Z průzkumů vyplynulo, že francouzská norma pro dobrý zemědělský a ekologický stav, která vyžaduje, aby zemědělci nechávali podél vodních toků nepohnojený pás půdy o šířce 5 až 10 metrů jako nárazníkovou zónu, je dobrým způsobem prevence znečištění vody. Norma pro střídání plodin používaná v Řecku si klade za cíl zlepšit organické složky půdy, a to tak, že zemědělcům stanoví povinnost pěstovat luskoviny na zrno a každoročně je na 20 % plochy zemědělského podniku zaorávat do obdělávané půdy. Podrobné a striktní požadavky pro používání živočišných hnojiv stanovené Nizozemskem jsou jedním z hlavních faktorů, který přispěl k významnému snížení emisí skleníkových plynů, jejichž zdrojem je zemědělská činnost. NA ÚROVNI ZEMĚDĚLSKÝCH PODNIKŮ LZE OČEKÁVAT POUZE OMEZENÉ VÝSLEDKY Cílem nařízení Rady je „začlenit základní normy do společných organizací trhu“. SMR a v mnoha případech také normy GAEC však vycházejí z již dříve existujících právní předpisů, které mohou být v platnosti po delší dobu. Například požadavky podle předpisů v oblasti řízení pro životní prostředí vycházejí z pěti právních aktů(viztabulka 1), které byly přijaty vletech 1979, 1980, 1986, 1991 a 1992. Komise ve svém pracovním dokumentu5 objasnila, že v případech, kdy vnitrostátní právní předpisy stanoví náročnější normu, by politika podmíněnosti měla vycházet z méně náročných, evropských norem.
In Erhebungen wurde ermittelt, dass ein von Frankreich festgelegter Standard für die Erhaltung der Flächen in gutem landwirtschalichen und ökologischen Zustand ein gutes Mittel zur Verhinderung der Gewässerverunreinigung darstellt. Der Standard sieht vor, dass die Betriebsinhaber entlang von Wasserläufen für ungedüngte Pufferstreifen von fünf bis zehn Meter Breite sorgen müssen. Der in Griechenland für die Fruchtfolgen angewandte Standard soll der Verbesserung der organischen Substanz im Boden dienen: Die Betriebsinhaber werden verpflichtet, Körnerleguminosen anzubauen und diese jährlich auf 20 % ihrer betrieblichen Anbauflächen unterzugraben. Die von den Niederlanden erstellten ausführlichen und strengen Vorschri en für die Ausbringung von tierischen Düngemitteln haben ganz wesentlich zu einer erheblichen Verringerung der durch die Landwirtscha verursachten Treibhausgasemissionen beigetragen. „Leitliniendokument zu den für die Cross-Compliance relevanten Hygienevorschriften“, DS/2006/16-endgültig, Mai 2006. Ziel der Ratsverordnung ist es, grundlegende Anforderungen in die gemeinsamen Marktorganisationen einzubeziehen. Die Grundanforderungen an die Betriebsführung undin vielen Fällen auch die Standardsfür einen guten landwirtschaftlichen und ökologischen Zustand werden jedoch aus bereits zuvor bestehenden Rechtsvorschriften abgeleitet, die möglicherweise bereits seit langer Zeit in Kraft sind. Die den Umweltbereich betreffenden Grundanforderungen an die Betriebsführung basieren beispielsweise auf fünf in den Jahren 1979, 1980, 1986, 1991 und 1992 erlassenen Rechtsakten (siehe Tabelle 1). Wie die Kommissionin einem Arbeitsdokument5 klargestellt hat, sollte die Einhaltung anderweitiger Verpflichtungen in Fällen, in denen die nationalen Rechtsvorschriften höhere Standards vorsehen, auf den niedrigeren EU-Standards beruhen.