S nemnoha výjimkami se zemím, jež se soustředily na vývoz komodit, dařilo mizerně, zatímco přírodními zdroji neoplývající asijské státy pádily vpřed. Avšak dnes, kdy se do globálního hospodářství zapojují asijští obři, Indie a Čína, ceny ropy, zlata, pšenice a prakticky všech dalších komodit prudce rostou. Třebaže se vždy budou projevovat cykly – ceny ropy například pravděpodobně klesnou, než začnou opět stoupat –, dlouhodobý trend u mnoha komodit nesporně zůstane po jistou dobu vzrůstající. Jedna věc, kterou si obchodní vyjednavači a další zákonodárci ještě neuvědomili, ačkoli Prebisch by to postřehl okamžitě, je to, že tento dramatický zvrat událostí s sebou přináší obrovské důsledky pro globální rovnováhu moci. Žádný jiný aspekt ekonomické globalizace zřejmě nebude v nadcházejících desetiletích pro světové lídry představovat větší výzvu. Otázek je mnoho. Jsou dnešní bohaté země připravené na éru vzájemné závislosti, kdy budou po komoditách prahnout stejně silně jako rozvojové země po průmyslových dovozech a technologiích? Jsou připravené na nevyhnutelný přesun moci a vlivu k producentům komodit, již budou významně bohatnout?
Von wenigen Ausnahmen abgesehen, entwickelte sich die Wirtschaft jener Länder, die sich auf Rohstoffexporte konzentrierten, erbärmlich, während viele rohstoffarme asiatische Länder nach vorn drängten. Heute jedoch, wo Asiens Giganten – Indien und China – in die Weltwirtschaft eingetreten sind, explodieren die Preise für Öl, Gold, Weizen und praktisch alle anderen Rohstoffe. Zwar wird es immer Zyklen geben – die Ölpreise beispielsweise werden vermutlich fallen, bevor sie wieder zu steigen beginnen –, aber der langfristige Trend für viele Rohstoffe wird eindeutig für längere Zeit weiter nach oben zeigen. Was viele der Akteure bei den Handelsverhandlungen und andere politische Entscheidungsträger anscheinend noch nicht begriffen haben – obgleich Prebisch es sofort erkannt hätte –, ist, dass diese dramatische Wendung der Ereignisse enorme Auswirkungen auf das weltweite Gleichgewicht der Kräfte mit sich bringt. Tatsächlich wird möglicherweise kein anderer Aspekt der Globalisierung die Führer unserer Welt in den kommenden Jahrzehnten vor größere Herausforderungen stellen. Die Fragen, die sich stellen, sind vielfältig. Sind die reichen Länder unserer Tage bereit für eine Ära der Kodependenz, in welcher sie selbst nicht weniger verzweifelt der Rohstoffe bedürfen als die Entwicklungsländer der Industrieimporte und Technologie? Sind sie bereit für den unvermeidlichen Fluss von Macht und Einfluss hin zu den Rohstoffproduzenten, nun da diese deutlich wohlhabender werden?