Proto byly tržní ekonomiky z podstaty věci nestabilní. Dnešní „teorie efektivního trhu“ navrátila do ekonomie předpoklad dokonalých znalostí, když tvrdí, že všechna rizika jsou správně oceněna. To znamená, že „celosvětové podcenění rizika“, které Alan Greenspan označil za základní příčinu bankovního kolapsu v letech 2007-2008, je vyloučené. Přesto k němu došlo. Klasický pohled na ekonomiku, který se Keynes rozhodl rozbít, nejenže stále žije, ale v posledních letech je dominantní a přiživuje víru, že konkurenční trhy lze ponechat, ať se regulují samy, že vždy poskytnou takovou zaměstnanost, o jakou je zájem, a že jsou imunní vůči kolapsu ve velkém měřítku. To zároveň podporuje opozici vůči vládním intervencím a „stimulačním“ politikám, které jsou údajně zbytečné, ne-li přímo škodlivé, protože k událostem, které je vyžadují, nemůže docházet (i když k nim dochází). Nezačneme-li o ekonomii diskutovat v keynesiánském rámci, jsme odsouzeni k řadě po sobě jdoucích krizí a recesí. V takovém případě nastane příští krize dříve, než si myslíme.
Daher waren Marktwirtschaften von Natur aus instabil. Die heutige „Theorie der effizienten Märkte“ rehabilitierte die Annahme des vollkommenen Wissens in den Wirtschaftswissenschaften, indem sie behauptete, alle Risiken hätten den entsprechenden korrekten Preis. Das bedeutet, dass die „weltweite Unterbewertung des Risikos“, die Alan Greenspan als Hauptursache für den Bankenkrach 2007-2008 ansieht, unmöglich ist. Dennoch hat sie stattgefunden. Die klassische Sichtweise der Wirtschaft, die Keynes widerlegen wollte, lebt nicht nur weiter, sondern war in den letzten Jahren vorherrschend – sie nährte den Glauben, dass Wettbewerbsmärkte sich selbst regulieren können, dass sie stets so viel Beschäftigung hervorbringen, wie gewünscht wird, und immun gegen einen großen Zusammenbruch sind. Dies schürt auch den Widerstand gegen staatliche Interventionen und Konjunkturmaßnahmen, die angeblich überflüssig sind, wenn nicht sogar schädlich, da die Ereignisse, die sie erforderlich machen, nicht eintreten können (was sie aber tun). Nur wenn wir anfangen, die Wirtschaft in einem keynesianischen Rahmen zu diskutieren, sind wir nicht zu einer Serie von Krisen und Rezessionen verurteilt. Andernfalls kommt die nächste schneller, als wir denken.