Mají-li totiž svobodné společnosti vzkvétat, měly by se hranice svobodného projevu vždy spíše rozšiřovat než zužovat. Podle mého názoru by se popírání holocaustu nemělo stavět mimo zákon, na rozdíl od požadavků na zabití všech či třeba jen jednoho Žida. Podobně i útoky proti Západu v mešitách, jakkoliv zvrácené, by se zakazovat neměly, na rozdíl od otevřeného podněcování ke vstupu do sebevražedných bojůvek. A co pouhé velebení „mučedníků“, kteří zemřeli při vraždění jiných? Hranice mezi otevřeným a nevysloveným štvaním se nerýsuje snadno, ale i v tomto případě by měly být mantinely spíše širší než užší. Svoboda projevu je nesmírná vzácnost, stejně jako důstojnost a bezúhonnost lidí. Obojí vyžaduje aktivní a bdělé občany, kteří se s jevy, jež se jim nelíbí, sami utkávají, místo aby vyzývali stát, ať proti nim zakročí on. Přímé podněcování k násilí je – a mělo by být – pokládáno za nepřijatelné zneužití svobody projevu; avšak mnohé z toho, co je na projevech Davida Irvinga a hlasatelů nenávisti odpudivé, do této kategorie nespadá.
Um das Gedeihen freier Gesellschaften zu fördern, sollten die Beschränkungen der freien Meinungsäußerung eher gelockert als verschärft werden. Meiner Meinung nach sollte die Leugnung des Holocaust im Gegensatz zur Forderung nach Tötung aller oder eines Juden nicht unter Strafe gestellt werden. Ebenso wenig sollten die in den Moscheen verbreiteten Attacken gegen den Westen, wie bösartig sie auch immer sein mögen, verboten werden, allerdings im Gegensatz zu offenen Aufforderungen, sich einem Selbstmordkommando anzuschließen. Wie steht es um die Verherrlichung der „Märtyrer“, die bei der Ermordung anderer ums Leben kamen? Die Grenze zwischen impliziter und expliziter Anstiftung ist nicht so leicht zu ziehen, aber auch hier sollte man eher großzügig als einschränkend agieren. Die Meinungsfreiheit ist immens wertvoll, ebenso wie die Würde und Integrität des Menschen. In beiden Fällen sind aktive und wache Bürger gefragt, die gegen Dinge auftreten, die ihnen missfallen und nicht der Ruf nach einem Staat, der strenger dagegen vorgeht. Die direkte Anstiftung zu Gewalt wird - zu Recht – als inakzeptabler Missbrauch der Meinungsfreiheit gesehen, aber viel von den Widerwärtigkeiten, die ein David Irving und die Hassprediger von sich geben, fällt nicht in diese Kategorie.