Programy, které následovaly, zatím umožnily uskutečnit 350 projektů, sahajících od jednoduché modernizace hraničního stanoviště k těm nejambicióznějším projektům ochrany kulturního dědictví. Dobrým příkladem je spojení národních parků Oulanka (Finsko) a Paanajärvi (Rusko). Kromě vytvoření pracovních míst měly všechny tyto projekty ještě i významné nepřímé důsledky vyžadující další spolupráci. Teprve když Finsko v r. 1995 vstoupilo do Unie, mohly jeho regiony zahájit spolupráci se svými ruskými sousedy. Zhruba do roku 1991 byla hranice uzavřená a i po pádu sovětského režimu byly kontakty mezi obyvateli řídké. Cestu v tomto ohledu otevřel program Interreg IIA Karelia (1995-1999), přičemž nejmarkantnějším výsledkem této první fáze bylo navázání kontaktů na různých úrovních. Celá tato iniciativa umožnila navázat dobré vztahy s našimi ruskými sousedy, ale také mezi příslušnými třemi finskými regiony. Každý z nich má své specifičnosti a svou koncepci spolupráce s Ruskem, ale prostřednictvím různých přístupů sdílejí všechny tři společnou vizi. Na konci devadesátých let se tyto regiony rozhodly prohloubit své vztahy vytvořením fóra pro spolupráci nazvaném „Euregio Karelia“, které umožnilo vytyčit hlavní směry přeshraniční spolupráce. Příprava Interreg IIIA Karelia (2000-2006), který zahrnuje aktivity na finské straně, začala současně s programem přeshraniční spolupráce ruské Republiky Karélie.
Die aufeinander folgenden Programme haben bisher erlaubt, sage und schreibe 350 Projekte durchzuführen, von der schlichten Modernisierung eines Grenzübergangs bis zu ehrgeizigeren Unternehmungen zum Schutz des Kulturerbes. Ganz abgesehen von der Schaffung direkter Arbeitsplätze haben all diese Projekte indirekte Effekte, die noch wichtiger sind und zu neuen Kooperationsvorhaben führen. Erst als Finnland 1995 der Union beitrat, konnten seine Regionen beginnen, mit ihren russischen Nachbarn zusammenzuarbeiten. Bis etwa zum Jahr 1991 war die Grenze dicht, und selbst nach dem Zusammenbruch des Sowjetregimes gab es nur spärliche Kontakte zwischen den Bewohnern. Es war das Programm Interreg IIA Karelien (1995-1999), das in diesem Kontext den Weg geebnet hat; die Herstellung von Kontakten auf verschiedenen Ebenen war das greifbarste Ergebnis dieser ersten Interreg-Phase. Ende der 90er Jahre beschlossen die betroffenen Regionen, ihre Beziehungen zu vertiefen, und riefen ein Kooperationsforum mit dem Namen „Euregio Karelia“ ins Leben, das erlaubt hat, die grenzüberschreitende Zusammenarbeit in großen Zügen zu skizzieren. Jede hat natürlich ihre Besonderheiten und ihre eigene Auffassung von Zusammenarbeit mit der Russischen Föderation, doch hinter ihren unterschiedlichen Ansätzen steht eine gemeinsame Vision. Die Vorbereitung von Interreg IIIA Karelia (20002006), das die Aktivitäten auf finnischer Seite abdeckt, begann zur gleichen Zeit wie das grenzüberschreitende Kooperationsprogramm der russischen Republik Karelien.