Z koho si tu děláme legraci? Náměsíčná politika na Balkáně SARAJEVO – Téměř přesně před 13 lety ukončila daytonská mírová dohoda pod americkým vedením tři a půl roku trvající válku v& Bosně. Dnes této zemi reálně hrozí kolaps. A stejně jako v& roce 1995 je zapotřebí odhodlání a transatlantické jednoty, nemáme-li náměsíčným krokem zabřednout do další krize. Bosenskosrbský premiér Milorad Dodik, kdysi miláček mezinárodního společenství (a zejména Spojených států) kvůli svému odporu vůči nacionalistické srbské Demokratické straně, převzal agendu této strany, aniž se ušpinil její genocidní zátěží. Jeho dlouhodobá politika se zdá zřejmá: dostat svou srbskou entitu, Republiku srbskou, do situace, kdy by se mohla odtrhnout, jakmile se k& tomu naskytne příležitost. S& využitím slabin v& ústavní struktuře Bosny, unavenosti mezinárodního společenství a neschopnosti EU lpět na vlastních podmínkách se mu za dva roky podařilo do značné míry obrátit skutečný pokrok v& Bosně dosažený za posledních 13 let, kriticky oslabit instituce bosenského státu a téměř zastavit rozvoj země ve funkční (a s& EU slučitelný) stát.
Wem machen wir hier etwas vor? Schlafwandeln am Balkan SARAJEVO – Vor fast genau 13 Jahren& wurde der dreieinhalbjährige Krieg in Bosnien unter der Führerschaft Amerikas durch das Friedensabkommen von Dayton beendet. Heute besteht für das Land die reale Gefahr des Zusammenbruchs. Ebenso wie 1995 bedarf es transatlantischer Einigkeit und Entschlossenheit, um nicht schlafwandelnd in die nächste Krise zu schlittern. Der bosnisch-serbische Ministerpräsident Milorad Dodik, einst aufgrund seiner Gegnerschaft zur nationalistischen Serbischen Demokratischen Partei Liebkind der internationalen Gemeinschaft (vor allem der USA), hat nun die Agenda genau dieser Partei übernommen, ohne allerdings durch den Völkermord belastet zu sein. Seine langfristige Politik scheint klar: Er möchte seine serbische Entität, die Republika Srpska, abspalten, sobald sich dazu die Gelegenheit ergibt. Unter Ausnutzung der Schwächen in der bosnischen Verfassung, der Lustlosigkeit der internationalen Gemeinschaft und der Unfähigkeit der EU, sich an ihre Bedingungen zu halten, hat er in zwei Jahren einen Großteil des in den vergangenen 13 Jahren erzielten Fortschritts zunichte gemacht, die Institutionen des bosnischen Staates entscheidend geschwächt und die Entwicklung des Landes zu einem funktionierenden (EU-kompatiblen) Staat praktisch zum Erliegen gebracht.