Relativní demografický a hospodářský pokles, změna klimatu nebo nedostatek energie představují výzvy, jež lze náležitě pochopit a řešit pouze tehdy, budou-li zasazeny do regionálního a celosvětového kontextu. Právě v tomto ohledu může EU jakožto subjekt, který je mnohem více než jen souhrnem svých členských států, prokázat svoji hodnotu. Pokud EU využije celé řady mocenských úrovní, od globální až po místní, bude schopná více než kterýkoli členský stát uspět při řešení nejzávažnějších výzev 21. století. Současně však mírnější dopad krize na země jako Čína a Indie a jejich mnohem rychlejší hospodářské oživení vedly k tomu, že mnozí zaujali k rychlým změnám ovlivňujícím světovou ekonomiku méně příznivé stanovisko. Dnes panují obavy, že rozvíjející se ekonomiky využijí strukturálních nedostatků Evropy k dosažení svého plného hospodářského potenciálu. Popravdě řečeno, současné posuny v hospodářské produkci mohou být vzájemně prospěšné amohou vést kvšeobecně vyšší míře investic, obchodu a spotřeby. EU však nemůže očekávat, že vzestup ostatních zemí nezbytně povede k situaci, která bude prospěšná pro všechny. Nepřizpůsobí-li se EU požadavkům světového hospodářství, existuje reálné nebezpečí, že se relativní úpadek Evropy stane absolutním.
Ob relativer Rückgang der Bevölkerung und der Wirtschaftsleistung, Klimawandel oder Energieversorgungsengpässe – die Herausforderungen können nur im regionalen und globalen Kontext richtig verstanden und bewältigt werden. Hier kann die EU als Einheit, die mehr ist als nur die Summe ihrer Mitgliedstaaten, beweisen, was sie wert ist. Da sie vielfältige Möglichkeiten der Einflussnahme – von der globalen bis zur lokalen Ebene – besitzt, ist sie besser als jeder einzelne Mitgliedstaat in der Lage, sich den großen Aufgaben des 21. Jahrhunderts zu stellen. Gleichzeitig bewirkte die Tatsache, dass die Krise Länder wie China und Indien weniger hart traf und sich diese Länder viel schneller wieder erholten, dass viele Menschen dem raschen Wandel der Weltwirtschaft kritischer gegenüberstehen. Gegenwärtig besteht die Sorge, dass die aufstrebenden Volkswirtschaften die strukturellen Schwächen Europas ausnutzen könnten, sobald sie ihr Wirtschaftspotenzial voll ausschöpfen. Tatsächlich kann die derzeitige Verlagerung der Wirtschaftsleistung jedoch für alle Beteiligten von Vorteil sein, da mit ihr das Inves-titions- und Handelsaufkommen und der Verbrauch auf beiden Seiten steigen wird. Die EU kann jedoch nicht einfach davon ausgehen, dass der Aufstieg der anderen Länder letztlich für alle gewinnbringend ist. Gelingt es Europa nicht, sich den Erfordernissen der Weltwirtschaft