A konečně platí, že čínský růst musí být dál odkázaný na využívání vnějších trhů, což ho ve světě, pro který jsou ve stále větší míře prvořadým zájmem demokracie a lidská práva, činí zranitelným. V takovém světě lze spolehlivě očekávat přetrvávající spory a handrkování se o čínský vývoz. Rovněž ekonomické faktory hovoří proti vyhlídkám Číny. Po mnoho let měla Čína možnost využívat – slovy Karla Marxe – „záložní armádu nezaměstnaných“, aby mohla rapidně růst a nemusela se potýkat s omezeným počtem pracovních sil, takže akumulace kapitálu nepřinášela stále nižší výnosy. Vzhledem k čínské politice jednoho dítěte a absenci adekvátní infrastruktury (včetně bydlení) v rychle rostoucích oblastech však dnes začíná být pracovní síly nedostatek a mzdy se zvyšují. V ekonomickém žargonu byla nabídková křivka práce plochá, ale nyní se ohýbá směrem vzhůru, takže rapidně se zvyšující poptávka po práci v důsledku rychlého růstu žene nahoru mzdy. To znamená, že se Čína znovu začíná vracet na zem, neboť i zde se akumulace kapitálu setkává s menším počtem pracovních sil a růst se zpomaluje. Naproti tomu Indie má daleko vyšší nabídku pracovní síly a také příznivější demografický profil, takže pracovní síla nebude brzdou ani při dalším zvyšování indického tempa investic.
Schließlich muss Chinas Wachstum weiterhin von der Nutzung externer Märkte abhängig bleiben, wodurch es in einer Welt, die zunehmend auf Demokratie und Menschenrechte setzt, anfällig wird. In einer derartigen Welt kann mit fortdauernden Auseinandersetzungen und Problemen rund um chinesische Exporte gerechnet werden.. Außerdem stehen den chinesischen Aussichten auch wirtschaftliche Faktoren entgegen. Viele Jahre war China in der Lage, eine „Reservearmee von Arbeitslosen“ à la Karl Marx einzusetzen - um rasches Wachstum ohne Arbeitskräftebeschränkungen zu erreichen, so dass Kapitalakkumulation nicht in schwindenden Erträgen mündete. Aber aufgrund der chinesischen Ein-Kind-Politik und des Mangels an adäquater Infrastruktur (einschließlich Wohnungen) in rasch wachsenden Gebieten, werden die Arbeitskräfte knapp und die Löhne steigen. In ökonomischem Fachjargon ausgedrückt: Die Angebotskurve der Arbeitskräfte war flach und steigt nun nach oben, so dass ein rasch ansteigender Bedarf an Arbeitskräften aufgrund des raschen Wirtschaftswachstums die Löhne nach oben treibt. Das heißt, dass China wieder unter die „Normalsterblichen“ zurückkehrt, nachdem die Kapitalakkumulation auf knapper werdende Arbeitskräfte trifft und sich das Wachstum verlangsamt. Im Gegensatz dazu verfügt Indien über ein viel reichlicheres Angebot an Arbeitskräften und ein bei weitem günstigeres demographisches Profil, so dass bei einem Anstieg der indischen Investititonsrate kein Mangel an Arbeitskräften besteht.