Využívání a zneužívání haagského tribunálu Mezinárodní soudní dvůr v Haagu měl být jakýmsi Damoklovým mečem, visícím nad těmi, kdo na Balkáně porušují lidská práva. Na Balkáně se z něj však stal politický nástroj, z něhož jak nacionalisté, tak jejich oponenti těží v nekonečné hře ,,rozděl a doufej, že budeš panovat``. Chorvatsko je toho učebnicovým příkladem. Demokratické reformy v Chorvatsku komplikují nesčetné zádrhele a trhliny. Důvody spočívají v neochotě premiéra Ivicy Račana jakkoli se vypořádat s přežívajícími mocenskými centry bývalého režimu zesnulého prezidenta Franja Tudjmana, jehož nacionalistická strana Chorvatský demokratický svaz (HDZ) přišla v lednu 2001 o všechny posty, a to v důsledku Tudjmanovy smrti v prosinci 1999. Tudjman budoval nacionalistický režim, v němž mizely rozdíly mezi HDZ a státními institucemi, konkrétně armádou a policií.
Nutzung und Ausnutzung des Haager Tribunals Das Internationale Tribunal in Den Haag war als Damoklesschwert für diejenigen gedacht, die sich am Balkan der Verletzung von Menschenrechten schuldig gemacht haben. Am Balkan selbst ist das Tribunal allerdings zu einem politischen Werkzeug geworden, dass sowohl von Nationalisten als auch von ihren Gegnern in einem endlosen Spiel von Intrige und (der Hoffnung auf) Macht missbraucht wird. Kroatien liefert das Lehrbeispiel dazu. Die jungen demokratischen Reformen in Kroatien werden momentan auf eine harte Probe gestellt. Die Gründe dafür sind in der Unwilligkeit Ministerpräsident Ivica Racans zu sehen, die Probleme mit jenen Machtzentren in Angriff zu nehmen, die das ehemalige Regime von Präsident Franjo Tudjman hinterließ. Dessen nationalistisch ausgerichtete Partei, die Kroatische Demokratische Union (HDZ) wurde nach Tudjmans Tod im Dezember 1999, im Januar 2001 abgewählt. Tudjman etablierte ein autoritäres Regime, in dem die Trennlinien zwischen HDZ und staatlichen Institutionen, insbesondere Armee und Polizei, immer mehr verschwammen.