Méně analytiků si ale všímá, že neliberální demokracie – neboli populismus – není jedinou politickou hrozbou. Liberální demokracii podrývá také tendence zdůrazňovat „liberálnost“ na úkor „demokracie“. V tomto druhu politiky jsou vládci izolováni od demokratické zodpovědnosti řadou mantinelů, které zužují škálu politických přístupů, jež mohou uskutečňovat. Tyto přístupy nastavují úřední orgány, autonomní regulátoři a nezávislé soudy nebo si je zvenčí vynucují pravidla globální ekonomiky. Politolog Yascha Mounk ve své nové a důležité knize The People vs. Democracy nazývá tento typ režimu – v trefné symetrii k neliberální demokracii – „nedemokratickým liberalismem“. Poznamenává, že naše politické režimy dávno přestaly fungovat jako liberální demokracie a vypadají čím dál víc jako nedemokratický liberalismus. Vrcholem této tendence je zřejmě Evropská unie. Zavedení jednotného trhu a měnového sjednocení bez politické integrace vyžaduje delegování politik na technokratické orgány, jako je Evropská komise, Evropská centrální banka a Evropský soudní dvůr.
Nur eine kleinere Zahl von Analysten freilich hat bislang darauf hingewiesen, dass illiberale Demokratie oder Populismus nicht die einzige politische Bedrohung darstellen. Die liberale Demokratie wird zugleich durch eine Tendenz untergraben, das „Liberale“ auf Kosten des „Demokratischen“ zu betonen. Bei dieser Art Politik werden die Regierenden durch eine Fülle das Spektrum der von ihnen umsetzbaren Politiken begrenzender Fesseln von demokratischer Rechenschaftspflicht abgeschirmt. Bürokratische Gremien, autonome Regulierungsbehörden und unabhängige Gerichte legen Politiken fest, oder diese werden von außen durch die Regeln der Weltwirtschaft erzwungen. In seinem wichtigen neuen Buch The People vs. Democracy bezeichnet der Politiktheoretiker Yascha Mounk diese Art von Regime – in passender Symmetrie zur illiberalen Demokratie – als „undemokratischen Liberalismus“. Er weist darauf hin, dass unsere politischen Regime schon lange aufgehört haben, wie liberale Demokratien zu funktionieren, und zunehmend wie undemokratischer Liberalismus aussehen. Die Europäische Union verkörpert möglicherweise den Gipfel dieser Tendenz. Die Errichtung eines Binnenmarktes und einer Währungsunion ohne politische Integration hat es erfordert, die politische Gestaltung an technokratische Gremien wie die Europäische Kommission, die Europäische Zentralbank und den Europäischen Gerichtshof zu delegieren.