Bez zapojení centrální banky by se panika investorů stala sebenaplňujícím se proroctvím a výsledný prudký vzestup nákladů na půjčky by vládě znemožnil splatit dluh věřitelům. Jinými slovy může zákaz, aby centrální banka vystupovala jako věřitel poslední instance, dohnat solventní ekonomiky do zbytečné dluhové krize, která podkopá hospodářský výkon a zaměstnanost. Právě to potkalo podle většiny výkladů v roce 2012 Španělsko a Itálii. V tomto kontextu byla „Draghiho put opce“ vysoce ospravedlnitelným krokem. Odmítání přemýšlet o měnovém financování v jakémkoliv objemu a pokračující lpění na striktně vymezeném inflačním cíli by se obhajovalo mnohem obtížněji.
Ohne die Beteiligung der Zentralbank würde die panische Prophezeihung der Investoren selbsterfüllend werden, und die nachfolgend stark steigenden Kreditkosten würden der Regierung Rückzahlungen an ihre Gläubiger unmöglich machen. Anders ausgedrückt, kann ein Verbot der Möglichkeit von Zentralbanken, als Kreditgeber der letzten Instanz agieren, solvente Volkswirtschaften in unnötige Schuldenkrisen stürzen und damit die Produktion und die Beschäftigung unterminieren. Nach allgemeiner Ansicht ist es genau dies, was Spanien und Italien im Jahr 2012 passiert ist. In diesem Zusammenhang war der Draghi-Put eine höchst vertretbare Maßnahme. Eine Weigerung, überhaupt monetäre Finanzierung zu betreiben und ein strenges Inflationsziel aufrecht zu erhalten, wäre viel schwerer zu rechtfertigen gewesen.