Taková politika by zapojila americké soukromé úspory do důležitého boje proti globální chudobě a současně by posílila americkou průmyslovou základnu. Přesto ani v této oblasti nevyvíjejí neokeynesiáni ani ekonomové strany nabídky příliš velkou snahu zkvalitnit instituce rozvojových financí. Místo aby radili Japonsku a Číně zvýšit míru spotřeby, udělali by makroekonomové lépe, kdyby těmto ekonomikám doporučili využít vysoké míry úspor k financování nejen domácích, ale i zahraničních investic. Tyto úvahy jsou poměrně jasné každému, kdo se zaobírá naléhavou potřebou harmonizovat hospodářský růst a trvalou ekologickou udržitelnost.
Solch eine Politik würde private US-Ersparnisse für den Kampf gegen die weltweite Armut verwenden und gleichzeitig die industrielle Basis der USA stärken. Aber auch hier haben sich weder die Neokeynesianer noch die Vertreter der Angebotsseite besonders bemüht, die Institutionen der Entwicklungsfinanzierung zu verbessern. Anstatt Japan und China aufzufordern, ihren Konsum zu steigern, sollten Makroökonomen diese Volkswirtschaften lieber ermutigen, mit ihre hohen Ersparnissen nicht nur inländische, sondern auch Überseeinvestitionen zu finanzieren. Für jeden, der sich mit dem dringenden Bedarf nach Harmonisierung des Wirtschaftswachstums und ökologischer Nachhaltigkeit befasst, sind diese Überlegungen klar nachvollziehbar.