Stavět se proti vstupu do EU je ale jedna věc a podporovat odchod členské země je věc úplně jiná. Je nepravděpodobné, že vás vystoupení přivede tam, kde byste byli, ekonomicky a politicky, kdybyste nevstoupili. Brojit proti vstupu i proti odchodu je tedy soudržný postoj. Jestli je pro stoupence levice smysluplné prosazovat odchod, závisí na tom, zda národní stát oproštěný od institucí EU poskytuje úrodnější půdu pro rozvoj progresivní agendy přerozdělování, práv pracujících a boje proti rasismu. Také záleží na pravděpodobném dopadu kampaně za vystoupení na solidaritu mezi národy. Jak cestuji napříč Evropou s obhajobou celoevropského hnutí, které se postaví proti autoritářství EU, cítím silný vzestup internacionalismu na místech tak vzájemně odlišných, jako je Německo, Irsko a Portugalsko. Význační lexitovci, například Richard Tuck z Harvardu, jsou připraveni toto vzedmutí potlačit. Poukazují na stěžejní hnutí, kdy levice využila neexistence psané ústavy Británie, aby vyvlastnila soukromé lékařské podniky a vytvořila svůj systém národního zdravotnictví (NHS) a další takové instituce. „Výsledek hlasování, že zůstaneme v EU,“ napsal Tuck, „skoncuje se všemi nadějemi na opravdovou levicovou politiku v Británii.“
Allerdings ist es eine Sache, einen EU-Beitritt abzulehnen und eine andere, sich für einen Austritt zu engagieren. Es ist unwahrscheinlich, mit einem Austritt an den Punkt zu gelangen, wo man wirtschaftlich und politisch ohne einen Beitritt stünde. Daher ist es sehr wohl schlüssig, sowohl gegen eine Mitgliedschaft als auch gegen einen Austritt zu sein. Ob die Befürwortung eines Austritts für die Anhänger der Linken sinnvoll ist, hängt davon ab, inwieweit es in einem von EU-Institutionen befreiten Nationalstaat leichter fällt, eine progressive Agenda der Umverteilung, der Arbeitsrechte und des Antirassismus durchzusetzen. Ebenso hängt es von den wahrscheinlichen Auswirkungen einer Austrittskampagne auf die länderübergreifende Solidarität ab. Auf meinen Reisen im Rahmen derer ich mich für eine paneuropäische Bewegung gegen den Autoritarismus der EU einsetze, spüre ich in so unterschiedlichen Ländern wie Deutschland, Irland und Portugal eine enorme Welle des Internationalismus. Renommierte Lexit-Befürworter wie Richard Tuck von der Universität Harvard sind bereit, diese Woge des Internationalismus zu gefährden. Sie verweisen auf entscheidende Momente, als sich die Linke die fehlende schriftliche Verfassung Großbritanniens zunutze machte, um private medizinische Unternehmen zu enteignen und den nationalen Gesundheitsdienst National Health Service sowie andere derartige Institutionen zu gründen. „Eine Stimme für den Verbleib in der EU“, schreibt Tuck, „wird … jede Hoffnung auf echte linke Politik in Großbritannien zunichte machen.“