Byl jsem na cestě asi hodinu, když jsem pohlédl do zpětného zrcátka a spatřil svůj vlastní rozzářený pohled. Světlo v mých modrých očích zářilo pořád stejně. Sklony a podněty, které mě poháněly, abych jako batole zkusil sklouznout přes okraj loďky do jezera v Chicagu, které mě jako teenagera nutily skočit do vod zálivu Cape Cod, rozbouřených hurikánem.
Ich fuhr schon eine Stunde, als ich in den Rückspiegel schaute und meinen eigenen aufleuchtenden Blick sah. Das blaue Leuchten, das meine Augen schon immer hatten. Die Neigungen und Impulse, die mich angetrieben hatten, als Kleinkind zu versuchen über die Reling eines Bootes in einen See in Chicago zu rutschen, die mich als Jugendlichen angetrieben hatten, nach einem Sturm in die aufgewühlte Cape Cod Bay zu springen.