Jinými slovy, cena za ztrátu celoročních příjmů jednou za 75 let namísto každých 50 let by banky přiměla zvýšit úroky z úvěrů ze 4 na 4,13 %. Takový nevýznamný nárůst by nanejvýš přiměl hrstku bankovních klientů, aby se obrátili na jiné zdroje financování, což by se vší pravděpodobností nemělo žádný znatelný účinek na HDP. Je omračující zjistit, že regulace může přinést tolik dobrého za tak nízkou cenu – mnohem nižší než v mnoha jiných oblastech, kde veřejná politika zavádí ekonomicky nákladné bezpečnostní požadavky. Vezměme si kupříkladu životní prostředí nebo veřejné zdraví, kde se rozhodovací procesy řídí principem předběžné opatrnosti. Tolik k dlouhodobému výhledu. Otázkou, která se v současnosti žhavě debatuje, je to, zda by přechod k vyšším povinným rezervám způsobil nadměrné krátkodobé náklady (neboť banky pravděpodobně zvýší úvěrová rozpětí a sníží objemy úvěrů). Podřízení bank, z nichž některé stále churaví, nové regulaci by je mohlo přimět k dalšímu osekání úvěrové praxe, což by dále oslabilo tempo ekonomického oživení. S ohledem na rychlost a načasování regulatorního zpřísnění je zapotřebí soudnosti.
Mit anderen Worten: Der Preis dafür, die Einkünfte eines Jahres alle 75 Jahre anstatt alle 50 Jahre zu verlieren, würde dazu führen, dass die Banken die Zinsen für einen Kredit von 4 % auf 4,13 % erhöhen. Eine so unbedeutende Erhöhung würde höchstens dazu führen, dass einige Bankkunden sich alternative Finanzierungsquellen suchen, höchstwahrscheinlich ohne erkennbaren Effekt auf das BIP. Es überrascht, dass eine Vorschrift so viel Positives zu einem so geringen Preis bewirken kann – die Kosten sind wesentlich geringer als in vielen anderen Bereichen, in denen die Politik ökonomisch kostspielige Sicherheitsanforderungen verlangt. Man denke beispielsweise an den Umweltschutz oder das Gesundheitswesen, wo Entscheidungen vom Vorsorgeprinzip geleitet werden. So viel zu den langfristigen Aussichten. Die heiß diskutierte Frage heute lautet, ob der Übergang zu höheren Mindestreserven zu übermäßigen kurzfristigen Kosten führen würde (da die Banken wahrscheinlich die Darlehenszinsen erhöhen und die Kreditvolumen senken werden). Wenn die Banken, von denen einige noch notleidend sind, neuen Regelungen unterworfen werden, könnte dies dazu führen, die Kreditvergabe noch mehr zu senken und dadurch das Tempo des Wirtschaftsaufschwungs weiter zu verlangsamen. Was die Geschwindigkeit und Bestimmung des richtigen Zeitpunkts für eine Straffung der Vorschriften angeht, ist gutes Urteilsvermögen vonnöten.