Elixír vzdělanosti? Mnozí lidé považují vzdělávání za všelék. Věří, že společnosti lze proměnit tím, že se nalijí peníze do zvyšování úrovně školství. Avšak byť je správné v moc vzdělávání věřit – mnozí odborníci jsou přesvědčeni, že plodí zdravější a úspěšnější občany –, takový entuziasmus nám neříká ani jak zařídit, aby více dětí zůstávalo ve škole déle, ani jak zajistit, aby se tam naučily užitečné dovednosti. Dnes se prakticky každé iberoamerické a karibské dítě zapíše do základní školy a většina dokončí několikaleté středoškolské vzdělání – což je oproti době před půlstoletím významný pokrok. Přesto si iberoamerické a karibské děti každý rok osvojí méně dovedností než žáci a studenti v zemích s vysokými příjmy – ba i než v některých jiných rozvojových zemích. Domorodé děti mají výrazně nižší naději na vzdělávací úspěch. Guatemala, Haiti, Honduras, Nikaragua a Paraguay zaostávají i za ostatními latinskoamerickými zeměmi.
Das Elixier der Bildung? Viele Menschen betrachten Bildung als Allheilmittel. Sie glauben, dass man Gesellschaften verändern kann, indem man viel Geld in die Erhöhung von Bildungsstandards pumpt. Doch während der Glaube an die Macht der Bildung berechtigt ist – tatsächlich sind viele Wissenschaftler überzeugt, dass sie gesündere, wohlhabendere Bürger hervorbringt –, sagt uns ein derartiger Enthusiasmus nicht, wie wir erreichen können, dass mehr Kinder länger die Schule besuchen, oder wie sich gewährleisten lässt, dass sie dort nützliche Fertigkeiten erwerben. Praktisch jedes einzelne lateinamerikanische und karibische Kind wird heute für die Grundschule angemeldet, und die meisten verbringen mehrere Jahre auf einer weiterführenden Schule – im Vergleich zur Zeit vor einem halben Jahrhundert ein bemerkenswerter Fortschritt. Doch die lateinamerikanischen und karibischen Kinder erwerben pro Schuljahr weniger Fertigkeiten als Schüler in den einkommensstarken Ländern oder selbst in einigen anderen Entwicklungsländern. Eine besonders geringe Chance auf eine erfolgreiche Schulbildung haben die Kinder der indigenen Bevölkerung. Guatemala, Haiti, Honduras, Nicaragua und Paraguay hinken sogar den übrigen lateinamerikanischen Ländern hinterher.