Vládní výdaje na výzkum a vývoj v oblasti životního prostředí a energetiky však naproti tomu obvykle zůstávají pod úrovní 4 % celkových vládních výdajů na výzkum a vývoj. Tento podíl od 80. let 20. století výrazně poklesl. Výdaje EU na výzkum a vývoj představující 1,9 % HDP (9) zároveň zaostávají za cílem Lisabonské strategie pro rok 2010 ve výši 3 % i za hlavními konkurenty v oblasti environmentálních technologií, kterými jsou především USA a Japonsko, a v poslední době také Čína a Indie. Prvořadým úkolem zůstává úplná realizace politik životního prostředí v Evropě, neboť klíčových cílů ještě nebylo dosaženo (viz kapitola 1). Je však zřejmé, že cíle v jedné oblasti mohou nechtěně – prostřednictvím nezamýšlených důsledků – narušit nebo působit proti cílům v oblasti jiné.
Im Gegensatz dazu jedoch belaufen sich die staatlichen Ausgaben für Forschung und Entwicklung in den Bereichen Umwelt und Energie in der Regel auf weniger als 4% der gesamten staatlichen Ausgaben für Forschung und Entwicklung. Seit den 1980er-Jahren sind sie drastisch zurückgegangen. Gleichzeitig liegen die Forschungs- und Entwicklungsausgaben in der EU bei 1,9% des BIP (9) und somit weit hinter dem in der Lissabon-Strategie vorgesehenen Ziel von 3% bis 2010 und hinter großen Konkurrenten im Bereich der umweltfreundlichen Technologien, wie die USA, und Japan sowie neuerdings China und Indien. Die vollständige Umsetzung der Umweltpolitik in Europa bleibt entscheidend, da wichtige Ziele noch erreicht werden sollen (siehe Kapitel 1). Es ist jedoch klar, dass die Ziele in einem Bereich unbeabsichtigt durch unvorhergesehene Folgen ein Ziel in einem anderen Bereich durchkreuzen oder zunichte machen können.