A provizorní řešení typu vleklého zmrazování mezd mohou nakonec nabourat kvalitu veřejných služeb. Naštěstí existuje několik věcí, které vlády mohou udělat, aby zmírnily důsledky setrvačných výdajů. Tak například mohou jednoduše systematizovat vyhodnocování efektivity veřejných peněz. Ve většině zemí jsou tato hodnocení stále vzácná a namátková: parlamenty často uzákoňují politiku, aniž vědí, jestli se za dané peníze vyplatí, a může trvat velmi dlouho, než dojde k ukončení neefektivní či neúčinné politiky. Proto by legislativa umožňující výdajové programy měla obsahovat datum vypršení platnosti, přičemž jejich prodlužování by podléhalo nezávislému posouzení. Za druhé by se měly systematizovat i výdajové posudky. Stanovení priorit – například zda utrácet více za vzdělání a méně za penze nebo zda investovat do infrastruktury, anebo do výzkumu – je spojeno s obtížnými rozhodnutími, která by měla být explicitní.
Und nicht zuletzt kann unter Notmaßnahmen wie langfristig eingefrorenen Löhnen mit der Zeit die Qualität der öffentlichen Dienstleistungen leiden. Glücklicherweise gibt es ein paar Dinge, die die Regierungen tun können, um die Effekte der Ausgabenträgheit zu mildern. Zunächst einmal können sie einfach die Effizienzeinschätzungen der öffentlichen Ausgaben systematisieren. In den meisten Ländern sind solche Bewertungen immer noch selten und willkürlich: Die Parlamente verabschieden oft Maßnahmen, ohne zu wissen, ob sie ihr Geld wert sind, und bevor ineffektive oder ineffiziente Maßnahmen beendet werden, kann eine lange Zeit vergehen. Deshalb sollten Gesetze für Ausgabenprogramme nur eine begrenzte Gültigkeit haben, und ihre Fortschreibung muss einer unabhängigen Bewertung unterliegen. Zweitens sollte auch die Überprüfung der Ausgaben selbst systematisiert werden. Das Setzen von Prioritäten – ob beispielsweise mehr für Ausbildung und weniger für Renten ausgegeben wird oder ob in Infrastruktur oder in Forschung investiert werden sollte – erfordert harte Entscheidungen, die transparent gemacht werden müssen.