Zahraniční financování přiživovalo růst úvěrů v zahraniční měně, a to i pro vypůjčovatele bez příjmu v zahraniční měně. V důsledku toho se kurzové riziko přesunulo na ty, kdo byli k jeho zvládání nejméně uzpůsobeni: na domácnosti. A banky se staly silně exponovanými. Jelikož mzdy rostly v předvečer krize rychleji než produktivita, utrpěla také konkurenceschopnost a hlavním motorem růstu se stala domácí poptávka. Snadný přístup k levnému financování a vysoké ceny komodit zmírnily potřebu prosazovat nelehké reformy infrastruktury, podniků veřejných služeb, školství a zdravotnictví, abychom jmenovali alespoň některé oblasti. Diverzifikace výroby se při politickém rozhodování dostala na druhou kolej, neboť ceny komodit dál rozdmýchávaly rychlý růst. Rozvíjející se Evropa potřebuje nové zdroje konkurenceschopnosti.
Aber die externe Kreditaufnahme, vor allem des privaten Sektors, wuchs ebenfalls sehr rasch. Die Folge war, dass das Währungsrisiko auf diejenigen übertragen wurde, die am wenigsten damit umgehen konnten, nämlich die Haushalte. Und die Banken waren mit enormen Kreditrisiken konfrontiert. Da im Vorfeld der Krise die Löhne rascher stiegen als die Produktivität, litt auch die Wettbewerbsfähigkeit und die Binnennachfrage wurde zur wichtigsten Wachstumslokomotive. Leichter Zugang zu billiger Finanzierung und hohe Rohstoffpreise verringerten die Notwendigkeit, schwierige Reformen in den Bereichen Infrastruktur, öffentliche Versorgungseinrichtungen, Bildung und Gesundheitsversorgung in Angriff zu nehmen, um nur einige zu nennen. Die Diversifizierung der Produktion nahm bei politischen Entscheidungen eine untergeordnete Rolle ein, da die Rohstoffpreise weiterhin für ein rasches Wachstum sorgten. Die Schwellenländer Europas brauchen neue Quellen der Wettbewerbsfähigkeit.