Po 12 letech v Atlantickém pralese, v roce 2008, jsme naši činnost rozšířili na oblast Pantanal na západě Brazílie, nedaleko hranic s Bolívií a Paraguayí. Je to největší sladkovodní mokřad na světě, neuvěřitelné místo a jedno z nejvýznamnějších útočišť tapírů amerických. Práce v Pantanalu nás mimořádně povzbudila, protože jsme tu objevili velkou a zdravou tapíří populaci, a tak jsme mohli tapíry studovat v těch nejpřirozenějších podmínkách, bez jakéhokoliv rizika. Kromě obojků s GPS jsme v Pantanalu používali i další techniku: fotopasti. Tento fotoaparát je vybaven detektorem pohybu, a když před ním projde zvíře, tak ho vyfotí. Díky těmto báječným zařízením jsme nasbírali drahocenné informace o reprodukci a sociální organizaci tapírů, což jsou velmi důležité dílky skládačky, pokud pracujete na strategiích ochrany. A nyní, v roce 2015, naši činnost opět rozšiřujeme, a sice na brazilské Cerrado, oblast otevřených savan a křovinatých lesů v brazilském vnitrozemí. Dnes je tato oblast epicentrem ekonomického rozmachu mé země. Příroda i divoce žijící zvířata odsud však rychle mizí kvůli hrozbám, jako je již zmíněný chov dobytka, rozsáhlé plantáže cukrové třtiny a sóji, pytláctví, srážky s auty a tak dále.
Nach 12 Jahren im Atlantischen Regenwald haben wir 2008 unsere Bemühungen zum Schutz der Tapire weiter auf das Pantanal im westlichen Teil Brasiliens in der Nähe der Grenze zu Bolivien und Paraguay ausgedehnt. Das sind die größten zusammenhängenden Süßwasser-Flussauen der Welt. Ein fantastischer Ort und einer der wichtigsten Zufluchtsorte für Flachlandtapire in Südamerika. Die Arbeit im Pantanal war unglaublich erfrischend, weil wir in der Gegend auf große, gesunde Tapirbestände stießen und wir für die Erforschung der Tapire die natürlichsten Bedingungen hatten, die nur die möglich sind, fast frei von Bedrohungen. Im Pantanal nutzen wir neben GPS-Sendern eine weitere Technik: Kamerafallen. Diese Kamera besitzt einen Bewegungssensor und fotografiert Tiere, wenn sie davor laufen. Dank dieser fantastischen Geräte konnten wir wertvolle Informationen über die Vermehrung und soziale Ordnung von Tapiren sammeln, was sehr wichtige Puzzleteile für die Entwicklung von Artenschutzprogrammen sind. Und nun, im Jahr 2015, dehnen wir unsere Arbeit weiter auf das brasilianische Cerrado aus, die freien Grasflächen und Buschsteppen in Zentralbrasilien. Heute ist diese Region der Mittelpunkt der Wirtschaftsentwicklung meines Landes, wo natürliche Lebensräume und der Bestand an wild lebenden Tieren durch verschiedene Bedrohungen rapide zerstört werden, darunter einmal mehr die Rinderhaltung, ausgedehnte Zuckerrohr- und Sojaplantagen, Wilderei, das Überfahren von Tieren, um nur einige der Gefahren zu nennen.