Výběr Nordhause na udělení Nobelovy ceny je vítanější událost. Přesto stojí za zmínku, že jeho přístup k řešení změny klimatu je spíše konzervativní, to znamená gradualistický. Nordhaus spoléhá na tradiční ekonomickou analýzu, která „diskontuje“ současnou hodnotu budoucí spotřeby návratností kapitálu či úrokovými sazbami. Jinými slovy, sto dolarů za padesát let od nynějška má dnes hodnotu 15, 10 nebo i méně dolarů, v závislosti na předpokládané úrokové míře. Avšak poněvadž každé úsilí o potlačení změny klimatu je třeba vyvinout v současnosti, je v aktuálních hodnotách nutně dražší. Z toho plyne, že se k nim musí přistupovat pomalu. Potíž s tímto přístupem je v jeho nespravedlivosti vůči budoucím generacím, které nám samozřejmě nemohou mluvit do rozhodnutí, která děláme dnes. Jejich blahobyt se ze zásady diskontuje.
Die Verleihung des Nobelpreises an Nordhaus ist eine willkommenere Entwicklung. Allerdings ist anzumerken, dass sein Ansatz zur Bekämpfung des Klimawandels relativ konservativ (d. h. gradualistisch) ist. Nordhaus stützt sich auf die traditionelle Wirtschaftsanalyse, die den Zeitwert des künftigen Konsums um die Kapitalrendite, oder Verzinsung, „diskontiert“. Anders ausgedrückt: 100 Dollar in einem halben Jahrhundert sind in heutigem Geld 15 Dollar, zehn Dollar oder sogar noch weniger wert, je nach angenommenem Zinssatz. Aber weil die Kosten jeder Initiative zur Bekämpfung des Klimawandels heute getragen werden müssen, ist ihr heutiger Wert zwangsläufig höher. Dies impliziert, dass sie langsam eingegangen werden müssen. Das Problem bei diesem Ansatz ist seine Ungerechtigkeit gegenüber künftigen Generationen, die natürlich keinen Einfluss auf die von uns heute getroffenen Entscheidungen haben. Ihr Wohl wird dabei per definitionem diskontiert.