Podstata tohoto systému je jednoduchá: země světa každý rok odkládají stranou finanční rezervy pro nepředvídatelné případy, např. pokles důvěry ze strany zahraničních věřitelů či propad vývozních cen. Část globálních příjmů tak leží stranou, místo aby byla použita pro financování investic, které chudé země tolik potřebují. Tyto rezervní částky jsou obrovské - celosvětově představují zhruba 1,6 bilionů dolarů. Země rády tyto rezervy navysují spolu s růstem dovozu a dalsích zahraničních pasiv. Pokud tato pasiva za rok narůstají o deset procent, musí země dát stranou o 16 miliard dolarů víc. Země si své rezervy uchovávají v mnoha různých podobách, mimo jiné ve zlatě či vládních dluhopisech.
Die Idee dahinter ist recht einfach: Länder auf der ganzen Welt bilden jedes Jahr finanzielle Reserven, um gegen Eventualitäten wie abrupt nachlassendes Vertrauen der Kreditgeber oder einen Zusammenbruch der Exportpreise gewappnet zu sein. Aus diesem Grund liegt ein gewisser Anteil des globalen Einkommens herum, anstatt damit die von ärmeren Ländern benötigten Investitionen zu finanzieren. Diese in Reserve gehaltenen Summen sind enorm und belaufen sich weltweit auf etwa 1,6 Trillionen Dollar. Die Länder sind darauf bedacht, dass diese Reserven parallel zu möglicherweise gestiegenen Importen und anderen ausländischen Verbindlichkeiten wachsen. Erhöhen sich diese Verbindlichkeiten um jährlich 10 %, müssen die Länder zusätzlich 160 Milliarden Dollar an Reserven zurücklegen. Diese Reserven werden in zahlreichen verschiedenen Formen wie Gold oder amerikanischen Treasury Bills gehalten.