živočišných druzích v přírodě. Takže by bylo moc riskantní vypustit tato zvířata a to jak pro ně samotná, tak pro ostatní druhy. Prohlašují také, že vynakládáme příliš mnoho peněz na jejich rehabilitaci. Podle jejich argumentu by měli být všichni ptáci, kteří nejsou na seznamu ohrožených druhů, usmrceni. To by ovšem znamenalo, že bychom museli zabít 26 267 ptáků pouze ve státu São Paulo v roce 2006. Ovšem někteří výzkumníci, včetně mně samé, spolu s některými NNO a lidmi z brazilské vlády věří, že je zde alternativa. Myslíme, že v momentě kdy zvířata splní jistá kritéria týkající se jejich zdraví, chování, původu a toho co víme o jejich přírodní populaci, stává se zodpovědné vypouštění zvířat do přírody možným.
Die Brasilianische Ornithologie-Gesellschaft - denn augenblicklich geht es nur um Vögel - behauptet, dass wir zu wenig über diese Arten in der Natur wissen. Deswegen sei es zu riskant, diese Tiere in die Freiheit zu entlassen, und zwar sowohl für die Freigelassenen wie für die natürlichen Bestände. Sie behaupten auch, dass wir zu viel Geld in die Rehabilitation der Tiere investieren. Folgerichtig schlagen sie daher vor, dass all diejenigen beschlagnahmten Vögel, die zu einer nicht bedrohten Spezies gehören, eingeschläfert werden sollten. Das jedoch würde bedeuten, dass man 26.267 Vögel töten müsste, und das allein im Staate São Paulo und allein im Jahre 2006. Einige Forscher aber, mich eingeschlossen, und einige nichtstaatliche Organisationen und einige Mitglieder der brasilianischen Regierung glauben, dass es eine Alternative gibt. Wir glauben, wenn man gewisse Kriterien beachtet, was die Gesundheit der Tiere, ihre erschlossene Herkunft und alle unsere Erkenntnisse über ihre natürlichen Populationen betrifft, dann sind technisch verantwortliche Auswilderungen durchaus möglich.