Již samotná skutečnost, že se nám podařilo znovu uspět ve vytvoření politické skupiny, byla triumfem. Na druhé straně jsme si byli velmi dobře vědomi jejích strategických slabin. Zachovali jsme si svobodu slova, museli jsme však čelit velké sjednocené většině, která byla pro jednotnější, uniformnější a centralizovanější Evropu. Politický život se natolik zkomplikoval, že politická rozhodnutí přijí-mali úředníci za zavřenými dveřmi. Jednotliví poslanci Evropského parlamentu dostali hlasovací zařízení, které mělo vystřídat volební lístky, jež jim dříve doručovali jejich úředníci, což výrazně ztížilo vytváření kontaktů s evropskými poslanci z jiných skupin. Zažili jsme to již v roce 1984, kdy byl nizozemský socialista Johan van Minnen stažen ze seznamu kandidátů, protože se údajně příliš přá-telil s poslanci jiných skupin a nedodržoval vždy disciplínu skupiny.
Für uns war klar, dass ein Beitritt zu dieser Fraktion die europakritische Stimme abtöten würde. Diese Vorhersage erwies sich als richtig, denn Philippe de Villiers und seine Truppen verließen die Fraktion nach nur einem Jahr. Die französische Bauernpartei CPNT (Jagen, Fischen, Natur und Tradition) von Jean Saint-Josse war ebenfalls erfolgreich. Dies war eine traditionelle Bauernpartei mit einem gesunden Misstrauen gegenüber supranationalen Institutionen und einem starken Glauben daran, dass die politische Macht den Menschen so nahe wie möglich sein sollte. Die niederländischen und dänischen Mitglieder des Parlaments nahmen Kontakt mit den neu ins Parlament gewählten Abgeordneten der UKIP (United Kingdom Independence Partei) auf, einer neuen politischen Kraft im Vereinigten Königreich. Diese Partei vertritt hinsichtlich ihrer Forderung nach dem Austritt des Vereinigten Königreichs aus der EU einen äußerst radikalen Standpunkt. Die gleiche Haltung hatte die dänische Volksbewegung vor der Annahme des Vertrags von Maastricht eingenommen.