Rád bych, abychom se spolu podívali na vývoj politiky od té doby a na závěr si vyměnili názory na její perspektivu po roce 2013. Co se týče té poslední záležitosti, v současné době sbíráme zkušenosti a rady jak z akademického prostředí, tak od praktiků pro zdůvodnění politiky, o budoucích výzvách, které stojí před regiony a o možnostech zjednodušení a lepšího řízení. Komisařka Danuta Hübnerová předloží výsledky těchto ohlasů ve zprávě na jaře 2009. STRANA27 dě. Nebyla to jednoduše otázka technické integrace nančních nástrojů. Podtrhlo to také otázku, kdo přesně je zodpovědný za návrh a implementaci každé části regionálního programu na úrovni EU, národní a regionální. od té doby pokračuje a do jisté míry to podtrhlo rozdíl mezi nástroji politiky více experimentálními a mezi nástroji zaměřenými více na Společenství, jako jsou inovativní metody koncepce a implementace veřejné politiky, inovativních akcí, iniciativ a sítí Společenství a těch operačních programů, které byly více řízeny členskými státy a regiony.
Ich möchte gemeinsam mit Ihnen auf die Entwicklung der Politik seit diesem Zeitpunkt zurückblicken und schließlich einen Meinungsaustausch über ihre Perspektiven ab 2013 vornehmen. Im Hinblick auf letzteren Aspekt sammeln wir derzeit von akademischer und praktischer Seite Fachkenntnisse und Ratschläge über die Grundlagen der Politik, die zukünftigen Herausforderungen für die Regionen und die Möglichkeiten einer Optimierung und besseren Regierungsführung. EU-Kom-missarin Danuta Hübner wird die Ergebnisse dieser Überlegungen in einem Bericht vorstellen, der im Frühjahr 2009 veröentlicht werden soll. Es war nicht einfach nur eine Frage der technischen Integration von Finanzinstrumenten. Es wurde auch die Frage in den Vordergrund gestellt, wer genau auf europäischer, nationaler und regionaler Ebene für die Gestaltung und Umsetzung der verschiedenen Teile eines regionalen Programms zuständig sein sollte. ßigte Rolle spielen durfte und die Mitgliedstaaten die Motoren der Politik sein sollten. Diese Situation hat noch immer Bestand, und bis zu einem gewissen Punkt wird dadurch noch bis heute die Unterscheidung zwischen einerseits den eher experimentellen und „gemeinschaftlichen“ Politikinstrumenten, wie die innovative Methode zur Konzipierung und Umsetzung der öentlichen Politik, innovative Aktionen, Gemeinschaftsinitiativen und –netzwerke, und andererseits den operationellen Programmen, die eher von den Mitgliedstaaten und Regionen verwaltet werden, untermauert.