Mohla tento vzestup rozdmýchat politika jednoho dítěte? A pokud ano, uspíší úprava této politiky obrat zmíněného trendu a zajistí díky tomu explozi spotřeby v nadcházejícím desetiletí? Rostoucí úhrnná plodnost může snížit míru úspor domácností dvěma hlavními způsoby. Za prvé děti vyžadují zvýšené výdaje domácností – zejména na vzdělání, které v případě jednoho dítěte ve věku 15-22 let představuje 15-25% celkových výdajů průměrné čínské domácnosti (viz obrázek 1). A za druhé rodiče s vyšším počtem dětí, které je budou moci ve stáří podporovat, cítí nižší tlak spořit si na důchod. Výzkum schémat výdajů a úspor u domácností s dvojčaty narozenými v době, kdy platila politika jednoho dítěte, naznačuje, že tyto změny mohou vést v nadcházejících desetiletích k poklesu míry úspor čínských domácností o 8-9 procentních bodů – zhruba na 22%. Jelikož lze tvrdit, že narození dvojčat je exogenní jev (bez spojitosti s faktory, jako jsou příjmy a vzdělání, které ovlivňují rozhodnutí rodičů mít více dětí), pak porovnání domácností s jedním dítětem a domácností s dvojčaty může odhalit některé dopady přítomnosti dalšího dítěte na úspory. V letech 2002 až 2009 činila průměrná míra úspor domácností s jedním dítětem 21,3% oproti 12,8% v případě domácností s dvojčaty – tento rozdíl přitom existuje ve všech příjmových skupinách (viz tabulku 1). Regresní analýza všech městských domácností v letech 1992-2009 ukazuje, že další dítě snižovalo míru úspor přibližně o 6-7 procentních bodů.
Konnte die Ein-Kind-Politik diesen Anstieg befeuert haben? Und wenn ja, wird die Änderung der Politik eine Umkehrung dieses Trends und somit einen Konsumboom im nächsten Jahrzehnt bewirken? Steigende Fruchtbarkeitsraten können die Sparquote der Haushalte vor allem in zweierlei Hinsicht senken. Erstens erfordern Kinder höhere Haushaltsausgaben – insbesondere für ihre Ausbildung, auf die bei Kindern zwischen 15 und 22 Jahren 15-25 % der Gesamtausgaben der chinesischen Privathaushalte entfallen (siehe Abbildung 1).Zweitens fühlen sich die Eltern weniger unter Druck, für ihre Rente zu sparen, wenn sie mehr Kinder haben, die sie im Alter unterstützen können. Eine Untersuchung der Ausgabe- und Sparmuster von Privathaushalten mit Zwillingen, die während der Ein-Kind-Politik geboren wurden, deutet darauf hin, dass diese Änderungen in den kommenden Jahrzehnten zu einem Absinken der Sparquote chinesischer Haushalte um 8-9 Prozentpunkte – auf etwa 22 % – führen könnten.Da die Geburt von Zwillingen wohl ein exogenes Ereignis ist (also nicht auf Faktoren wie Einkommen und Bildung zurückzuführen, die die Entscheidung der Eltern beeinflussen, mehrere Kinder zu haben), kann der Vergleich zwischen Haushalten mit nur einem Kind und Haushalten mit Zwillingen einige Auswirkungen zeigen, die ein zusätzliches Kind auf die Ersparnisse hat. Von 2002 bis 2009 betrug die durchschnittliche Sparquote für Haushalte mit nur einem Kind 21,3 %, während sie für Haushalte mit Zwillingen bei 12,8 % lag – ein Unterschied, der sich in allen Einkommensgruppen widerspiegelt (siehe Tabelle 1). Regressionsanalysen aller städtischen Haushalte im Zeitraum 1992-2009 zeigen, dass ein zusätzliches Kind die Sparquote um ungefähr 6-7 Prozentpunkte senkte.