Tato nálada s oživením růstu bezpochyby pomine, neboť je to zákonité. V postoji k růstu nicméně došlo k hlubšímu posunu – k posunu, který do budoucna pravděpodobně sníží stěžejní význam růstu, a to zejména v bohatých zemích. Prvním faktorem podkopávajícím úsilí o růst byla obava o jeho trvalou udržitelnost. Můžeme stále růst starým tempem, aniž ohrozíme vlastní budoucnost? Když lidé začali v 70. letech hovořit o „přirozených“ hranicích růstu, měli na mysli blížící se vyčerpání potravinových a neobnovitelných přírodních zdrojů.
Ohne Zweifel wird sich diese Stimmung legen, wenn das Wachstum wieder an Fahrt gewinnt, was gewiss der Fall sein wird. Trotzdem hat sich die Einstellung zum Wachstum tiefgreifender verändert, wodurch es in Zukunft wahrscheinlich als Leitstern weniger wichtiger sein wird – vor allem in reichen Ländern. Der erste Faktor, der das Streben nach Wachstum abgeschwächt hat, war die Sorge über die Nachhaltigkeit des Wachstums. Können wir im alten Tempo weiterwachsen, ohne unsere Zukunft zu gefährden? Als die Menschen in den 1970er Jahren anfingen, über die „natürlichen“ Grenzen des Wachstums zu sprechen, meinten sie das drohende Ende der Nahrungsmittelreserven und nichterneuerbaren Bodenschätze.