Tento vývoj je nebezpečný v tom, že dále posiluje už tak silné směřování k novému druhu autoritářství. Politická třída se stává jakousi novou nomenklaturou vůdců, kteří raději než diskusi mají popularitu. Ošívají se, když mají uvádět důvody pro své postupy, a v parlamentech vidí jen skladiště těch, s nimiž jsou ochotni sdílet moc. S tím, jak smysluplné diskuse mizí kdesi v nedohlednu, přestávají se občané o politiku zajímat. Sledují své vlastní zájmy a ty, kdo jsou u moci, nechávají vládnout. Kromě stran a parlamentů ztratily své kouzlo i volby, jasným dokladem čehož je klesající volební účast. Zánik parlamentů je především úpadkem demokratické diskuse a kontroly. Není to vývoj, jaký by zastánci ústavy svobody mohli akceptovat.
Die Gefahr bei solchen Entwicklungen liegt darin, dass sie den ohnehin starken Trend zu einem neuen Autoritarismus verstärken. Die politische Klasse wird zu einer Art Nomenklatura von Führern, die Popularität Diskussionen vorziehen. Sie finden es unbequem ihre Politik zu begründen und betrachten Parlamente einzig als Reservoir für jene, mit denen sie bereit sind Macht zu teilen. Weil vernünftige Debatten auf der Strecke bleiben, verlieren Bürger das Interesse an der Politik. Sie kümmern sich um ihre Angelegenheiten und lassen die Mächtigen regieren. Gemeinsam mit Parteien und Parlamenten haben auch Wahlen ihren Reiz verloren. Sinkende Wahlbeteiligungen sprechen für sich. Der Niedergang der Parlamente ist vor allem ein Rückgang der demokratischen Debatte und Überprüfung. Es ist eine Entwicklung, die von den Verfechtern einer freiheitlichen Verfassung nicht akzeptiert werden kann.