Naši politici se jim vyhýbají a hovoří raději o „výzvách,“ zatímco ekonomové se drží „sekulární stagnace“. Jazyk se mění, ale projevuje se totéž přesvědčení, že západní civilizace žije ve vypůjčeném čase (a za vypůjčené peníze). Proč by tomu tak mělo být? Obecně vžitý názor to jednoduše považuje za reakci na stagnující životní úrovně. Přesvědčivější zdůvodnění, prosakující do uvažování veřejnosti, má ovšem za to, že Západu se po pádu Sovětského svazu nepodařilo vytvořit bezpečné mezinárodní prostředí pro zachování jeho hodnot a způsobu života.
Unsere Politiker meiden diesen Ausdruck und sprechen lieber von „Herausforderungen“, während die Ökonomen den Ausdruck „säkulare Stagnation“ verwenden. Die Sprache ändert sich zwar, aber die Ansicht dahinter, wonach die westliche Zivilisation von geborgter Zeit (und geborgtem Geld) lebt, ist die gleiche geblieben. Warum ist das so? Landläufig wird dies einfach als Reaktion auf stagnierende Lebensstandards betrachtet. Eine schlüssigere Begründung, die Eingang in das Verständnis der Öffentlichkeit fand, besteht jedoch darin, dass es dem Westen nach dem Zerfall der Sowjetunion nicht gelang, für ein sicheres internationales Umfeld zu sorgen, in dem seine Werte und Lebensart fortbestehen können.