Vzhledem k tomu, že vědci neúnavně pracují na zdokonalení podobných technologií, musí být společnost lépe informovaná o jejich socioekonomických dopadech. Žádné ze současných paradigmat pro hodnocení potenciálu jednotlivce – inteligenční kvocient a emoční kvocient – nedokáže vyhodnotit schopnost člověka konkurovat stále početnější pracovní síle „robotických límečků“. Průmysloví roboti dnes vytlačují zaměstnance Foxconnu, kteří v Číně vyrábějí iPhony, robot da Vinci od firmy Intuitive Surgical snižuje potřebu chirurgických asistentů na operačních sálech a robot Engkey vyučující v Jižní Koreji angličtinu možná postupně obsadí 30 000 pracovních míst ve školství, na nichž dnes působí učitelé ze Západu.
Wissenschaftler arbeiten unermüdlich an der Verfeinerung solcher Technologien und deshalb muss die Öffentlichkeit ihr Wissen über ihre sozioökonomischen Auswirkungen erweitern. Keines der bestehenden Bezugssysteme, die verwendet werden, um individuelles Potenzial zu beurteilen – Intelligenzquotient und Emotionaler Quotient – kann die Fähigkeit einer Person einschätzen, sich mit der wachsenden „Robo-Arbeitskraft“ zu messen. Foxconn-Arbeiter, die in China iPhones herstellen, werden von Industrierobotern verdrängt; da Vinci-Roboter des Herstellers Intuitive Surgical führen dazu, dass weniger Personal im OP erforderlich ist und die Engkey-Roboter, die in Südkorea Englisch unterrichten, könnten nach und nach die 30.000 Stellen ausfüllen, die gegenwärtig mit Lehrkräften aus westlichen Ländern besetzt sind.