Z globalizace většinou nejvíce těží země, které ji doplnily o strategii zaměřenou na podporu nových aktivit, politik upřednostňujících reálnou politiku nad financemi a postupných reforem kladoucích důraz na zaměstnanost v oblastech s vysokou produktivitou. Ať už je správný kterýkoliv z těchto výkladů, zdá se zřejmé, že problém mexického růstu není výsledkem makroekonomické nestability, absence zahraniční konkurence ani nedostatku lidského kapitálu. Přínos ze vzdělání například klesá částečně proto, že nabídka kvalifikovaných zaměstnanců přesahuje poptávku, jelikož většina neformálních firem kvalifikaci nepotřebuje. A konečně platí, že nad dopady reforem zaměřených na efektivitu převážily faktory – politika sociálního pojištění a tržní nedokonalosti –, které systematicky nasměrovávají příliš mnoho zdrojů do neformálních firem a vytvářejí překážky firmám formálním. Vzhledem k bouřlivé rétorice amerického prezidenta Donalda Trumpa se diskuse v Mexiku pochopitelně točí kolem tématu nových jednání o NAFTA. Pokud však politici nechtějí šlápnout vedle, musí po ukončení tohoto procesu upřít pozornost na strukturální faktory, jež tlumí mexický růst. Pro ostatní rozvojové země z toho plynou dvě obecná poučení.
Die Nutznießer der Globalisierung sind in der Regel jene Länder, die sie durch eine Strategie zur Förderung neuer Aktivitäten, eine Politik, die die Realwirtschaft gegenüber der Finanzwirtschaft begünstigt, sowie einer Folge von Reformen, die den Schwerpunkt auf Beschäftigung mit hoher Produktivität setzen, ergänzt haben. Gleichgültig, welche dieser Sichtweisen richtig ist: Es scheint eindeutig, das Mexikos Problem nicht das Ergebnis gesamtwirtschaftlicher Instabilität, des Fehlens ausländischer Konkurrenz oder eines Mangels an Humankapital ist. Tatsächlich fällt die Bildungsrendite teilweise deshalb, weil das Angebot an qualifizierten Arbeitnehmern schneller gewachsen ist als die Nachfrage, da die meisten Unternehmen im informellen Sektor derartige Arbeitnehmer nicht benötigen. Letztlich wurden die Auswirkungen der effizienzorientierten Reformen durch Faktoren – die Sozialversicherungspolitik und Unzulänglichkeiten des Marktes – ausgeglichen, die systematisch zu viele Ressourcen zu den informellen Unternehmen kanalisieren und Hürden für formelle Unternehmen aufbauen. Angesichts der provozierenden Rhetorik von US-Präsident Donald Trump dreht sich die Diskussion in Mexiko derzeit verständlicherweise um die Neuverhandlung von NAFTA. Doch damit die politischen Entscheidungsträger nicht am Ziel vorbeischießen, müssen sie, wenn dieser Prozess abgeschlossen ist, ihre Aufmerksamkeit den strukturellen Faktoren zuwenden, die das Wachstum in Mexiko behindern. Es gibt hier zwei allgemeine Lehren für andere Entwicklungsländer.