Krátce, přinutili jste mne chtít vědět, co se stane příště? Ale především, přinutili jste mne chtít vědět, jak to všechno skončí? Vystavěli jste uvěřítelné konflikty pravdivé, ale vyvolávající pochybnosti o tom, jak to všechno může dopadnout? Příkladem může být "Hledá se Nemo", jednak šlo o krátkodobé napětí, kdy se divák obával, jestli Dory se svou krátkou pamětí zapomene, co jí Merlin řekl. Ale pod tím se zároveň skrývalo to celkové napětí, jestli někdy najdeme Nema v tomhle velkém, širém oceánu? Na začátku naší spolupráce s Pixarem, předtím, než jsme zcela pochopili neviditelný mechanismus příběhu, jsme byli prostě parta kluků, postupujících podle našich pocitů a instinktů.
Ist meine Neugier darauf geweckt, was als Nächstes geschieht? Aber wichtiger noch: Ist meine Neugier darauf geweckt, wie die Geschichte ausgehen wird? Hat man authentische Konflikte konstruiert, so aufrichtig, dass man zweifelt, zu welchem Ende die Geschichte findet? Ein Beispiel in Findet Nemo : Die kurzfristige Spannung war, dass man sich ständig sorgte, ob Dories Kurzzeitgedächtnis aussetzen und sie vergessen würde, was Marlin ihr erzählt hat. Aber darunter lag die eigentliche, bange Frage, ob Nemo in diesem riesigen, weiten Ozean je gefunden werden würde. In unseren frühen Tagen bei Pixar, bevor wir die inneren Vorgänge von Geschichten wirklich verstanden hatten, waren wir eine Gruppe von Typen, die einfach ihrem Bauchgefühl folgten.