V praxi ovšem veškerá rozhodnutí madžlisu vyžadují souhlas Rady dohlížitelů, nevoleného orgánu dvanácti právníků (z nichž všichni jsou přímo či nepřímo dosazeni Nejvyšším vůdcem ajatolláhem Chameneím), který má ústavní pravomoc prověřovat všechny volební kandidáty a vetovat parlamentní legislativu. Je ironické, že reformní parlament v roce 2003 schválil legislativu, jejímž záměrem bylo omezit moc Rady dohlížitelů, která ji předvídatelně zamítla. Nicméně v politickém systému, kde se rozhoduje konsenzuálně, může madžlis sehrát významnou úlohu při formování celonárodních debat. Většinově reformní madžlis, který úřadoval v letech 2000 až 2004, zahrnoval Chátamího spojence, kteří se snažili rozšiřovat sféru přijatelného politického diskurzu, prosazovat demokracii a lidská práva a obhajovat smířlivější přístup v zahraniční politice. Naproti tomu současný parlament, zvolený po rozsáhlých čistkách reformistů, započal svou zahajovací schůzi skandováním „Smrt Americe“. Jeho poslanci sdílejí Ahmadínedžádův společenský konzervatismus a averzi vůči diplomatickému kompromisu v jaderné otázce.
In der Praxis jedoch unterliegen alle Entscheidungen des Majlis der Zustimmung durch den Wächterrat, ein ungewähltes Gremium aus zwölf (sämtlich direkt oder indirekt vom Obersten Rechtsgelehrten, Ayatollah Chamenei, bestimmten) Juristen, das laut Verfassung die Befugnis hat, über die Zulassung oder Ablehnung aller bei Wahlen antretenden Kandidaten zu entscheiden und sämtliche parlamentarischen Gesetze mit seinem Veto zu belegen. Ironischerweise verabschiedete im Jahre 2003 das damalige Reformparlament ein Gesetz, dass die Macht des Wächterrates begrenzen sollte. Es wurde, wie nicht anders zu erwarten, von diesem abgelehnt. Trotzdem kann der Majlis in einem politischen System, in dem Entscheidungen durch Konsens getroffen werden, eine wichtige Rolle bei der Gestaltung des Rahmens spielen, in welchen nationale Debatten ablaufen. Der von Reformern beherrschte Majlis der Jahre 2000-2004 bestand u.a. aus Verbündeten Chatamis, die bestrebt waren, den dem akzeptablen politischen Diskurs gesetzten Rahmen auszuweiten, Demokratie und Menschenrechten Geltung zu verschaffen und eine versöhnlichere außenpolitische Strategie zu verfolgen. Im Gegensatz dazu leitete das nach einer massiven Säuberungsaktion gegen die Reformer gewählte derzeitige Parlament seine konstituierende Sitzung damit ein, dass es „Tod Amerika!“ skandierte. Seine Mitglieder teilen des gesellschaftlichen Konservativismus Ahmadinedschads und seine Abneigung gegen diplomatische Kompromisse in der Atomfrage.