Krátkodobý problém se týká produkce jiker, jež je u mnoha ryb úměrná tělesné velikosti ryby: velcí jedinci přispívají budoucím generacím mnohem víc než jedinci malí. Ba platí, že první pokusy o kladení jiker mohou být poměrně neúspěšné, a proto je zřejmě obzvlášť mylná politika rybolovu, která převážně spoléhá jen na prvojikrnáče (a takové politice se teď blížíme). Dnešní politika je pochybná také proto, že jak je známo, úspěšnost tření ryb se rok od roku mění. Špatný rok, kdy je nevhodné z lovem oslabené populace brát rekruty, znamená ztrátu jak nového ročníku, tak většiny jikrnáčů, neboť ti jsou chyceni dřív, než mohou znovu klást jikry. Naproti tomu populace s nižší úmrtností větších jedinců si přinejmenším udržuje dostatečné rezervy větších jedinců, kteří v dalším roce plní funkci jikrnáčů. Dlouhodobá obava tkví v tom, že rybaření je cíleně selektivní; rybáři se snaží lovit ty nejvýnosnější druhy a v rámci druhů ty nejvýnosnější velikosti. Tak jako u všech forem života, rybí populace se geneticky mění, uplatňuje-li se řízená selekce. Účinkem rozsáhlého lovu je zvýhodnění genů, které zapříčiňují pomalý růst, ale brzkou dospělost.
Das kurzfristige Problem betrifft die Eiproduktion, die bei vielen Fischarten proportional zur Körpergröße erfolgt: Große Fische leisten einen erheblich größeren Beitrag zu zukünftigen Generationen als kleine. Tatsächlich können Ersteiablagen relativ erfolglos sein; eine Fischereipolitik, die überwiegend darauf aufbaut, eine einmalige Eiablage zu gewährleisten (und einer solchen nähern wir uns inzwischen), könnte sich als ganz besonders fehlgeleitet erweisen. Die derzeit verfolgte Politik ist außerdem problematisch, da bekannt ist, dass der Erfolg der Eiablage von Jahr zu Jahr ganz erheblich variiert. Ein schlechtes Rekrutierungsjahr führt bei einem überfischten Bestand dazu, dass sowohl die meisten Jungfische als auch der größte Teil der Laichfische verloren gehen, da letztere gefangen werden, bevor sie erneut laichen können. Im Gegensatz hierzu erhalten Bestände, bei denen große Fische eine niedrigere Sterblichkeitsrate aufweisen, zumindest eine ausreichende Reserve an großen Exemplaren, die im nächsten Jahr als Laicher zur Verfügung stehen. Langfristigen Grund zur Besorgnis bietet die Tatsache, dass die Befischung bewusst selektiv erfolgt: Der Fischfang ist auf diejenigen Arten und innerhalb dieser auf diejenigen Größenklassen ausgerichtet, die die höchsten Gewinne versprechen. Wie alle anderen Lebensformen unterliegen auch Fischbestände, die einer gerichteten Selektion unterliegen, genetischen Veränderungen. Die Überfischung führt dazu, das sich verstärkt Gene durchsetzen, die ein langsames Wachstum, aber eine frühe Geschlechtsreife hervorrufen.