Vstoupili jsme zkrátka do éry, v níž „mohou být komerční banky méně zranitelné vůči úvěrovým či ekonomickým šokům“. Řekněme, že tato zpráva nezastihla MMF v nejlepší formě. Člověku se dere na mysl slavný bonmot Johna Kennetha Galbraitha, podle něhož přišli ekonomičtí prognostici na svět proto, aby astrologové vypadali dobře. Možná bychom tedy měli přistupovat se zdravým odstupem i k novějším zprávám MMF, které jsou plné temných varování. Nebylo by nikterak překvapivé, kdyby byl fond i po deseti letech ovlivněný vlastní neschopností vydat v příznivé době varování, že reálně hrozí globální finanční krize – nejhorší za posledních téměř 80 let. A leccos skutečně nasvědčuje tomu, že MMF dnes vidí problémy všude, kam se podívá. Ačkoliv však dnes hrozí, že ekonomové fondu budou předpovídat deset z příštích tří krizí, nebylo by moudré zlehčovat jejich obavy výlučně poukazováním na předešlé omyly. (Právě tímto trivializujícím způsobem reagují zastánci „brexitu“ na varování Evropské unie, MMF a OECD, že vystoupení z EU by napáchalo na britské ekonomice značné škody.)
Wir seien, so der Bericht, in eine Ära eingetreten, in der die „Geschäftsbanken möglicherweise weniger anfällig gegenüber Kredit- oder Wirtschaftserschütterungen sein“ würden. Dies war nicht gerade eine Sternstunde des IWF. Es erinnert an John Kenneth Galbraiths berühmtes Bonmot, dass es auf der Erde Wirtschaftsprognostiker gäbe, um die Astrologen gut aussehen zu lassen. Daher sollten wir die jüngeren Berichte des IWF, die von düsteren Warnungen nur so strotzen, mit einer gewissen Vorsicht betrachten. Es wäre keine Überraschung, wenn der Fonds selbst zehn Jahre später noch durch sein Versagen beeinflusst wäre, nicht rechtzeitig davor gewarnt zu haben, dass ein erhebliches Risiko einer globalen Finanzkrise – und zwar der schlimmsten seit fast 80 Jahren – bestünde. Und tatsächlich gibt es Anzeichen dafür, dass der IWF heute Probleme sieht, wohin er auch schaut. Doch auch wenn die IWF-Ökonomen Gefahr laufen, zehn der nächsten drei Krisen zu prognostizieren, wäre es unklug, ihre Bedenken auf der Basis vergangener Fehler gänzlich zu ignorieren. (Das ist die trivialisierende Reaktion der „Brexit“-Befürworter auf Warnungen der Europäischen Union, des IWF und der OECD, wonach ein Austritt aus der EU der britischen Wirtschaft schweren Schaden zufügen würde.)