Jakmile však praskne, stejná nákaza urychlí překotný kolaps, neboť víc a víc lidí opouští kvůli klesajícím cenám trh, čímž zesiluje negativní zprávy o ekonomice. Než však vyvodíme závěr, že bychom teď po krizi měli vést politiku zaměřenou na zkrocení trhů, musíme zvážit alternativní řešení. Ve skutečnosti jsou spekulativní bubliny jen jedním z příkladů sociální epidemie, která může být při absenci finančních trhů dokonce ještě horší. Během spekulativní bubliny zesiluje nákazu reakce lidí na cenové pohyby, avšak sociální epidemie nepotřebuje trhy ani ceny, aby si získala pozornost veřejnosti a rychle se šířila. Některé příklady sociálních epidemií, které se obešly bez podpory spekulativních trhů, lze nalézt v bestselleru Charlese MacKaye Memoáry výjimečných lidových bludů a davového šílenství.Kniha z roku 1841 proslavila některé historické bubliny: mississippskou bublinu z let 1719-1720, bublinu kolem South Sea Company z let 1711-1720 nebo tulipánovou mánii ze 30. let 17. století. Kniha však obsahovala také další mimotržní příklady. MacKay popsal případy sociálních epidemií z různých staletí, které se týkaly víry v alchymisty, proroky soudného dne, vykladače osudu, astrology, lékaře pracující s magnety, lovce čarodějnic a křižáky. Některé tyto epidemie měly hluboké ekonomické důsledky.
Nach dem Platzen der Blase führt dieselbe Ansteckung zu einem Kollaps, weil mehr und mehr Menschen aufgrund fallender Preise den Markt verlassen und immer mehr negative Geschichten über die Wirtschaft erzählt werden. Aber bevor wir den Schluss ziehen, dass wir nun, nach der Krise, Maßnahmen zur Zügelung des Marktes ergreifen sollten, müssen wir die Alternativen bedenken. Tatsächlich sind spekulative Blasen nur eins von vielen Beispielen für soziale Epidemien, die ohne Finanzmärkte noch schlimmer ausfallen können. In einer spekulativen Blase wird die Ansteckung durch die Reaktion der Menschen auf Preisbewegungen verstärkt, aber soziale Epidemien benötigen keine Märkte oder Preise, um öffentliche Aufmerksamkeit zu erhalten, und verbreiten sich schnell. Einige Beispiele für soziale Epidemien, die nicht durch spekulative Märkte unterstützt wurden, beschrieb Charles MacKay 1841 in seinem Bestseller Memoirs of Extraordinary Popular Delusions and the Madness of Crowds.Durch dieses Buch wurden einige historische Blasen bekannt: die Mississippi-Blase 1719-1720, die Blase der Südseegesellschaft 1711-20 und die Tulpenmanie der 1630er. Aber es werden auch andere Beispiele beschrieben, bei denen es nicht um Märkte ging. MacKay beschreibt soziale Epidemien mehrerer Jahrhunderte, bei denen es um den Glauben an Alchemisten, Endzeitpropheten, Wahrsager, Astrologen, Magnetheiler, Hexenjäger und Kreuzfahrer ging. Einige dieser Epidemien hatten umfassende wirtschaftliche Konsequenzen.