A tak dále... A pro mne, jak to uvnitř vnímám, to představuje trpící stav. Protože nejsi šťastný, když se cítíš být vyloučený nebo plný obav kvůli něčemu. Takže říkám, teď začni pozorovat nebo rozpoznej, že dokonce tvůj strach je představa, která není. Nic to není. Je to proměnlivé, není to stálé. Něco je stálé, dokonce i mimo koncept stálosti. Může to být jednodušší než tohle? Nevím. Takže když se toho chopí tvá mysl, překroutí to možná do nějaké filosofie, nebo do něčeho takového.
Und so weiter ... Für mich fühlt sich das von innen so an wie ein leidvoller Zustand, weil du nicht glücklich bist, wenn du dich fehl am Platz fühlst oder dir über etwas Sorgen machst. Ich sage also, fange an, zu beobachten oder zu erkennen, dass selbst deine Sorge eine Erscheinung ist, die nicht ist, die nichts ist. Sie ist eine Variable, keine Konstante. Etwas ist konstant, sogar über das Konzept von konstant hinaus. Ist das mehr, einfacher als das? Ich weiß nicht. Also wenn dein Verstand übernimmt, dann wird er es vielleicht in Philosophie verwandeln oder so etwas,