Zasypávat bídu penězi se stalo všelékem. Snadno se takové řešení prodávalo a vyhovovalo humanitárním instinktům lidí. Ulevovalo také vině za kolonialismus, jako když rodiče svým dětem dávají drahé dárky, aby odčinili, že je zanedbávají nebo zneužívají. Prospěch to ale nepřineslo. Většina pomoci se rozkradla nebo promrhala. Navzdory osminásobnému zvýšení objemu pomoci na hlavu, již v letech 1960 až 2007 dostávala Demokratická republika Kongo, se během téhož období tamní reálný HDP na hlavu o dvě třetiny snížil.
Die Armut mit Geld zu bekämpfen wurde zum Allheilmittel. Das war leicht zu verkaufen und sprach die humanitären Instinkte der Menschen an. Außerdem milderte man damit die Schuldgefühle aus der Zeit des Kolonialismus so wie Eltern, die ihren Kindern teure Geschenke kaufen, um sie damit für Vernachlässigung und Misshandlung zu entschädigen. Aber es half nichts. Der größte Teil der Hilfe wurde gestohlen oder verschwendet. Trotz einer achtfachen Erhöhung der Pro-Kopf-Hilfe für die Demokratische Republik Kongo zwischen 1960 und 2007 sank das reale Pro-Kopf-BIP im gleichen Zeitraum um zwei Drittel.