Myslíme-li vážně snahu řešit změnu klimatu a zajistit právo každé lidské bytosti na vhodnou výživu a potravinovou bezpečnost, musíme zpochybnit předpoklad, že k nasycení světa je nezbytný průmyslový zemědělský model, natož maso. Tento předpoklad je skutečně neopodstatněný. Program OSN pro životní prostředí odhaduje, že pokud přetrvají současné trendy spotřeby potravin, do roku 2050 bude nezbytné změnit funkční využití ploch o rozloze Brazílie a Indie na zemědělskou půdu. Kdyby se ale strava pro 9,6 miliardy lidí, jejichž existence se v té době na planetě očekává, zakládala na rostlinách, bylo by možné průmyslovou produkci masa opustit a všichni by se nasytili bez potřeby další zemědělské půdy. Konkurenční soupeření o půdu je pro mnoho lidí bojem o přežití.
Wenn es uns ernst damit ist, den Klimawandel zu bekämpfen und das Recht aller Menschen auf eine ausreichende Ernährung und sichere Lebensmittelversorgung sicherzustellen, müssen wir die Annahme in Frage stellen, dass ein industrielles Landwirtschaftsmodell – vom Fleisch ganz zu schweigen – zur Ernährung der Welt notwendig ist. Tatsächlich ist an dieser Annahme wenig dran. Das Umweltprogramm der Vereinten Nationen geht davon aus, dass bei einer Fortsetzung der aktuellen Trends beim Nahrungsmittelkonsum bis 2050 eine Fläche von der Größe Brasiliens oder Indiens in Agrarland umgewandelt werden müsste. Doch wenn die 9,6 Milliarden Menschen, die laut Prognosen bis dahin den Planeten bewohnen werden, sich pflanzlich ernähren würden, könnte man die industrielle Fleischproduktion aufgeben und die Ernährung aller sicherstellen, ohne dass es dazu zusätzlichen Agrarlandes bedürfte. Für viele Menschen ist die Konkurrenz um Land ein Kampf ums Überleben.