Protože téměř 70% obyvatel subsaharské Afriky postrádá přístup k elektřině a 65% obyvatel jižní Asie nemá přístup k základní kanalizaci, neexistuje naléhavější úkol než plánovat, financovat, budovat a udržovat infrastrukturální aktiva. Soukromé investice do infrastruktury však zůstávají životně důležité i v zemích, jako je Čína, poněvadž přinášejí sílu a dynamiku trhu, která zlepšuje alokaci kapitálu a podporuje transparentnost. Při větším zapojení soukromého sektoru by byly skandály toho typu, jaký vypukl v sektoru čínských drah, mnohem méně pravděpodobné. Stručně řečeno je předefinování infrastruktury jako nové třídy aktiv jediným důvěryhodným způsobem, jak přilákat finance na výstavbu infrastruktury, a tím podpořit dlouhodobý hospodářský růst a zaměstnanost. Je načase, aby asijští představitelé začali jednat.
Angesichts dessen, dass fast 70% der afrikanischen Bevölkerung südlich der Sahara keinen Zugriff auf Elektrizität hat und 65% der Südasiaten über keine grundlegenden sanitären Anlagen verfügen, gibt es kein größeres Ziel als die Planung, Finanzierung, Erstellung und Wartung von Infrastrukturgütern. Aber selbst in Ländern wie China bleiben private Investitionen in Infrastruktur wichtig, da sie die Macht und die Dynamik des Marktes mit einbeziehen, die die Verteilung von Kapital verbessern und Transparenz fördern. Tatsächlich würde mehr Beteiligung des privaten Sektors solche Skandale wie bei der chinesischen Eisenbahn unwahrscheinlicher machen. Kurz gesagt: Die Umdefinierung von Infrastruktur als neue Anlageklasse ist der einzig machbare Weg dahin, ihre Finanzierung attraktiver zu machen und damit langfristig das Wirtschaftswachstum und den Arbeitsmarkt anzukurbeln. Es wird Zeit, dass die Politiker Asiens einen Gang hoch schalten.