Je to ale změť aspirací v podobě vzdušných zámků, převedených v tvrdá zákonná omezení výměny genetických zdrojů (zejména semen) mezi zeměmi. Nereálnost cílů této smlouvy je vyjádřena v oficiální proklamaci jejích záměrů: “zachování a udržitelné využívání všech rostlinných genetických zdrojů pro potraviny a zemědělství, a spravedlivé a poctivé dělení přínosu z jejich využití, v souladu s Úmluvou o biologické rozmanitosti, pro zajištění udržitelného zemědělství a potravinářství.“
Aber es ist letztlich ein Wirrwarr unrealistischer Ziele, die in drakonische legale Beschränkungen für den Austausch von genetischen Ressourcen (hauptsächlich Saatgut) der Länder untereinander umgesetzt wurden. Das Maß, in dem das das Abkommen unrealistisch ist, zeigt sich in dem offiziellen Statement seiner Ziele: „die Bewahrung und nachhaltige Nutzung aller pflanzengenetischen Ressourcen für Ernährung und Landwirtschaft sowie das faire und gleiche Teilen der Vorteile, die sich aus ihrem Nutzen ergeben, in Übereinstimmung mit der Konvention zur Biologischen Diversität, für eine nachhaltige Landwirtschaft und Nahrungsmittelsicherheit.”