Na Den dobytí Bastily pochodoval malý polský kontingent po Champs-Élysées vedle příslušníků dalších 26 národních kontingentů, včetně Němců, při přehlídce evropské jednoty. Tento kontrast dokonale vystihuje dnešní zmatené Polsko – zemi, která se sice pyšní jednou z nejvyšších úrovní kladného postoje obyvatel k EU mezi všemi členskými zeměmi, a přesto je místem, kde se nejurputněji praktikuje obrana „národních“ zájmů. Polsko dnes už není „Božím hřištěm,“ abychom použili slavného vyjádření Normana Daviese.
Am Tag der Bastille marschierte ein kleines polnisches Kontingent mit Streitkräften aus 26 anderen nationalen EU-Kontingenten, darunter auch die Deutschen, die Champs Elysée hinunter und demonstrierte die europäische Einheit. Dieser Gegensatz fasst das verwirrte Polen von heute perfekt zusammen – ein Land, das unter den EU-Mitgliedsländern eines der höchsten Niveaus an EU-Akzeptanz in der Bevölkerung aufweisen kann und in dem dennoch die Verteidigung der „nationalen“ Interessen am schärfsten betrieben wird. Das heutige Polen ist nicht mehr „Gottes Spielplatz“, um den berühmten Ausdruck von Norman Davies zu zitieren.