V dávno minulých inflačních dobách byste svou odpověď možná doplnili o (rozumné) postesknutí, že růst životních nákladů váš vyšší peněžní příjem bohužel naboural. Aby ekonomové tento rozdíl mezi vaším peněžním příjmem a vaší schopností kupovat si za něj věci zohlednili, zaměřili se na kupní sílu tím, že vztáhli peněžní příjem k průměrným cenám. Agregátní příjem země se měří podobně. Ekonomové nejprve sečtou veškeré příjmy a odvodí z nich nominální hrubý domácí produkt – nebo v zájmu zjednodušení celkový peněžní příjem země (N). Ten poté upraví podle změn průměrných cen (P) tím, že vydělí N a P. Výsledný poměr se rovná „reálnému“ příjmu dané země (R = N/P). Během inflačních období se hodnota reálného národního příjmu neboli důchodu R vypočítávala proto, abychom se nadměrně neradovali ze zpráv o značném růstu peněžního příjmu.
In vergangenen inflationären Zeiten würden Sie sich dabei möglicherweise (begründetermaßen) beschweren, dass die gestiegenen Lebenshaltungskosten ihr gestiegenes Geldeinkommen aufzehren würden. Um dieser Kluft zwischen Ihrem Geldeinkommen und Ihrer Fähigkeit, sich damit etwas zu kaufen, Rechnung zu tragen, konzentrierten sich die Ökonomen auf Ihre Kaufkraft, indem sie Ihr Geldeinkommen anhand der Durchschnittspreise anpassten. Das Gesamteinkommen eines Landes wird auf ähnliche Weise gemessen. Die Ökonomen beginnen damit, das Geldeinkommen der Gesamtbevölkerung zusammenzurechnen, um daraus das Bruttoinlandsprodukt – oder, vereinfacht gesagt, das Gesamt-Geldeinkommen des betreffenden Landes (N) – zu kalkulieren. Sie passen N dann anhand der Änderungen der Durchschnittspreise (P) an, indem sie N durch P teilen. Die sich ergebende Kennzahl ist das „reale“ Einkommen des Landes (R = N/P). Zu Zeiten der Inflation war der Zweck der Berechnung des realen Volkseinkommens (R), zu verhindern, dass wir uns übertrieben über Nachrichten freuen, wonach das Geldeinkommen deutlich gestiegen sei.