Kromě toho je nesporné, že žádost žalobkyně ze dne 31. října 2002 o zvýšení maloobchodních cen, která se týkala měsíčního předplatného za analogové spojení T-Net a vstupních poplatků za spojení T-Net a T-ISDN, RegTP z velké části zamítla, protože zvýšení již nebylo v souladu s hodnotami stanovenými v rámci systému cenového stropu (napadené rozhodnutí, bod 45 odůvodnění). Komise tak v napadeném rozhodnutí (bod 206 odůvodnění) konstatuje, že „od 1. ledna 2002 byla právní možnost [žalobkyně] snížit nůžkový efekt omezena na zvýšení cen T-DSL“. Podle Komise se od tohoto data rozhodovací prostor žalobkyně již týkal pouze maloobchodních tarifů za přístup ADSL (viz rovněž napadené rozhodnutí, body 174 a 199 odůvodnění). Zaprvé je v tomto ohledu třeba uvést, že žalobkyně nezpochybňuje, že mohla od 1. ledna 2002 zvýšit své tarify ADSL. Nicméně zdůrazňuje, že neměla neomezený rozhodovací prostor, protože její tarify jednak musely být stanoveny na základě nákladů účinného poskytování služby, a jednak mohly být přezkoumány ex post ze strany RegTP. Protože však žalobkyně v mezích stanovených německými právními předpisy svobodně určuje své tarify ADSL, může její uplatňování tarifů v této oblasti spadat pod článek 82 ES (viz výše body 87 a 88). Skutečnost, že se Komise v napadeném rozhodnutí opírala při posouzení rozhodovacího prostoru žalobkyně ode dne 1. ledna 2002 pouze o tarify vycházející z rozhodnutí RegTP ze dne 30. března 2001, na tomto závěru nic nemění. Žalobkyně totiž nijak nezpochybňuje, že měla omezený rozhodovací prostor ke zvýšení cen služeb přístupu ADSL ode dne 1. ledna 2002.
Es wird ebenfalls nicht bestritten, dass der Antrag der Klägerin vom 31. Oktober 2002 auf Erhöhung ihrer Endkundenentgelte hinsichtlich des Monatsentgelts für den analogen Telefonanschluss T-Net und der Einmalentgelte für T-Net- und T-ISDN-Anschlüsse von der RegTP größtenteils abgelehnt wurde, weil die Erhöhung nicht mehr mit den geltenden Price-Cap-Maßgrößen vereinbar gewesen sei (Randnr. 45 der angefochtenen Entscheidung). 206) fest, dass „für den Zeitraum seit dem 1. Januar 2002 die rechtliche Möglichkeit der [Klägerin], die Kosten-Preis-Schere zumindest teilweise zu beseitigen, auf eine Erhöhung der T-DSL-Entgelte beschränkt [ist]“. Nach Ansicht der Kommission besteht der Handlungsspielraum der Klägerin seit diesem Zeitpunkt nur noch hinsichtlich der Endkundenentgelte für den ADSL-Zugang (vgl. auch Randnrn. 174 und 199 der angefochtenen Entscheidung). Hierzu ist erstens festzuhalten, dass die Klägerin nicht bestreitet, dass sie ihre ADSL-Entgelte ab dem 1. Januar 2002 hätte erhöhen können. Sie betont allerdings, dass ihr Handlungsspielraum nicht unbegrenzt gewesen sei, da sich ihre Entgelte, zum einen, an den Kosten der effizienten Leistungsbereitstellung zu orientieren gehabt hätten und, zum anderen, von der RegTP nachträglich hätten überprüft werden können. Da jedoch die Klägerin ihre ADSL-Entgelte innerhalb der von den deutschen Rechtsvorschriften gesetzten Grenzen nach eigenem Ermessen festsetzt, kann ihre Preispolitik in diesem Bereich Art. 82 EG unterfallen (vgl. oben, Randnrn. 87 und 88). Dass die Kommission in der angefochtenen Entscheidung für die Beurteilung des Handlungsspielraums der Klägerin ab dem 1. Januar 2002 lediglich auf die Entgelte Bezug genommen hat, die sich aus dem Beschluss der RegTP vom 30. März 2001 ergeben, ändert hieran nichts. Die Klägerin bestreitet nämlich nicht, dass sie einen eingeschränkten Handlungsspielraum zur Erhöhung ihrer Preise für die ADSL-Zugangsdienste ab dem 1. Januar 2002 hatte.