Ruské elity stále do značné míry přemýšlejí v mocenských kategoriích 19. a 20. století. To představuje iluzorní a historicky zpozdilý prvek současné ruské politiky. Ruská touha opětovně si osvojit roli mocného globálního hráče je pochopitelná a legitimní. Bude-li se však Rusko při hledání budoucnosti obracet do minulosti a bude-li věřit, že se může obejít bez investic do budoucnosti a dát přednost nestydatému osobnímu sebeobohacování, bude i nadále ztrácet půdu pod nohama. Devátý listopad 1989 neznamenal jen konec studené války, ale i začátek nové vlny globalizace. Skutečnými vítězi tohoto nového světového pořádku jsou velké rozvíjející se ekonomiky, za prvé a především Čína a Indie, které ve stále větší míře stanovují tempo globálního hospodářského a politického rozvoje. Skupinu G-8 odmítly dějiny jako klub západních průmyslových států; její místo zaujala skupina G-20, která překrývá základní formuli distribuce moci v rámci nového světového uspořádání, totiž skupinu G-2 (Čína a USA). Všechny tyto změny odrážejí dramatický přesun moci ze Západu na Východ, z Evropy a Ameriky do Asie, která během příštích dvou desetiletí pravděpodobně skoncuje s 400 lety eurocentrismu.
Die russischen Eliten denken überwiegend noch in den imperialen Machtkategorien des 19. und 20. Jahrhunderts. Das macht das Illusionäre und historisch zugleich Regressive der aktuellen russischen Politik aus. Das Russland seine Rolle als Macht in der Staatenwelt wieder gewinnen will, ist verständlich und legitim. Wenn es seine Zukunft allerdings in der Vergangenheit sucht und auf die Investitionen in die Zukunft der Nation zugunsten einer persönlich schamlosen Bereicherung meint verzichten zu können, so wird es sich nicht vorwärts, sondern weiter rückwärts bewegen. Am 9. November 1989 endete nicht nur die Epoche des Kalten Krieges sondern es begann auch das Zeitalter der Globalisierung, das 21. Jahrhundert. Die großen Schwellenländer sind die eigentlichen Gewinner dieser neuen Weltordnung, vorneweg China und Indien. Sie geben seitdem immer mehr den Takt der globalen wirtschaftlichen und politischen Entwicklung vor. Die G 8 wurden als irrelevant gewordener Club der westlichen Industriestaaten von der Geschichte verabschiedet und die G 20 sind an ihre Stelle getreten, hinter denen sich die eigentliche Machtformel der neuen Weltordnung verbirgt: 20:10 = G 2 (China und USA). All diese politischen und ökonomischen Veränderungen reflektieren zugleich einen dramatischen Machttransfer von West nach Ost, von Europa und Amerika nach Asien, der die vierhundert Jahre Eurozentrismus wohl in den kommenden zwei Jahrzehnten definitiv beenden wird.