V době po mezinárodní finanční krizi let 1997-1998 mnohé rozvíjející se trhy díky devalvaci měny, svižným přírůstkům produktivity anebo obojímu získaly značnou konkurenční schopnost. Zdálo se, že externí stabilitu si zabezpečují státy, které hospodaří s výraznými přebytky běžného účtu, tvoří rozsáhlé rezervy a ve snaze dosáhnout prvních dvou cílů zafixovaly (či pevně řídí) své měnové kurzy. Je ironií, že právě během krize let 1997-1998 konkrétní systém měnových zavěšení selhal, když nastal odliv kapitálu.
In der Zeit nach der internationalen Finanzkrise der Jahre 1997 und 1998 waren viele Schwellenmärkte – aufgrund von Währungsabwertungen, raschen Produktivitätszuwächsen oder beidem – höchst wettbewerbsfähig. Länder mit erheblichen Leistungsbilanzüberschüssen bauten enorme Reserven auf und setzten die Wechselkurse ihrer Währungen fest (oder steuerten sie stark), um die ersten zwei Zielvorgaben zur Sicherung der externen Stabilität zu erreichen. Die Ironie an der Sache ist, dass während der Krise der Jahre 1997/98 ein spezielles System festgesetzter Wechselkurse versagte, als das Kapital abfloss.