Nicméně oranžové hnutí – v současnosti vedené Juščenkovou bývalou spolupracovnicí a ministerskou předsedkyní Tymošenkovou – ještě úplně z cesty nesešlo a nadále je jeho cílem ubránit Ukrajinu jako skutečně nezávislou a svobodnou zemi. Malorusko zůstává pro většinu Ukrajinců minulostí. Navzdory všem těmto epochálním změnám se Rusové nedokáží vyrovnat se ztrátou své imperiální úlohy. Imperiální sen je vskutku gulagem, jenž vězní ruské myšlení. Většina Rusů nepovažuje přístup Evropy k hranicím jejich vlasti za znak toho, že se konečně plně spojili s civilizací, jejíž jsou součástí, ale za zdroj nebezpečí. Svůj vliv tu má víc než jen pouhá nostalgie. Během chaotických let prezidentství Borise Jelcina snad bylo pochopitelné, že Rusové litovali ztráty svého velmocenského statusu.
Trotzdem hat die – nun von Juschtschenkos früherer Weggefährtin und ehemaligen Ministerpräsidentin Timoschenko geführte – orange Bewegung noch nicht aufgegeben und strebt weiterhin danach, die Ukraine als wirklich unabhängiges und freies Land zu erhalten. Für die Mehrheit der Ukrainer gehört Malorussland der Vergangenheit an. Trotz all dieser epochalen Veränderungen können die Russen den Verlust ihrer imperialen Rolle nicht verwinden. Tatsächlich ist der Traum vom Reich der Gulag, in dem die russische Seele gefangen ist. Die meisten Russen betrachten die Annäherung Europas an die Grenzen ihres Landes als eine Quelle der Unsicherheit und nicht als ein Zeichen dafür, dass sie sich nun endlich mit jener Kultur vereinigen, deren Teil sie sind. Hier geht es aber um mehr als nur um bloße Nostalgie. Während der chaotischen Jahre der Präsidentschaft Boris Jelzins war es vielleicht verständlich, dass die Russen den Verlust ihres Großmachtstatus bedauerten.