Jakmile jednou vzrostla produktivita, už znovu neklesla. A když se kolem roku 1820 začal postupně rodit finanční kapitalismus, nastal vzestup produktivity vamp jedné evropské zemi za druhou – ve Velké Británii, Belgii, Francii, Německu a Rakousku. Produktivita se ještě více zrychlila i ve Spojených státech, kde začala růst už dříve. Skrovná historická data, která jsou kamp dispozici pro analýzu, naznačují, že zhruba kolem roku 1820 nabraly podobný směr také mzdy (očištěné o inflační vzedmutí vamp předchozích desetiletích i o deflaci vamp desetiletích následujících). Dnes existuje respektovaná názorová škola, která zpochybňuje, že růst produktivity nad rámec nesmírně vysokých úrovní, jež dnes zažíváme, má významnou hodnotu ve srovnání se strašlivými náklady, které jsou ve většině diskusí pokládány za danou věc. Podle mého názoru i empirického výzkumu však tato módní hypotéza nemůže obstát. Především je třeba říci, že Evropané si kapitalismus představují jako „volný trh“ – laissez-faire. Kapitalismus však znamená otevřenost vůči inovacím zdola.
Als die Produktivität stieg, fiel sie nicht wieder zurück. Tatsächlich stieg mit dem allmählichen Entstehen des Finanzkapitalismus um ca. 1820 die Produktivität in einem europäischen Land nach dem anderen – Großbritannien, Belgien, Frankreich, Deutschland und Österreich. Die Produktivität steigerte sich sogar noch stärker in den Vereinigten Staaten – und fing dort eher an zuzunehmen. Die dürftigen historischen Daten, die zur Analyse zur Verfügung stehen, deuten darauf hin, dass die Löhne (nach unten bereinigt um plötzliche Inflationssprünge in den vorhergehenden Jahrzehnten und nach oben um die Deflation in den folgenden Jahren) gegen 1820 in ähnlicher Weise anfingen zu klettern. Heutzutage stellt sich ein beträchtlicher Teil der Bevölkerung die Frage, ob ein Produktivitätswachstum, das über das gewaltige heutige Niveau hinausgeht, einen großen Wert darstellt, im Vergleich zu den furchterregenden Kosten, die in den meisten Diskussionen als unabänderlich hingenommen werden. Doch ist diese modische Hypothese meiner Meinung und empirischen Forschung nach nicht haltbar. Zuallererst stellen sich die Europäer den Kapitalismus als „freien Markt“ und Laissez-faire vor. Doch bedeutet Kapitalismus eine Offenheit für Innovation von unten nach oben.