Zaprvé, naším globálním cílem by měl být hospodářský pokrok, tedy lepší životní podmínky na celém světě. Tuto metu jsme vetkli do nových Cílů udržitelného rozvoje, jež loni v září přijalo všech 193 členů Organizace spojených národů. Pokrok závisí na vysoké míře globálních investic: vytváření dovedností, techniky a fyzického kapitálu, které budou životní úrovně posouvat výš. V hospodářském rozvoji, stejně jako v životě, není nic zadarmo: bez vysokých měr investic do znalostí, dovedností, strojního vybavení a udržitelné infrastruktury má produktivita sklon klesat (hlavně prostřednictvím devalvace), čímž stahuje životní úrovně. Vysoké míry investic zase závisejí na vysokých mírách úspor. Proslulý psychologický experiment zjistil, že malým dětem, které dokážou odolat momentálnímu pokušení sníst si žužu bonbon, když tak v budoucnu vydělají dva žužu bonbony, se v dospělosti s vyšší pravděpodobností dařilo lépe než těm, které to nedokázaly. Rovněž společnosti, které pozdrží okamžitou spotřebu, aby ušetřily a investovaly do budoucnosti, se budou těšit vyšším příjmům a lepšímu důchodovému zabezpečení. (Když američtí ekonomové radí Číně, aby roztočila spotřebu a snížila úspory, pouze propagují zlozvyky americké kultury, která příliš málo uspoří a investuje do americké budoucnosti.)
Zunächst sollte unser Ziel globaler wirtschaftlicher Fortschritt sein, also die Schaffung weltweit besserer Lebensbedingungen. Tatsächlich wurde dieses Ziel in den neuen, im letzten September von allen 193 Mitgliedern der Vereinten Nationen verabschiedeten Nachhaltigen Entwicklungszielen festgeschrieben. Fortschritt hängt von einer hohen internationalen Investitionsquote ab: vom Aufbau der zur Steigerung des Lebensstandards notwendigen Qualifikationen, der Technologie und des physischen Kapitalbestandes. Wie im Leben gibt es auch im Bereich wirtschaftlicher Entwicklung nichts geschenkt: ohne hohe Investitionen in fachliche Expertise, Qualifikationen, technische Anlagen und zukunftsfähige Infrastruktur geht die Produktivität tendenziell zurück (hauptsächlich aufgrund von Wertverlust) und verringert somit den Lebensstandard. Hohe Investitionsquoten sind wiederum abhängig von hohen Sparquoten. Im Rahmen eines berühmten psychologischen Experiments stellte man Folgendes fest: Kinder, die der unmittelbaren Versuchung, ein Marshmallow zu essen, widerstehen konnten und so die Aussicht auf zwei Marshmallows später hatten, waren als Erwachsene eher erfolgreich als Kinder, die dieser Versuchung nicht widerstehen konnten. In ähnlicher Weise genießen auch Gesellschaften, die unmittelbaren Konsum aufschieben, um zu sparen und in Zukunft zu investieren, später höhere Einkommen und größere Sicherheit der Altersversorgung. (Wenn amerikanische Ökonomen China raten, den Konsum zu steigern und die Sparquoten zu senken, verbreiten sie damit bloß die schlechten Gewohnheiten der amerikanischen Kultur, wo viel zu wenig gespart und in die Zukunft Amerikas investiert wird.)