Americké ministerstvo energetiky svolalo v květnu soukromé jednání, na kterém se o této technologii diskutovalo. Pro „supermajors“ se BECCS stane fíkovým listem, pomocí něhož budou chránit svá aktiva. Zavedení BECCS by však vyžadovalo, aby svět udržoval plochu rovnající se 1,5násobku rozlohy Indie, která bude plná polí a pralesů schopných absorbovat obrovská množství oxidu uhličitého, a současně aby zajistil dostatek potravin pro globální populaci, která má podle očekávání přesáhnout do roku 2050 hranici 9 miliard. Do té doby, slibují zastánci této technologie, se k biologickému odlučování připojí programy, které zachytí emise v okamžiku jejich uvolňování nebo je vysají ze vzduchu a včerpají do hlubokých podzemních šachet, kde sejdou z očí i z mysli. Producenti fosilních paliv zachycování uhlíku podporují, protože jim umožní ponechat otevřené doly a zapnutá čerpadla. Bohužel pro planetu ho mnoho vědců pokládá za technicky nemožné a finančně zničující – zvláště pokud se má tato technologie zavést včas, aby se odvrátily chaotické klimatické změny.
Im Mai fand im US-Energieministerium ein privates Treffen statt, bei dem diese Technologie diskutiert wurde. Das ist das Feigenblatt, mit dem die Supermajors ihren Besitzstand schützen wollen. Der Einsatz von BECCS würde bedeuten, dass die Welt ein Gebiet voller Felder oder Wälder von einer Größe bereitstellt, die etwa 1,5 Mal der Größe Indiens entspricht. Während dieses Gebiet große Mengen an Kohlendioxid absorbieren kann, muss gleichzeitig natürlich die Weltbevölkerung, die bis 2050 voraussichtlich auf über neun Milliarden anwachsen wird, mit ausreichend Nahrungsmitteln versorgt werden. Bis dahin, so versichern die Befürworter der Technologie, wird die biologische Sequestrierung längst durch andere Programme verstärkt, die Emissionen binden, während sie entstehen oder sie aus der Luft saugen und in tiefe unterirdische Schächte pumpen - aus dem Augen, aus dem Sinn. Die Mineralölgesellschaften fördern die Bindung von CO2, damit sie ihre Produktionsstätten geöffnet und die Pumpen laufen lassen können. Die schlechte Nachricht für den Planeten ist, dass viele Wissenschaftler diese Methode für technisch undurchführbar und finanziell ruinös halten - besonders wenn sie eingesetzt werden soll, um die chaotischen Folgen des Klimawandels aufzuhalten.