Tak například větsina moderních společností, včetně postkomunistických, podporuje oddělení těch, kdo vydělávají velké peníze, od těch, kdo působí ve vysokých funkcích, a to kvůli střetům veřejných a soukromých zájmů. (Itálie a pan Berlusconi jsou tady velkou výjimkou.) Pokud se vládní a obchodní posty rozdělí generačně nebo mezi bratry, bratrance a členy manželčiny rodiny, je snazsí kritiku odrazit. Nepotismus tohoto typu je prakticky organizačním principem velkopodnikání v Číně, kde se nejlukrativnějsích obchodů účastní ,,princátka``, potomci komunistických pohlavárů, jichž jsou asi tři až čtyři tisíce.
Zum Beispiel ist es in den meisten modernen Gesellschaften, auch in den postkommunistischen, üblich, eine Trennlinie zwischen dem großen Geld und den hohen Ämtern zu ziehen, um Konflikte zwischen privatem und öffentlichem Interesse zu vermeiden. (Italien und Signor Berlusconi sind hier eine große Ausnahme.) Wenn Regieren und Geld verdienen allerdings über die Generationen oder über Brüder, Cousins oder verschwägerte Familienmitglieder verteilt wird, kann Kritik leichter abgewiesen werden. Vetternwirtschaft dieser Art ist praktisch das Organisationsprinzip des großen Geschäfts in China, wo bei den meisten lukrativen Abschlüssen einer der 3000-4000 ``kleinen Prinzen'' seine Hand im Spiel hat, ein Sprössling der kommunistischen Machthaber.