Taktéž Brandeisovo přesvědčení, že lékem proti „nepravdám a záludnostem“ není „vynucené mlčení, nýbrž další projevy,“ působí naivně, zejména při aplikaci na předvolební kampaň. Jaká je ale alternativa? Jonesovy výroky o Clintonové jsou jistě nactiutrháním, takže by proti němu mohla vznést občanskoprávní žalobu; to by ale bylo nákladné a časově náročné, neboť projít soudy by pravděpodobně trvalo roky. Každopádně civilní soudní spory o ochranu cti jsou účinné pouze proti těm, kdo mají prostředky na to, aby uhradili přiznané odškodné. Co tedy trestní oznámení pro pomluvu? Ve Spojeném království byla „hanlivá pomluva“ po mnoho staletí trestným činem, ale přestala se používat a v roce 2010 byla zrušena. V USA federální zákon trestní pomluvu nestíhá.
In ähnlicher Weise nimmt sich Brandeis’ Glauben, dass „mehr Reden, nicht erzwungene Stille“ das richtige Mittel gegen „Falschheiten und Irrtümer“ sei, naiv aus, insbesondere im Wahlkampf. Was aber ist die Alternative? Was Jones über Clinton äußerte, ist wohl mit Sicherheit üble Nachrede, und sie könnte ein Zivilverfahren gegen ihn einleiten. Aber das wäre kostspielig und zeitaufwendig, und der Instanzenweg würde vermutlich Jahre erfordern. So oder so sind Zivilverfahren wegen übler Nachrede nur gegenüber jenen wirksam, die ausreichend vermögend sind, um eventuell zugesprochenen Schadensersatz auch leisten zu können. Was ist mit dem Tatbestand der Verleumdung? In Großbritannien war „ehrenrührige Verleumdung“ für viele Jahrhunderte eine Straftat, geriet dann jedoch in Vergessenheit und wurde 2010 als Straftatbestand abgeschafft. In den USA ist der Tatbestand der Verleumdung kein Bundesvergehen.