Nedávné tragédie, jako byly sesuv ledovce na Marmoladě a extrémní záplavy v regionu Marche, jsou pro toto nové rizikové prostředí příznačné. Ukazují, jak by společensko-ekonomické a politické důsledky klimatických změn mohly vyvolat masovou migraci a nová napětí kvůli vodě, potravinám a zdrojům energie. Je zjevné, že klimatické změny představují pro Itálii významné ohrožení národní bezpečnosti. Podle italské politiky by to však člověk nepoznal. Zatímco italští voliči si tento problém stále naléhavěji uvědomují a vyžadují akci, na kandidátkách figuruje velmi málo osobností, které by tyto názory reprezentovaly. Italské vlády a politické strany už desítky let do značné míry zanedbávají hrozbu, kterou klimatické změny představují pro bezpečnost a prosperitu země. Neschopnost formulovat důvěryhodné plány energetické reformy je odrazem obecnějšího odmítání byť i jen připustit klimatické dopady energetických zdrojů, které Itálie používá v současnosti. V zemi, kde už dlouho dominuje plynárenský průmysl, nejeví politický establishment ani média hlavního proudu žádnou ochotu zpochybňovat činnost státem kontrolovaných plynárenských společností.
Die jüngsten Tragödien wie der Marmolada-Gletscherabbruch und die extremen Überschwemmungen in Marche sind für die neue Gefahrenlage typisch. Sie zeigen, wie die sozioökonomischen und politischen Folgen des Klimawandels eine Massenmigration und neue Konflikte um Wasser, Nahrungsmittel und Energieressourcen auslösen könnten. Offensichtlich ist der Klimawandel für Italien eine massive Bedrohung der nationalen Sicherheit. Von den italienischen Politikern hört man dazu allerdings nichts. Die Bürger werden sich des Problems zwar zunehmend bewusst, haben an der Wahlurne aber kaum Möglichkeiten, dem Ausdruck zu geben. Die Gefahr, die der Klimawandel für die Sicherheit und den Wohlstand des Landes bedeutet, wird von den italienischen Regierungen und Parteien seit Jahrzehnten weitgehend ignoriert. Dass es keine sinnvollen Pläne für eine Energiewende gibt, spiegelt die allgemeine Weigerung wider, die klimatischen Auswirkungen der italienischen Energiequellen auch nur sehen zu wollen. In einem Land, das seit langem von der Erdgasindustrie dominiert ist, weigern sich die politische Elite und der Mainstream immer noch, die staatlich kontrollierten Gasunternehmen zu hinterfragen.