Samozřejmě, mezi rokem 1989 a přítomností existují zjevné rozdíly. Zaprvé a snad především, revoluce roku 1989 a následný krach Sovětského svazu skoncovaly se světovou bipolaritou. Naproti tomu rok 2009 zřejmě vydláždí cestu k nové bipolaritě, přičemž Sovětský svaz vystřídá Čína. Zadruhé, zatímco v roce 1989 se jasnými vítězi – ač křehčími, než se čekalo – jevila demokracie a kapitalismus, v roce 2009 je během šíření globální krize těžké odlišit vítěze od poražených. Zdá se, že tratí všichni, byť někteří jsou oproti ostatním postiženi víc. Historie je ovšem nespravedlivá a navzdory větší zodpovědnosti za dnešní globální krizi možná USA ze současného marastu vyjdou v lepší formě než ostatní země. V lepší kondici, ale ne samy. Jako hostující profesor na Harvardu a MIT sleduji celkem zřetelnou předpremiéru toho, jak by svět mohl vypadat, až krize konečně odezní.
Natürlich gibt es deutliche Unterschiede zwischen 1989 und heute. Erstens, und vielleicht vor allem, haben die Revolutionen des Jahres 1989 und der darauffolgende Zusammenbruch der Sowjetunion der globalen Bipolarität ein Ende bereitet. Im Gegensatz dazu wird das Jahr 2009 vermutlich den Weg für eine neue Form der Bipolarität ebnen, wobei allerdings China den Platz der Sowjetunion einnimmt. Zweitens, während Demokratie und Marktkapitalismus im Jahr 1989 als klare – wenn auch schwächere als erwartete – Gewinner schienen, ist es 2009 in Anbetracht der Ausdehnung der globalen Krise, schwierig Gewinner von Verlierern zu unterscheiden. Jeder scheint ein Verlierer zu sein, auch wenn einige stärker betroffen sind als andere. Doch Geschichte ist ungerecht und die USA könnten, trotz ihrer größeren Verantwortung für die gegenwärtige globale Krise, in besserer Verfassung aus dem Morast auftauchen als die meisten Länder. In besserer Verfassung, aber nicht allein. Als Gastprofessor in Harvard und am MIT erhalte ich einen guten Ausblick darauf, wie die Welt aussehen könnte, wenn die Krise schließlich aufhört.