Ekonomové se musí vrátit do Spojených států devatenáctého století, aby našli podobně čítankový příklad úspěšného růstu, při němž byly vysoké deficity na běžném účtu financovány hlavně prostřednictvím přímých zahraničních investic. Finanční toky doprovázela nevídaná finanční integrace, po níž dnes většinu východoevropských bank kontrolují západní mateřské firmy. Tento model fungoval pozoruhodně dobře nejen při vytváření růstu, ale i při zdokonalování institucí, které podporují trhy a demokracii ve východní Evropě, jak dokládá Zpráva o přechodu zveřejněná v roce 2008 Evropskou bankou pro obnovu a rozvoj. Zároveň však učinil tyto země zranitelnými vůči zvratům a výkyvům globálních finančních trhů. V posledním půldruhém roce odolávaly těmto tlakům pozoruhodně dobře, ale globální krize je zasáhla plnou silou, a tak se dnes ucházejí o pomoc Mezinárodního měnového fondu.
Die Ökonomen müssen bis in die Vereinigten Staaten des 19. Jahrhunderts zurückgehen, um ein ähnliches Musterbeispiel erfolgreichen wirtschaftlichen Wachstums zu finden, bei dem große Leistungsbilanzdefizite überwiegend durch ausländische Direktinvestitionen finanziert wurden. Diese Finanzströme gingen mit einer nie da gewesenen Finanzintegration einher; die meisten osteuropäischen Banken werden heute von westlichen Muttergesellschaften beherrscht. Dieses Modell war nicht nur nicht nur bemerkenswert erfolgreich bei der Schaffung von Wachstum, sondern auch – wie im Transition Report 2008 der Europäischen Bank für Wiederaufbau und Entwicklung dargestellt – bei der Stärkung jener Institutionen, die in Osteuropa Märkte und Demokratie unterstützen. Zugleich freilich hat es diese Länder anfällig gemacht für die Drehungen und Windungen der globalen Finanzmärkte. Während der vergangenen anderthalb Jahre haben sie diesem Druck bemerkenswert gut widerstanden; nun jedoch, da die globale Krise sie mit voller Kraft trifft, suchen sie die Hilfe des Internationalen Währungsfonds.