Argentina, Chile i další země by se pak mohly stát moderními zemědělskými producenty a zaujmout čelní postavení například v oblasti agrobiotechnologie, pokud se tomu budou věnovat. Přesto se latinskoamerické země zatím nepokusily podpořit technologickou revoluci - rozhodně ne s takovým soustředěním, obratností, oddaností a finančními prostředky, s jakými to učinily asijské země. Podobná pobídka přitom může hrát významnou roli při nastartování rychlého hospodářského růstu. Taková strategie by znamenala výrazně zvýšit výdaje na výzkum a vývoj, jak to učinily asijské rozvojové země. Latinskoamerické státy by si měly dát za cíl zvýšení výdajů na úroveň kolem 2% HNP (ze současných 0,5%), a to zčásti ve formě podpory laboratoří a univerzit a zčásti ve formě pobídek pro výzkum a vývoj v soukromém sektoru. A měly by také natáhnout červený koberec nadnárodním technologickým firmám, jak to udělala Asie.
Bei entsprechender Förderung könnten sich Argentinien, Chile und andere Länder als Produzenten im High-Tech-Agrarbereich profilieren, beispielsweise als Vorreiter im Bereich der Agrobiotechnologie. Doch die Länder Lateinamerikas haben noch keinen Versuch unternommen, eine technologische Revolution in Gang zu setzen, zumindest nicht mit der Bestimmtheit, Fertigkeit, dem Engagement und den finanziellen Mitteln, wie asiatische Länder dies getan haben. Ein derartiger Vorstoß könnte ein wichtiger Schrittmacher für das Wirtschaftswachstum sein. Wie in den asiatischen Entwicklungsländern wäre eine derartige Politik auch mit der Verpflichtung für eine substanzielle Erhöhung der Investitionen in Forschung und Entwicklung verbunden. Die Länder Lateinamerikas sollten darauf abzielen, ihre Ausgaben in diesen Bereichen auf 2 % ihres BSP (von momentan 0,5 %) zu erhöhen. Gelingen sollte dies teilweise durch öffentliche Unterstützung für Laboratorien und Universitäten und teilweise durch Anreize für privatwirtschaftliche F&E. Außerdem sollte man für multinationale High-Tech-Konzerne den roten Teppich ausrollen, so wie Asien dies getan hat.