Proč by měl být někdo vděčný za to, že náleží k určitému národu? Hrdý snad, ale vděčný? Vlastenectví založené na vděčnosti je přitom možná jeho nejsilnější formou. Vděčné vlastenectví bychom si neměli plést se šovinistickou horlivostí, jakou projevovali někteří příslušníci národnostních menšin či obyvatelé okrajových hraničních oblastí: Napoleon z Korsiky, Hitler z rakouského pohraničí, Stalin z Gruzie. Někteří nejfanatičtější nacisté pocházeli z německy hovořících oblastí mimo svou mateřskou zemi, například z Československa nebo z Jižního Tyrolska. Takové lidi nemotivuje ani tak vděčnost jako spíše touha být uznáván většinou. USA nabídly Vindmanově rodině útočiště před autoritářským režimem. Silnější pouto věrnosti neexistuje.
Warum sollte man dankbar sein, einer bestimmten Nation anzugehören? Stolz vielleicht, aber dankbar? Tatsächlich jedoch könnte ein auf Dankbarkeit basierender Patriotismus die stärkste Form des Patriotismus überhaupt sein. Man sollte Patriotismus aus Dankbarkeit nicht mit dem chauvinistischen Eifer verwechseln, den manche Angehörige nationaler Minderheiten oder Menschen aus Grenzregionen an den Tag legen: Napoleon aus Korsika, Hitler aus dem österreichischen Grenzland, Stalin aus Georgien. Einige der fanatischsten Nazis stammten aus deutschsprachigen Auslandsgebieten wie der Tschechoslowakei und Südtirol. Derartige Menschen sind weniger von Dankbarkeit motiviert als vom Wunsch nach Akzeptanz durch die Bevölkerungsmehrheit. Die USA boten Vindmans Familie Zuflucht vor einem autoritären Regime. Ein stärkeres Band der Zugehörigkeit kann es nicht geben.