Otázka je proč. Podle Christiny a Davida Romerových z Kalifornské univerzity v Berkeley se dozvuky moderních finančních krizí – po druhé světové válce – vytrácejí po 2-3 letech. Harvardští ekonomové Carmen Reinhartová a Kenneth Rogoff říkají, že trvá pět let, než se země vyprostí z finanční krize. A opravdu, finanční vyšinutí z let 2007-2008 už z velké části ustoupilo. Co tedy stojí za hlemýždím ekonomickým oživením? Jedno rozšířené vysvětlení tkví v mlhavém pojmu „sekulární stagnace“: dlouhodobě snížená poptávka po zboží a službách podrývá pobídky k investicím a zaměstnávání. Jenže poptávka zůstane slabá, jedině pokud lidem chybí důvěra v budoucnost. Jediným logickým vysvětlením tohoto vleklého nedostatku důvěry, jak pečlivě doložil a zdůvodnil Robert Gordon ze Severozápadní univerzity, je pomalý růst produktivity.
Die Frage ist: Warum? Laut Christina und David Romer von der University of California, Berkeley, flauen die Nachwirkungen moderner Finanzkrisen – seit dem Zweiten Weltkrieg– nach zwei bis drei Jahren ab. Die Harvard-Ökonomen Carmen Reinhart und Kenneth Rogoff sagen, ein Land brauche fünf Jahre, um sich von einer Finanzkrise zu erholen. Und tatsächlich sind die finanziellen Verwerfungen von 2007-2008 größtenteils abgeklungen. Was also ist der Grund für die zähe wirtschaftliche Erholung? Eine populäre Erklärung liegt in der verschwommenen Wahrnehmung einer „säkularen Stagnation“: Die langfristig schwache Nachfrage nach Gütern und Dienstleistungen unterminiert die Anreize für Investitionen und Neueinstellungen. Aber die Nachfrage bleibt nur schwach, wenn die Menschen zu wenig Vertrauen in die Zukunft haben. Wie Robert Gordon von der Northwestern University akribisch aufgezeichnet und argumentiert hat, besteht die einzige logische Erklärung für diesen anhaltenden Vertrauensmangel im langsamen Produktivitätswachstum.