Mám takové tušení, že kdyby Fed a ministerstvo financí byly přisoudily oběma těmto cílům přiměřenou – tedy podružnou – váhu, pak bychom se v této šlamastyce nenacházeli a nebezpečí celosvětové deprese by stále bylo velmi vzdálené. Touha zabránit wallstreetským magnátům, aby z krize profitovali, se odrazila i ve společném rozhodnutí Fedu a ministerstva ponechat Lehman Brothers padnout v nekontrolovaném bankrotu bez dozoru, dohledu a záruk. Logika v pozadí tohoto rozhodnutí byla taková, že v předchozích fázích krize byli akcionáři těžce potrestáni, když byly jejich firmy označeny za příliš velké, než aby mohly padnout.
Hätten die Fed und das Finanzministerium diesen beiden Nebenzielen ihre angemessene – untergeordnete – Bedeutung zugemessen, so wären wir, nehme ich an, derzeit nicht in diesem Schlamassel, und die Gefahr einer globalen Depression wäre immer noch sehr weit weg. Der Wunsch, zu verhindern, dass die Prinzen der Wall Street von der Krise profitieren, spiegelte sich in der Entscheidung der Notenbank und des Finanzministerium wider, Lehman Brothers unkontrolliert pleite gehen zu lassen, ohne Aufsicht, Kontrolle oder Garantien. Die Logik hinter dieser Entscheidung war, dass Anteilseigner zuvor in der Krise schwer bestraft wurden, wenn ihre Unternehmen als zu groß angesehen wurden, um in Konkurs zu gehen.