To je přibližně pětinásobek současné úrovně. Zvláštní vyslanec Organizace spojených národů pro vzdělání Gordon Brown kromě uzavření této propasti správně vyzval také k financování mechanismů zajištění vzdělání dětem postiženým konflikty a humanitárními katastrofami. Za třetí se vedoucí světoví představitelé musí vážně začít zabývat nerovností. Každá vláda by si měla vytyčit cíle zaměřené konkrétně na snížení nepoměrů v oblasti vzdělávání – ať už tyto nepoměry souvisejí s pohlavím, bohatstvím nebo dělením na vesnici a město – a přizpůsobit těmto cílům své rozpočty. V současné situaci jsou rozdíly obrovské. Například v Nigérii absolvují městští chlapci z nejbohatších 20% domácností v průměru deset let školní docházky, zatímco chudé venkovské dívky ze severních oblastí země mohou očekávat necelé dva roky. Jak ovšem ukazuje jiná podkladová studie k summitu v Oslo, finance určené na vzdělání jsou vychýlené ve prospěch bohatých ve většině zemí.
Das ist etwa fünfmal so viel wie heute. Über die Schließung dieses Hilfsdefizits hinaus hat der Sonderbeauftragte für Bildung der Vereinten Nationen, Gordon Brown, zu Recht Finanzierungsmechanismen gefordert, um von Konflikten und humanitären Katastrophen betroffenen Kindern Zugang zu Bildung zu verschaffen. Drittens müssen die Regierungen weltweit ernsthaft etwas gegen die Ungleichheit tun. Jede Regierung sollte sich Ziele setzen, die explizit auf die Verringerung der mit dem Geschlecht, dem Vermögen und der Kluft zwischen Stadt und Land verbundenen Ungleichheiten bei der Bildung abzielen, und ihre Haushalte auf diese Ziele abstimmen. Gegenwärtig sind die Unterschiede enorm. In Nigeria etwa gehen städtische Jungen aus den reichsten 20% der Haushalte durchschnittlich zehn Jahre zur Schule, während arme Mädchen aus den Gebieten im Norden des Landes weniger als zwei Jahre erwarten können. Trotzdem, so zeigt eine weitere Hintergrundstudie für den Osloer Gipfel, bevorzugt die Bildungsfinanzierung in den meisten Ländern die Reichen.