Stejně tak je neohleduplné zaměřovat se na okamžité neefektivní snižování hladiny CO2 kvůli nákladům ve vzdálené budoucnosti, jimž se ve skutečnosti stejně nevyhneme. Brání nám to koncentrovat se na dlouhodobé strategie, jako jsou investice do energetického výzkumu a vývoje, které by problém klimatických změn skutečně vyřešily, a to s mnohem nižšími náklady. Kdyby byl Barroso jediný, snad bychom mohl nechat jeho tvrzení bez povšimnutí, avšak stejný argument znovu a znovu používají i jiní vlivní politici. Německá kancléřka Angela Merkelová tvrdí, že snižování CO2 má „z ekonomického hlediska smysl“, protože „ekonomické důsledky nečinnosti budou pro nás všechny dramatické“. Australský premiér Kevin Rudd souhlasí, že „náklady na nečinnost budou daleko vyšší než náklady na akci“. Naprosto totožný názor vyslovil i generální tajemník Organizace spojených národů Pan Ki-mun.
In ähnlicher Weise fahrlässig ist es, sich darauf zu konzentrieren, aufgrund von in Wahrheit unvermeidlichen Kosten in ferner Zukunft jetzt auf ineffiziente Weise unsere CO2-Emissionen zu reduzieren. Es verhindert, dass wir uns auf langfristige Strategien – wie Investitionen in die Energieforschung und -entwicklung – konzentrieren, die das Problem des Klimawandels tatsächlich und zu sehr viel niedrigeren Kosten lösen würden. Wenn Barroso der Einzige wäre, könnte man vielleicht über seine Aussage hinwegsehen. Aber dasselbe Argument wird immer wieder von einflussreichen Politikern bemüht. Laut Bundeskanzlerin Angela Merkel ist es „wirtschaftlich sinnvoll“, die CO2-Emissionen zu reduzieren, weil „die wirtschaftlichen Folgen, wenn wir nichts tun, für uns alle dramatisch sein werden“. Australiens Kevin Rudd stimmt zu, dass „die Kosten des Nichtstuns sehr viel höher sein werden als die Kosten des Handelns.“ Von UN-Generalsekretär Ban Ki-Moon sind genau dieselben Worte belegt.