Mikropodniky, malé a střední podniky, poskytovatelé služeb, ti všichni musí přemýšlet o budoucích perspektivách a zavádět inovace a alternativní řešení. K tomu jim mohou poskytovat nezbytné nástroje některé evropské politiky. Nedávné akademické debaty o přístupu politiky rozvoje venkova EU a její realizaci, zejména prostřednictvím iniciativy Leader, naznačily, že schopnost každého území začlenit stále globálnější procesy hospodářského rozvoje je částečně závislá na regionálních, sociálních, kulturních a institucionálních formách a podpoře. V jádru těchto přístupů je předpoklad, že dobrý výkon individuálních aktérů nestačí pro trvalý úspěch v inovacích, ale že hospodářský rozvoj umožňuje tvorba sítí a interakce mezi mnoha orgány zastupujícími firmy a místní investory. Pro hospodářský růst jsou klíčové struktury budování koalic a ucelenost při identikaci společné územní agendy. Územní přístup umožňuje považovat venkovský prostor za územní subjekt, který tvoří zemědělské, průmyslové a servisní činnosti. Venkovské oblasti nelze pokládat za jednotné územní subjekty. Mnohé z nich se v současnosti v Evropě těší relativně příznivé situaci, která hlavně vyplývá z jejich těsného sousedství s velkoměstskými centry, z něhož přímo těží.
Kleinste, kleine und mittlere Unternehmen, Dienstleistungsanbieter – sie alle müssen sich Gedanken über Innovationen und alternative Lösungen für ihre Zukunft machen. Einige EU-Politiken können die notwendigen Instrumente dazu bereitstellen. Die in jüngster Zeit geführten wissenschaftlichen Debatten über das Konzept der EU-Politik zur Entwicklung des ländlichen Raums und ihre Umsetzung insbesondere durch die Leader-Initiative kamen zudem Ergebnis, dass die Fähigkeit jedes Territoriums, zunehmend globale wirtschaftliche Entwicklungsprozesse in die eigene Entwicklung einzubetten, von der jeweiligen regionalen, sozialen, kulturellen und institutionellen Form und Unterstützung abhängig ist. Es wird deutlich, dass gute Leistungen einzelner Akteure für einen anhaltenden Innovationserfolg nicht ausreichen und die wirtschaftliche Entwicklung vielmehr durch Vernetzung und Interaktion zwischen einer Vielzahl von Gremien erleichtert wird, die Unternehmen und lokale Stakeholder vertreten. Die Strukturen der Koalitionsbildung und Kohärenz bei der Festlegung einer gemeinsamen territorialen Agenda sind ein Schlüssel zu wirtschaftlichem Wachstum. Ein gebietsbezogener Ansatz ermöglicht es, den ländlichen Raum als territoriale Gesamtheit mit einer lokalen oder regionalen Wirtschaft mit Landwirtschaft, Industrie und Dienstleistungen anzusehen. Ländliche Gebiete stellen keine einheitliche territoriale Gesamtheit dar. Viele dieser Gebiete sind in Europa inzwischen verhältnismäßig gut gestellt, sofern sie in der Nähe urbaner Ballungsräume liegen, von denen sie unmittelbar pro ë tieren .