A konečně téměř každý souhlasí, že vlády, neziskové instituce a energetické firmy by měly vynakládat mnohem větší prostředky na vývoj technologií, které produkují energii bez uhlíkových emisí, odbourávají je z atmosféry do lesů nebo oceánů a ochlazují zeměkouli tím, že odrážejí větší množství slunečního světla, jež na ni dopadá. Je zřejmé, že hlavní zátěž boje proti klimatickým změnám během příštích generací by měly nést bohaté země světa. Ony koneckonců mohly směřovat k industrializaci a bohatství po snadné a na emise vydatné cestě. Dnes si to Čína, Indie a další rozvojové země dovolit nemohou a bylo by nefér je za to penalizovat. Nastal tedy čas vybudovat – nikoliv rozvrátit či sabotovat – mezinárodní instituce, které budou v následujících letech řídit naši reakci na změny globálního klimatu.
Schließlich stimmt fast jeder zu, dass Regierungen, gemeinnützige Einrichtungen und Energieunternehmen weit mehr ausgeben sollten, um Technologien zu entwickeln, die Strom ohne CO2-Ausstoß erzeugen, Kohlendioxid aus der Atmosphäre in Wälder oder Meere umlenken und die Erde kühlen, indem sie mehr von dem auf ihr ankommenden Sonnenlicht reflektieren. Es liegt auf der Hand, dass die reichen Länder der Welt es auf sich nehmen sollten, den Klimawandel im Laufe der nächsten Generationen zu bewältigen. Schließlich konnten sie früher einen einfachen, emissionsintensiven Weg zu Industrialisierung und Wohlstand einschlagen. China, Indien und andere Entwicklungsländer können das heute nicht, und es wäre ungerecht, sie dafür zu bestrafen. Jetzt ist also die Zeit gekommen, die internationalen Institutionen, die unsere Antwort auf den globalen Klimawandel in den nächsten Jahren steuern werden, aufzubauen, anstatt sie zu stören oder zu behindern.