A kromě toho, nemá to se mnou nic společného. Nemá? - Ne! A s tebou taky ne, Dírhaborne. A tak Arathorn a jeho hraničáři vedli truchlící rodinu na sever, přes mohutné řeky a rozlehlými hvozdy Rhudauru. Zemí, nad kterou stále bděly pozorné zraky Dúnadanú, a přivedli je k jeho otci, pánu Aradorovi. Ve skryté osadě Taurdalu. Pojď, můj starý příteli a příbuzný. Dopřejme vašemu synovi mír a čest, jaké si zasloužil. Protože beru vaši ztrátu jako mou ztrátu a váš žal za svůj vlastní.
Außerdem hat das nichts mit mir zu tun. Ach nein? Nein! Und auch nichts mit Dir, Dirhaborn. Und so führten Arathorn und seine Waldläufer die trauernde Familie gen Norden, vorbei an gewaltigen Flüssen und durch die ausgedehnten Wälder von Rhudaur, ein Land, über das die Dúnedain ein wachsames Auge hatten, und brachte sie zu seinem Vater, Herrn Arador, in die verborgene Siedlung von Taurdal. Komm, mein alter Freund und Vetter. Gewähren wir Deinem Sohn den Frieden und die Ehre, die er verdient. Euer Verlust ist mein Verlust, und eure Trauer auch die meine.