Můžeme o lásce přemýšlet ještě jiným způsobem. Ale jak? Jak se zříci hysterické potřeby být ceněný? No, tím že si připustím svou zbytečnost. (Smích) Ano Já jsem k ničemu. Ale je jisté: Vy taky. (Smích) (Potlesk) Jsme všechni zbyteční. Tato zbytečnost jde jednoduše prokázat, protože proto, abych dosáhl hodnoty, potřebuji druhého, aby mě chtěl, což dokazuje, že sám o sobě nemám žádnou hodnotu.
Vielleicht gibt es noch eine Möglichkeit, anders über die Liebe zu denken. Aber wie? Wie sagen wir uns von dem hysterischen Verlangen danach, begehrt zu sein, los? Vielleicht, indem wir uns unserer Wertlosigkeit bewusst werden. (Lachen) Ja, im Ernst, ich bin wertlos. Aber ich versichere Ihnen: Sie auch. (Lachen) (Applaus) Wir sind alle wertlos. Es ist ganz einfach, diese Wertlosigkeit zu beweisen, denn um begehrt zu werden, bitte ich den anderen, mich zu begehren. Dies beweist, dass ich selbst keinen Wert habe.