Možná byl tento dvoukolejný přístup nevyhnutelný, ale bylo by dobré vidět cíl, k němuž má směřovat. Je to systém, v němž opět převládne tržní kázeň, anebo budou manažerům v předvídatelné budoucnosti sedět na ramenou regulátoři? K jakému úsudku však dospěli voliči? V první vlně voleb po krizi bylo poselství v jednom smyslu jasné a v jiném zastřené. Vyhazov čekal každou vládu, ať levicovou či pravicovou, která byla u moci, když krize propukla, a byla nahrazena vládou opačného názorového přesvědčení.
Vielleicht war dieser zweigleisige Ansatz unvermeidlich, obwohl es gut wäre, den erwünschten Endpunkt zu kennen. Ist dies ein System, in dem wieder die Marktdisziplin vorherrscht, oder werden die Regulierer in absehbarer Zukunft weiterhin auf den Schultern des Managements sitzen? Und was meinen die Wähler dazu? In der ersten Welle von Wahlen nach der Krise war die Botschaft in einer Hinsicht klar und in einer anderen Hinsicht verschwommen. Egal ob links oder rechts – alle Regierungen, die beim Ausbruch der Krise an der Macht waren, wurden abgewählt und durch eine Regierung der gegenteiligen politischen Überzeugung ersetzt.