Mnoho ekologických aktivistů je mou vědeckou analýzou o tom, jak málo bude hrát Paříž roli, pobouřeno. Jejich naštvání je překvapivé, protože matematika je jednoduchá: doufáme v 3,000Gt, ale zavazujeme se pouze k 30Gt a historie nám ukazuje, že i takové sliby jsou pravděpodobně nesplnitelné. Navzdory tomu, paralelně s klimatickou politikou, investovali aktivisté dvě dekády do prosazování Kjótsko-Kodaňsko-Pařížského procesu, který dosud splnil tak málo. Zdá se, že plané naděje jsou jednodušší než uznání chyb v přístupu. Mnozí argumentují, že státy půjdou ve svých slibech v příštích dekádách mnohem dále - stejně, jako jsme viděli v případě Kjóta.
Zahlreiche Umweltaktivisten äußern sich empört über meine wissenschaftliche Untersuchung, die zeigt, welch geringe Auswirkungen Paris haben wird. Ihre Wut überrascht, denn die Mathematik dahinter ist simpel: Wir hoffen auf 3.000 Gt, verpflichten uns aber lediglich zu 30 Gt und die Erfahrung der Vergangenheit zeigt, wie unwahrscheinlich es ist, dass selbst diese Versprechen gehalten werden. Aber neben großen Teilen des Klimapolitik-Establishments haben die Aktivisten zwei Jahrzehnte investiert, um den Kyoto-Kopenhagen-Prozess voranzutreiben, der bislang so wenig Ergebnisse brachte. Wunschdenken, so scheint es, fällt leichter, als die Mängel in ihrem Ansatz zur Kenntnis zu nehmen. Ebenso wie im Falle Kyotos argumentiert man vielerorts, dass die Länder in den kommenden Jahrzehnten weit über ihre Versprechen hinausgehen werden.