Politici, kteří slibovali změnu, navíc nesplnili očekávání. Běžní občané věděli, že systém je nespravedlivý, ale když poté zjistili, že je ještě „cinklejší“, než si představovali, ztratili i poslední zbytky důvěry ve schopnost a vůli etablovaných politiků napravit poměry. I to je pochopitelné: noví politici měli stejný náhled na věc jako ti, kteří slibovali, že z globalizace budou mít prospěch všichni. Hlasováním ve vzteku se však problémy nevyřeší; jeho výsledkem může být politická a ekonomická situace, která je ještě horší. A totéž platí o reakci na hlasování ve vzteku. Nezabývat se minulostí je základní ekonomický princip. Na obou stranách kanálu La Manche by se dnes politika měla zaměřit na pochopení, jak je v demokracii možné, že politický establishment mohl dělat tak málo pro řešení obav tak velkého počtu občanů.
Außerdem wurden Politiker, die einen Wandel versprachen, den Erwartungen nicht gerecht. Die gewöhnlichen Bürgern wussten zwar, dass das System unfair war, doch sie erkannten, dass es noch stärker manipuliert war, als man sich das vorstellte. Dadurch ging auch der letzte Rest an Vertrauen verloren, das man in die Fähigkeiten oder die Bereitschaft von Politikern setzte, dies zu ändern. Auch das ist verständlich: die neuen Politiker teilten die Ansicht derjenigen, die versprochen hatten, von der Globalisierung würden alle profitieren. Doch mit Wut im Bauch zu wählen, löst kein Problem und könnte zu noch schlimmeren politischen und wirtschaftlichen Verhältnissen führen. Das gilt auch für die Reaktion auf eine zornerfüllte Abstimmung. Ein Grundprinzip der Ökonomie ist, die Vergangenheit ruhen zu lassen. Auf beiden Seiten des Ärmelkanals sollte sich die Politik der Beantwortung der Frage widmen, wie das politische Establishment in einer Demokratie sich so wenig um die Sorgen so vieler Bürger kümmern konnte.