Rozvíjející se ekonomiky zase chtěly změnit téma z krátkodobého makroekonomického stimulu a nerovnováh k otázkám dlouhodobějšího rozvoje. Vláda hostitelské Jižní Koreje byla v tomto směru obzvláště dynamická. Jižní Korea vyzvala členské země G-20, aby se zaměřily na problémy, jako jsou plnění Rozvojových cílů tisíciletí Organizace spojených národů, zvýšení zemědělské produkce a budování trvale udržitelné infrastruktury v rozvojových ekonomikách. Bylo to vůbec poprvé, co se otázky dlouhodobého rozvoje dostaly tak jednoznačně na pořad jednání skupiny G-20, což svědčí o rostoucí geopolitické váze členských zemí s rozvíjejícími se ekonomikami. Výsledkem rokování je nový rámec pro angažmá skupiny G-20 v ostatních rozvojových zemích, který vešel ve známost jako Soulský rozvojový konsensus pro sdílený růst. Skupina G-20 se správně rozhodla soustředit se na ty oblasti globální rozvojové agendy, kde mají velké ekonomiky komparativní výhodu: na financování infrastruktury, jako jsou silnice a energetika, na rozvoj podnikání a na podporu rozšiřování zemědělských kapacit v chudších zemích. Další části rozvojové agendy – například zdravotnictví a školství – v hledáčku skupiny G-20 figurovat nebudou. Nová rozvojová agenda skupiny G-20 nabízí skvělou možnost spojit obavy z globálních nerovnováh s potřebou urychlit tempo rozvoje v chudších zemích. USA tlačí na Čínu, Německo, Japonsko a další země, aby kvůli pozvednutí poptávky zvýšily spotřebu.
Die Schwellenländer ihrerseits wollten den Schwerpunkt von kurzfristigen makroökonomischen Impulsen und Ungleichgewichten zu längerfristigen Entwicklungsfragen verschieben. Die Regierung des Gastgeberlandes Südkorea erwies sich in diesem Bereich als besonders dynamisch. Südkorea forderte die G-20-Mitglieder auf, sich auf Herausforderungen wie das Erreichen der Millenniums-Entwicklungsziele, die Steigerung der landwirtschaftlichen Produktion und den Aufbau einer nachhaltigen Infrastruktur in den Entwicklungsländern zu konzentrieren. Zum ersten Mal wurden damit langfristige Entwicklungsthemen an so prominente Stelle der G-20-Agenda gesetzt. Das ist ein Zeichen für das wachsende geopolitische Gewicht der Schwellenmärkte in der Gruppe. Das Ergebnis der Beratungen ist ein neues, als Seoul Entwicklungskonsens für gemeinsames Wachstum bekanntes Rahmenwerk, in dem das Engagement der G-20 hinsichtlich der anderen Entwicklungsländer dargelegt ist. Die G-20 haben beschlossen, sich auf jene Bereiche der globalen Entwicklung zu konzentrieren, in denen die größten Ökonomien über einen komparativen Vorteil verfügen: die Finanzierung von Infrastruktur wie Straßen und Elektrizitätsversorgung, Geschäftsentwicklung sowie Unterstützung der Landwirtschaft in den ärmeren Ländern. Andere Themen der Entwicklungsagenda – wie beispielsweise Gesundheit und Bildung – zählen nicht zu den Schwerpunkten der G-20. Die neue G-20-Entwicklungsagenda bietet eine ausgezeichnete Möglichkeit, Bedenken hinsichtlich globaler Ungleichgewichte mit der Notwendigkeit einer beschleunigten Entwicklung in den ärmeren Ländern zu verknüpfen. Die USA drängen China, Deutschland, Japan und andere Länder, ihren Konsum zu steigern, um die Nachfrage zu erhöhen.