Vedoucí evropští činitelé se pochopitelně proti jakékoliv podobné reformě ostře stavějí: obávají se nejen ztráty významných příležitostí k fotografování, ale i ztráty skutečné moci. Otázka, jak velkou mocí v G7 skutečně disponují, je ovšem sporná: americký prezident, američtí ministři zahraničí a financí i šéf americké centrální banky si ve velké, těžkopádné skupině téměř jistě prosadí svou snadněji než na případné menší schůzce, kde by Evropa hovořila jediným hlasem. Současné hledání nového šéfa MMF v tomto duchu pokračuje. Funkce výkonného ředitele MMF je vyhrazena pro člověka ze západní Evropy; Američané mají Světovou banku. Rozdělení postů opomíjí rozvojové země, z nichž mnohé se „rozvíjejí" takovou rychlostí, že budou co do ukazatelů na hlavu velice brzy bohatší než Evropa. Co třeba jedna miliarda Indů nebo 1,2 miliardy Číňanů?
Natürlich wehren sich die europäischen Staats- und Regierungschefs mit Händen und Füßen gegen eine solche Reform. Sie fürchten nicht nur einen wichtigen Fototermin zu verpassen, sondern auch einen realen Verlust von Macht. Aber wie viel Macht sie innerhalb der G-7 wirklich ausüben, ist fraglich. Der amerikanische Präsident, der Außen- und der Finanzminister Amerikas und der Chef der Federal Reserve Bank setzen sich in einer großen Gruppe mit ungelöster Machtverteilung sicher leichter durch, als in einem kleineren Kreis, in dem Europa mit einer Stimme spricht. Auch die momentane Suche nach einem neuen Chef für den IWF folgt diesem Muster. Dieser Posten ist für einen Westeuropäer reserviert, die Amerikaner haben ja die Weltbank. Völlig unberücksichtigt bei dieser Postenaufteilung bleiben die Entwicklungsländer, von denen sich viele mit einer Geschwindigkeit „entwickeln", die sie, in Pro-Kopf-Zahlen ausgedrückt, sehr bald reicher als Europa machen wird. Was ist mit der einen Milliarde Inder oder den 1,2 Milliarden Chinesen?