Sedm hvězd s korunou na poli blankytném V bitevním větru prapor ten vlál Kolem něj svolal Král muže své udatné, Za svobodu severu by každý z nich bojoval. Naříkal herold: "Fornost je ztracen!", ač každý bojoval a zmíral, jsa Dúnadan. Vznešený chrabrý muž z oře byl stržen, Do země zadupán stvůrami bez zábran. Odnesli krále z bitevní vřavy, Angmaru voj zemi když pustošil, Jen moře smrti kol naší zástavy Králova herolda dech navždy opustil Prapor jest povalen a na zem pad' Nepřítel jásá ve strašlivém veselí Když s hrůzou a výkřiky lid jal se utíkat...
Sieben Sterne und eine Krone auf blauem Feld In den Wind des Krieges ist das Banner gestellt. Der König rief seine Männer nach dorten Zu Kämpfen für die Freiheit im Norden. Der Herold rief aus den Verlust von Fornost Als Dúnedain kämpften sie und fanden den Tod. Ein nobler und mutiger Mann fiel vom Ross Zertrampelt von des ruchlosen Feindes Tross. Der König wurde fort von seinen Männern getrieben Als die Krieger von Angmar durch die Reihen stieben. Unser Banner gefangen in einem Todesmeer