Toto řešení omezuje riziko nákazy a potenciálních ztrát, jež by nesly finanční instituce, kdyby se snižovala hodnota dlužné jistiny. Tvůrci politik by také měli uvažovat o inovacích, které se v 80. a 90. letech minulého století využívaly na pomoc dluhově zatíženým rozvojovým zemím. Bylo by například možné pobídnout držitele dluhopisů ke směně stávajících obligací za obligace vázané na HDP, nabízející splátky fixované na budoucí hospodářský růst. Tyto instrumenty ve výsledku mění věřitele v akcionáře hospodářství země a dávají jim právo na zisk části jejích budoucích výnosů, přičemž dočasně snižují dluhové zatížení země.
Diese Lösung begrenzt das Ansteckungsrisiko und die potenziellen Verluste, die die Finanzinstitute trägen müssten, wenn man den Wert des Schuldkapitals verringerte. Die Politik sollte außerdem Innovationen in Betracht ziehen, die in den 1980er und 1990er Jahren genutzt wurden, um schuldenbelasteten Entwicklungsländern zu helfen. So könnte man beispielsweise die Inhaber von Staatsanleihen ermutigen, ihre bestehenden Anleihen gegen an das BIP geknüpfte Anleihen einzutauschen, die an das künftige Wirtschaftswachstum gebundene Ausschüttungen vorsehen. Derartige Instrumente verwandeln Gläubiger de facto in Anteilseigner an der Volkswirtschaft eines Landes und berechtigen sie zu einem Anteil seiner künftigen Gewinne bei gleichzeitiger vorübergehender Verringerung seiner Schuldenlast.