Ostatně, kdyby průmyslový svět udělal, co bylo zapotřebí k zastavení změny klimatu, jak už před generací slíbil, Myanmar a Vietnam by se vší pravděpodobností byly svých nedávných „ztrát a škod“ ušetřeny. Skutečnost, že takzvané vyspělé ekonomiky nesplnily své závazky, znamená, že nejohroženějšími rozvojovými zeměmi dnes nejsou Myanmar ani Vietnam. Malé tichomořské ostrovní státy například dosud nedokázaly vybudovat dostatečnou ochranu před „královskými vlnami,“ které se přelévají na jejich pevninu a způsobují, že se sladkovodní „čočky“ pod jejich atoly proměňují v brakické. Tamní obyvatelé – jedni z nejchudších na světě – doplácejí na změnu klimatu svými životy a živobytím. A bez prostředků nezbytných k adaptaci budou nadále trpět. Je to však ještě zvrácenější. Největší světoví znečišťovatelé, kteří stojí za problémem, sklízejí nadále miliardové zisky a zároveň od vlád pobírají obří energetické subvence (odhadované na celkem 5,3 bilionu dolarů v roce 2015, tedy asi deset milionů dolarů za minutu).
Wenn die industrialisierte Welt tatsächlich wie vor einer Generation versprochen, alles Nötige getan hätte, um den Klimawandel zu stoppen, wären Myanmar und Vietnam die jüngsten „Verluste und Schäden“ höchstwahrscheinlich erspart geblieben. Das Versagen der so genannten entwickelten Ökonomien, ihren Verpflichtungen nachzukommen, bedeutet, dass Myanmar und Vietnam heute kaum die am stärksten gefährdeten Entwicklungsländer sind. Die winzigen Inselstaaten im Pazifik beispielsweise konnten keine angemessenen Dämme gegen die als „King Tides“ bezeichneten hohen Fluten errichten, die sich immer weiter landeinwärts bewegen, wodurch sich die „Süßwasserlinsen“ unter den Atollen in Brackwasser verwandeln. Die Bevölkerung dieser Inseln – sie zählt zu den ärmsten Menschen der Welt – bezahlt den Preis für den Klimawandel mit ihrem Leben und ihren Lebensgrundlagen. Und ohne die für eine Anpassung nötigen Ressourcen werden die Menschen weiterhin zu leiden haben. Aber es kommt noch perverser. Die Verursacher des Problems – die größten Umweltverschmutzer dieser Welt – streichen weiterhin Milliardengewinne ein, während sie gleichzeitig enorme staatliche Energiesubventionen erhalten (die im Jahr 2015 einen prognostizierten Wert von 5,3 Billionen Dollar oder etwa 10 Millionen Dollar pro Minute erreichen sollen).