A Malajsii tížilo další znevýhodnění: navzdory všem řečem o „břemeni bělochů“ evropské mocnosti udělaly jen málo pro zlepšení životních úrovní v zemích, kde vládly. Nejzřetelnějším příkladem je dramatický pokles podílu Indie na světovém HDP za britské vlády, kdy Británie zavedla obchodní zákony nastavené tak, aby prospívaly jejím výrobcům textilu na úkor těch v kolonii. Taktika „rozděl a panuj“ koloniálních mocností umožňovala malým populacím v Evropě vládnout velkým množstvím lidí mimo Evropu a přitom drancovat přírodní zdroje a současně investovat jen málo do materiálního, lidského a sociálního kapitálu nezbytného pro ekonomicky úspěšnou a demokraticky samosprávnou společnost. Mnoha bývalým koloniím trvalo celá desetiletí, než toto dědictví překonaly. Jak potom ekonom objasní malajsijský úspěch?
Und Malaysia hatte noch ein drittes Problem: Allem Gerede von der „Last des weißen Mannes“ zum Trotz taten die Europäer wenig, um den Lebensstandard in den von ihnen beherrschten Ländern zu erhöhen. Der drastische Rückgang des indischen Anteils am weltweiten BIP unter britischer Herrschaft nach der Verabschiedung von Handelsgesetzen, die die britischen Textilhersteller zulasten jener in den Kolonien begünstigten, ist nur das offensichtlichste Beispiel. Die Divide-et-impera-Taktiken der Kolonialmächte ermöglichen es kleinen europäischen Bevölkerungen, große Zahlen von Menschen außerhalb Europas zu beherrschen und ihre natürlichen Rohstoffe zu plündern, ohne dabei viel in das physische, menschliche und gesellschaftliche Kapital zu investieren, dessen eine wirtschaftlich erfolgreiche, demokratische, selbst verwaltete Gesellschaft bedarf. Viele ehemalige Kolonien haben Jahre gebraucht, dieses Erbe zu bewältigen. Wie dann erklärt der Ökonom den Erfolg Malaysias?