Tento přístup se však značně liší od přístupu v případě asijských a latinskoamerických přijímajících zemí, pro něž strategie zatím vypracovány nebyly (viz body 69–74). prozkoumala další způsoby plnění cílů politiky rozvoje kapacit, např. dohody o partnerství, financování větším počtem dárcůčikaskádové granty,scílemlépe oslovit organizace na místní úrovni. První kolo programů rozvoje kapacit se z hlediska potřeb nestátníchsubjektův přijímajících zemích ukázalo jako vysoce relevantní. Programy však nedosáhly svého plného potenciálu, a to především proto, že postupy řízení vedly ke zpožděním, což zhoršilo vyhlídky na účelnost a udržitelnost. Programy se navíc potýkají s vnitřním rozporem plynoucím z toho, že podpora rozvoje kapacit nestátníchsubjektů,kteréji nejvíce potřebují, probíhá na základě postupu (výzvy k předkládánínávrhů), přiněmžsevybírají nestátní subjekty s nejlepší výkonností (viz body 75–83).
Dieser Ansatz unterscheidetsich deutlichvom Ansatzfür die Empfängerländer in Asien und Lateinamerika, für die bislang keine Strategien entwickelt wurden(Ziffern 69-74). eine Strategie zum Kapazitätsaufbau der NSAinden ALA-Ländernauszuarbeiten und die Anwendung unterschiedlicher Ansätze für die AKP-Staaten und die ALA-Länder zu überdenken, — alternative Wege für das Erreichen der Ziele der Kapazitätsaufbaupolitik zu prüfen, wie Rückgriff auf die Partnerschaftsabkommen, Finanzierung durch mehrere Geber und Vergabe von Zuschüssen nach dem Kaskadenverfahren, um Basisorganisationen besser erreichen zu können. Es hatsich gezeigt, dass die erste Serie der Kapazitätsaufbauprogramme in hohem Maße den Bedürfnissen der NSA in den begünstigten Ländern entsprach. Allerdings wurde das Potenzial dieser Programme nicht voll ausgeschöpft, insbesondere weil die Verwaltungsverfahren zu Verzögerungen führten, welche die Aussichten auf Wirksamkeit und Nachhaltigkeit beeinträchtigten. Die Pro-