Stará Evropa by se z nevýslovného úspěchu Nové Evropy měla poučit. Příčinou východoevropské finanční krize byl běžný cyklus vzestup-propad. Východoevropské země přilákaly rozsáhlé mezinárodní kapitálové toky, vlivem uvolněné globální měnové politiky a příznivých obchodních podmínek. Nakonec už krátkodobých bankovních půjček bylo přespříliš a využívaly se k financování rozhazovačných investic do nemovitostí a spotřeby, takže se uchytila inflace. Deficity běžného účtu navíc navršily významný zahraniční dluh soukromého sektoru, přičemž veřejné finance byly všude kromě socialisty vedeného Maďarska v pořádku. Tato krize úspěchu a přehřátí připomínala východní Asii v letech 1997-1998. Východoasijské státy, stejně jako Rusko v roce 1998 a Argentina v roce 2001, se z krize dostaly devalvací.
Das alte Europa kann von dem wenig beachteten Erfolg des neuen Europa viel lernen. Die Ursache der Finanzkrise in Osteuropa waren normale Kreditschwankungen. Die osteuropäischen Länder waren wegen der lockeren globalen Geldpolitik und günstigen Geschäftsbedingungen ein attraktives Ziel für große internationale Kapitalflüsse. Schließlich nahm die kurzfristige Darlehensvergabe durch die Banken überhand und wurde verwendet, um einen Kaufrausch in den Bereichen Immobilieninvestment und Konsumgüter zu finanzieren, während sich die Inflation verstetigte. Zusätzlich häuften sich Leistungsbilanzdefizite zu erheblichen Auslandsschulden im Privatsektor, während die Staatsfinanzen überall - außer im sozialistisch regierten Ungarn - in einem guten Zustand waren. Die Charakteristika dieser Krise, bei der auf Erfolg Überhitzung erfolgte, erinnerten an Ostasien 1997-1998. Die ostasiatischen Nationen sowie Russland 1998 und Argentinien 2001 überwanden ihre Krisen durch Abwertung.