Do té doby se může mnoho věcí změnit. Pokud eurozóna vyrazí vpřed, na tom, co dělají země stojící mimo ni, už nemusí příliš záležet. Navíc je možné, že se i další evropské státy shodnou s Cameronem v názoru, že stále těsnější politická unie v Evropě je nežádoucí – tedy pokud dostanou možnost o tom rozhodnout, což v žádném případě není jisté. Mezitím je zapotřebí zvážit i další otázku: kolik Evropanů si přeje, aby Británie zůstala v EU? Odpověď částečně závisí na národnosti. Menší země ze severu Evropy, jako je Nizozemsko, si tradičně přejí účast Británie. Bez ní by jim poroučela Francie a v ještě větší míře Německo. Vzpomínky na druhou světovou válku však blednou a stále více lidí v Nizozemsku a Skandinávii se spokojeně uchýlí pod mocná německá křídla.
Vieles kann sich in der Zwischenzeit ändern. Wenn die Eurozone Fortschritte macht, ist es womöglich nicht mehr so wichtig, was die Länder außerhalb der Zone tun. Zudem könnten die Europäer Cameron am Ende recht geben, dass eine immer engere politische Union in Europa nicht wünschenswert ist – wenn sie die Wahl haben, heißt das, was keinesfalls gewiss ist. In der Zwischenzeit sollte man sich über eine andere Frage Gedanken machen: Wie viele Europäer wollen, dass Großbritannien in der EU bleibt? Die Antwort ist zum Teil von der Nationalität abhängig. Die kleineren nördlichen Länder wie die Niederlande wollen traditionell, dass Großbritannien drin bleibt. Ohne Großbritannien würden sie von Frankreich und noch mehr von Deutschland herumkommandiert. Doch zumal die Erinnerungen an den Zweiten Weltkrieg verblassen, fühlen sich immer mehr Menschen in den Niederlanden und in Skandinavien unter Deutschlands starken Flügeln wohl.