Úrokové sazby však zůstávají extrémně nízké, v některých zemích dokonce záporné, a QE se již ocitlo na hranici možností, přičemž veřejná podpora této politiky slábne. V důsledku toho je schopnost zmíněných nástrojů zabezpečit ekonomiku před dalšími šoky značně omezená. Avizování budoucí politiky („forward guidance“) centrálními bankami sice také pomohlo, avšak ani tento nástroj pravděpodobně nedokáže zajistit účinnou nárazníkovou zónu proti novému šoku. Tím nechci říci, že se další globální finanční krize nutně blíží. Právě naopak: ekonomiky po celém světě se úspěšně zotavují z katastrofy z roku 2008 a zpřísnění politiky americkým Federálním rezervním systémem loni v prosinci naznačuje, že se globální cyklus úrokových sazeb posouvá do další fáze.
Doch die Zinsen sind nach wie vor extrem niedrig und in einigen Ländern sogar negativ, und die quantitative Lockerung wurde fast bis an ihre Grenzen verfolgt, wobei die öffentliche Unterstützung für diese Politik nachlässt. Daher ist die Fähigkeit dieser Instrumente, eine Volkswirtschaft gegen weitere Erschütterungen abzufedern, inzwischen stark eingeschränkt. Und obwohl die sogenannten Forward Guidances – zukunftsgerichtete Hinweise der Notenbanken – ebenfalls stützend gewirkt haben, dürften auch sie kaum in der Lage sein, einen wirksamen Puffer gegen eine neuerliche Erschütterung zu bieten. All dies heißt nicht, dass uns zwangsläufig eine weitere globale Finanzkrise ins Haus steht. Im Gegenteil, weltweit machen Volkswirtschaften Fortschritte bei der Erholung von der Katastrophe von 2008, und die Tatsache, dass die US Federal Reserve ihre Geldpolitik im vergangenen Dezember gestrafft hat, signalisiert, dass der globale Zinszyklus in die nächste Phase eintritt.