Tak kolosální výnosnost byla možná jen proto, že tyto společnosti externalizují největší náklady svých produktů – devastaci klimatu, doléhající na chudé a zranitelné. Zdá se tudíž jedině spravedlivé a rozumné, aby všechny subjekty v oblasti fosilních paliv, zejména však uhlíkoví obři, odváděly poplatek za produkovanou tunu uhlí, barel ropy či krychlový metr plynu do nového Mezinárodního mechanismu ztrát a škod, který by pomáhal financovat snahy o řešení nejhorších dopadů změny klimatu. Vzhledem k tomu, že dnešní účinky změny klimatu jsou důsledkem dřívějších emisí, uhlíkoví obři by měli zaplatit také historickou taxu. Kdyby se tyto poplatky pro začátek stanovily na relativně nízké dva dolary za tunu uhlíku, odvody by mohly přinést 50 miliard dolarů ročně, přesto by se sazba měla každoročně zvyšovat. Z těchto výnosů by se mohly podporovat snahy zranitelných zemí vypracovat dlouhodobé plány na řešení změny klimatu a financovat pilotní projekty zaměřené na minimalizaci ztrát a škod, sdílení informací a šíření osvědčených postupů.
Dieser enorme Ertrag war nur möglich, weil diese Unternehmen die Hauptkosten ihrer Produkte auf Unbeteiligte abwälzen – in Form der von den Armen und Ungeschützten getragenen Klimaverheerungen. Es scheint daher nur fair und angemessen, dass alle fossilen Brennstoffunternehmen, insbesondere jedoch die Carbon Majors, eine Abgabe für jede Tonne Kohle, jedes Barrel Öl und jeden Kubikmeter Gas, die sie produzieren, an einen neuen internationalen Mechanismus für Verluste und Schäden zahlen, der dazu beitragen würde, Bemühungen zur Bewältigung der schlimmsten Folgen des Klimawandels zu finanzieren. Darüber hinaus sollten die Carbon Majors, da die heutigen Auswirkungen des Klimawandels das Ergebnis vergangener Emissionen sind, auch eine rückwirkende Abgabe zahlen. Würde man für diese Abgaben einen Betrag von relativ niedrigen 2 Dollar pro Tonne festlegen, ließen sich so 50 Milliarden Dollar jährlich aufbringen, obwohl der Preis jährlich steigen sollte. Mit den Erlösen könnte man die Bemühungen der gefährdeten Länder unterstützen, langfristige Pläne zur Bewältigung des Klimawandels zu entwickeln, sowie Pilotprojekte zur Minimierung der Verluste und Schäden, zur Weitergabe von Informationen und zur Übernahme bewährter Verfahren finanzieren.