Bolívie coby vnitrozemská andská země trpí svými vlastními těžkostmi. Náklady na dopravu jsou tu jedny z nejvyšších na světě, což je odrazem horského terénu a mezinárodních obchodních tras, které musí překračovat státní hranice a závisí na zahraničních přístavech. To brání přílivu investic a zatěžuje vztahy s přímořským sousedy. Roznětkou bolivijského kolapsu byl plán vývozu zemního plynu do USA, a to skrze Chile, zemi hluboce nenáviděnou od tichomořské války na konci 19. století, během níž Bolívie ztratila přístup k moři. Sánchez de Lozada hovořil o exportu plynu jako o prostředku investic do zdravotnictví, školství a hospodářského rozvoje. Avšak zchudlé bolivijské obyvatelstvo už bylo okradeno tolikrát, že se zcela pochopitelně obávalo, že zisky z prodeje plynu obohatí cizince nebo bolivijské boháče.
Als ein in den Anden gelegener Binnenstaat leidet Bolivien unter ganz speziellen Nöten. Durch das bergige Gelände und internationale Handelsrouten, die politische Grenzen überqueren müssen und von ausländischen Häfen abhängig sind, zählen seine Transportkosten zu den höchsten der Welt. Diese Umstände schrecken Investitionen aus dem Ausland ab und belasten die Beziehungen mit seinen an der Küste gelegenen Nachbarn. Der auslösende Faktor für den Zusammenbruch Boliviens waren geplante Erdgasexporte durch den Erzrivalen Chile in die USA. Chile ist seit dem Pazifikkrieg Ende des 19. Jahrhunderts, der Bolivien ohne Zugang zum Meer zurückließ, zutiefst verhasst. Sánchez de Lozada sprach sich für die Gasexporte als einen Weg aus, um in das Gesundheitswesen, Bildung und die wirtschaftliche Entwicklung zu investieren. Doch die verarmte Bevölkerung Boliviens war schon zu oft betrogen worden und befürchtete, verständlicherweise, dass die Exporteinnahmen Ausländern oder Boliviens Reichen zukommen würden.