Signál – v tomto případě slib vyrovnání účtů – vytváří realitu. Lidé se začnou chovat, jako by účty už byly vyrovnané, a ignorují fakt, že vyrovnané nejsou. Jakmile někdo uvěří interpretaci, chová se tak, že tato interpretace začne být platnou. Já ovšem nevěřím, že konkrétně Osborne někdy přikládal signálním efektům svých prohlášení nějaký význam. Skutečně chtěl vyrovnat rozpočet provedením slíbených výdajových škrtů. A pokud přitom působil keynesiánštějším dojmem, než měl sám v úmyslu, bylo to z pragmatických důvodů. Ideologové volného trhu často nedokážou pochopit, že politická realita nakonec udělá ze všech politiků do jisté míry keynesiány.
Das Signal – in diesem Fall das Versprechen eines Haushaltsausgleichs – erzeugt die Wirklichkeit. Die Menschen beginnen, sich so zu verhalten, als sei die Bilanz ausgeglichen, und ignorieren die Tatsache, dass dies nicht der Fall ist. Wenn man die Geschichte glaubt, verhält man sich so, dass sie wahr wird. Ich glaube allerdings, dass Osborne selbst dem Signaleffekt seiner Ankündigungen nie irgendeine Wichtigkeit zugemessen hat. Er wollte tatsächlich durch seine versprochenen Kürzungen den Haushalt ausgleichen. Sollte er sich als größerer Keynesianer herausgestellt haben als geplant, hatte dies pragmatische Gründe. Was die Ideologen des freien Marktes oft nicht verstehen, ist, dass die Politik letztlich alle Politiker in einem gewissen Maße zu Keynesianern macht.