Do poloviny tohoto století se očekávaná délka života u šedesátiletých osob zvýší oproti období po druhé světové válce, kdy se stanovovaly současné věkové hranice pro odchod do důchodu, přibližně o deset let. Marginální změny stávajícího uspořádání pravděpodobně nebudou dostatečné k tomu, aby dokázaly reagovat na technologické síly, snížit sociální napětí a obavy mladých lidí nebo vyřešit rostoucí fiskální zátěž. Zapotřebí je radikální přehodnocení práce, důchodu, volného času a získávání kvalifikace, přičemž jádro jakékoliv všeobecné reformy musí tvořit několik základních principů. Tak především se získávání kvalifikace a její rozvoj musí stát celoživotním procesem, který začne oficiální školní docházkou a poté bude pokračovat výcvikem v zaměstnání s několika intervaly dalšího vzdělávání na plný úvazek v různých fázích života. Zvláštní programy začleňování mladých lidí by se měly stát běžnou součástí veřejné podpory zaměstnanosti a budování kariéry, přičemž v prvním roce nebo dvou letech zaměstnání by měl být zaměstnanec osvobozen od plateb sociálního pojištění.
Bis Mitte des Jahrhunderts wird die Lebenserwartung der 60-jährigen im Vergleich zur Nachkriegszeit, in der die aktuellen Rentenalter festgelegt wurden, um etwa zehn Jahre zugenommen haben. Dass geringfügige Änderungen der bestehenden Verhältnisse ausreichen, um auf technologische Kräfte zu reagieren, soziale Spannungen zu reduzieren oder die Ängste junger Menschen zu beruhigen, ist unwahrscheinlich. Wir brauchen eine radikale Neueinschätzung von Arbeit, Ausbildung, Rente und Freizeit, und im Zentrum jeder umfassenden Reform müssen einige Grundprinzipien stehen. Zunächst einmal müssen Ausbildung und persönliche Entwicklung zu einem lebenslangen Prozess werden. Dies beginnt mit der formalen Schulbildung, wird aber durch Ausbildung am Arbeitsplatz und Zeiten von Vollzeitausbildung in verschiedenen Lebensphasen fortgesetzt. Spezielle Programme zur Integration junger Menschen müssen zum normalen Teil der öffentlichen Arbeitsplatz- und Karriereförderung werden. Dazu sollten während der ersten ein oder zwei Jahre der Anstellung Ausnahmen bei der Sozialversicherungspflicht geschaffen werden.