Velryby nelze zabíjet humánně – jsou příliš velké a i při použití výbušné harpuny je obtížné trefit velrybu do správného místa. Velrybáři navíc nechtějí používat velké množství výbušniny, protože by to velrybu roztrhalo na kusy, přičemž smyslem zabíjení je získat co nejvíce drahocenného oleje či masa. Velryby lovené harpunou proto obvykle umírají pomalu a bolestně. Způsobovat utrpení nevinným tvorům bez mimořádně závažného důvodu je nesprávné. Kdyby existovala nějaká životně důležitá potřeba, která by se dala uspokojit pouze zabíjením velryb, pak by se snad dalo etické argumentaci proti zabíjení čelit. Žádná nezbytná lidská potřeba, která by vyžadovala, abychom zabíjeli velryby, však neexistuje. Vše, co z velryb získáváme, lze bez krutosti získat jinde. Lov velryb je tudíž neetický.
Wale können nicht auf humane Weise getötet werden – dazu sind sie zu groß und selbst mit einer Sprengharpune ist es schwierig, den Wal an der richtigen Stelle zu treffen. Außerdem wollen die Walfänger nicht zu viel Sprengstoff verwenden, weil das den Wal in Stücke reißen würde. Das ganze Unterfangen ist aber darauf ausgerichtet, wertvolles Fleisch und Öl zu erhalten. Harpunierte Wale sterben daher typischerweise langsam und qualvoll. Ohne einen extrem triftigen Grund ist es falsch, einem unschuldigen Geschöpf Leid zuzufügen. Gäbe es ein existentielles Bedürfnis des Menschen, das nur durch die Tötung von Walen zu befriedigen wäre, könnte man damit dem ethischen Argument gegen den Walfang begegnen. Es gibt aber kein lebensnotwendiges Bedürfnis des Menschen, das die Tötung von Walen erfordern würde. Alles was wir durch den Walfang gewinnen, können wir ohne Grausamkeit auch anderweitig beschaffen. Aus diesem Grund ist der Walfang unethisch.