Tváří v tvář tomuto znepokojivému úbytku vyjádřili lidé v celé Evropě narůstající obavy ze ztráty přírodního dědictví a biodiverzity, na kterých závisí zdraví a prosperita nás všech. Vlády členských států EU reagovaly odpovídajícím způsobem a v roce 2001 se na evropském summitu v Göteborgu zavázaly zastavit do roku 2010 snižování biologické rozmanitosti v Evropě. Protože příroda nezná politické hranice, lze tohoto ambiciózního cíle nejlépe dosáhnout spojením úsilí i zdrojů. Řeky, jako je například Dunaj, protékají mnoha zeměmi – pokud jedna z nich řeku znečistí, může to ovlivnit i všechny ostatní. Stěhovaví ptáci křižují na své cestě za zimovišti a hnízdišti celou Evropu. Jsou-li jejich přírodní stanoviště chráněna v jedné části Evropy, zatímco v jiné ne, šance druhů na přežití jsou nevyhnutelně mizivé. Evropské právní předpisy stanovují normy pro ochranu přírody v rámci Evropské unie a umožňují všem 27 členských státům, aby společně v jediném pevném právním rámci pracovali na záchraně našich nejohroženějších druhů a přírodních stanovišť.
Angesichts dieses alarmierenden Rückgangs haben Menschen in ganz Europa ihre Sorgen über den Verlust ihres natürlichen Erbes und der Biodiversität geäußert, zumal davon auch unsere Gesundheit und unser Wohlstand abhängen. Die Regierungen der EU-Mitgliedstaaten haben entsprechend reagiert und auf dem Europäischen Gipfel in Göteborg 2001 ihre Bereitschaft verkündet, dem Verlust der biologischen Vielfalt bis zum Jahr 2010 ein Ende zu setzen. Da die Natur keine nationalen Grenzen kennt, lässt sich ein solch ehrgeiziges Ziel am besten durch Koordinierung der Anstrengungen und Bündelung der Ressourcen erreichen. Flüsse wie die Donau durchfließen viele Länder – verschmutzt nur eines einen Teil des Flusses, kann sich dies auf alle auswirken. Zugvögel ziehen auf der Suche nach geeigneten Rast-, Futter- und Brutplätzen durch ganz Europa. Werden ihre Lebensräume nur in einem Teil Europas geschützt, so ist die Überlebenschance der Arten sehr gering. Dank der im Europäischen Recht festgelegten Normen für den Naturschutz in der Europäischen Union können alle 27 Mitgliedstaaten innerhalb des gleichen verbindlichen Rechtsrahmens zusammenarbeiten, um unsere empfindlichsten Arten und Lebensräume zu schützen.