Pravda, někteří lidé stále trvají na tom, že pokud Fed bezodkladně nezvýší úrokové sazby a nezkrotí nabídku peněz, USA půjdou ve stopách Zimbabwe (kde inflace koncem roku 2008 vysoce překročila 25 000 %). Argument, že rozšiřování bilance Fedu se přetaví ve vysokou inflaci, se však v posledních letech kolosálně mýlí. Inflace v USA je vytrvale pod úrovní cíle a výnosy dluhopisů i dnes odrážejí hlubokou skepsi, zda má Fed vůli a schopnost stabilně růst cen držet na oficiálním 2% cíli. Ostatně centrální banky, které se v poslední době pokusily úrokové sazby předčasně zvýšit, včetně Evropské centrální banky a Švédské národní banky, byly nuceny zařadit zpátečku a Fed se chce takovému osudu vyhnout.
Es stimmt zwar, dass einige noch immer darauf bestehen, dass die Fed unbedingt die Zinssätze erhöhen und die Geldmenge erhöhen müsse, andernfalls würde die US-Wirtschaft dasselbe Schicksal erleiden wie die von Zimbabwe (dort stieg die Inflationsrate Ende 2008 über 25.000 Prozent an). Aber das Argument, eine Bilanzverlängerung der Fed würde eine hohe Inflation nach sich ziehen, ist bereits seit sechs Jahren kolossal falsch. Die Inflation in den USA war konstant unter dem Sollwert und trotzdem lassen die Anleiherenditen einen tief sitzenden Skeptizismus darüber erkennen, ob die Notenbank den Willen oder die Fähigkeit besitzt, den Preisanstieg konstant auf dem Soll von 2 Prozent zu halten. Die Zentralbanken, die versucht haben, Zinssätze vorzeitig anzuheben, wie die EZB oder die Schwedische Nationalbank, sahen sich gezwungen, diese Maßnahme wieder zurückzunehmen, und das ist genau das, was die US-Notenbank vermeiden will.