Bude však nastupující výkonný ředitel MMF Dominique Strauss-Kahn schopen uplatnit tuto novou pravomoc dost rychle na to, aby odvrátil krizi? Také MMF samotný je samozřejmě v hluboké krizi, když mnozí lidé zpochybňují jeho poslání a legitimitu. Současná situace nicméně nabízí příležitost – ať už k lepšímu, anebo k horšímu. Bylo by nešťastné, kdyby se ministři financí pouze sesedli a začali naléhat na šéfa Fedu Bena Bernankeho a šéfa Evropské centrální banky Jeana-Clauda Tricheta, aby je zachránili snížením sazeb. A ještě horší by bylo, kdyby si evropští ministři frustrovaní patovou situací ve směnných kurzech začali vyměňovat nápady na kreativní řízení svých rozpočtů ve snaze stimulovat krátkodobou poptávku namísto dlouhodobého růstu. V uplynulých dvou letech si ministři financí a šéfové centrálních bank mohli dopřát luxus využívat zasedání MMF k tomu, aby si vzájemně blahopřáli k rychlému globálnímu růstu bez ohledu na to, do jaké míry k němu skutečně přispěli. (Největší roli v tomto příběhu hrály globalizace a Čína.)
Aber wird der neu gewählte IWF-Direktor Dominique Strauss-Kahn in der Lage sein, seine neue Macht schnell genug auszuüben, um eine Krise zu verhindern? Und natürlich steckt der IWF selbst in einer tiefen Krise, da seine Mission und seine Legitimität von vielen in Frage gestellt werden. Die aktuelle Lage freilich eröffnet eine Chance – zum Guten wie zum Schlechten. Es wäre bedauerlich, wenn die Finanzminister lediglich herumsäßen und US-Notenbankchef Ben Bernanke und den EZB-Präsidenten Jean-Claude Trichet aufforderten, sie mit Zinssenkungen zu retten. Noch schlimmer wäre es, wenn die europäischen Minister aus Frustration über den Stillstand in der Wechselkursfrage gemeinsam auf die Idee kämen, durch kreativen Umgang mit ihren Haushalten die kurzfristige Nachfrage anzukurbeln, statt auf langfristiges Wachstum zu setzen. Während der letzten Jahre waren die Finanzminister und Notenbankchefs in der luxuriösen Lage, sich auf den IWF-Sitzungen selbst für das hohe Weltwirtschaftswachstum gratulieren zu können – egal, wie viel sie wirklich dazu beigetragen hatten. (Den größten Beitrag leisteten die Globalisierung und die Entwicklung in China.)