Mnohá řešení, která se nabízejí, jsou bohužel buď příliš rozpačitá, anebo vyžadují příliš mnoho globálních vůdcovských sil, jichž je nedostatek. Hlavolam globální reformy spočívá v tom, že návrhy, které míří dostatečně daleko, například zřízení světového orgánu finanční regulace, jsou hrubě nerealistické, zatímco realistické návrhy, třeba reforma MMF, ani zdaleka nepřinášejí, co je potřeba. Potřebujeme vizi globalizace, která si bude plně vědoma svých mezí. Můžeme začít jednoduchou zásadou: v obchodě a finančnictví bychom neměli usilovat o maximální otevřenost, nýbrž o takovou míru otevřenosti, která v bohatých i v chudých zemích zajistí dostatek prostoru pro naplňování domácích sociálních a ekonomických cílů. Takže nejlepším způsobem jak globalizaci zachránit je nehnat ji příliš daleko. Vezměme si dopravní příměr.
Leider sind viele der angebotenen Lösungen entweder zu zaghaft oder fordern zu viel von einer globalen Führung, die nicht wirklich vorhanden ist. Das Problem der globalen Reform besteht darin, dass die Vorschläge, die weitreichend genug sind, wie etwa die Einrichtung einer globalen Finanzaufsicht, völlig unrealistisch sind, während jene, die realistisch sind, wie eine Reform des IWF, hinter dem zurückbleiben, was nötig ist. Was wir brauchen, ist eine Vision der Globalisierung, die sich ihrer Grenzen vollständig bewusst ist. Wir können mit einem simplen Prinzip anfangen: Unser Ziel sollte nicht maximale Offenheit im Handel und auf den Finanzmärkten sein, sondern ein Maß an Offenheit, das genügend Raum für die Verfolgung innerstaatlicher sozialer und wirtschaftlicher Ziele lässt; in reichen genau wie in armen Ländern. In Wirklichkeit besteht der beste Weg die Globalisierung zu retten darin, sie nicht zu weit zu treiben. Nehmen wir eine Analogie aus dem Bereich Verkehr.