Nakolik jen z rozhovorů s ním dokáži posoudit, jeho motivace je naprosto šlechetná. Zdá se, že se vůbec nestará o vydělávání peněz pro sebe. Podle Tufana tkví zásadní problém při pobízení lidí s nízkými příjmy ke spoření v tom, že peníze nepotřebují jen na zajištění svých životů do budoucna, až odejdou do penze, ale rovněž na zvládání krátkodobých krizí. Avšak jestliže vládní programy k podpoře spoření nízkopříjmových lidí nesváží jejich peníze na mnoho let až do jejich odchodu do penze, lidé často podlehnou pokušení a peníze lehkovážně utratí. Tufano k problému přistupuje se skutečným pochopením pro tyto lidi a s realistickou představou, jak jim pomoci: prémiovými spořicími dluhopisy.
Soweit ich das aus meinen Gesprächen mit ihm beurteilen kann, sind seine Absichten ausschließlich ideeler Natur. Es scheint ihm nichts daran zu liegen, Geld für sich selbst zu verdienen. Das Grundproblem, einkommensschwache Menschen zum Sparen zu motivieren, ist laut Tufano, dass sie das Geld nicht nur brauchen, um für die Zukunft vorzusorgen, also wenn sie in Rente gehen, sondern auch um mit kurzfristigen Krisen zu Rande zu kommen. Wenn allerdings in den staatlichen Programmen zur Förderung des Sparens in einkommensschwachen Schichten das Geld nicht über viele Jahre bis zur Pensionierung dieser Menschen gebunden bleibt, erliegen diese vielfach der Versuchung, das Geld leichtfertig auszugeben. Tufanos Lösungsansatz für dieses Problem ist echtes Mitgefühl und eine realistischen Idee, wie man ihnen helfen kann, nämlich in Form von Mini-Staatsanleihen, so genannter Premium Savings Bonds.