To je sice pravda, v průměru a za normálních časů, ale co se stane, pokud řada FSM z diplomatických a obchodních důvodů v reakci na náhlou nejistotu a volatilitu naráz vycouvá? Individuálně racionální chování je často kolektivně sebevražedné. Konečně, libyjský případ a dubajská dluhová krize roku 2009 by mohly zesílit podezřívavost ve vyspělém světě a vyústit v protekcionismus vůči FSM, zejména těm ze severu Afriky a z Perského zálivu. Volný tok kapitálu z FSM v těchto regionech do korporací ve vyspělých zemích má zásadní význam pro vyvažování globálního hospodářství a zajišťování likvidity pro finanční trhy, zejména s přihlédnutím k vyhlídkám na další recesi na Západě. Domácí i hostitelské země se budou muset ujistit, že nynější konflikt nad tématem FSM tento důležitý proces nezbrzdí. Jsme ale spravedliví, když srovnáváme FSM různých regionů a očekáváme, že budou dodržovat západní standardy? Současné snahy o restrukturalizaci libyjské centrální banky a LIA ovlivní tržní vnímáni ostatních suverénních aktérů v regionu. Na mysli vytane Bahrajn a Dubaj. Přestože nedávné zprávy mezinárodní pracovní skupiny suverénních fondů poukázaly na těžkosti při uplatňování uniformních standardů řízení, několik opatření je zapotřebí, aby Libyi přivedly zpět na globální kapitálové trhy.
Das stimmt zwar insgesamt und in normalen Zeiten, aber was passiert, wenn viele Staatsfonds als Reaktion auf unerwartete Unsicherheit und Volatilität gleichzeitig ihre Gelder aus diplomatischen oder wirtschaftlichen Gründen abziehen? Individuell rationales Verhalten ist auf kollektiver Ebene oftmals suizidal. Schließlich könnten der Fall Libyen und die Schuldenkrise in Dubai des Jahres 2009 in der entwickelten Welt den Argwohn vergrößern und zu Protektionismus gegenüber den Staatsfonds, vor allem jenen aus Nordafrika und der Golfregion, führen. Der freie Kapitalfluss aus den Staatsfonds dieser Region in Richtung Konzerne in Industrieländern ist von entscheidender Bedeutung für das Gleichgewicht der Weltwirtschaft und die Bereitstellung von Liquidität auf den Finanzmärkten, vor allem angesichts der Aussicht auf eine weitere Rezession im Westen. Sowohl die Heimatstaaten als auch die Gastländer werden sicherstellen müssen, dass der aktuelle Konflikt um die LIA diesen wichtigen Prozess nicht behindert. Aber ist es auch fair, die verschiedenen Staatsfonds dieser Region zu vergleichen und von ihnen zu erwarten, westlichen Standards zu entsprechen? Die gegenwärtigen Bemühungen zur Restrukturierung der libyschen Zentralbank und der LIA werden die Marktwahrnehmung anderer staatlicher Akteure in der Region beeinflussen. Man denke dabei an Bahrain und Dubai. Obwohl in den jüngsten Berichten der Internationalen Arbeitsgruppe der Staatsfonds auf Schwierigkeiten bei der Anwendung einheitlicher Governance-Normen hingewiesen wird, bedarf es etlicher Maßnahmen, um Libyen auf die globalen Kapitalmärkte zurückzubringen.