Další zpětnovazební smyčky představují podobné nebezpečí. V oblastech Sibiře, které se dříve nazývaly „permafrost“, neboť se mělo za to, že půda je zde neustále promrzlá, jsou uvězněna obrovská množství metanu, mimořádně silného skleníkového plynu. Jenže území, která bývala zamrzlá, dnes tají, uvolňují metan, a tak přispívají k dalšímu oteplování – a k dalšímu tání, které uvolňuje další metan. Rozvojové státy začínají chápat, jak nehorázné je vlastně současné rozložení emisí skleníkových plynů.
Andere Rückkopplungseffekte stellen eine ähnliche Gefahr dar. In Sibirien sind enorme Mengen des extrem starken Treibhausgases Methan in den bisher als „Permafrost“ bezeichneten Bodenschichten eingeschlossen – in Regionen also, von denen man annahm, dass der Boden ständig gefroren war. Aber diese dauergefrorenen Bereiche tauen nun auf und dadurch wird Methan freigesetzt. Dies trägt zu einer weiteren Erwärmung bei, die wiederum weiteres Tauen bewirkt, wodurch noch mehr Methan in die Atmosphäre gelangt. Die Entwicklungsländer verstehen nun, wie empörend die aktuelle Verteilung der Treibhausgasemissionen wirklich ist.