Zůstávat v chudobě rozhodně není zájmem Číny ani Indie. Jejich chudoba ale není ani v americkém národním zájmu. Dějiny konce 19. století a 20. století nás učí, že během dvou generací, kdy kultura přechází z chudého, venkovského a zemědělského hospodářství na blahobytný, městský a industriální (či postindustriální) životní styl, dochází k čemusi ojediněle nebezpečnému. Během tohoto přechodu spatřila světlo světa agresivní zahraniční politika uskutečňovaná vilémovským Německem, zrůdné utrpení, jež Rusku způsobili Lenin a Stalin, Maův teror, diktatura Mussoliniho i Frankova a obludný nacistický režim. Je tedy skutečně v zájmu USA snažit se ,,zabránit vzestupu dalších velmocí"? Neměli by američtí předáci usilovat o zkrácení období, během něhož jiné společnosti snadno podléhají pohromám, jež 20. století učinily nejkrvavějším stoletím v dějinách lidstva? Nerozhodli bychom se my ostatní raději dobu, v jejímž průběhu můžeme čelit nutnosti krotit hinduistickou nacionalistickou Indii, vilémovskou Čínu nebo výmarské Rusko, neprotahovat, ale naopak ji co nejvíce zkrátit?
Es liegt gewiss nicht im Interesse Chinas oder Indiens, arm zu bleiben. Aber in Amerikas nationalem Interesse liegt es auch nicht. Die Geschichte des späten 19. und 20. Jahrhunderts lehrt uns, dass die Übergangsphase von einer armen, ländlich und landwirtschaftlich geprägten zu einer reichen, urbanen und industriellen (oder postindustriellen) Kultur, eine einzigartige Gefahr für den Weltfrieden und die politische Vernunft in sich birgt. Die im wilhelminischen Deutschland verfolgte aggressive Außenpolitik, das durch Lenin und Stalin verursachte perverse Leid Russlands, der Terror Maos, die Diktaturen Mussolinis und Francos und das monströse Nazi-Regime ereigneten sich während einer solchen Übergangszeit. Liegt es daher wirklich im Interesse der USA, zu versuchen ,,den Aufstieg anderer Mächte zu verhindern?" Sollten die Amerikaner nicht lieber danach trachten, den Zeitraum zu verkürzen , in dem Gesellschaften anfällig für jene Übel sind, die das zwanzigste Jahrhundert zum blutigsten in der Geschichte der Menschheit machten? Würden wir nicht eher versuchen, den Zeitraum so kurz wie möglich zu halten, in dem wir mit Problemen wie dem eines nationalen hinduistischen Indien, eines wilhelminischen Chinas oder eines Russlands nach dem Vorbild der Weimarer Republik konfrontiert sind?