Nechala nás všechny předstoupit před tabuli, všem nám nakoupila dárky, které naskládala do rohu místnosti. A řekla, "Co si stoupnout sem a říct si navzájem něco hezkého? Když zaslechnete své jméno, jděte si pro dárek a pak se posaďte." Jaký skvělý nápad, že? Co by se mohlo pokazit? (Smích) No, pro začátek zmíním, že nás bylo 40 a pokaždé, když jsem zaslechl něčí jméno, zajásal jsem. A pak tam zůstalo 20 lidí, 10 lidí a 5 lidí a 3 poslední.
Sie ließ uns alle im Klassenzimmer nach vorne kommen. In der Ecke stapelten sich ihre Geschenke für uns. Und sie sagte: "Warum machen wir uns nicht gegenseitig Komplimente? Wenn euer Name gesagt wird, nehmt euer Geschenk und setzt euch." Eine wunderbare Idee, oder? Was soll da schiefgehen? (Lachen) Am Anfang waren wir 40 Kinder. Jedes Mal, wenn jemand beim Namen genannt wurde, jubelte ich von Herzen. Dann waren noch 20 von uns übrig, dann noch 10 und dann fünf ... und dann noch drei.