To je sice ve vztahu Británie-EU potenciální problémový bod, ale jen stěží je to důvod k ukončení čtyřicetiletého partnerství. Průzkumy naznačují, že britské referendum o pokračování členství v EU, které Cameron slíbil uspořádat do konce roku 2017, bude těsné. Bylo by však hrubou chybou a zároveň tragédií, kdyby Britové odhlasovali „brexit“ jako formu ochrany před vřavou na kontinentu. Druhá zlomová linie se objevila s uprchlickou krizí. Zdálo se, že je zaděláno na skutečné evropské sjednocení. Uprchlická krize však odhalila, že západní a východní členové EU nesdílejí tentýž koncept národa. Většina západoevropských zemí se přinejmenším de facto shodla na neetnické a nenáboženské definici. Ve většině z nich žijí významné etnické a náboženské menšiny.
Das ist ein potenzieller Knackpunkt in den Beziehungen zwischen Großbritannien und der EU, aber wohl kaum ein Grund, eine vier Jahrzehnte dauernde Partnerschaft zu beenden. Umfragen deuten darauf hin, dass das Referendum über einen Verbleib Großbritanniens in der EU, dessen Abhaltung Cameron für Ende 2017 in Aussicht stellte, ein knappes Rennen werden wird. Allerdings wäre es sowohl ein schwerer Fehler als auch eine Tragödie, wenn die Briten zum Schutz vor den Turbulenzen auf dem Kontinent für einen „Brexit“ stimmten. Die zweite Bruchlinie wurde durch die Flüchtlingskrise zutage gefördert. Eine echte europäische Einigung schien zu entstehen. Allerdings wurde durch die Flüchtlingskrise offenkundig, dass die westlichen und östlichen EU-Mitglieder nicht die gleiche Vorstellung von Nation haben. Die meisten westeuropäischen Länder haben sich, zumindest defacto, auf eine nicht auf ethnischen oder religiösen Kriterien beruhende Definition geeinigt. In den meisten dieser Länder leben bedeutende ethnische und religiöse Minderheiten.