Bezdomovectví je jednou z nejpalčivějších forem sociálního vyloučení a v oblasti boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení je v současné ekonomické situaci přístup k nenákladnému bydlení a prevence soudních vystěhování stále zásadnější. Některé země řeší různé projevy této problematiky implementací komplexních, multidimenzionálních strategií. Jiné se zaměřují na opatření, která jsou součástí širšího rámce politik, například politiky bydlení, zaměstnanosti a zdraví. Nemalá pozornost se věnuje podporovanému bydlení, které spojuje nezávislý život a přizpůsobenou sociální podporu. Několik členských států stanovilo cíle v oblasti snižování bezdomovectví a posilování struktur podpory.
Obdachlosigkeit ist eine der extremsten Formen der sozialen Ausgrenzung. Im aktuellen Wirtschaftsklima ist der Zugang zu erschwinglichen Wohnungen und das Verhindern von Zwangsräumungen umso wichtiger, um die Armut und die soziale Ausgrenzung zu bekämpfen. Einige Länder setzen umfassende, mehrdimensionale Strategien für die verschiedenen Erscheinungsformen dieses Problems um, andere dagegen konzentrieren sich auf Maßnahmen, die in größere Orientierungsrahmen eingegliedert sind, z. B. im Zusammenhang mit Wohnung, Erwerbstätigkeit und Gesundheit. Der soziale Wohnungsbau, der das Ziel der eigenständigen Lebensführung mit der individuellen sozialen Absicherung vereint, ist derzeit vielbeachtet. Mehrere Mitgliedstaaten haben sich Ziele gesetzt, mit denen die Obdachlosigkeit eingedämmt oder die Strukturen für die Unterstützung gestärkt werden sollen.