Většina z nich, poukazuje Kocherlakota, „se opírá o určitou formu velkých čtvrtletních posunů hranic technického vědění. Některé počítají s kolektivními šoky pro mezní užitek volného času. Jiné modely pracují s velkými čtvrtletními šoky pro tempo znehodnocování fyzického kapitálu (aby generovaly vysokou volatilitu cen aktiv)…“ To znamená, že poklesy jsou důsledkem rozsáhlého zapomínání technických a organizačních znalostí, rozsáhlé dovolené, když pracující získají chuť na volný čas navíc, anebo rozsáhlého rezivění, když zrychlí tempo kyslíkové koroze, čímž se sníží hodnota velkých kovových předmětů.
Die meisten, so Kocherlakota, „stützen sich auf irgendeine Form großer Quartalsbewegungen beim technologischen Entwicklungsstand. Einige verweisen auf kollektive Erschütterungen beim Grenznutzen der Freizeit. Andere Modelle gehen von großen quartalsweisen Schocks bei der Rate der Abschreibungen auf den Kapitalstock aus (um eine hohe Schwankungsanfälligkeit bei den Kursen von Vermögenswerten hervorzubringen) ...“ Anders ausgedrückt: Konjunkturabschwünge sind entweder das Resultat großer Verluste an technologischem und organisatorischem Wissen, ein langer Urlaub, weil die Arbeitnehmer plötzlich auf den Geschmack von mehr Freizeit kommen, oder ein großes Rosten, weil die Korrosionsgeschwindigkeit von Sauerstoff zunimmt, was den Wert großer Metallgegenstände verringert.