Berlusconi svou „komerční diplomacii“ pokládá za drtivou zbraň na svou obranu, což může pomoci k vysvětlení, proč ho příliš neznepokojuje, jak se na jeho činy v této oblasti pohlíží na mezinárodním jevišti. Příliš se neznepokojuje ani domácí scénou, neboť protivníci jsou hluboce rozštěpeni, a tedy neschopni nabídnout voličskou alternativu. Berlusconiho obavy se spíš soustřeďují na možný trestní výrok Ústavního soudu ve věci obžaloby z korupce a související zákaz působení ve veřejném úřadu. Právě to je důvod, proč by Berlusconi případné nové volby mohl proměnit v referendum o své osobě. Tolik o machinacích v italské politice. Ministr financí Giulio Tremonti je spolehlivým správcem fiskální politiky země, a přesto se vládě zatím nepodařilo oživit hospodářský růst. Naproti tomu už propukly sociální nepokoje a násilné protesty studentů a radikálních frakcí odborových svazů vyvolávají obavy – stejně jako výhrůžky a násilnosti proti představitelům odborových organizací i sdružení zaměstnavatelů. V roce 2011 by se situace mohla ještě zhoršit, až rostoucí nezaměstnanost srazí spotřebu domácností.
Berlusconi betrachtet seine „Wirtschaftsdiplomatie“ als starke Verteidigungswaffe, was möglicherweise erklären hilft, warum ihm nicht allzu wichtig ist, wie seine Handlungen in diesem Bereich an der internationalen Front wahrgenommen werden. Ebenso wenig macht er sich große Sorgen bezüglich der innenpolitischen Bühne, da seine Gegner zutiefst zerstritten und daher unfähig sind, eine Wahlalternative anzubieten. Berlusconis Sorgen haben stattdessen mehr mit einer möglichen strafrechtlichen Verurteilung durch das Verfassungsgericht wegen Korruptionsvorwürfen und einem damit einhergehenden politischen Betätigungsverbot zu tun. Dies ist der Grund, warum Berlusconi, falls es zu Neuwahlen kommen sollte, diese durchaus zu einem Referendum über seine Person machen könnte. So läuft das in der italienischen Politik. Und während die Finanzpolitik des Landes bei Finanzminister Giulio Tremonti in guten Händen ist, war die Regierung bisher nicht in der Lage, das Wirtschaftswachstum wiederzubeleben. Andererseits sind bereits soziale Unruhen ausgebrochen, und gewaltsame Proteste von Studenten und radikalen Gewerkschaftsgruppierungen heizen die Alarmstimmung an – wie auch Drohungen und Aggression gegen Vertreter von Gewerkschafts- und Arbeitgeberverbänden. Die Lage könnte sich in 2011 verschlechtern, denn die steigende Arbeitslosigkeit führt zu Einschnitten beim privaten Verbrauch.