Uvízlé náklady jsou náklady, které vznikly úřadujícím společnostem na trhu elektřiny, když toto odvětví nebylo liberalizováno, a které je v důsledku liberalizace obtížné, ne-li nemožné splatit. Komise má nyní dobře zavedenou praxi v oblasti kompenzací za uvízlé náklady. V červenci 2001 přijala sdělení, jež vysvětluje metodiku, kterou by použila k posouzení této podpory (225). Použila tuto metodiku na kompenzaci za uvízlé náklady v Rakousku, Belgii, Řecku, Nizozemsku a Španělsku. V Itálii se rozhodnutí týká zejména dvou aspektů: nákladů na elektrárny postavené před rokem 1997 a nákladů spojených se smlouvou „ber, nebo plať“ na nigerijský plyn, podepsanou společností ENEL v roce 1992 na část použitou k výrobě elektřiny. Část související s elektrárnami se bude týkat pouze období v letech 2000–2003, po němž generátoři již nebudou oprávněni pobírat kompenzace za své uvízlé náklady. Celková poskytnutá kompenzace bude nanejvýš 850 milionů EUR. Bude poskytnuta společnosti ENEL a společnostem, které zdědily uvízlá aktiva společnosti ENEL. Část týkající se nákladů spojených se smlouvou „ber, nebo plať“ má kompenzovat náklady vzniklé společnosti ENEL, protože nemohla zpracovávat plyn v Itálii, jak původně plánovala.
Investitionen sind Kosten, die Unternehmen in der Energiewirtschaaufgewendet haben, als der Sektor noch nicht liberalisiert war, und die infolge der Liberalisierung nicht oder nur sehr schwer zurückgezahlt werden können. Die Kommission verfügt inzwischen über eine langjährige Praxis auf dem Gebiet der staatlichen Beihilfen zum Ausgleich verlorener Investitionen. Im Juli 2001 nahm sie eine Mitteilung an, in der die Methode erläutert wird, die sie zur Bewertung solcher Beihilfen anwenden will (225). Diese Methode ist von ihr auf staatliche Beihilfen zum Ausgleich verlorener Investitionen in Belgien, Griechenland, den Niederlanden, Österreich und Spanien angewandt worden. In Italien betridie Entscheidung insbesondere zwei Aspekte: die Kosten für vor 1997 gebaute Kra werke und die Kosten in Verbindung mit Verträgen für nigerianisches Gas, die ENEL 1992 mit fester Abnahmeverpflichtung für das zur Stromerzeugung verwendete Gas unterzeichnet hat. Der Anteil für die Stromerzeugung wird nur für den Zeitraum 2000-2003 gelten, danach besteht für die Kra werke kein Anspruch mehr auf Ausgleich ihrer verlorenen Investitionen. Insgesamt werden die Ausgleichszahlungen nicht über 850 Mio. EUR liegen und an ENEL und die Unternehmen gezahlt, die ENELs verlorene Vermögenswerte übernommen haben. Mit dem Anteil für die Kosten in Verbindung mit den „Take-or-pay“-Verträgen (feste Abnahmeverpflichtung) sollen ENEL die Kosten erstattet werden, die dem Unternehmen dadurch entstanden sind, dass es das fragliche Gas nicht wie ursprünglich vorgesehen in Italien verwenden konnte.