Přestože Smootův a Hawleyho zákon nebyl přímou příčinou Velké hospodářské krize, jak mnozí tvrdili, skutečně přispěl k rozpadu mezinárodního obchodu právě v době, kdy si to svět mohl nejméně dovolit. Dvoutřetinový propad dovozního úhrnu v letech 1929 až 1933 byl jen zčásti důsledkem klesajících příjmů, tedy poptávky po dovozu; ke krachu globálního obchodu přispěly též odvetné obchodní a kurzovní politiky. I když se světový obchod začal po krizi konečně zotavovat, zůstával roztříštěný a vyvíjel se převážně uvnitř obchodních bloků a regionů. Pustošivý odkaz Smootova a Hawleyho zákona byl konečně překonán až po druhé světové válce, kdy Všeobecná dohoda o clech a obchodu (již v roce 1995 nahradila WTO) zahájila proces mnohostranné liberalizace obchodu. Ovšemže se od té doby občas projevily protekcionistické tlaky. Například Ross Perot během americké prezidentské kampaně roku 1992 prohlásil, že ratifikace Severoamerické dohody o volném obchodu by vyvolala „obří mlaskavý zvuk“ při přesunu amerických pracovních míst do Mexika a propadu mezd amerických pracujících. Řada zemí od druhé světové války zavedla drobné – a ne tak drobné – překážky obchodu.
Daher war Smoot-Hawley zwar keine direkte Ursache der Großen Depression, wie viele meinten, trug aber doch zu einem Zeitpunkt zum Zusammenbruch des Welthandels bei, als die Welt sich dies am wenigsten erlauben konnte. Der Rückgang der Gesamtimporte um zwei Drittel von 1929 bis 1933 war nur teilweise ein Ergebnis sinkender Einkommen und der darauf folgenden fallenden Importnachfrage. Auch Vergeltungsschläge in Handel und Wechselkurspolitik spielten als Gründe für den Zusammenbruch des Welthandels eine große Rolle. Sogar als sich der Welthandel nach dem Ende der Depression wiederbelebte, blieb er fragmentiert und entwickelte sich in erster Linie innerhalb von Blöcken und Regionen. Erst nach dem Zweiten Weltkrieg – als mit dem (1995 durch die WHO abgelösten) Allgemeinen Zoll- und Handelsabkommen der Prozess der multilateralen Handelsliberalisierung begann – wurde das destruktive Erbe von Smoot-Hawley endlich überwunden. Natürlich kam es auch danach gelegentlich zu protektionistischem Druck. Beispielsweise meinte Ross Perot während der US-Präsidentschaftskampagne von 1992, die Verabschiedung des Nordamerikanischen Freihandelsabkommens werde zu einem „enormen saugenden Geräusch“ der Auswanderung von US-Arbeitsplätzen nach Mexiko und des Sinkens der Löhne von US-Arbeitern führen. Und viele Länder haben seit dem Zweiten Weltkrieg kleine – und weniger kleine – Handelseinschränkungen eingeführt.