V posledních letech se však vynořila nová skupina ekonomik, jež s dominancí těchto zámožných zemí soupeří. Tyto vyspívající ekonomiky – nazvěme je globalizátoři – tvoří druhou vrstvu, složenou z asi 30 chudých a středněpříjmových zemí (včetně Číny a Indie), jejichž tempa růstu HDP na hlavu jsou 3,5% či vyšší a celkový počet obyvatel dosahuje 3,2 miliardy čili zhruba 50% světové populace. Tyto země zažívají bezprecedentní míry vytrvalého hospodářského růstu, díky nimž dost možná vystřídají „zámožné“ v postavení motorů světové ekonomiky. Globalizátoři jsou co do velikosti, geografie, kultury i dějin velkou a rozmanitou skupinou zemí, která se naučila optimálně integrovat do globální ekonomiky a využívat jí tak, aby působila jako katalyzátor jejich rozvoje. Třetí vrstvu tvoří zhruba 50 zemí se středně vysokými příjmy a celkovým počtem obyvatel 1,1 miliardy. Jsou nalezištěm mnoha světově významných přírodních zdrojů a vlastní kolem 60% prokázaných ropných zásob. Tito „rentiéři“ však své renty z bohatství přírodních zdrojů nedokázali proměnit ve vytrvalý hospodářský růst. Čtvrtá vrstva se skládá ze zemí, které zaostávají – nejchudších ekonomik světa, kde žije víc než miliarda lidí.
In den letzten Jahren jedoch ist eine Anzahl neuer Volkswirtschaften hervorgetreten, die die wirtschaftliche Vorherrschaft der wohlhabenden Länder in Frage stellen. Diese Schwellenländer – nennen wir sie die Globalisierer – bilden mit etwa 30 Ländern niedrigen und mittleren Einkommens (darunter China und Indien) die zweite Gruppe. Sie weisen Wachstumsraten beim BIP von 3,5% oder mehr auf und verfügen über eine Gesamtbevölkerung von 3,2 Milliarden Menschen – etwa 50% der Weltbevölkerung. Diese Länder haben in den letzten Jahren ein nachhaltiges Wirtschaftswachstum nie gekannten Ausmaßes erlebt, das sie durchaus in die Lage versetzen könnte, die „Wohlhabenden“ als Motor der Weltwirtschaft abzulösen. Die Globalisierer sind eine große und – was ihre Größe, geografische Lage, Kultur und Geschichte angeht – stark unterschiedliche Gruppe von Ländern, die es gelernt haben, sich optimal in die Weltwirtschaft zu integrieren und sie zu nutzen, um ihrer eigenen Entwicklung einen Schub zu verleihen. Eine dritte Gruppe besteht aus etwa 50 Ländern mittleren Einkommens mit einer Gesamtbevölkerung von etwa 1,1 Milliarden Menschen. Sie beherbergen viele der lebenswichtigen natürlichen Rohstoffe der Welt, so etwa 60% der nachgewiesenen Ölreserven. Aber diese „Rentiers“ waren bisher nicht in der Lage, die Erträge aus ihren natürlichen Rohstoffen in ein nachhaltiges Wirtschaftswachstum umzusetzen. Die vierte Gruppe umfasst Länder, die den übrigen hinterherhinken – die weltärmsten Volkswirtschaften mit etwa einer Milliarde Menschen.