Žádný jiný stát se nemůže pochlubit tak mimořádnou hojností etnických skupin, vzájemně nesrozumitelných jazyků, náboženství a kulturních zvyklostí, ale i proměnlivostí topografie, podnebí a úrovně hospodářského rozvoje. V roce 1947 převzali vedoucí představitelé zemi, v níž zahynul milion lidí, 13 milionů dalších přišlo o střechu nad hlavou, škody na majetku dosáhly mnoha miliard rupií a rány způsobené sektářským násilím stále krvácely. Vzhledem k tomuto faktu i k problémům spojeným s řízením nově vzniklé země, integrací „knížecích států“ do Indické unie a reorganizací rozdělených ozbrojených složek se jim dalo prominout, že pro sebe žádali diktátorské pravomoci. Indie však proměnila svou velkou slabinu v přednost. Na americké motto „E Pluribus Unum“ („Z mnoha jeden“) mohla Indie odpovědět pouze „E Pluribus Pluribum“. Namísto potlačování rozmanitosti ve jménu národní jednoty zapracovala Indie svou mnohotvárnost do institucionálního uspořádání: všechny skupiny, víry, estetické hodnoty a ideologie přežívají a bojují o místo na slunci. Nebylo to vždy snadné. Indie zažila konflikty mezi kastami, střety kvůli právům různých jazykových skupin, náboženské nepokoje (zejména mezi hinduisty a muslimy) i odtrženecké hrozby.
Kein anderes Land umfasst eine derart außergewöhnliche Vielfalt an ethnischen Gruppen, Sprachen, Religionen und kulturellen Praktiken sowie unterschiedlichen Topographien, Klimazonen und Stufen wirtschaftlicher Entwicklung. Im Jahre 1947 hatte es Indiens Führung es mit einem Land mit einer Million Toten, 13 Millionen Vertriebenen, Sachschäden in Höhe von mehreren Milliarden Rupien und noch immer blutigen Wunden religiös motivierter Gewalt zu tun. Angesichts dieser Tatsachen und der Herausforderungen, die von der Verwaltung eines neuen Landes, der Einbindung der „Fürstenstaaten“ in die Indische Union und der Neuordnung der gespaltenen Streitkräfte ausgingen, hätte man es ihr nachsehen mögen, wenn sie diktatorische Vollmachten verlangt hätte. Stattdessen zog Indien Kraft aus seinen größten Schwächen. Auf das amerikanische Motto „E Pluribus Unum“ konnte Indien nur kontern: „E Pluribus Pluribum“. Statt seine Vielfalt im Namen der nationalen Einheit zu unterdrücken, brachte Indien seinen Pluralismus in der Ausrichtung seiner Institutionen zum Ausdruck: Alle Gruppen, Glaubensrichtungen, Kasten[JN1] und Ideologien überleben und stehen im Wettstreit miteinander um ihren Platz an der Sonne. Dies war nicht immer einfach. Indien litt unter Konflikten zwischen den Kasten, Zusammenstößen über die Rechte unterschiedlicher sprachlicher Gruppen, religiösen Ausschreitungen (überwiegend zwischen Hindus und Moslims) sowie separatistischen Bedrohungen.