Oba předpoklady jsou očividně chybné. Abychom dokázali řešit naléhavé globální problémy, jako jsou změna klimatu a nerovnost, je třeba převládající ekonomické modely revidovat a zapracovat do nich jiné motivační systémy, které mohou vyvolávat odlišné lidské chování. Takové realistické modely, založené na empirickém výzkumu v psychologii a neurovědách, by společnostem umožnily rozvíjet svůj smysl pro soucit a vytvářet nový typ „starostlivé ekonomie,“ která uceleněji reflektuje, co znamená být lidský. Neurovědecké studie ukázaly, že lidé mohou být motivováni starostlivostí a soustavami sounáležitosti stejně snadno jako mocí a úspěchem či spotřebou a touhou. Vždyť evolučně jsme vyvinutí k tomu, abychom vytvářeli stabilní vztahy, budovali důvěru a pečovali o děti a to vše vyžaduje schopnost soucitu a vcítění. Když si uvědomíme, že tyto systémy motivace ke starostlivosti jsou společné všem lidem, dokonce že většinu s námi sdílí další zvířata, svět se začne jevit zcela jinak. Je však důležité rozlišovat mezi základními empatickými reakcemi a obecnější schopností soucítit. Samotná empatie nepodněcuje nutně k prosociálnímu chování; schopnost vcítit se do trápení někoho jiného nás nemusí nutně vést k tomu, že postižené osobě pomůžeme.
Beide Annahmen sind ganz offensichtlich falsch. Um dringende globale Probleme wie den Klimawandel und die Ungleichheit in Angriff zu nehmen, müssen wir die vorherrschenden Wirtschaftsmodelle überdenken und dabei andere Motivationssysteme einbeziehen, die zu anderen menschlichen Verhaltensweisen führen können. Derartige realistische Modelle, die auf empirischen Forschungen im Bereich der Psychologie und der Neurowissenschaften beruhen, würden es Gesellschaften ermöglichen, ihr Mitgefühl zu kultivieren und eine neue Art „solidarischer Volkswirtschaften“ aufzubauen, die in umfassenderer Weise widerspiegeln, was Mensch zu sein bedeutet. Neurowissenschaftliche Studien haben gezeigt, dass sich Menschen genauso leicht durch Fürsorge und Zugehörigkeitssysteme motivieren lassen wie durch Macht und Leistung oder Konsum und Begierden. Schließlich haben wir im Laufe unserer Entwicklung die Fähigkeit entwickelt, stabile Beziehungen einzugehen, Vertrauen aufzubauen und uns um Kinder zu kümmern, was alles eine Befähigung zu Mitgefühl und Empathie erfordert. Sobald wir uns erst einmal bewusst machen, dass diese fürsorglichen Motivationssysteme allen Menschen gemein sind – und dass wir die meisten davon tatsächlich mit anderen Tieren teilen –, sieht die Welt auf einmal ganz anders aus. Es ist allerdings wichtig, zwischen grundlegenden empathischen Reaktionen und einer stärker universellen Fähigkeit zum Mitgefühl zu unterscheiden. Empathie allein löst nicht zwangsläufig ein gesellschaftsfreundliches Verhalten aus; Empathie mit dem Leid anderer muss nicht dazu führen, dass wir dieser Person helfen.