Jednoznačná a nestranná kritéria pro výběr nositele nebyla k dispozici – nebudou k dispozici nikdy. Zmatená situace, v níž se v roce 1950 ocitl Institut Karolinska, nám připomíná, že všechny výbory čelí obtížnému rozhodování: po čtyřech nerozhodných kolech předběžného hlasování se vynořily tři hlavní alternativy, avšak výsledek byl stále nejistý. Když pak jeden člen výboru naléhal na kolegu, aby přišel na jednání, uvědomil si, že stačí, aby se někdo nachladil, a výsledkem může být naprosto odlišné rozhodnutí. Představa pokroku vědy prostřednictvím úsilí geniálního jednotlivce je samozřejmě lákavá. Výzkum však postupuje vpřed prostřednictvím činnosti mnoha lidí ve větší míře, než ceny dokážou postihnout. Geniální mozky mají svůj význam, ale mnohdy je nepřípadné a nespravedlivé omezovat uznání na tak malý počet lidí, když k určitému vědeckému průlomu mohlo přispět mnoho mimořádně nadaných vědců. Nobelovy stanovy neumožňují rozdělení ceny na více než tři části, což vyřazuje z boje objevy, které jsou dílem více než tří badatelů, případně opomíjí klíčové osobnosti, jež si podíl na ceně nezaslouží o nic méně.
Eindeutige, objektive Kriterien zur Auswahl eines Kandidaten standen nicht zur Verfügung – und daran wird sich wohl nie etwas ändern. Die verworrene Situation, in der sich das Karolinska Institutet 1950 befand, führt uns allen vor Augen, dass die Nobelpreiskomitees vor schwierigen Entscheidungen stehen. Man hatte bereits vier vorläufige Abstimmungsrunden ohne Ergebnis hinter sich gebracht, als sich drei erstklassige Alternativen herauskristallisierten, aber der Ausgang war noch immer ungewiss. Ein Komiteemitglied ersuchte einen Kollegen dringend, zur Sitzung zu kommen und merkte an, dass das Komitee zu einer völlig anderen Entscheidung kommen könnte, wenn jemand durch eine Erkältung ausfiele. Die Vorstellung, wonach wissenschaftlicher Fortschritt auf Grundlage der Leistungen des einzelnen Genies stattfindet, ist natürlich ansprechend. Doch in stärkerem Ausmaß als dies durch die Nobelpreise zum Ausdruck kommt, liegt wissenschaftlicher Fortschritt in der Arbeit vieler Beteiligter begründet. Auf brillante Köpfe kommt es natürlich an, aber es ist vielfach unangebracht und ungerecht, die Anerkennung der Leistung auf so wenige zu beschränken, wenn viele überaus talentierte Wissenschaftler zu einem Durchbruch in einem Fach beigetragen haben. Die Statuten der Nobelpreisverleihung sehen eine Aufteilung des Preises auf mehr als drei Kandidaten nicht vor, wodurch Entdeckungen, an denen mehr als drei Forscher Anteil hatten, nicht berücksichtigt werden oder bedeutende Forscher, die den Preis ebenfalls verdient hätten, leer ausgehen.