Je pravděpodobné, že rostoucí vzácnost přírodních zdrojů vede k posunu paradigmat s potenciálně hlubokými dopady na ekonomiky – a tím i na suverénní dluhové riziko – po celém světě. Mnoho zemí už dnes zažívá vzestup dovozních cen biologických zdrojů. Kromě toho žijeme ve světě, kde se nadměrná těžba přírodních zdrojů, trvale neudržitelná spotřeba a podmínky existující v mnoha ekosystémech staly neslučitelnými se zrychlujícím se demografickým růstem, neboť počet obyvatel na zeměkouli se do roku 2050 zvýší z dnešních sedmi na více než devět miliard. Studie provedené pro potřeby skupiny G-8, jako jsou Miléniové hodnocení ekosystému nebo Ekonomie ekosystémů a biodiverzity (TEEB), zlepšily naše chápání ekonomické, ekologické a sociální hodnoty zboží a služeb, které ekosystémy poskytují, a navrhly lepší metody jejich oceňování. Přesto toto nové myšlení zatím nijak zásadně neovlivnilo chování dluhopisových investorů a ratingových agentur. Leckdo by mohl předpokládat, že trhy dluhopisů jsou před dopady klimatických změn, rozkladu ekosystému a nedostatku vody chráněné. Protože se však na globálních trzích v libovolnou dobu nachází suverénní dluhy v hodnotě přesahující 40 bilionů dolarů, je to velmi riskantní hra. Za účelem řešení propasti mezi realitou a vnímáním zahájily Iniciativa OSN za financování ekologických programů (UNEP FI) a organizace Global Footprint Network (GFN) ve spolupráci s řadou institucionálních investorů, investičních manažerů a poskytovatelů informací analýzu s názvem E-RISC neboli Ekologické riziko v suverénních úvěrech.
Wahrscheinlich führt die wachsende Knappheit natürlicher Ressourcen zu einem Paradigmenwechsel mit potenziell gewaltigen Auswirkungen auf die Volkswirtschaften in aller Welt – und damit auf das Risiko von Staatsanleihen. In der Tat steigen in vielen Ländern bereits die Importpreise für biologische Ressourcen. Wir leben in einer Welt, in der die übermäßige Ausbeutung natürlicher Ressourcen, hoher Konsum und der Zustand vieler Ökosysteme mit dem zunehmenden Bevölkerungswachstum nicht mehr vereinbar sind, wenn die menschliche Bevölkerung von heute sieben Milliarden bis 2050 auf über neun Milliarden anwachsen sollte. Studien wie The Millennium Ecosystem Assessment und The Economics of Ecosystems and Biodiversity (TEEB), die in Auftrag der G-8 durchgeführt wurden, haben unser Verständnis des wirtschaftlichen, ökologischen und sozialen Werts der durch Ökosysteme bereitgestellten Güter und Dienstleistungen geschärft und bessere Methoden zu ihrer Bewertung vorgeschlagen. Allerdings hat dieses neue Denken das Verhalten von Anleiheninvestoren und Rating-Agenturen noch nicht entscheidend beeinflusst. Man könnte annehmen, dass die Anleihenmärkte gegen die Effekte des Klimawandels, der Zerstörung von Ökosystemen und der Wasserknappheit abgeschirmt sind. Dies ist angesichts der weltweit ausstehenden Staatsanleihen im Wert von über 40 Billionen USD ein ziemlich riskantes Spiel. Um diese Differenz zwischen Wirklichkeit und Wahrnehmung zu beheben, haben das Finanzinitiative des Umweltprogramms der Vereinten Nationen (UNEP FI) und das Global Footprint Network (GFN) gemeinsam mit institutionellen Investoren, Investmentmanagern und Informationsanbietern zur Analyse von Umweltrisiken in Staatsanleihen das E-RISC-Programm (Environmental Risk in Sovereign Credit) entwickelt.