Ve skutečnosti je průběh poklesu tempa růstu s rostoucím poměrem dluhu k HDP postupný a hladký – hodnota 80% vypadá jen nepodstatně lépe než hodnota 100%. A jak tvrdí Reinhartová s Rogoffem, souvztažnost mezi vysokým dluhem a nízkým růstem znamená, že by se mělo zkoumat, zda dluh představuje riziko. Někdy ano: značná část údajů o této souvztažnosti pochází ze zemí, kde jsou úrokové sazby vyšší a akciový trh nižší a kde vyšší poměr dluhu k HDP skutečně znamená pomalejší růst. Další část údajů o této souvztažnosti pochází ze zemí, kde jsou míry inflace vyšší, když je vyšší vládní dluh. Část údajů však pochází i ze zemí, kde už byl růst pomalý, a kde proto za vysoký poměr dluhu k HDP nemůže čitatel, nýbrž jmenovatel, jak celou dobu tvrdí Larry Summers. Jak velký prostor tedy ve vztahu mezi dluhem a hospodářským výkonem zbývá v případě země s nízkými úrokovými sazbami, nízkou inflací, vysokými cenami akcií a zdravým předchozím růstem?
Tatsächlich verläuft der Rückgang der Wachstumsraten allmählich und sanft, wenn die Schuldenquoten steigen – 80 % sehen nur geringfügig besser aus als 100 %. Und wie Reinhart und Rogoff sagen, ist die Korrelation zwischen hohen Schuldenständen und geringem Wachstum ein Zeichen dafür, dass man untersuchen sollte, ob Schulden ein Risiko darstellen. Manchmal tun Schulden dies: Viele Beispiele für den Zusammenhang kommen aus Ländern, in denen die Zinssätze höher und die Börsenkurse niedriger sind und wo eine höhere Schuldenquote tatsächlich langsameres Wachstum bedeutet. Weitere Beispiele kommen aus Ländern, in denen die Inflationsraten höher sind, wenn die Staatsschulden höher sind. Doch einige kommen aus Ländern, in denen das Wachstum bereits vorher langsam war und sich daher hohe Schulden-/BIP-Quoten, wie Larry Summers ständig sagt, aus dem Nenner ergeben und nicht aus dem Zähler. Wie viel Spielraum gibt es also noch im Verhältnis zwischen Schulden und Wirtschaftsleistung für ein Land mit niedrigen Zinssätzen, niedriger Inflation, steigenden Aktienkursen und gesundem vorherigen Wachstum?