Pokud však centrální banka sníží úrokové sazby a věrohodně se zaváže ponechat je do budoucna nízké, ceny aktiv se zvýší. Při nízkých úrokových sazbách tak problém vymizí, zatímco uplatnění Bagehotova pravidla – s vysokými sazbami půjček bankám – by situaci ještě zhoršilo. Lehkovážná monetární politika může samozřejmě vyvolat inflaci – a neschopnost „potrestat“ finanční instituce, které v minulosti projevily špatný úsudek, může vést k ještě větším problémům tohoto druhu v budoucnu. Pokud je však stupeň nesolventnosti natolik nízký, že i poměrně malé monetární ulehčení může zabránit velké depresi a masové nezaměstnanosti, je to dobré řešení pro nedokonalý svět. Třetí mód se podobá druhému: prasknutí bubliny nebo špatná zpráva o budoucí produktivitě či úrokových sazbách způsobí pád cen aktiv. Ani zmírnění monetární politiky tento druh krize nevyřeší, protože ani přiměřeně nižší úrokové sazby nedokážou zvednout ceny aktiv natolik, aby navrátily finanční systém k solventnosti. Když něco takového nastane, mají vlády dvě možnosti. Za prvé mohou porouchaný finanční systém jednoduše znárodnit a ponechat vyřešení situace na ministerstvu financí – a co nejrychleji reprivatizovat fungující a solventní části.
Doch wenn die Zentralbank die Zinssätze senkt und sich glaubhaft dazu verpflichtet, sie in Zukunft niedrig zu halten, werden die Vermögenspreise steigen. Somit wird das Problem durch niedrige Zinssätze beseitigt, während die Bagehot-Regel – mit ihrem hohen Kreditzins für Banken – die Lage noch verschlimmern würde. Selbstverständlich kann eine lose Geldpolitik zu Inflation führen, und wenn Finanzinstitute, die in der Vergangenheit zu Fehleinschätzungen gelangt sind, nicht „bestraft“ werden, könnte dies weitere solche Fälle für die Zukunft bedeuten. Doch solange der Insolvenzgrad klein genug ist, um durch eine relativ geringfügige Lockerung der Geldpolitik eine große Depression und Massenarbeitslosigkeit zu verhindern, stellt dies in einer unvollkommenen Welt eine gute Option dar. Die dritte Form ähnelt der zweiten: Eine platzende Blase oder schlechte Nachrichten über zukünftige Produktivität oder Zinssätze führen zu einem Sturz der Vermögenspreise. Eine Lockerung der Geldpolitik kann diese Art Krise nicht lösen, da selbst leicht niedrigere Zinssätze die Vermögenspreise nicht genug steigen lassen können, um die Solvenz des Finanzsystems wiederherzustellen. Wenn das passiert, hat der Staat zwei Optionen. Erstens, er kann einfach das daniederliegende Finanzsystem verstaatlichen und die Angelegenheit vom Finanzministerium lösen lassen – und die funktionierenden und solventen Teile so schnell wie möglich wieder privatisieren.