Celkový mandát antimonopolních orgánů EU by sice měli určovat volení přestavitelé, ale vymáhání práva by mělo zůstat v rukou evropského komisaře a generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž. Je k tomu několik dobrých důvodů. V prvé řadě jsou politici vystaveni intenzivnímu lobbingu velkých firem a odvětvových organizací, které mohou mít zájem hospodářskou soutěž spíš omezovat než prosazovat. Podobně dříve docházelo k tomu, že politické tlaky prostřednictvím laxního bankovního dohledu a štědrých monetárních podmínek povzbuzovaly úvěrové boomy, což nakonec vedlo k nezávislosti centrálních bank. V oblasti síťových odvětví, jako jsou telekomunikace či energetika, mají zase politici sklon upřednostňovat uměle nízké ceny pro zákazníky, které mohou odrazovat od investic (úkolem bdít nad regulací míry návratnosti u veřejných služeb právě proto USA na počátku dvacátého století pověřily nezávislé soudce). Zadruhé, i kdyby volení funkcionáři takovému lobbingu odolávali, nemuseli by vůbec rozhodovat lépe, než v současnosti rozhodují orgány EU. Generální ředitel pro hospodářskou soutěž má školený tým, jehož součástí je asi 30 ekonomů s titulem PhD, kteří se specializují na otázky hospodářské soutěže.
Auch wenn gewählte Amtsträger das übergeordnete Mandat der EU-Wettbewerbsbehörden festlegen sollten, sollte die Durchsetzung in den Händen des EU-Wettbewerbskommissars und der Generaldirektion Wettbewerb bleiben. Dafür gibt es mehrere gute Gründe. Erstens werden Politiker durch intensive Lobbyarbeit von Großunternehmen und Industrieverbänden beeinflusst, die möglicherweise eher daran interessiert sind, den Wettbewerb einzuschränken als ihn zu fördern. Auf vergleichbare Weise hatte politischer Druck zuvor Kreditbooms durch eine laxe Bankenaufsicht und großzügige geldpolitische Bedingungen begünstigt, was letztlich zur Zentralbankunabhängigkeit führte. Und in netzgebundenen Branchen wie Telekommunikation oder Energie tendieren Politiker dazu, künstlich niedrige Verbraucherpreise zu begünstigen, was Investitionen abschrecken kann (aus diesem Grund haben die USA Anfang des 20. Jahrhunderts unabhängige Richter mit der Überwachung der Rentabilitätsregulierung öffentlicher Versorgungsunternehmen betraut). Zweitens, selbst wenn gewählte Politiker einem solchen Lobbyismus widerstehen würden, würden sie nicht unbedingt bessere Entscheidungen treffen als die EU-Behörden derzeit. Der Generaldirektor für Wettbewerb verfügt über einen eigenen Mitarbeiterstab, zu denen rund 30 promovierte Ökonomen gehören, die sich auf Wettbewerbsfragen spezialisiert haben.