Právě naopak: kořeny východoevropských postojů, které se dnes tak smutně obnažily, lze nalézt ve druhé světové válce a jejích následcích. Vezměme si Poláky, kteří jsou sice právem hrdí na protinacistický odpor své společnosti, avšak za války zabili víc Židů než Němců. Třebaže byli polští katolíci během nacistické okupace krutě pronásledováni, sami měli jen málo soucitu s osudem hlavních obětí nacismu. Jak řekl Józef Mackiewicz, konzervativní antikomunistický polský autor s neposkvrněnými vlasteneckými postoji: „Během okupace by se nenašel doslova jediný člověk, jenž by někdy neslyšel rčení: ‚Hitler udělal správně jedinou věc: vyhladil Židy.‘ Otevřeně by se však o tom nemělo mluvit.“ Samozřejmě existovali i Poláci, kteří Židům za války pomáhali.
Im Gegenteil: Die Wurzel des osteuropäischen Verhaltens, das gerade sein hässliches Gesicht zeigt, geht direkt auf den Zweiten Weltkrieg und die Zeit danach zurück. Die Polen beispielsweise waren zwar zu Recht stolz auf den Widerstand ihrer Gesellschaft gegen die Nazis, haben aber tatsächlich während des Krieges mehr Juden als Deutsche getötet. Obwohl die polnischen Katholiken während der Nazi-Besatzung grausam litten, konnten sie für die Hauptopfer des Nazismus nur wenig Mitgefühl aufbringen. Wie sich Józef Mackiewicz, ein konservativer, antikommunistischer polnischer Schriftsteller mit makelloser patriotischer Einstellung, ausdrückte: „Während der Besatzung gab es buchstäblich keine einzige Person, die nicht einmal die folgende Aussage gehört hätte: ‚Eine Sache hat Hitler richtig gemacht hat, nämlich die Juden auszurotten.’ Aber öffentlich hätte man sich so nicht geäußert.“ Natürlich gab es auch Polen, die während des Krieges Juden geholfen haben.