Díky této proceduře mohou vědci přesně kontrolovat, které včely kříží. Taková moc má ale háček. Vědci uspěli při chovu rezistentních včel, ale během tohoto procesu včely ztratily některé vlastnosti, jako například vlídnost a schopnost ukládat med. Aby vědci tento problém překonali, spolupracují s komerčními včelaři. Tady vidíte Breta Adeeho, jak otevírá jeden ze svých 72 000 úlů. Spolu se svým bratrem provozuje největší včelařský podnik na světě. USDA integruje své rezistentní včely do jejich provozu, v naději, že za nějaký čas, budou schopni vybrat včely nejen rezistentní proti roztočům, ale takové, co si zachovají další kvality, díky kterým jsou pro nás užitečné. Když se to tak řekne, může se zdát, že včely manipulujeme a zneužíváme. Jenže ve skutečnosti tohle už děláme tisíce let. Prostě vezmeme divoké zvíře a dáme ho do krabičky. Vpodstatě ho domestikujeme. Původně to bylo jen kvůli jejich medu, ale pak jsme začali ztrácet přirozené opylovače, divoké opylovače. A protože máme místa, která tito divocí opylovači nezvládnou opylovat kvůli nárokům a intenzitě našeho zemědělství, staly se tyto vyšlechtěné včely nedílnou součástí našeho systému výživy. Takže když lidé hovoří o záchraně včel, chápu to spíše jako záchranu našeho vztahu ke včelám. Abychom mohli přijít s novým řešením, musíme pochopit základní biologii včel a dopad stressujících faktorů, které občas nevidíme. Jinými slovy, musíme včely poznat mnohem více, mnohem lépe.
Durch dieses Verfahren können die Forscher genau bestimmen, welche Bienen gekreuzt werden. Doch diese Kontrolle hat ihren Preis. Sie haben erfolgreich milbenresistente Bienen gezüchtet, aber dadurch verloren die Bienen andere Fähigkeiten, wie ihre Gutmütigkeit und die Fähigkeit, Honig zu lagern. Um dieses Problem zu beheben, arbeiten die Forscher nun mit gewerblichen Imkern zusammen. Hier öffnet Bret Adee einen seiner 72 000 Bienenstöcke. Zusammen mit seinem Bruder betreibt er die größte Imkerei der Welt. Die USDA integrieren nun ihre milbenresistente Bienen in seiner Imkerei. Sie hoffen, dass sie dadurch bald Bienen finden, die nicht nur milbenresistent sind, sondern auch jene Fähigkeiten besitzen, die uns dienen. So gesagt, klingt es, als würden wir die Bienen manipulieren und ausnutzen. Und tatsächlich tun wir dies seit Tausenden von Jahren. Wir fingen dieses wilde Tier und sperrten es in eine Kiste. Wir haben es gezähmt. Ursprünglich taten wir dies wegen des Honigs, doch dadurch verloren wir die heimischen Bestäuber, die wilden Bestäuber. Vielerorts können die Bestäuber die Bestäubungsnachfrage unserer Agrarindustrie nicht mehr decken. Diese kontrollierten Bienen wurden ein wesentlicher Teil unseres Nahrungssystems. Wenn wir also sagen, dass wir die Bienen retten müssen, dann bedeutet das für mich, dass wir unsere Beziehung zu den Bienen retten müssen. Um neue Lösungen zu schaffen, müssen wir die Biologie der Biene verstehen und auch, welchen Einfluss uns unbekannte Stressfaktoren haben. Kurz gesagt: Wir müssen die Bienen ganz genau verstehen.