Chudokrevné ekonomické oživení přináší populistickým stranám, prosazujícím ochranářské politiky, příležitost dát vleklou malátnost za vinu zahraničnímu obchodu a cizím pracujícím. Připočtěme si k tomu vzestup nerovnosti v příjmech i bohatství ve většině zemí a není divu, že se široce uchytila představa ekonomiky, kde vítěz bere vše, což prospívá pouze elitám a pokřivuje politický systém. V současnosti se zdá, že vyspělé ekonomiky (třeba Spojené státy, kde neomezené sponzorování volených představitelů finančně mocnými podnikatelskými skupinami jednoduše představuje legalizovanou korupci) i rozvíjející se trhy (kde hospodářství i politice často dominují oligarchové) fungují ve prospěch hrstky mocných. Naproti tomu mnozí v poslední době zažívají pouze vleklou stagnaci, typickou sníženou zaměstnaností a strnulou výší mezd.
Die blutleere Konjunkturerholung hat populistischen Parteien, die protektionistische Maßnahmen anpreisen, um dem ausländischen Handel und ausländischen Arbeitern die Schuld für die anhaltende Malaise zuzuschieben, ein Einfallstor eröffnet. Dazu kommt die zunehmende Ungleichheit bei Einkommen und Vermögen in den meisten Ländern – kein Wunder, dass sich die Wahrnehmung einer „Winner-take-all“-Wirtschaft, die nur den Eliten nutzt und das politische System verzerrt, weithin durchgesetzt hat. Heutzutage scheinen sowohl hochentwickelte Volkswirtschaften (wie die USA, wo die unbeschränkte Finanzierung gewählter Amtsträger durch finanziell mächtige Geschäftsinteressen schlicht legalisierte Korruption ist) als auch Schwellenmärkte (wo häufig Oligarchen die Wirtschaft und das politische System dominieren) für eine Minderheit betrieben zu werden. Für viele andere dagegen bleibt nur säkulare Stagnation, mit einem schwachen Arbeitsmarkt und stagnierenden Löhnen.