Během zasedání zdůraznili čínští představitelé také svou připravenost k podpoře zemědělského výzkumu. Popsali nové odrůdy rýže s vysokým výnosem, o něž jsou připraveni se se svými africkými protějšky podělit. Toto vše ilustruje, co je se Světovou bankou v nepořádku, i když odhlédneme od Wolfowitzova neúspěšného vedení. Na rozdíl od Číňanů banka až příliš často zapomíná na nejzákladnější lekce rozvoje; raději poučuje chudé a nutí je privatizovat základní infrastrukturu, místo aby chudým pomohla investovat do infrastruktury a dalších klíčových sektorů. První selhání zaznamenala banka počátkem 80. let, kdy se pod ideologickou taktovkou amerického prezidenta Ronalda Reagana a britské premiérky Margaret Thatcherové pokusila přimět Afriku a další chudé oblasti k omezení či zastavení vládních investic a služeb. Banka se 25 let snažila vystrnadit vlády ze zemědělství, takže se zbídačelí rolníci museli starat sami o sebe. Výsledkem byla katastrofa v Africe a několik desetiletí stagnující produktivita v zemědělství.
Während der Sitzung betonten die chinesischen Führer zudem ihre Bereitschaft zur Hilfe bei der landwirtschaftlichen Forschung und beschrieben neue, ertragreiche Sorten, die sie mit ihren afrikanischen Gesprächspartnern zu teilen bereit seien. All dies zeigt, was bei der Weltbank schief läuft, selbst wenn man Wolfowitz’ gescheiterte Führung außen vor lässt. Anders als die Chinesen hat die Weltbank zu oft grundlegendste Lehren der Entwicklung unberücksichtigt gelassen. Sie hat es vorgezogen, den Armen Vorträge zu halten und sie zu zwingen, ihre grundlegende Infrastruktur zu privatisieren, statt ihnen zu helfen, in die Infrastruktur und andere entscheidende Sektoren zu investieren. Die Versäumnisse der Bank begannen Anfang der 1980er Jahre. Damals versuchte sie unter dem ideologischen Einfluss des amerikanischen Präsidenten Ronald Reagan und der britischen Premierministerin Margaret Thatcher, Afrika und andere arme Regionen dazu zu bewegen, staatliche Investitionen und Dienstleistungen zurückzufahren oder gänzlich zu streichen. Seit 25 Jahren drängt die Weltbank die Regierungen zum Rückzug aus der Landwirtschaft – und die armen Bauern müssen aus eigener Kraft zurechtkommen. Das Resultat ist eine Katastrophe für Afrika. Die Produktivität der Höfe stagniert seit Jahrzehnten.