2 ES svěřuje Komisi pravomoc změnit její návrh předložený Radě, tak aby došlo k usnadnění, způsobem, jenž je v souladu se zájmem Společenství, který definuje, sbližování stanovisek uvnitř orgánu nebo, případně, mezi jednotlivými orgány zapojenými do postupu rozhodování (viz v tomto smyslu rozsudek Soudního dvora ze dne 5. října 1994, Německo v. Rada, C-280/93, Recueil, s. I-4973, bod 36). Výkon této pravomoci je tak nevhodný pro účely náležitého zohlednění stanovisek účastnic řízení. Krom toho je třeba zdůraznit, že stanoviska zúčastněných stran mohou mít značné důsledky na obsah konečného aktu. Přitom samotná okolnost, že Radě byl již předložen návrh na přijetí konečných opatření, může mít sama o sobě vliv na důsledky, které by mohly z těchto stanovisek vyplývat. Nelze tak vyloučit, že možnost Komise předložit Radě její návrh dokonce předtím, než jí zúčastněné strany předají svá stanoviska, má nepříznivý vliv na jejich účinné zohlednění. V projednávaném případě je třeba nejprve konstatovat, že na rozdíl od tvrzení společností vystupujících jako vedlejší účastnice a Komise je posledně uvedená povinna informovat dotčené strany o změně svého názoru, tak jak bylo uvedeno v opravených zněních konečného obecně informačního dokumentu a zvláštního informačního dokumentu ze dne 23. března 2007, jelikož tyto dokumenty obsahovaly novou nebo jinou úvahu ve smyslu čl. 20 odst. 4 základního nařízení, podle které informace týkající se dovozních cen oceli nemohou pozměnit důsledky, které je třeba vyvodit z nedodržování standardů IAS žalobkyní, pokud jde o přiznání statusu podniku působícího v tržním hospodářství. 4 základního nařízení výslovně odkazuje na „jiné skutečnosti a úvahy“, nezakotvuje tezi obhajovanou Komisí v průběhu jednání, podle které pouhá změna posouzení skutkových okolností, které se nezměnily, nemusí být sdělena zúčastněným stranám.
2 EG verleiht der Kommission die Befugnis, ihren Vorschlag an den Rat zu ändern, um so unter Beachtung des von ihr umrissenen Gemeinschaftsinteresses eine Meinungsübereinstimmung innerhalb des Organs oder gegebenenfalls zwischen den verschiedenen am Rechtsetzungsverfahren beteiligten Organen zu erleichtern (vgl. in diesem Sinne Urteil des Gerichts vom 5. Oktober 1994, Deutschland/Rat, C-280/93, Slg. 1994, I-4973, Randnr. 36). Die Ausübung dieser Befugnis ist daher für die Zwecke einer angemessenen Beachtung der Bemerkungen der Beteiligten ungeeignet. Zudem können die Bemerkungen der Beteiligten erhebliche Auswirkungen auf den Inhalt der endgültigen Maßnahme haben. Allein der Umstand nämlich, dass der Rat bereits mit einem Vorschlag für endgültige Maßnahmen befasst wurde, kann bereits die Folgerungen beeinflussen, die aus diesen Bemerkungen gezogen werden könnten. Es kann somit nicht ausgeschlossen werden, dass es der effektiven Berücksichtigung der Bemerkungen der Beteiligten abträglich wäre, wenn die Kommission dem Rat ihren Vorschlag übermitteln könnte, schon bevor sie diese Bemerkungen erhalten hat. Im vorliegenden Fall war die Kommission entgegen ihrem Vorbringen und dem der streithelfenden Unternehmen gehalten, die Beteiligten über ihren neuen Standpunkt zu unterrichten, wie er in der revidierten allgemeinen Unterrichtung über die endgültigen Feststellungen und der revidierten besonderen Unterrichtung vom 23. März 2007 dargelegt war, weil diese Dokumente eine neue oder andere Erwägung im Sinne von Art. 20 Abs. 4 der Grundverordnung enthielten, die dahin ging, dass die Angaben zu den Stahleinfuhrpreisen nicht geeignet seien, die bezüglich der Zuerkennung des Status eines in einer Marktwirtschaft tätigen Unternehmens aus der Nichteinhaltung der IAS-Normen durch die Klägerin zu ziehenden Schlussfolgerungen abzuändern. 4 der Grundverordnung ausdrücklich auf „andere Tatsachen und Erwägungen“ Bezug nimmt, bestätigt er nicht die von der Kommission in der mündlichen Verhandlung vertretene Auffassung, dass die bloße Änderung der Bewertung an sich unveränderter Tatsachen keiner Mitteilung an die betroffenen Parteien bedürfe.