Ale on vytrval a vedl opozici šest let. Roku 2001 byl odměněn jasným vítězstvím a především zdánlivě jasným mandátem ke změnám. Berlusconi zřejmě znovu neměl na vybranou: už na konci 90. let jej vazby na zdiskreditované socialisty pronásledovaly jak v politice, tak před zákonem. Jeho jedinou nadějí, jak setřást soudce, bylo ovládnout parlament a zavést nové zákony, které by zastavily sérii procesů, jimž čelil kvůli korupci - tato strategie mu právě zajistila imunitu, která ho ochrání před soudním stíháním, dokud bude v úřadu. Přestože Berlusconiho vláda je neustále velmi plodná v řečnění, mezi těch několik zákonů, které byly za dva roky jeho vlády přijaty, patří právě ta zákonná ustanovení, jež mají zastavit čas v jeho soudních kauzách. Berlusconiho jednání ve vládě je kombinací dobré intuice - příkladem budiž raný pokus o reformu italského penzijního systému už v roce 1994 - a špatné realizace vyplývající nejpravděpodobněji z nedostatku odvahy, ač je to snad překvapivé vysvětlení. Roku 1994 ve své první vládě brzy pochopil, že Itálie potřebuje zásadní změnu důchodového systému, a zavedl smělou legislativu.
Nicht so Berlusconi, der durchhielt und sechs Jahre Oppositionsführer blieb. Im Jahr 2001 wurde seine Entschlossenheit mit einem klaren Wahlsieg und, was noch mehr zählt, mit einem klaren Mandat für eine Wende belohnt. Wieder hatte Berlusconi vermutlich keine andere Wahl: In den späten neunziger Jahren wurde er wegen seiner Verbindungen zu den in Ungnade gefallenen Sozialisten politisch und gerichtlich verfolgt. Seine einzige Hoffnung, die Richter loszuwerden, war die Kontrolle des Parlaments und der Beschluss neuer Gesetze, die ihm eine Reihe bevorstehender Korruptionsprozesse ersparen würden. Auf diese Weise sicherte er sich kürzlich rechtliche Immunität für die Dauer seiner Amtszeit als Ministerpräsident. Leider ist Berlusconis Regierung zwar gut für endlose schöne Reden, aber die rechtlichen Bestimmungen gegen seine Prozesse sind beinahe die einzigen Gesetze, die in den zwei Jahren seiner Amtszeit überhaupt beschlossen wurden. Berlusconis Regierungsarbeit ist eine Mischung aus guten Absichten - wie beispielsweise der 1994 erfolgte Versuch das italienische Rentensystem zu reformieren - und schlechter Umsetzung, die höchstwahrscheinlich von einem Mangel an Courage herrührt, so überraschend das auch klingen mag. Berlusconi erkannte bereits 1994 während seiner ersten Amtszeit die Notwendigkeit einer Reform des Rentensystems und führte strenge Gesetze ein.