Teprve když vědci poukázali například na karcinogenní vliv azbestu či neurologické účinky rozvádění vody olověným potrubím, byly přijaty zákony a normy k řešení těchto problémů. Dnes se však země za vědeckou nevědomost schovat nemohou. I rozvojové země musí najít soulad mezi ekonomickými ambicemi a plnou (či alespoň částečnou) znalostí ekologických důsledků růstu. Lídři všude na světě musí být připraveni k obhajobě změn postojů, životních stylů a rozvojových strategií. A musí klást větší důraz na rozvojové cíle ochraňující životní prostředí a veřejné zdraví. Tyto úpravy bude těžké zvládnout strukturálně a ještě těžší prodat politicky. V některých případech upřednostní blaho planety před národními zájmy. Lídři rozvíjejících se trhů, stejně jako všude jinde, si ale musí uvědomit, že jiná možnost neexistuje.
Erst als Wissenschaftler nachwiesen, dass beispielsweise Asbest krebserregend ist oder dass Wasser nicht durch bleihaltige Leitungen gepumpt werden darf, wurden Gesetze und Vorschriften erlassen, um diese Probleme in den Griff zu bekommen. Aber heute können sich die Länder nicht mehr hinter dem Vorwand der wissenschaftlichen Ignoranz verstecken. Sogar Entwicklungsländer müssen wirtschaftliche Ambitionen mit dem vollen (oder zumindest teilweisen) Wissen um die Umweltfolgen von Wachstum vereinbaren. Führungspersönlichkeiten überall müssen darauf vorbereitet sein, Veränderungen in der Einstellung, dem Lebensstil und den Entwicklungsstrategien zu fördern. Und sie müssen größeres Gewicht auf die Entwicklungsziele legen, die Umwelt und öffentliche Gesundheit schützen. Es wird schwierig sein, diese Anpassungen strukturell zu bewältigen und noch schwieriger, sie politisch durchzusetzen. In bestimmten Fällen wird das Wohlergehen des Planeten über nationale Interessen gestellt werden müssen. Aber nicht nur in den Schwellenländern, sondern überall muss erkannt werden, dass es keine Alternative gibt.