Zamysleme se nad tímto krajně nerealistickým scénářem: i kdyby se nám téměř okamžitě podařilo přimět celý svět – včetně Číny a Indie – k přijetí drastických uhlíkových škrtů a i kdybychom ke konci století vysáli CO2 z atmosféry, dokázali bychom do této doby snížit vzestup mořské hladiny o pouhých 18-45 centimetrů. Modely ukazují, že náklady by pak činily nejméně 40 bilionů dolarů ročně. Postavme tyto údaje do protikladu k tomu, čeho se město New York právem obává: tedy k pravděpodobnosti 3,3% ročně, že hurikán kategorie 3 (zcela bez vlivu globálního oteplování) zasáhne New York. Takový hurikán by zvedl mořskou hladinu až o 7,5 metru (asi o tři metry výše než Sandy), takže by se Kennedyho letiště ocitlo šest metrů pod vodou. Velká část tohoto rizika by se dala zvládnout budováním protipovodňových bariér, osazováním vchodů do metra dveřmi odolnými proti bouřkám a jednoduchými úpravami, jako jsou vodopropustné chodníky – to vše za cenu zhruba 100 milionů dolarů ročně. Sandy zdůraznila jednu základní otázku pro všechny kouty světa postižené hurikány. Chceme-li snížit škody po hurikánech, máme se zaměřit především na velmi levné řešení, které nám umožní zvládat přívalové bouřky mnohem lépe během několika let, anebo na neuvěřitelně drahé řešení, které by trvalo téměř sto let a ubralo by devět milimetrů ze vzestupu hladiny o 7,5 metru?
Stellen wir uns dieses äußerst unrealistische Szenario vor: Selbst wenn wir die ganze Welt – auch China und Indien – fast sofort zu drastischen CO2-Senkungen bewegen könnten und selbst wenn wir CO2 gegen Ende des Jahrhunderts aus der Atmosphäre heraussaugen würden, könnten wir den Anstieg der Meeresspiegel bis zum Ende des Jahrhunderts um lediglich 18 bis 45& Zentimeter verringern. Modelle zeigen, dass die Kosten bis dahin jährlich mindestens 40& Billionen Dollar betragen würden. Dagegen veranschauliche man sich, worüber man sich in New York City zu Recht Sorgen macht: das Risiko von 3,3& % im Jahr (ganz ohne Erderwärmung), dass ein Hurrikan der Kategorie& 3 New York trifft. Die Folge wären Wellen von bis zu 7,5 Metern (ungefähr drei Meter höher als Sandy), die den Kennedy Airport sechs Meter unter Wasser setzen würden. Das Risiko könnte großenteils durch den Bau von Deichen und Sturmtüren für die U-Bahn sowie durch einfache Lösungen wie wasserdurchlässige Bürgersteige bewältigt werden – insgesamt würde dies etwa 100 Millionen Dollar pro Jahr kosten. Für alle Teile der Welt, die von Hurrikans heimgesucht werden, hat Sandy eine grundlegende Frage unterstrichen. Sollten wir uns, um Hurrikanschäden zu begrenzen, vor allem auf eine äußerst kostengünstige Lösung konzentrieren, durch die wir innerhalb weniger Jahre viel besser mit Sturmwellen umgehen könnten, oder auf eine unglaublich teure Lösung, die fast einhundert Jahre brauchen würde, um 7,5 Meter hohe Wellen um neun Millimeter zu verkleinern?