Nejistot kolem klimatických změn je mnoho a jsou obrovské. Kolik CO2 může proniknout do atmosféry, pokud se s tím nebude nic dělat? Jaké globální oteplení to způsobí a jak to postihne místní klimata, ekosystémy a zranitelné druhy? Jaký dopad budou mít tyto změny na produktivitu, pohodlí a zdraví? A samozřejmě jak vysoké jsou pravděpodobné náklady spojené s přechodem na obnovitelné zdroje energie a šetřením s ní? Čím více se toho o klimatických změnách dozvídáme – například jaká je role mraků a oceánů –, tím více nejistot se vynořuje. Skleníková „teorie“, jak se jí někdy shazovačně říká, byla nicméně nade vši pochybnost potvrzena. Nejistota panuje ohledně kvantitativních parametrů a lze mít pochybnosti o otázce, zda je oteplování v posledních desítkách let způsobeno výlučně „skleníkovým efektem“.
Die Unsicherheiten hinsichtlich des Klimawandels sind zahlreich und umfassend. Wie viel CO2 gelangt wohl in die Atmosphäre, wenn nichts dagegen unternommen wird? Wie hoch wird die dadurch verursachte Erwärmung ausfallen und inwieweit werden lokale Klimata, Ökosysteme und gefährdete Arten davon betroffen sein? Welche Auswirkungen werden diese Veränderungen auf Produktivität, Komfort und Gesundheit haben? Und, nicht zu vergessen, wie hoch sind die voraussichtlichen Kosten der Energieeinsparung und die des Umstiegs auf erneuerbare Energiequellen? Je mehr Erkenntnisse wir über den Klimawandel gewinnen – wie beispielsweise über die Rolle von Wolken und Ozeanen – desto mehr Unsicherheiten entstehen. Dennoch steht die Treibhaus-„Theorie”, wie sie manchmal abschätzig genannt wird, auf durchaus solidem wissenschaftlichen Fundament. Es besteht Unsicherheit hinsichtlich quantitativer Parameter und man darf gewisse Zweifel hegen, ob die Erwärmung der letzten Jahrzehnte wirklich zur Gänze auf den „Treibhauseffekt“ zurückzuführen ist.