Zřejmě nejznepokojivější vyhlídkou je to, že si Medveděv osvojí všechny Putinovy zlozvyky, ale žádný z jeho dobrých rysů. „Putinismus“ se zakládá na potřebě nepřítele a přinejmenším od roku 2003 je tímto nepřítelem Západ. Není pravděpodobné, že by se Medveděv pokusil změnit kurz. Mohl by ovšem vyžehlit drobnější zádrhele Putinovy energetické politiky – tu drobný ústupek, tam nová smlouvička – ale jen v okrajových záležitostech. Západ v takovém případě bude muset být tím ostražitější. Putin měl vlčí náturu, ale – na rozdíl od Medveděva – také tak vystupoval. Zahraniční investoři a evropští politici nemusí Medveděvovu masku vlídnosti prohlédnout – anebo možná ani nebudou chtít.
Die vielleicht besorgniserregendste Aussicht ist die, dass Medwedew sämtliche schlechten Gewohnheiten Putins übernehmen könnte, aber keine seiner guten. Der „Putinismus“ gründet auf der Notwendigkeit eines Feindes, und dieser Feind ist zumindest seit 2003 der Westen. Es ist unwahrscheinlich, dass Medwedew versuchen wird, diesen Kurs zu ändern. Er könnte freilich – mit einem kleinen Zugeständnis hier und einer neuen Transaktion da – einige der härteren Kanten von Putins Energiepolitik glätten. Aber das wären nur Äußerlichkeiten. Der Westen wird in einem solchen Fall vorsichtiger denn je sein müssen. Putin war ein Wolf, aber zumindest gab er sich anders als Medwedew auch so. Die Gefahr besteht, dass ausländische Anleger und EU-Politiker auf Medwedews freundliche Verstellung hereinfallen oder bewusst die Augen davor verschießen.