Přání rodiny by ale neměla přebíjet etickou povinnost lékařů jednat v nejlepším zájmu svých pacientů. Golubchukovy děti tvrdí, že na ně otec reaguje. Potvrzení toho, že je při vědomí, by se ale možná projevilo jako dvojsečná zbraň, protože by mohlo znamenat, že udržovat jej při životě je zbytečné týrání a že je v jeho nejlepším zájmu nechat jej poklidně zemřít. Další významnou otázkou, již Golubchukův případ vznáší, je to, jak daleko musí veřejná soustava zdravotní péče, jako je ta kanadská, zacházet, aby vyšla vstříc přáním rodiny. Když se rodina domáhá léčby, která dle odborného úsudku lékařů není v nejlepším zájmu pacienta, odpověď by měla znít: příliš daleko ne. Dokáží-li Golubchukovy děti přesvědčit soud, že jejich otec netrpí, soud by mohl se vší logikou vydat nemocnici příkaz, aby jim nad otcem ponechala opatrovnictví. Sami se pak budou moci rozhodnout, kolik další léčby by se jejich otci na jejich vlastní náklady mělo dostat. Soud by však neměl nemocnici přikazovat, aby v Golubchukově léčbě pokračovala v rozporu s nejlepším vědomím a svědomím zdravotnických profesionálů. Od kanadských daňových poplatníků nelze požadovat, aby přispívali na náboženská přesvědčení svých spoluobčanů.
Aber die Wünsche der Angehörigen sollten die ethische Verantwortung eines Arztes, im besten Interesse seines Patienten zu handeln, nicht außer Kraft setzen. Golubchuks Kinder bekunden, dass ihr Vater mit ihnen kommuniziert. Aber die Feststellung der Tatsache, dass er bei Bewusstsein ist, könnte sich als zweischneidiges Schwert erweisen, weil es auch bedeuten könnte, dass die lebenserhaltenden Maßnahmen eine sinnlose Tortur sind, und es in seinem besten Interesse liegt, in Frieden sterben zu dürfen. Die andere wichtige Frage, die sich im Zusammenhang mit Golubchuks Fall erhebt, ist, inwieweit ein öffentlich finanziertes Gesundheitssystem wie jenes in Kanada verpflichtet ist, den Wünschen der Angehörigen von Patienten nachzukommen. Wenn die Familie eine Behandlung anstrebt, die nach dem professionellen Urteil der Ärzte nicht im Interesse des Patienten liegt, sollte die Antwort lauten: Diese Verpflichtung ist nicht sehr weitreichend. Wenn Golubchuks Kinder das Gericht überzeugen können, dass ihr Vater nicht leidet, könnte das Gericht das Krankenhaus anweisen, den Vater in die Obhut seiner Kinder zu übergeben. Dann können sie auf eigene Kosten entscheiden, welcher weiteren Behandlung ihr Vater unterzogen werden soll. Das Gericht sollte jedoch nicht das Krankenhaus verpflichten, Golubchuk entgegen der Beurteilung der Ärzte weiter zu betreuen. Die kanadischen Steuerzahler sind nicht verpflichtet, die religiösen Ansichten ihrer Mitbürger finanziell zu unterstützen.