Tato klíčová role strážců kvality jim přitom dává moc určovat agendu. Například před dvaceti lety neexistovaly v rozvojové ekonomii prakticky žádné RCT studie; v roce 2020 představovaly podle naší analýzy přibližně 40% článků v předních publikacích. A vyřazování některých skupin je typické i pro hnutí RCT samotné. Například v laboratoři J-PAL (Abdul Latif Jameel Poverty Action Lab), což je nejvlivnější globální centrum rozvojového RCT výzkumu, je jen 5% z téměř 225 přidružených profesorů z rozvojových zemí, přičemž instituce z východní Asie nemají zastoupení vůbec. Realizace RCT je navíc drahá, což znamená, že výzkum snižování chudoby – a jeho financování – se ve stále větší míře koncentruje na nejbohatších univerzitách (laboratoř J-PAL vznikla při MIT). Náklady na provedení RCT se skutečně mohou vyšplhat na několik milionů dolarů za studii, což badatelům z rozvojových států ztěžuje zkoumání vlastních zemí bez toho, že by padali na kolena před akademickou ortodoxií zámožných institucí. A nemohou-li tito badatelé dělat výzkumy založené na RCT, mají jen malou šanci, že výsledky jejich práce budou publikovány v čelních odborných časopisech, takže jim hrozí, že získají druhořadé postavení. Naše analýza naznačuje, že i při velkorysé interpretaci autorství představovaly instituce z rozvojových zemí v roce 2020 méně než 10% studií založených na RCT a otištěných v šesti nejšpičkovějších ekonomických publikacích.
Diese wichtige Rolle als „Torhüter“ verschafft ihnen eine die themensetzende Macht. Vor zwei Jahrzehnten gab es in der Entwicklungsökonomie praktisch keine RCT-basierten Forschungsaufsätze; im Jahr 2020 entfielen darauf laut unserer Analyse rund 40% der Artikel in den führenden Zeitschriften. Und auch die RCT-Bewegung selbst ist durch Ausgrenzung gekennzeichnet. Beim Abdul Latif Jameel Poverty Action Lab (J-PAL), dem einflussreichsten globalen Zentrum für entwicklungsbezogene RCT-Forschung, haben etwa 5% der fast 225 angeschlossenen Professoren ihren Sitz in Entwicklungsländern, und Einrichtungen aus Ostasien sind gar nicht vertreten. Zudem ist die Durchführung von RCTs kostspielig, was bedeutet, dass die Forschung im Bereich der Armutsbekämpfung und die Finanzmittel dafür sich zunehmend an den reichsten Universitäten konzentrieren (J-PAL ist am MIT angesiedelt). Tatsächlich können die Kosten der Durchführung von RCTs pro wissenschaftlichem Aufsatz in die Millionen gehen. Dies macht es für Wissenschaftler in Entwicklungsländern schwierig, ohne Kotau vor den wissenschaftlichen Orthodoxien der reichen Forschungseinrichtungen ihre eigenen Länder zu studieren. Wenn diese Forscher keine RCT-gestützten Studien durchführen können, haben sie kaum Chancen, in führenden Fachzeitschriften zu veröffentlichen, und laufen Gefahr, als zweitklassig abgestempelt zu werden. Selbst bei großzügiger Auslegung der Autorenschaft legt unsere Analyse nahe, dass 2020 nicht einmal 10% der RCT-gestützten Arbeiten in den sechs führenden wirtschaftswissenschaftlichen Fachzeitschriften auf Einrichtungen in Entwicklungsländern entfielen.