Politická rétorika může zabránit dobrému politickému řešení ve schválení, ale nemůže mu zabránit v úspěchu. A především nemůže docílit toho, aby špatné politické řešení fungovalo. Nedávno jsem s Krugmanem o této otázce debatoval na konferenci pořádané časopisem New York Review of Books. Můj argument zněl tak, že nepříznivá očekávání mohou mít dopad na výsledky určité politiky, nejen na pravděpodobnost, že bude schválena. Kdyby si lidé například mysleli, že vládní půjčky jsou jen odloženým zdaněním, mohli by více spořit, aby měli na zaplacení očekávaných daní v budoucnu. Při zpětném ohlédnutí si myslím, že jsem se mýlil. Faktor důvěry má dopad na vládní rozhodování, avšak neovlivňuje výsledky jednotlivých rozhodnutí.
Politische Rhetorik könne verhindern, dass eine gute Politik verfolgt würde, doch ihren Erfolg könne sie nicht verhindern. Vor allem aber könne sie nicht bewirken, dass eine schlechte Politik funktioniert. Ich habe diesen Punkt kürzlich mit Krugman bei einer Veranstaltung des New York Review of Booksdiskutiert. Dabei argumentierte ich, dass negative Erwartungen auch die Ergebnisse einer Politik beeinflussen könnten und nicht nur die Chancen ihrer Umsetzung. Wenn die Leute zum Beispiel dächten, dass die staatliche Kreditaufnahme lediglich eine in die Zukunft verschobene Steuer darstelle, würden sie möglicherweise mehr sparen, um ihre erwarteten späteren Steuern bezahlen zu können. Im Nachhinein glaube ich, ich hatte Unrecht. Der Vertrauensfaktor beeinflusst die Entscheidungsfindung der Regierung, aber die Ergebnisse dieser Entscheidungen beeinflusst er nicht.