Někdo o tom mluvil včera... Během svých cest po světě potkávám mladé lidi, kteří ztratili naději. Jsou zoufalí, říkají: "Nezáleží na tom, co uděláme, budeme si prostě užívat, protože zítra stejně umřeme. Nic nemá smysl - pořád nám to říkají média." Také jsem potkala některé velmi rozzlobené a zlost se snadno změní v násilí, to všichni dobře známe. Mám tři vnoučata a když mi někteří studenti ze středních škol nebo univerzit říkají, že mají vztek nebo: "Ztratili jsme naději, protože se nám zdá, že jste zničili naší budoucnost a my s tím už nic nemůžeme dělat." Když se dívám na svá vnoučata, říkám si, jak moc jsme planetě uškodili od té doby, co jsem byla v jejich věku.
Gestern sagte das jemand, und als ich herumreiste, traf ich ständig junge Menschen, die die Hoffnung verloren hatten. Sie waren verzweifelt und dachten: "Na ja, es ist ja egal, was wir machen; wir essen, trinken und sind fröhlich, und morgen sterben wir eh. Alles ist hoffnungslos -- das sagen die Medien die ganze Zeit." Und dann traf ich einige, die wütend waren, und Wut kann sich in Gewalt verwandeln. Das kennen wir alle. Ich habe drei kleine Enkelkinder, und einige Studenten auf der High School oder der Universität sagten zu mir: "Wir sind wütend", oder: "Wir sind völlig verzweifelt, weil wir das Gefühl haben, dass ihr unsere Zukunft aufs Spiel gesetzt habt und dass wir nichts dagegen tun können." Ich schaute meine kleinen Enkel an und dachte: Wie sehr haben wir diesem Planeten geschadet,