Některé iniciativy již probíhají. Například projekt (RED) je firemní kampaň, jejímž cílem je vybrat peníze pro Globální fond boje proti AIDS, tuberkulóze a malárii tím, že na tyto účely poputuje jistá část výtěžku z prodeje spotřebních produktů spojených s touto kampaní. Někteří lidé sice kritizují nepoměr mezi částkou, kterou tyto „altruistické“ firmy vydávají na reklamu, a částkou, kterou skutečně vyberou, avšak tento „marketing bohulibých kauz“ by se mohl ukázat jako účinný mechanismus výběru dodatečných financí na rozvoj. Některé návrhy navíc s žádnými dodatečnými prostředky nepočítají. Toky rozvojových financí by se daly restrukturalizovat tak, aby proudily přes mechanismy, jako je Mezinárodní finanční nástroj pro imunizaci, který spojuje závazky ORP za dlouhé období a sekuritizuje je tak, aby generoval zdroje k okamžitému použití. Rovněž plány konverze dluhu, jako jsou projekt Debt2Health nebo výměny typu „dluh za přírodu“, by umožnily státům přesměrovat platby za obsluhu dluhu na rozvojové projekty. Mezi chvályhodné nové návrhy rizikového řízení patří také předběžné závazky nákupu nových vakcín, dotace výrobcům léčiv, aby učinili své produkty dostupnějšími, nebo regionálně sdružené pojistky proti katastrofám. V posledních šesti letech bylo na inovativní zdroje financování vyčleněno zhruba 6 miliard dolarů, oproti současnému ročnímu objemu ORP ve výši přes 120 miliard dolarů – to je mnohem méně než bezmála 20 bilionů dolarů, které státy skupiny G-20 vynaložily od roku 2008 na hospodářské zotavení (včetně finančních sanací).
Einige Initiativen werden bereits umgesetzt. Das Projekt (RED) beispielsweise ist eine Unternehmenskampagne, die den Globalen Fonds zum Kampf gegen AIDS, Tuberkulose und Malaria dadurch unterstützt, dass ein Teil der Erlöse von Konsumprodukten gespendet wird. Zwar stößt die Disparität zwischen dem, was diese “altruistischen” Unternehmen für Werbung ausgeben, und dem Betrag, den sie letztlich spenden, auf Kritik, aber trotzdem könnte solch eine “Vermarktung für einen guten Zweck” ein effektiver Mechanismus zur Erschließung zusätzlicher Entwicklungsfinanzierungen sein. Darüber hinaus gibt es auch Programme, die keine zusätzlichen Mittel bereitstellen. Die Finanzflüsse der Entwicklungshilfe könnten umstrukturiert werden, indem sie beispielsweise durch Organisationen wie der Internationalen Finanzierungseinrichtung für Immunisierung kanalisiert werden, die OEH-Zusagen über längere Zeiträume bündelt und sie zur kurzfristigen Finanzbeschaffung verbrieft. Umschuldungsprogramme wie Debt2Health und Debt-for-Nature-Swaps sind Mittel, um Schuldenrückzahlungen von Ländern in Entwicklungsprojekte umzuleiten. Solche lohnenden neuen Vorschläge zum Risikomanagement beinhalten Verpflichtungen zur Herstellung neuer Impfstoffe, Subventionen für Pharmaunternehmen zur Verbilligung von Medikamenten oder regional zusammengefasste Katastrophenversicherungen. In den letzten sechs Jahren flossen etwa 6 Milliarden USD in innovative Finanzierungsquellen, verglichen mit 120 Milliarden USD für OEH insgesamt und über 20 Billionen USD Ausgaben der G-20-Länder für wirtschaftliche Erholung (einschließlich Rettungspakete) seit 2008.