Jeho kolega z Rady guvernérů ECB, prezident Bundesbanky Axel Weber, zdá se, pochytil, že čím víc představitelé ECB zdůrazňují inflační obavy, tím víc budou odborové svazy žádat. Nedávno tedy zmírnil rétoriku a upozornil, že inflační tlaky v eurozóně by se neměly „přehnaně dramatizovat“. Svatá pravda! Nejzávažnější ekonomická skutečnost, jíž dnes ECB čelí, je fakt, že americká ekonomika klesá střemhlav do vážného propadu – Bernankeho neočekávaný škrt to jasně dosvědčuje. Myslet si, že globální hospodářství – včetně Evropy – jeho dopadům unikne, odporuje ekonomické logice. Jak bude evropský růst zpomalovat, zeslábnou také inflační tlaky. Trichet by se tedy měl uvolnit, přestat vyhrožovat ostatním a nechat hospodářské zpomalení, aby pracovalo za něj.
Sein Kollege im EZB-Rat, Bundesbankpräsident Axel Weber, scheint die Botschaft schon verstanden zu haben, dass die Gewerkschaften umso mehr verlangen, je stärker die EZB Inflationsängste betont. Deshalb hat Weber kürzlich beschwichtigend festgestellt, dass der Inflationsdruck in der Eurozone nicht „überdramatisiert“ werden solle. Wie wahr! Die unabänderliche ökonomische Realität, vor der die EZB heute steht, ist, dass die amerikanische Wirtschaft kopfüber in eine Krise stürzt – Bernankes überraschende Zinssenkung spricht in dieser Hinsicht Bände. Zu glauben, dass die Weltwirtschaft – einschließlich Europa – den damit verbunden Folgen entkommen kann, widerspricht der wirtschaftlichen Logik. Mit der Verlangsamung des europäischen Wachstums nehmen auch die Inflationsrisiken ab. Trichet sollte sich daher entspannen, die Drohungen einstellen und den wirtschaftlichen Abschwung für ihn arbeiten lassen.