Zemědělství, na které je odkázáno tolik chudých lidí, si nevede dobře. Výnosy na hektar stagnují. Pouze 4% orné a trvalé zemědělské půdy jsou zavlažována, oproti 39% v jižní Asii a 29% ve východní Asii. V Africe se používá pouhých 13 kilogramů hnojiv na hektar, oproti 90 kilogramům v jižní Asii a 190 kilogramům ve východní Asii. Největším zklamáním však je, že i státy, které si daly makroekonomické věci do pořádku a dosáhly pokroku v oblasti řízení, mají potíže přilákat investice mimo sektor přírodních zdrojů. Japonské angažmá je obzvláště důležité nejen kvůli penězům a morální podpoře, ale i proto, že se Afrika může poučit z rozvojových zkušeností východní Asie. To může být důležité zejména dnes, kdy rostoucí čínské mzdy a zhodnocující se směnný kurz jen podtrhují rychlé změny globálních komparativních a konkurenčních výhod.
Die Landwirtschaft, auf die so viele Menschen in Armut angewiesen sind, hat nicht gut abgeschnitten. Die Hektarerträge stagnieren seit langem. Lediglich 4% des Ackerlandes und der für Dauerkulturen genutzten Flächen werden bewässert, im Vergleich zu 39% in Südasien und 29% in Ostasien. In Afrika werden 13 Kilo Düngemittel pro Hektar eingesetzt, im Vergleich zu 90 Kilo in Südasien und 190 Kilo in Ostasien. Am meisten enttäuscht, dass es sich sogar für Länder, die ihr makroökonomisches Haus in Ordnung gebracht und Fortschritte im Bereich Governance gemacht haben, als schwierig erwiesen hat, Investitionen außerhalb des Rohstoffsektors anzuziehen. Das Engagement Japans ist nicht nur in Bezug auf finanzielle und moralische Unterstützung von Bedeutung, sondern auch weil Afrika aus der Entwicklungserfahrung Ostasiens lernen kann. Da die steigenden Löhne in China und die Aufwertung der chinesischen Landeswährung rasche Veränderungen in Bezug auf komparative und Wettbewerbsvorteile herausstreichen, ist dieser Umstand vielleicht gegenwärtig besonders relevant.