USA už dnes uskutečňují na Blízkém východě strategii militarizace v naivní naději, že takový přístup dokáže zajistit bezpečné dodávky energie. Soupeření o tyto dodávky se nyní stupňuje, neboť o stejný (vyčerpávající se) objem zdrojů se ucházejí také Čína, Indie a další země. Analogické snahy o uchvácení moci se objevují rovněž v Africe. Vzestup cen potravin vede k záborům půdy, když mocní místní politici prodávají zahraničním investorům obrovské plochy zemědělské půdy a odsouvají stranou tradiční pozemková práva chudých malorolníků. Zahraniční investoři doufají, že prostřednictvím velkých mechanizovaných farem vytvoří produkci na export, přičemž místnímu obyvatelstvu zůstane jen málo nebo vůbec nic. Ve všech nejvýznamnějších zemích – v USA, Velké Británii, Číně, Indii i jinde – se bohatí těší prudce rostoucím příjmům a sílící politické moci.
Die USA haben im Nahen Osten bereits eine Militarisierungsstrategie eingeschlagen, in der naiven Hoffnung, eine solche Vorgehensweise könnte eine sichere Energieversorgung garantieren. Nun intensiviert sich der Wettbewerb um diese Vorräte, da sich China, Indien und andere um dieselben (schwindenden) Ressourcen bemühen. Ein ähnliches Machtgerangel findet derzeit in Afrika statt. Der Anstieg der Lebensmittelpreise führt zu einem Ausverkauf des Landes, da mächtige Politiker ausländischen Investoren gewaltige landwirtschaftliche Nutzflächen verkaufen und dabei die traditionellen Landrechte armer Kleinbauern beiseite schieben. Die ausländischen Investoren hoffen auf die Nutzung großer, mechanisierter Landwirtschaftsbetriebe, um Erzeugnisse für den Export zu produzieren, wobei wenig oder gar nichts für die Bevölkerung vor Ort übrig bleibt. Überall in den führenden Ländern – den USA, dem Vereinigten Königreich, China, Indien und anderswo – genießen die Reichen steigende Einkommen und zunehmende politische Macht.