Rozdíly mezi jednotlivými regiony na území Afghánistánu ukazují na potenciál pro hospodářský růst vedoucí ke snížení pěstování máku, ale zároveň vypovídají o tom, jak může být tento růst podkopáván nedostatečnou politickou stabilitou, korupcí a špatnou infrastrukturou. Poklesu pěstování lze dosáhnout rychle, ale zrovna tak rychle je možné tento vývoj zvrátit. V provincii Nangarhár na východě země klesla například míra pěstování opiového máku v období 2004–2005 o 96 %. Stejně jako v mnoha dalších regionech se však i zde jeho pěstování od té doby vrátilo na původní úroveň, a to zčásti v reakci na potřebu hustě zalidněných oblastí, jež se nebyly schopny přeorientovat na jiné výnosné plodiny a na nezemědělské výdělečné aktivity (Mansfield, osobní sdělení, 2007). Tyto zákonné příležitosti k výdělku však nejsou dostupné všem a v mnoha oblastech jsou možnosti zemědělců limitovány vysokými náklady na dopravu, špatnými komunikacemi a problémy vyvstávajícími ze špatné bezpečnostní situace.
Die regionalen Unterschiede innerhalb Afghanistans zeigen, dass der Mohnanbau durch wirtschaftliches Wachstum eingedämmt werden kann. Sie belegen aber auch, dass dies durch eine unsichere politische Lage, Korruption und Infrastrukturprobleme unterminiert werden kann. Eine Reduzierung des Anbaus ist rasch zu erreichen, kann aber ebenso rasch wieder ins Gegenteil verkehrt werden. Beispielsweise ist der Schlafmohnanbau in der Provinz Nangarhar im Osten des Landes im Zeitraum 2004/2005 um 96 % zurückgegangen, jedoch wie in vielen anderen Regionen seitdem wieder auf das frühere Niveau gestiegen. Dies ist zum Teil auf die wirtschaftlichen Zwänge in dicht besiedelten Regionen zurückzuführen, die nicht in der Lage waren, sich auf andere hochwertige Kulturen und nicht-landwirtschaftliche Einkommensmöglichkeiten umzustellen (Mansfield, persönliche Mitteilung und 2007). In vielen Gebieten sind die Möglichkeiten der Landwirte durch hohe Transportkosten, schlechte Straßen und Probleme infolge mangelnder Sicherheit eingeschränkt.