Jedná se o firmy, jimž se evropské národní vlády den co den dvoří a věnují jim sluch. Když však dojde na VFR, evropští národní lídři, zdá se, bedlivě nenaslouchají. Stejně tak téměř mlčí o zjevných přínosech, jež by takové výdaje mohly mít, od Velké Británie na západě po nejnovější kandidátskou zemi EU, Chorvatsko, na východě. Dění v síních moci sice možná 500 milionů evropských občanů nepřekvapuje, ale mělo by je silně znepokojovat. Potíž není jen ve ztrátách, k nimž by mohlo dojít za sprintu z kopce, v němž dnes mnoho národních vlád EU soupeří, ale také v manipulativně protiunijním naladění mnoha kruhů evropského tisku, který se zdá odhodlaný přinutit národní lídry k dalšímu rozpočtovému zpomalení. V čistě přispěvatelských státech na západě EU zůstává debata o VFR úzce zaměřená na to, kolik peněz lze osekat z návrhu rozpočtu ve výši 1,033 bilionů eur, jejž pro roky 2014-2020 předložila Evropské komise. Bezmála se ovšem mlčí o důležitějším a celistvějším návrhu Komise: 20% výdajovém závazku na podporu projektů a iniciativ, které mohou stimulovat zdrojově efektivní podnikání, chránit společné evropské prostředí bez ohledu na hranice a zajistit lepší budoucnost pro rodiny napříč kontinentem. Přínosy, jež „zelený“ VFR (který nedávno získal podporu Evropského parlamentu) slibuje, jsou přinejmenším trojí: vyšší podíl pracovních míst v jednom z nejrychleji rostoucích sektorů ekonomiky na světě, nižší účty za energie pro domácnosti napříč Evropou a pomoc ve snaze dosáhnout snížení emisí skleníkových plynů, na nichž se všechny státy EU shodly v rámci svých závazků „Evropa 2020“.
Dies sind genau jene Unternehmen, die Europas nationale Regierungen im Alltag umwerben und denen sie zuhören. Doch was den MFR angeht, scheinen Europas nationale Führungen nicht besonders gut zuzuhören. Genauso wenig sagen sie viel über die offensichtlichen Dividenden, die derartige Ausgaben bringen könnten – vom Vereinigten Königreich im Westen bis hin zum neuesten EU-Beitrittsland Kroatien im Osten. Europas 500 Millionen Bürger mögen von dem, was sich derzeit in den Korridoren der Macht abspielt, nicht überrascht sein, doch sie sollten es zutiefst verstörend finden. Das Problem ist nicht allein, was bei dem derzeitigen „Race to the bottom“, an dem sich viele nationale Regierungen der EU beteiligen, verloren gehen könnte, sondern auch die manipulative EU-feindliche Stimmung, die von breiten Teilen der europäischen Presse ausgeht, die entschlossen scheint, verschiedene nationale Führungen zu einer weiteren Haushaltskraftprobe zu zwingen. In den EU-Nettozahlerstaaten im Westen verengt sich die MFR-Debatte darauf, um wie viel Geld sich der von der Europäischen Kommission vorgeschlagene Haushaltsentwurf von € 1,033 Billionen für 2014-2020 kürzen lässt. Über einen wichtigeren, integraleren Vorschlag der Kommission wird dagegen so gut wie nichts gesagt: die Zusage, 20% der Ausgaben für Projekte und Initiativen auszugeben, die ressourceneffiziente Unternehmen fördern, Europas gemeinsame, grenzübergreifende Umwelt schützen und eine bessere Zukunft für Familien überall auf dem Kontinent gewährleisten können. Ein „grüner“ MFR (der kürzlich die Unterstützung des Europäischen Parlaments erhielt), verspricht zumindest in dreifacher Hinsicht Dividenden: einen höheren Anteil von Arbeitsplätzen in einem der wachstumsstärksten Wirtschaftssektoren der Welt, niedrigere Energiekosten für Haushalte überall in Europa und Hilfe bei jener Senkung der Klimagas-Emissionen, zu denen sich alle EU-Staaten im Rahmen der Strategie „Europa 2020“ verpflichtet haben.