Často ale dávali najevo vítanou podporu procesu evropské integrace, zejména, když bylo třeba rychlých rozhodnutí a omezení úřednických postupů. Ale to, jak postupovali v tomto případě – bez jakýchkoliv konzultací se svými diplomaty a Komisí („strážcem Smlouvy“) – se začíná podobat jistému druhu příšerné arogance mocných, která, jak se zdá, způsobila, že mnoho lidí začalo evropské integrace děsit. Vůdci 14 vlád se vlastní vinou dostali do slepé uličky. Sledovat jednání Rady ministrů, to dnes věru není pěkný pohled: někteří ministři se chovají jako malé děti ve školce. Já si s Vámi ruku nepodám; já vedle Vás sedět nechci; já nechci poslouchat Vaše projevy… To tedy vskutku není důstojný přístup k věci. Ovšem velkým otazníkem zůstává, zda-li je možné tuto situaci zvrátit.
Oftmals war von ihnen ein herzlicher Willkommensgruss für die europäische Integration zu hören. Wenn sie aber wie im aktuellen Fall reagieren - ohne ihre Diplomaten und die Kommission (den 'Hüter des Vertrages') zu konsultieren - , dann macht das alles den Eindruck einer Art Machtarroganz, welche die Idee der Europäischen Integration für viele Menschen gerade so unheimlich macht. Die 14 Regierungsführer haben sich selbst in eine schwierige Lage gebracht. Heutzutage ist es nicht wirklich lustig, die Geschehnisse des Ministerrates zu beobachten: einige Minister verhalten sich wie kleine Kinder im Kindergarten: Ich möchte nicht deine Hand schütteln. Ich möchte nicht neben Dir sitzen. Ich werde Dir nicht zuhören....Das ist keine würdige Verhaltensweise. Die grosse Frage ist: Wie kann die Situation geändert werden?