Mezi roky 1501 až 1600 přiteklo z Amerik do Španělska 17 milionů kilogramů ryzího stříbra a 181 tisíc kilogramů ryzího zlata a Španělsko peníze utratilo za války v Nizozemsku a jinde. Tento nárůst likvidity napříč Evropou zapříčinil jak ekonomický boom, tak inflaci. Navzdory tomuto bohatství se Španělsko dostávalo do čím dál větší zadluženosti, až konečně třikrát zkrachovalo – v letech 1607, 1627 a 1649 – a dostalo se do strmého geopolitického úpadku. Přesto španělské stříbrňáky (známé jako „osmáky“ či španělské dolary) zůstaly hlavní měnou používanou ve světovém obchodě až do americké války za nezávislost. Španělská mince se ostatně v USA držela jako zákonné platidlo až do roku 1857 – tedy ještě dlouho poté, co už samotné Španělsko přestalo být významnou velmocí.
Zwischen 1501 und 1600 wanderten 17 Millionen Kilogramm reinen Silbers und 181.000 Kilogramm reinen Goldes vom amerikanischen Kontinent nach Spanien, wo man das Geld für Kriege in den Niederlanden und anderswo ausgab. Dieser Liquiditätszuwachs führte in ganz Europa einerseits zu einem wirtschaftlichen Boom und andererseits zu Inflation. Trotz dieses Reichtums wuchsen die Schulden Spaniens. Das Land wurde drei Mal zahlungsunfähig – in den Jahren 1607, 1627 und 1649 – und steuerte seinem dramatischen geopolitischen Niedergang entgegen. Allerdings blieben spanische Silbermünzen (bekannt als „Pesos zu acht Reales“ oder spanische Dollars) dem Welthandel als Hauptwährung bis zum Amerikanischen Unabhängigkeitskrieg erhalten. Tatsächlich waren spanische Münzen in den USA bis 1857 ein gesetzliches Zahlungsmittel – also noch lange nachdem Spanien schon keine Großmacht mehr war.