Proto se bojovníci proti změnám klimatu stále více poohlížejí po jiných nástrojích, jak rozproudit akci. Finance figurují v jejich seznamu na prvním místě. Tak především finance představují přesné měřítko ke zjištění, zda činy odpovídají slibům. V roce 2011 ukázala průlomová zpráva „Uhlík, který nelze spálit“, jejímž autorem je nevládní iniciativa Carbon Tracker, že ověřené zásoby fosilních paliv vlastněné vládami a soukromými firmami pětinásobně převyšují maximální množství uhlíku, které lze v příštích 50 letech spálit, má-li se globální oteplení udržet pod dvěma stupni Celsia. Zásoby, jimiž disponuje pouhých 200 největších veřejně obchodovatelných těžařských společností – tedy nikoliv státem vlastnění producenti typu saúdskoarabské firmy Aramco –, převyšují tento uhlíkový rozpočet o jednu třetinu. To znamená, že tržní hodnota zmíněných firem neodpovídá omezování globálního oteplování. Tento poznatek vyprovokoval kampaň, která má investory přesvědčit, aby stáhli své investice do aktiv bohatých na uhlík.
Dies ist der Grund, warum Klimaschutzbefürworter zunehmend nach anderen Mitteln Ausschau halten, um die Menschen zum Handeln zu bewegen. Ganz oben auf ihrer Liste steht der Finanzsektor. Zunächst einmal bietet der Finanzsektor einen präzisen Messstab, um zu erfassen, ob die Taten mit den Worten übereinstimmen. Im Jahr 2011 zeigte „Unburnable Carbon“, ein bahnbrechender Bericht der NGO Carbon Tracker Initiative, dass die nachweislichen fossilen Brennstoffreserven von Staaten und Privatunternehmen die Menge an Kohlenstoff, die wir im Laufe der nächsten 50 Jahre verbrennen dürfen, wenn wir denn die globale Erwärmung auf unter zwei Grad Celsius begrenzen wollen, um den Faktor 5 übersteigen. Allein die Reserven der 200 größten börsennotierten Brennstoffunternehmen – also ohne staatliche Produzenten wie die saudi-arabische Aramco – übersteigen dieses Kohlenstoffbudget um ein Drittel. Und dies bedeutet, dass die Bewertungen dieser Unternehmen an den Aktienmärkten nicht mit der Eindämmung der globalen Erwärmung vereinbar sind. Diese Erkenntnis löste eine Kampagne aus, um die Anleger zu überzeugen, sich aus kohlenstoffreichen Anlagewerten zurückzuziehen.