I když jsou tedy léky dostupné, nemají žádnou hodnotu, pokud neexistuje nikdo, kdo by je předepsal nebo poskytl. Indové navíc postrádají přístup k programům pojištění, zejména u ambulantní péče. Když se k tomu přidá absence veřejné záchranné sítě, představují zdravotní problémy hlavní zdroj ekonomických těžkostí, a to i pro rodiny ze středních vrstev. Slabá ochrana práv duševního vlastnictví tak ani zdaleka nezlepšuje přístup občanů ke zdravotní péči, ale zhoršuje již tak zlověstné problémy indického zdravotnictví. Je načase, aby si vedoucí indičtí představitelé uvědomili, že ochrana duševního vlastnictví může hrát pozitivní roli při podpoře růstu a zkvalitňování života občanů. Neméně důležité je, aby obchodní vyjednavači po celém světě odmítli představu, že ochrana práv duševního vlastnictví je luxusem, který si mohou dovolit jen bohaté země. Skutečnost je taková, že tato ochrana představuje ekonomický motor, jehož by se občané rozvojových zemí neměli zříkat.
Medikamente – egal, wie preiswert – sind nutzlos, wenn niemand da ist, um sie zu verschreiben oder zu verabreichen. Darüber hinaus fehlt den Indern der Zugang zu Versicherungsprogrammen, insbesondere für die ambulante Betreuung. Dies – im Verbund mit dem Fehlen eines sozialen Netzes – macht Gesundheitsprobleme zu einer führenden Quelle wirtschaftlicher Not, selbst für Familien der Mittelschicht. Statt den Zugang der Bürger zur Krankenversorgung zu verbessern, verschärft der schlechte Schutz geistigen Eigentums Indiens große Probleme im Gesundheitssektor. Es ist Zeit, dass die indische Führung die positive Rolle anerkennt, den geistiges Eigentum bei der Förderung des Wachstums und der Verbesserung des Wohls der Bürger spielen kann. Gleichermaßen wichtig ist, dass die Unterhändler bei den Handelsverhandlungen weltweit die Vorstellung verwerfen, dass der Schutz geistigen Eigentums ein Luxus ist, den sich nur reiche Länder leisten können. In Wahrheit ist er ein Wirtschaftsmotor, und die Bürger der Entwicklungsländer sollten darauf nicht verzichten müssen.