STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA Y. BOTA – VĚC C-125/06 P nění prováděcích předpisů, Soud nesprávně posoudil účinek čl. 3 směrnice. kdy příjmy subjektu televizního vysílání pocházejí z reklamy zaměřené na diváky určitého členského státu, z vnitrostátních licenčních poplatků nebo vnitrostátního předplatného, by totiž potenciální nabyvatel musel mít dostatečně vysoké pokrytí britského území anebo zájem o přeorientování své činnosti tímto směrem. Nicméně navzdory tomu, co tvrdil Soud v bodě 146 napadeného rozsudku, toto rozhodnutí nezbavuje vnitrostátní orgány prostoru pro uvážení při plnění jejich povinností. Plnění povinností vymezených oznamujícím státem závisí do značné míry na právních předpisech a koncepci příslušných vnitrostátních orgánů. 3 směrnice veškerého užitečného účinku, Soud též podal nesprávný výklad tohoto ustanovení, jelikož by to znamenalo, že by se pro každou událost určenou členským státem musely v ostatních členských státech nutně najít subjekty provozující televizní vysílání, jež by si přály zakoupit výhradní práva na vysílání této události v členském státě, který ji označil. KOMISE v. INFRONT WM pouze z právní úpravy Společenství bez použití prováděcích předpisů 20.
SCHLUSSANTRÄGE VON HERRN BOT — RECHTSSACHE C-125/06 P 3 der Richtlinie verkannt. staat übertragen zu dürfen. Da nämlich die Einnahmen eines Fernsehveranstalters aus der auf das nationale Publikum ausgerichteten Werbung, nationalen Lizenzgebühren oder inländischen Abonnements stammten, müsste der potenzielle Erwerber, um eine solche Investition realisieren zu können, im britischen Hoheitsgebiet über eine hinreichend flächendeckende Sendereichweite verfügen oder gewillt sein, seine Tätigkeit in diesem Sinne neu auszurichten. Entgegen den Ausführungen des Gerichts in Randnr. 146 des angefochtenen Urteils nehme diese Entscheidung jedoch den nationalen Behörden nicht ihren Ermessensspielraum bei der Erfüllung ihrer Verpflichtungen. Die Erfüllung der Verpflichtungen, die von dem die Maßnahmen mitteilenden Staat vorgegeben würden, hänge sehr von der Rechtslage und der Anschauung der zuständigen nationalen Behörden ab. 3 der Richtlinie jede praktische Wirksamkeit nähme, diese Bestimmung falsch ausgelegt, weil dies bedeuten würde, dass es für jedes von einem Mitgliedstaat bezeichnete Ereignis zwangsläufig Fernsehveranstalter in anderen Mitgliedstaaten geben müsse, die Kandidaten für den Erwerb der Exklusivübertragungsrechte für dieses Ereignis im erstgenannten Mitgliedstaat seien. KOMMISSION / INFRONT WM dass weitere Durchführungsvorschriften angewandt werden 20.