V subsaharské Africe pak většina ekonomik nebyla s to adekvátně zareagovat na adaptační programy prosazované Mezinárodním měnovým fondem a Světovou bankou. Těch několik málo případů úspěchu se událo v zemích, které pochodovaly podle svých vlastních bubnů - a které lze jen stěží nazvat modelovými potomky neoliberalismu. Čína, Vietnam, Indie: všechny tři země porušily snad všechna pravidla neoliberální filozofie, přestože se vydaly na tržně orientovanou cestu. Je čas nechat za zády neoliberalismus i washingtonský konsensus. Výzvou dneška je totiž nalézt alternativní soubor politických pravidel na podporu rozvoje bez toho, aby se země stávaly obětí dalších nepraktických projektů, které jsou údajně správné za všech okolností a pro všechny země.
Im Afrika südlich der Sahara verfehlten es die meisten Volkswirtschaften, den vom Internationalen Währungsfond (IWF) und der Welt-Bank geforderten Anpassungsprogrammen zu entsprechen. Die wenigen Erfolgsbeispiele ergaben sich in Ländern, die nach ihrer eigenen Pfeife tanzten. Dabei handelte es sich nun wahrlich nicht um Musterknaben des Neoliberalismus: China, Vietnam, Indien. Alle drei verletzten eigentlich jede Vorschrift der neoliberalen Doktrin auch dann noch, als sie sich verstärkt auf die Marktwirtschaft hin orientierten. Es ist an der Zeit, den Neoliberalismus und den Washingtoner Konsens aufzugeben. Doch die Herausforderung besteht darin, ein anderes Regelwerk zur Förderung von Wirtschaftsentwicklung anzubieten, ohne in die Falle zu tappen, wieder nur einen anderen unpraktischen Plan zu verkündigen, der angeblich jederzeit auf alle Länder passt.