Rozvinuté země vzhledem ke svému nepříznivému demografickému trendu migranty potřebují a rozvojové země je potřebují také – nejen pro jejich ekonomický příspěvek, ale i pro společenskou a kulturní rozmanitost, kterou přinášejí. Tím nechci popírat, že migrace má i své nedostatky. Přesto migrace neustane a je stále silnější. K monoetnické minulosti se již navrátit nelze, takže se úspěšné společnosti budou muset adaptovat na rozmanitost. Experti na rozvoj dnes obvykle považují migraci za projev selhání: pokud rozvojová politika funguje, lidé by neměli mít zájem stěhovat se jinam. V důsledku toho bývá migrace pokládána za problém, který je třeba řešit – nikoliv za řešení problému. Migrace by se však neměla považovat za dobrou ani za špatnou; je to prostě přirozená součást lidského stavu. Lidé migrují z chudých zemí, středněpříjmových zemí i bohatých zemí.
Die hoch entwickelten Länder mit ihren ungünstigen demografischen Trends brauchen Migranten, und dasselbe gilt für die Entwicklungsländer – nicht nur wegen des von den Migranten geleisteten wirtschaftlichen Beitrags, sondern auch wegen der sozialen und kulturellen Vielfalt, die sie bringen. Damit sollen die Schattenseiten der Migration keinesfalls bestritten werden. Doch ist die Migration ein bleibendes Phänomen, und sie nimmt weiter zu. Eine Rückkehr zu einer monoethnischen Vergangenheit ist ausgeschlossen; daher werden sich erfolgreiche Gesellschaften an mehr Vielfalt anpassen müssen. In der Regel betrachten Entwicklungsexperten Migration als ein Anzeichen des Scheiterns: Bei einem Funktionieren der Entwicklungspolitik, so die Annahme, würden die Leute nicht auswandern wollen. Entsprechend wird Migration traditionell als Problem betrachtet, das man lösen muss, und nicht als Problemlösung. Doch man sollte Migration nicht als gut oder schlecht betrachten; sie ist schlicht ein natürlicher Aspekt menschlichen Seins. Menschen wandern aus armen Ländern, aus Ländern mittleren Einkommens und aus reichen Ländern aus.