Mikrofinančník, který má jistotu, že se mu peníze vrátí, je ochotný nouzovou půjčku poskytnout rychle a s minimem byrokracie. Konečně, byť jsem skeptický vůči představě, že by samotné mikrofinancování dokázalo podpořit větší množství úspěšných podnikatelských záměrů, je rozhodně užitečné tím, že dá zemědělci možnost koupit si víc kusů dobytka nebo traktor či venkovskému prodavači rozšířit sortiment. Tím také přispívá ke zvyšování příjmů. Navzdory všem těmto přínosům ale politici obecně nejsou ochotni připustit, že od lidí na nejnižší příčce příjmové pyramidy lze poctivě vydělávat peníze. Když mikrofinančníci vydělávají na chudých, nemůže to být jinak, než že je okrádají. Podezřívavost ještě utvrzuje zakořeněný paternalismus politiků – chudí prý nevědí, co je pro ně dobré, a snadno se nechají podvést. Představu, že mikrofinančníci odírají nejzranitelnější příslušníky společnosti, samozřejmě ještě zjitřuje skutečnost, že velmi chudým lidem účtují relativně vysoké úrokové sazby. Mikrofinančníci ale asi nemají jinou možnost: vzhledem k nízkým výším půjček jsou náklady na jejich zpracování a výběr splátek relativně vysoké, což žene nahoru úrokovou sazbu, při níž už neprodělají.
Ein Kleinstkreditgeber, der überzeugt ist, dass er sein Geld zurückbekommt, wird den Notfallkredit schnell und ohne große bürokratische Hürden gewähren. Und schließlich: Auch wenn ich bezweifle, dass Kleinstkredite allein viel zum erfolgreichen Unternehmertum beitragen können, können sie sicherlich einem Bauern helfen, mehr Vieh oder einen Traktor anzuschaffen, oder einem Dorfhändler, seine Lagerbestände auszuweiten. Sie tragen also auch zur Einkommenssteigerung bei. Trotz all dieser Vorteile jedoch ist die Politik im Allgemeinen nicht bereit, zu akzeptieren, dass sich mit Menschen am unteren Ende der Einkommenspyramide auf ehrliche Weise Geld verdienen lässt. Wenn Kleinstkreditgeber von Geschäften mit den Armen profitieren, so muss der Grund hierfür darin liegen, dass sie sie betrügen. Dieser Argwohn wird durch den zugrunde liegenden Paternalismus der Politiker noch verstärkt – die Armen wissen angeblich nicht, was gut für sie ist, und lassen sich zu leicht übers Ohr hauen. Natürlich verschärft die Tatsache, dass Kleinstkreditgeber den besonders Armen hohe Zinsen berechnen, die Wahrnehmung, dass sie die verletzlichsten Mitglieder der Gesellschaft auspressen. Doch die Kleinstkreditgeber haben keine Wahl: Aufgrund der geringen Kredithöhen sind die Kosten der Kreditbearbeitung und des Einzugs der Kreditraten relativ hoch und treiben daher die Gewinnschwelle in die Höhe.