Pracuje se zde s modelem „gastarbeitera“, který přijde a opět odejde; v praxi však značná část ekonomických migrantů z chudších koutů Evropy zůstává v cílové zemi, čímž podněcuje vzestup podpory antiimigračních politických stran. Azylový systém je zcela nepřipravený na novou generaci uprchlíků, kteří na základě stávajícího právního rámce nemají na azyl nárok, poněvadž neprchají před konkrétními akty perzekuce, nýbrž před úpadkem ve svých státech. Na krátkou dobu jim lze poskytnout „humanitární ochranu“ nebo jim přiznat „jednorázový souhlas s pobytem“, ale pak mohou být deportováni coby nezákonní přistěhovalci. Co by se tedy mělo dělat? Dočasné povolení k pobytu v Evropě či jinde by bylo rozumné v případě, že by byl ve státech zmítaných krizí reálný rychlý návrat do normálu.
Implizit ist hier das Modell des „Gastarbeiters“ gemeint, der kommt und geht; in Wirklichkeit bleibt ein beträchtlicher Anteil der Wirtschaftsflüchtlinge aus den ärmeren Teilen Europas in ihrem Zielland, was einwandererfeindlichen Parteien Zulauf beschert. Das Asylsystem ist völlig unvorbereitet auf den Umgang mit der neuen Generation an Flüchtlingen, die im Rahmen der derzeitigen Regelungen keinen Asylanspruch haben, weil sie nicht vor einem spezifischen Akt der Verfolgung fliehen, sondern vor dem Zerfall ihrer Staaten. Sie können vorübergehend „humanitären Schutz“ erhalten oder eine „Aufenthaltserlaubnis nach Ermessen“ erteilt bekommen; aber danach können sie als illegale Einwanderer abgeschoben werden. Was also muss getan werden? Ein temporärer Aufenthaltsstatus, in- oder außerhalb Europas, wäre angemessen, wenn eine rasche Rückkehr zur Normalität in den Herkunftsländern der Flüchtlinge eine realistische Aussicht wäre.