Byla posílena politika rozvoje venkova tak, aby mohly venkovské oblasti lépe reagovat nahospodářské, sociální a ekologické problémy 21. století. Politika rozvoje venkova v období 2007–2013 se soustředí na tři oblasti odpovídající třem tematickým osám stanoveným novým nařízením o rozvoji venkova: zlepšování konkurenceschopnosti zemědělství; zlepšování životního prostředí, podporování hospodaření s půdou a zlepšování kvality života ve venkovských oblastech adiverzifikace hospodářství venkova. Čtvrtá osa, „osa Leader“, je založena na •Školení o nových zemědělských technikách a řemeslech provozovaných na venkově;•Pomoc mladým zemědělcům při zakládání zemědělských podniků;•Pomoc starším zemědělcům při odchodu do důchodu;•Modernizaci budov zemědělských podniků a jejich strojního vybavení;•Pomoc zemědělcům při plnění přísných norem eu, např. V oblasti životního prostředí, dobrých životních podmínek zvířat a veřejnéhozdraví;•Pomoc při instalaci zařízení na zpracování potravin, díky němuž mohou zemědělci navýšit zisk ze svých produktů zvýšením jejich přidané hodnoty;•Zvyšování kvality produktů a podporu jejich prodeje;•Zakládání skupin výrobců v nových členských státech;•Podporu zemědělské činnosti v hornatých nebo jinak znevýhodněných oblastech;•Obnovu vesnic a venkovských zařízení;•Podporu cestovního ruchu;•Ochranu a zachování dědictví venkova;•Agro-environmentální opatření za účelem zlepšení životního prostředí;•Strategie rozvoje zavedené místními akčními skupinami. příjmů a vyšší míry nezaměstnanosti oproti městským oblastem (tyto rozdíly jsou vnových členských státech větší než v zemích EU-15). NOVÉČLENSKÉSTÁTY, NOVÉVÝZVY Je nutné zdůraznit, že se povinnosti vyplývající z členství v EU na zemědělce z nových členských států začaly vztahovat bezprostředně po přistoupení. Příkladem je oblast bezpečnosti potravin, která je pro spotřebitele v EU natolik důležitá, že jakékoli snížení norem na úrovni Společenství nepřipadají v úvahu. Rumunsko dne 1.ledna 2007 bylo historickým mezníkem v procesu opětovného spojení Evropy rozdělené staletími válek. Evropa jako celek bude užívat výhod plynoucích z jistoty politické stability a bezpečnosti a z rozšíření vnitřního trhu EU z 380 na téměř 500 milionů osob.
Die GAP bietet den Landwirten Anreize, diesen Aspekten mehr Aufmerksamkeit zu widmen. Da die Einhaltung der diesbezüglichen Standards durch Anwendung der Grundsätze der „Cross-Compliance“ der Gesellschaft insgesamt zugute kommt, für die Landwirte aber mit beträchtlichen Kosten verbunden sein kann, werden Finanzhilfen für Verbesserungen in diesen Bereichen im Rahmen der Entwicklung des ländlichen Raums zur Verfügung gestellt. •Schulung in neuen Anbautechniken und ländlichen Handwerksberufen;•Unterstützung für Junglandwirte bei der Gründung eines landwirtschaftlichen Betriebs;•Unterstützung für ältere Landwirte, die in den Ruhestand gehen;•Modernisierung von Betriebsgebäuden und Maschinen;•Unterstützung der Landwirte bei der Erfüllung anspruchsvoller EU-Standards, z. B. in den Bereichen Umwelt, Tierschutz und Gesundheit; •Hilfe bei der Errichtung von Anlagen zur Nahrungsmittelverarbeitung im landwirtschaftlichen Betrieb, damit die Landwirte durch die Wertschöpfung mehr Einkommen aus den Erzeugnissen erzielen können; •Verbesserung der Produktqualität und der Vermarktung von Qualitätserzeugnissen;•Gründung von Erzeugergemeinschaften in den neuen Mitgliedstaaten;•Unterstützung der Landwirtschaft in Berggebieten und anderen benachteiligten Gebieten;•Sanierung von Dörfern und ländlichen Einrichtungen;•Förderung des Fremdenverkehrs;•Schutz und Erhaltung des kulturellen Erbes;•Agrarumweltmaßnahmen für mehr Umweltschutz;•Entwicklungsstrategien lokaler Aktionsgruppen. DIE WICHTIGSTEN AGRAREXPORTE DER EU 2005 (Anteil am Gesamtexport in Prozent) DIE WICHTIGSTEN AGRARIMPORTE DER EU 2005(Anteil am Gesamtimport in Prozent) Mit der heutigen GAP hat unsere Gesellschaft eine politische Wahl getroffen: eine dauerhafte Unterstützung der EU-Landwirtschaft, wobei den Erwartungen der Bürger, Steuerzahler und Verbraucher entsprochen und Verzerrungen des internationalen Handels soweit wie möglich vermieden werden. Der für Marktstützungsmaßnahmen (Getreide, Zucker, Rindfleisch und Milch) sowie für Ausfuhrsubventionen aufgewendete Anteil der Haushaltsmittel ist gesunken, während derjenige für Direktbeihilfen an die Erzeuger und die Entwicklung des ländlichen Raums angestiegen ist.