Když píšete esej, musíte přijít s vlastním tvrzením a doložit ho argumentací na základě průkazných faktů. Jenže mým studentům prostě říkali, co si mají myslet, a oni poslouchali. Kritické myšlení nebylo v jejich světě povoleno. Každý týden jsem jim dávala za úkol napsat osobní dopis, jedno komu. Trvalo to, ale nakonec někteří začali psát svým matkám, přátelům či dívkám. Byly to jen domácí úkoly a nikdy se neměly dostat do rukou svých adresátů, ale moji studenti v nich postupně začali dávat najevo své pocity. Psali, že mají po krk toho, jak je všechno stejné.
Beim Aufsatzschreiben geht es darum, eine eigene These aufzustellen und evidenzbasierte Argumente zu bringen, um die These zu belegen. Diesen Studenten jedoch wurde gesagt, was sie zu denken haben, und sie gehorchten. In ihrer Welt war kritisches Denken nicht erlaubt. Ich trug ihnen auf, jede Woche einen persönlichen Brief zu schreiben. An irgendjemanden. Es dauerte lange, doch schlussendlich begannen einige zu schreiben: an ihre Mutter, Freunde oder Freundin. Obwohl es nur eine Hausaufgabe war und die Briefe nie ihren Empfänger erreichen würden, begannen meine Studenten, in den Briefen ihre wahren Gefühle zu offenbaren. Sie schrieben, dass sie die Uniformität satt hätten.