Tentokrát hospodářská krize neskončí tak dlouho, dokud nebude vyřešena krize zdravotnická, a ta neskončí ústupem nemoci pouze v jedné zemi. Může skončit až ve chvíli, kdy se z COVID-19 zotaví všechny země a kdy se zabrání jejímu pravidelnému návratu. Pod tíhou koronaviru se napínají všechny zdravotnické systémy a společnosti – i ty nejpropracovanější a nejbohatší. Pokud však nepodnikneme nic a necháme virus volně šířit v afrických, asijských a latinskoamerických městech a menších komunitách – které mají málo testovacího vybavení i křehké zdravotnické systémy a kde nebude možné účinně zavést metodu sociálního odstupu –, pak to způsobí devastaci, zkázu a nevyhnutelně to vyvolá další vypuknutí nemoci v jiných částech světa. Jediným způsobem, jak krizi poměrně brzy ukončit, je dělat to, co jsme léta opomíjeli: financovat veřejné zdravotnické organizace, vědecké ústavy a hospodářské agentury, které představují hráz mezi námi a globální katastrofou. Vedoucí světoví představitelé by se měli okamžitě dohodnout na počátečním závazku ve výši 8 miliard dolarů – jedna miliarda by se měla poskytnout Světové zdravotnické organizaci, aby během roku 2020 pokračovala ve své životně důležité práci, a zbytek by měl jít na podporu Koalice za inovace připravenosti na epidemie, jež by koordinovala úsilí o vývoj, výrobu a distribuci účinných diagnostických, léčebných a vakcinačních prostředků. Tyto kroky jsou spolu se spravedlivým přístupem pro všechny země naprosto zásadní, máme-li ukončit tuto pandemii a zabránit budoucím tragédiím. Finance se musí poskytnout i na uspokojení globální poptávky po plicních ventilátorech a osobních ochranných pomůckách.
Diesmal wird die Wirtschaftskrise solange nicht enden, bis der gesundheitliche Notstand bewältigt ist, und dieser lässt sich nicht beenden, indem man die Krankheit in einem Land allein bekämpft. Er kann erst enden, wenn alle Länder sich von COVID-19 erholen und es daran gehindert wird, regelmäßig wieder aufzutreten. Alle Gesundheitssysteme und Gesellschaften – selbst die am höchsten entwickelten und reichsten – ächzen unter der durch das Coronavirus hervorgerufenen Belastung. Doch wenn wir nichts tun, während es sich in den afrikanischen, asiatischen und lateinamerikanischen Städten und Gemeinden ausbreitet – die kaum Testgerät und instabile Gesundheitssysteme haben und in denen sich ein Social Distancing nicht umsetzen lässt –, wird es Verheerungen anrichten, sich hartnäckig halten und womöglich zwangsläufig weitere Ausbrüche befeuern. Der einzige Weg, um die Krise möglichst schnell zu beenden, besteht darin, zu tun, was wir jahrelang versäumt haben: die Gesundheits-, Wissenschafts- und Wirtschaftsorganisationen, die zwischen uns und einer globalen Katastrophe stehen, mit dem nötigen Geld auszustatten. Die Staats- und Regierungschefs der Welt sollten sich sofort auf eine erste Zusage von acht Milliarden Dollar einigen: eine Milliarde für die Weltgesundheitsorganisation und den Rest, um die Bemühungen der Coalition for Epidemic Preparedness Innovations zur Koordinierung der Entwicklung, Herstellung und Verbreitung wirksamer Diagnoseverfahren, Medikamente und Impfstoffe zu unterstützen. Dieses Geld, auf das alle Länder einen gerechten Zugriff erhalten müssen, ist lebenswichtig, wenn wir diese Pandemie beenden und künftige Tragödien verhindern wollen. Zudem muss Geld zur Verfügung gestellt werden, um den weltweiten Bedarf an Beatmungsgeräten und persönlicher Schutzausrüstung zu decken.