Gulag ruské mysli Je tomu už 15 let od nezdařeného puče proti Michailu Gorbačovovi ze srpna 1991. Sovětští vyznavači tvrdé linie tehdy považovali Gorbačovovy politiky perestrojky a glasnosti za zaprodání komunistického Ruska kapitalistickému Západu. Dnes už je ale zřejmé, že KGB a armáda, které puč zahájily, nebránily myšlenku komunismu. Místo ní hájily ideu ruského imperiálního poslání, představu, která dávala kremelským komisařům větší moc nad ohromnou ruskou říší a nad ruskými sousedy, než jaké kdy požíval car. Gorbačovovy reformy nejenže vysvobodily obyčejné Rusy ze svěrací kazajky marxismu-leninismu, ale daly také průchod aspiracím národů, jež byly v impériu po staletí pod zámkem. Poněvadž národy tvořící SSSR jen dva roky předtím viděly, jak se jejich protějšky ve střední Evropě vymanily ze sovětské nadvlády, začínaly usilovat o získání téže svobody i pro sebe. Pobaltské republiky, Estonsko, Lotyšsko a Litva, trvaly na směřování po vlastní národní cestě jako první a od té doby svůj osud coby členové Evropské unie a NATO spojily s Evropou.
Der Gulag der russischen Seele Fünfzehn Jahre sind nun nach dem gescheiterten Staatsstreich gegen Michail Gorbatschow im August 1991 vergangen. Damals wurden Gorbatschows Perestroika und Glasnost von sowjetischen Hardlinern als Ausverkauf des kommunistischen Russland an den kapitalistischen Westen gesehen. Heute ist allerdings klar, dass der KGB und das Militär, die den Staatsstreich initiierten, keineswegs die Idee des Kommunismus verteidigten. Vielmehr ging es ihnen um den Schutz ihrer Vorstellung von Russlands imperialer Mission, wonach die Kommissare des Kremls mehr Kontrolle über das riesige russische Reich und seine Nachbarn gehabt hätten als jemals ein Zar. Die Reformen Gorbatschows befreiten die gewöhnlichen Russen nicht nur aus der Zwangsjacke des Marxismus-Leninismus, sondern förderten auch nationale Wunschträume jener Menschen zu Tage, die über Jahrhunderte im Reich gefangen waren. Nachdem man gesehen hatte, wie sich die Völker Mitteleuropas aus der sowjetischen Vorherrschaft befreiten, begannen die Mitgliedsstaaten der UdSSR diese Freiheit auch für sich anzustreben. Die baltischen Republiken Estland, Lettland und Litauen waren die ersten, die ihren eigenen nationalen Weg einschlugen. Als Mitglieder der Europäischen Union und der NATO ist ihr Schicksals seither an Europa gebunden.