Příroda sice přímo oplývá přírodními experimenty, ale ve většině případů se tolik věcí mění tak rychle, že je mnohdy velmi těžké určit, co zapříčinilo co. V zásadě jde o to, že v laboratoři lze provádět řízené pokusy a vyvozovat spolehlivější závěry. Kritikové experimentální ekonomie varují, že se subjekty přichází do experimentálních situací způsoby uvažování, které jsou ovlivněné prostředím vně experimentu, a že pokusy tudíž nejsou čisté a závěry nesporné jako v přírodních vědách. Ekonomické experimenty nicméně dovolují proniknout do podstaty řady důležitých procesů a jevů a například pomáhají zlepšit pravidla dražeb. Důležité je, že iracionalita účastníků trhu, jež byla předmětem Kahnemanova bádání, byla v laboratorních kontextech opakovaně prokázána. K zábavnějším výsledkům, k nimž dospěla experimentální ekonomika, patří zjištění o altruismu a sobectví. Zdá se (alespoň v experimentálním prostředí), že pokusné subjekty nejsou tak sobecké, jak ekonomové předpokládali - s výjimkou jediné skupiny, a to samotných ekonomů. Je to proto, že ekonomie jako vědecká disciplína více přitahuje jedince, kteří jsou od přírody sobečtější, anebo proto, že je ekonomie formuje a činí z nich sobečtější jedince?
Die Natur gibt natürliche Experimente vor. Doch in den meisten Fällen ändern sich in ihnen so viele Dinge so rasch, dass es oft schwierig ist, zu entwirren, was die Ursache für was war. Prinzipiell können wir in einem Labor kontrollierte Versuche durchführen und daraus eher verlässliche Schlussfolgerungen ziehen. Die Kritiker der experimentellen Ökonomie geben zu bedenken, dass die Versuchspersonen in die experimentelle Situation Denkweisen mitbringen, die von außerhalb der Versuchssituation bestimmt sind. Sie meinen, dass die Experimente daher nicht so sauber und die Schlussfolgerungen daraus nicht so eindeutig sind wie in den Naturwissenschaften. Trotzdem verschaffen wirtschaftliche Experimente Einsichten in eine Anzahl wichtiger Gegenstände, wie die verbesserte Handhabung von Auktionen. Das wichtigste Ergebnis war, dass sich die Irrationalität der Marktteilnehmer, die im Mittelpunkt der Arbeit Kahnemans stand, wiederholt im Rahmen von Laboruntersuchungen bestätigt hat. Zu den eher amüsanten Ergebnissen der experimentellen Ökonomie gehören diejenigen, die sich auf Altruismus und Selbstsucht beziehen. Es zeigt sich (jedenfalls in experimentellen Situationen), dass die Versuchspersonen nicht so egoistisch sind, wie es die Hypothesen der Ökonomen voraussetzen - davon ausgenommen ist eine Gruppe - die der Ökonomen selbst. Ist das nun so, weil die Ökonomie als Disziplin Individuen anzieht, die von Natur aus egoistischer sind, oder weil die Ökonomie dazu beiträgt, die Individuen zu formen und sie egoistischer macht?