Zřetelně se tu rýsuje jistý trend. Klimatická hrozba je tak obrovská – a demokracie se jí tak málo věnují –, že to lidi vede k úsudku, že demokracie je možná součástí problému a že by se asi u tak závažného tématu nemělo být dovoleno vyjadřovat jinověrné názory. To je děsivé, byť tu máme historický precedent. Značná část amerického mccarthismu 40. a 50. let minulého století vyvěrala z téže planoucí víry v oprávněnost mise – víry, která přihlížela rušení nejzákladnějších práv. Prospělo by nám, kdybychom si zvolili jinou cestu. Gore a další často prohlašují, že jestliže vědecké poznatky o změně klimatu vedou k závěru, že emise CO2 jsou škodlivé, plyne z toho, že bychom tyto škodlivé emise měli zastavit – a že máme mravní povinnost tak učinit. To však naprosto míjí podstatu věci.
Hier ist ein klarer Trend zu erkennen. Die Bedrohung durch den Klimawandel ist so groß – und die Demokratien tun so wenig dagegen – dass die Menschen zu dem Schluss kommen, die Demokratie sei vielleicht Teil des Problems und es den Menschen möglicherweise nicht gestattet sein dürfe, zu einem derart bedeutendem Thema abweichende Meinungen zu vertreten. Das ist beängstigend, obwohl es durchaus historische Vorbilder gibt. Während der McCarthy-Ära in den USA der 1940er und 1950er Jahre war man lange Zeit von dem selben fanatischen Glauben an die Richtigkeit der Mission geprägt – ein Glaube, der auch fundamentale Rechte außer Kraft setzte. Wir wären gut beraten, einen anderen Weg einzuschlagen. Das von Gore und anderen häufig vorgebrachte Argument lautet: Wenn die Klimawissenschaft zu dem Schluss kommt, dass CO2-Emissionen schädlich sind, folgt daraus, dass wir diese schädlichen Emissionen stoppen sollen und wir moralisch auch dazu verpflichtet sind. Allerdings geht dieses Argument am Kern der Sache vorbei.