NEW YORK – Existuje pozoruhodná podobnost mezi prohlášením prezidenta Evropské centrální banky Maria Draghiho po nedávném zasedání Rady guvernérů ECB a první výpovědí šéfky amerického Federálního rezervního systému Janet Yellenové před Kongresem: oba prohlásili, že jejich politická rozhodnutí budou zohledňovat pouze domácí podmínky. Země s rozvíjejícími se ekonomikami, přestože jsou vystavené značným druhotným dopadům měnových politik rozvinutých států, v tom jinými slovy zůstaly samy. Tím se potvrzuje, co úřady v rozvíjejících se zemích už nějakou dobu vědí. V roce 2010 – po ohlášení třetího kola kvantitativního uvolňování Fedem – obvinil brazilský ministr financí Guido Mantega rozvinuté země, že vedou globální „měnovou válku“. Politika rozvinutých ekonomik koneckonců hnala vydatné a volatilní kapitálové toky na velké rozvíjející se trhy, kde tlačila vzhůru jejich měnové kurzy a poškozovala jejich exportní konkurenceschopnost – brazilská prezidentka Dilma Rousseffová později označila tento jev za „kapitálové cunami“. Dopad nedávného zeslabování měnového stimulu rozvinutými ekonomikami je neméně silný.
NEW YORK – Es gab bemerkenswerte Ähnlichkeiten zwischen der Erklärung, die der Präsident der Europäischen Zentralbank Mario Draghi nach der jüngsten Sitzung des EZB-Rates abgegeben hat und der ersten Anhörung im Kongress der Chefin der US-Notenbank Fed, Janet Yellen: Beide versicherten, dass sich ihre geldpolitischen Entscheidungen lediglich an der Entwicklung im Inland orientieren würden. Mit anderen Worten sind Schwellenländer, obwohl sie erheblichen Ausstrahlungseffekten der Geldpolitik von Industrieländern unterworfen sind, auf sich allein gestellt. Das bestätigt, was Behörden in Schwellenländern seit geraumer Zeit wussten. Im Jahr 2010 – nachdem die US-Notenbank eine dritte Runde der Quantitativen Lockerung angekündigt hatte – warf der brasilianische Finanzminister Guido Mantega Industrieländern vor, einen globalen „Währungskrieg“ zu führen. Schließlich ließ die Geldpolitik der Industrieländer erhebliche und volatile Kapitalströme in die großen Schwellenmärkte fließen, trieb die dortigen Wechselkurse in die Höhe und beeinträchtigte die Wettbewerbsfähigkeit ihrer Exporte – ein Phänomen, das die brasilianische Präsidentin Dilma Rousseff später als „Tsunami billigen Geldes“ bezeichnet hat. Erst unlängst hatte das Zurückfahren geldpolitischer Impulse in entwickelten Volkswirtschaften ähnlich starke Auswirkungen.