Přesto dnes na podporu daňových soustav v rozvojových zemích putuje pouze 0,1% veškeré rozvojové pomoci neboli necelých 120 milionů dolarů. Při správném usměrňování má rozvojová pomoc také potenciál mobilizovat soukromé investice, pokud se vynakládá na snižování rizika. Garance, měkké půjčky a kapitálové investice podpořené rozvojovou pomocí mohou přispět k nalákání investorů, jako tomu bylo u projektů solární energie v Mali nebo výrobních závodů v Etiopii. V roce 2014 uvedl tehdejší komisař EU pro rozvoj Andris Piebalgs, že granty v hodnotě 2,1 miliardy eur na sebe „od roku 2007 navázaly celkovou odhadovanou částku 40,7 miliardy eur ve 226 projektech“. Důležité také je, aby se pomoc zaměřovala tam, kde je nejvíce zapotřebí. Ačkoliv samotná výše pomoci zůstala v loňském roce na rekordní úrovni, objem prostředků poskytnutých nejméně rozvinutým zemím světa se snížil. Více peněz dostaly dlouhodobé programy v zemích, které jsou na tom lépe, zatímco řada chudších kandidátů zůstala opět opomenuta. Až se v červenci sejdou v Addis Abebě vedoucí světoví představitelé na summitu o financování trvale udržitelného rozvoje, musí se dohodnout, že přesměrují pomoc do zemí s nejmenším přístupem k jiným zdrojům financování, s největšími obtížemi při lákání investorů a s nejslabšími daňovými soustavami.
Heute allerdings fließt nur 0,1 Prozent der gesamten Entwicklungshilfe - weniger als 120 Millionen Dollar - in die Unterstützung der Steuersysteme in Entwicklungsländern. In die richtigen Bahnen gelenkt und zur Risikominderung eingesetzt, verfügt Entwicklungshilfe auch über das Potenzial, private Investitionen zu mobilisieren. Mit Geldern aus der Entwicklungshilfe gestützte Garantien, zinsgünstige Kredite und Beteiligungen können dabei helfen, Investoren anzulocken, wie das bei Solarenergieprojekten in Mali und Fertigungsanlagen in Äthiopien der Fall war. Im Jahr 2014 berichtete der damalige EU-Entwicklungskommissar Andris Piebalgs, dass man mit Zuwendungen im Ausmaß von 2,1 Milliarden Euro „seit 2007 bei 226 Projekten eine geschätzte Hebelwirkung von 40,7 Milliarden erzielte.” Ebenfalls von Bedeutung ist, dass diese Hilfe zielgerichtet in jenen Bereichen ankommt, wo sie am dringendsten benötigt wird. Obwohl das Ausmaß der Hilfsmittel im letzten Jahr auf Rekordniveau blieb, entwickelte sich die den am wenigsten entwickelten Ländern zur Verfügung gestellte Hilfe rückläufig. Langjährige Programme in besser gestellten Ländern erhielten mehr Geld, während eine Reihe ärmerer Kandidaten wieder einmal leer ausging. Wenn sich die führenden Politiker der Welt heuer im Juli zum Gipfel über die Finanzierung nachhaltiger Entwicklung in Addis Abeba einfinden, müssen sie sich darauf einigen, die Hilfe in jene Länder zu leiten, die über die wenigsten Zugangsmöglichkeiten zu Finanzierungsquellen verfügen sowie mit den größten Schwierigkeiten bei der Investorensuche und den schwächsten Steuersystemen konfrontiert sind.