Vylepšení námi popisované řeky coby stěžejní evropské dopravní tepny se stalo i ústředním tématem „Procesu dunajské kooperace – DCP“, který byl zahájen setkáním na úrovni ministrů ve Vídni 27. května 2002 a pokračoval 14. června 2004 v Bukurešti. Dohodlo se, že řeka by jako nízkonákladový a z hlediska ekologie udržitelný dopravní koridor měla být využívána v plné své kapacitě k maximálně možnému rozvoji zemí v dunajské kotlině. Ke splnění takovéhoto cíle by ovšem bylo nutné: Plavba po Dunaji se nicméně stále potýká s řadou překážek a „úzkých hrdel“, které řece brání v plné míře rozvinout své možnosti a začít hrát úlohu, jaká jí náleží.
Die Verbesserung der Donau als wichtige Verkehrsachse in Europa war auch das Hauptthema der Donauraumkooperation („Danube Co-operation Process“, DCP), die von der Ministertagung am 27. Mai 2002 in Wien ins Leben gerufen und auf ihrer zweiten Tagung am 14. Juli 2004 in Bukarest bekräftigt wurde. Die Donau als eine sowohl unter ökonomischen als auch ökologischen Gesichtspunkten interessante Verkehrsstraße sollte, so wurde vereinbart, mit voller Kapazität genutzt werden, um eine möglichst harmonische Entwicklung der Anrainerländer zu unterstützen. Dazu wären insbesondere folgende Maßnahmen erforderlich: Die Schifffahrt ist jedoch nach wie vor mit verschiedenen Hindernissen und „Engpässen“ konfrontiert, die es der Donau unmöglich machen, ihr ganzes Potenzial zu entfalten und die ihr zukommende Rolle zu spielen.