Podle článku 41 statutu autonomie sice mohou upravovat daňové právo. Nicméně nemají téměř žádný vliv na použití příjmů z daní. Naopak příjmy z daní jsou z velké části převáděny na samosprávné společenství Baskicka a na stát. Již pouze z toho důvodu neexistuje žádná dostatečná autonomie. 1 věty první Hospodářské dohody v prvé řadě váže ke kritériu sídla podniku. V rámci určitých mezí podléhají příjmy, které nejsou dosahovány v sídle podniku, přesto zdanění na základě kritéria sídla. Naproti tomu není stanovena obecná daňová povinnost pro provozovny, jako nerezidenty, v místě jejich činnosti, spojená se započtením daně, respektive osvobozením těchto příjmů v hlavním sídle podniku. V tomto rozsahu se rozdělení daňové pravomoci liší od běžných pravidel mezinárodního daňového práva.
Nach Art. 41 des Autonomiestatuts könnten sie zwar das Steuerrecht regeln. Jedoch hätten sie kaum Einfluss auf die Verwendung der Steuergelder. Vielmehr würden die Einnahmen weitgehend an die Autonome Gemeinschaft des Baskenlands und den Staat abgeführt. Folglich sei schon deswegen keine ausreichende Autonomie gegeben. 1 Satz 1 des Finanzabkommens in erster Linie an den Sitz des Unternehmens anknüpft. Innerhalb gewisser Grenzen werden Einkünfte, die nicht am Sitz erzielt werden, dennoch der Besteuerung nach dem Sitzstatut unterworfen. Eine generelle beschränkte Steuerpflicht für Betriebsstätten am Ort ihrer Niederlassung verbunden mit einer Anrechnung der Steuer bzw. der Freistellung dieser Einkünfte am Hauptsitz des Unternehmens ist dagegen nicht vorgesehen. Insoweit unterscheidet sich die Aufteilung der Steuerhoheit von den im internationalen Steuerrecht verbreiteten Regeln.