Proč velké evropské ekonomiky nedokáží držet krok s americkými úrovněmi příjmů? Podstatná část skluzu plyne z méně intenzivního využití pracovní síly: míra zaměstnanosti u žen a u starších a nejmladších věkových skupin je v eurozóně nižší než v USA, pracovní doba je mnohem kratší a – což je nejméně podstatné – míra nezaměstnanosti je vyšší. Někdo se tím utěšuje a považuje za pozitivní, že Evropané dávají přednost chvílím volna před prací. Za nízkými úrovněmi využití pracovní síly však stojí z velké části vyšší daně z příjmu a příspěvky na sociální zabezpečení a dále vysoké míry sociálních příspěvků zavedené v době, kdy se pracovní síla prudce rozrůstala a potřeba nedobrovolnou nezaměstnanost nahrazovat nezaměstnaností dobrovolnou se jevila naléhavěji než dnes. Tato opatření bude potřeba přehodnotit, aby se zvýšila nabídka pracovních sil a veřejné finance získaly na udržitelnosti. Tento proces už probíhá, zejména v Itálii a ve Francii, prostřednictvím škrtů v dávkách sociálního zabezpečení pro pracující s nižšími výdělky, přísnějších podmínek pro čerpání příspěvků v nezaměstnanosti a daňových zápočtů pro „pracující chudé“.
Warum ist es den großen europäischen Volkswirtschaften nicht gelungen, das US-Einkommensniveau einzuholen? Zum größten Teil beruht die Differenz auf der weniger intensiven Nutzung von Arbeitskräften: Die Beschäftigungsquoten für Frauen und für die ältesten und jüngsten Altersgruppen sind im Eurogebiet niedriger als in den USA, die Zahl der Arbeitsstunden ist bei weitem geringer und, was am wenigsten bedeutsam ist, die Arbeitslosenquoten sind höher. Einige finden dies tröstlich, weil sie es als positiv ansehen, dass die Europäer die Freizeit der Arbeit vorziehen. Doch ist die geringe Nutzung von Arbeitskräften größtenteils auf höhere Einkommensteuern und Sozialversicherungsbeiträge zurückzuführen, sowie auf hohe Sozialleistungen, die zu einer Zeit eingeführt wurden, als die Zahl der Arbeitskräfte schnell anstieg und die Notwendigkeit, unfreiwillige mit freiwilliger Arbeitslosigkeit zu ersetzen, dringender erschien als heute. Diese Maßnahmen müssen überdacht werden, um sowohl den Nachschub an Arbeitskräften zu steigern als auch die öffentlichen Finanzen nachhaltiger zu gestalten. Dieser Prozess ist bereits im Gange, insbesondere in Italien und Frankreich: durch Kürzungen der Sozialversicherungsbeiträge für gering bezahlte Arbeitnehmer, härtere Bedingungen für den Bezug von Arbeitslosengeld und Steuervergünstigungen für die „arbeitenden Armen“.