Případy dětí, které onemocní, utrpí zdravotní postižení nebo až příliš často zemřou z příčin, jimž lze předcházet, patří k nejostudnějším selháním lidstva, obzvlášť vezmeme-li v úvahu, že podle WHO neexistuje nákladově efektivnější preventivní zdravotnická intervence než právě imunizace. Rozšiřovat proočkovanost je bezesporu náročné; je však neomluvitelné, jestliže pomocí laciných, schůdných a udržitelných řešení nedosahujeme postupného pokroku. Aby shora zaváděné imunizační programy pronikly až na zápraží znevýhodněných, vlády a občanská společnost musí spolupracovat na vytváření a rozšiřování účinných mechanismů poskytování vakcín v poslední míli, které zohlední překážky sahající od chabé informovanosti po hotové výdaje. Kdyby byla ona čtyřletá dívenka očkována proti vzteklině, mohla žít, jít do školy, získat přátele, zamilovat se, zažít zklamání a znovu se zamilovat. Dokonce se mohla rozhodnout věnovat se studiu, aby se stala lékařkou jako já. Místo toho po sotva jakém životě zemřela v mučivé agónii.
Dass Kinder krank und behindert werden oder allzu häufig an vermeidbaren Ursachen sterben, gehört zu den beschämendsten Übeln der Menschheit – insbesondere wenn man berücksichtigt, dass laut WHO keine andere gesundheitliche Vorbeugemaßnahme so kosteneffektiv ist wie die Immunisierung. Die Verbesserung der Impfquoten ist zweifellos eine Herausforderung, aber dafür, dass wir bei den kostengünstigen, skalierbaren und nachhaltigen Lösungen in diesem Bereich keine Fortschritte machen, gibt es keine Entschuldigung. Um zentral organisierte Immunisierungsprogramme in die Häuser der Unterprivilegierten zu bringen, müssen Regierungen und Zivilgesellschaft zusammen arbeiten, um effiziente Letzte-Meile-Kanäle für Impfstoffe einzurichten und auszuweiten. Dabei müssen Barrieren überwunden werden, die von mangelnder Aufklärung bis hin zu finanziellen Selbstbeteiligungen reichen. Wäre das vierjährige Mädchen gegen Tollwut geimpft worden, hätte sie überleben, zur Schule gehen, Freundschaften schließen, sich verlieben, Liebeskummer haben und sich erneut verlieben können. Vielleicht hätte sie sich sogar dafür entschieden, Medizin zu studieren und wie ich Ärztin zu werden. Statt dessen ist sie, die kaum gelebt hat, qualvoll gestorben.