Snahy vykreslit místní kultury jako neměnné často reflektují spíš reakční politické strategie než realitu. Jak řekl peruánský spisovatel Mario Vargas Llosa, kdo hovoří ve prospěch kulturní totožnosti a proti globalizaci, prozrazuje strnulý postoj vůči kultuře, jenž se nezakládá na dějinné pravdě. Známe nějakou kulturu, která navzdory plynutí času zůstala neměnná? Za takovou kulturou je třeba se vydat do malých, primitivních, magickonáboženských společenství lidí... kteří se kvůli svým primitivním podmínkám postupně stávali čím dál snadnější obětí vykořisťování a vyhlazování. Kultury pulzující životem se neustále mění a vypůjčují si od jiných kultur - a výpůjčky nepocházejí vždy z USA.
Bemühungen, örtliche Kulturen als sich nicht wandelnd darzustellen, spiegeln häufig reaktionäre politische Strategien wider, statt die Realität zu beschreiben. Wie der peruanische Schriftsteller Mario Vargas Llosa einmal gesagt hat: Diejenigen, die für eine kulturelle Identität und gegen die Globalisierung eintreten, zeigen eine Haltung des Stillstands in Bezug auf die Kultur, die sich durch historische Tatsachen nicht bestätigen lässt. Kennen wir irgendeine Kultur, die im Laufe der Zeiten unverändert geblieben ist? Um eine solche Kultur zu finden, muss man zu kleinen, primitiven, magikoreligiösen Gemeinschaften reisen, die aus Menschen bestehen, welche - aufgrund ihrer primitiven Lebensweise - zunehmend von Ausbeutung und Ausrottung bedroht sind. Dynamische Kulturen verändern sich ständig und borgen von anderen Kulturen - und dies nicht immer von den USA.