Problém je v tom, že mezinárodní společenství slibující všeobecné vzdělání pozbylo část důvěryhodnosti; k naplnění tohoto cíle se totiž od roku 1950 zavázalo nejméně ve dvanácti deklaracích podporovaných OSN. Například UNESCO slíbilo v roce 1961, že do roku 1980 bude v Africe „všeobecné, povinné a bezplatné“ základní školství. Když však tato lhůta vypršela, zhruba polovina dětí ve školním věku v Africe stále do žádné školy nechodila. Jakmile cílové datum vyprší, cíle se jednoduše přeformulují, stanoví se nová lhůta a na řešení problému se vyčlení další peníze, přičemž se jen málo uvažuje o tom, jak přesně by se tyto prostředky měly vynaložit.
Das Problem ist, dass die Glaubwürdigkeit der internationalen Gemeinschaft bezüglich ihrer Versprechen, universale Ausbildung zu gewährleisten, stark gelitten hat: Seit 1950 hat sie in mindestens zwölf durch die UN geförderten Erklärungen versprochen, dieses Ziel zu erreichen. So versprach 1961 die UNESCO, dass bis 1980 die Grundschulausbildung in Afrika „universal, verpflichtend und kostenlos“ sein würde. Als diese Zeit dann kam, besuchten etwa die Hälfte aller afrikanischen Kinder im Grundschulalter immer noch keine Schule. Wenn die Frist für die Erfüllung der Ziele erreicht wird, werden diese einfach mit einer neuen Frist neu formuliert, und dem Problem wird mehr Geld hinterher geworfen, ohne wirklich zu überlegen, wie genau es ausgegeben werden sollte.