Zaprvé, prezident musí být týmový hráč. Novináři a komentátoři, kteří vyslovují nesouhlas s nekonvenčním postojem banky za Draghiho, často zapomínají, že prezident ECB přístupy nestanovuje, nýbrž předsedá zasedáním Rady guvernérů, na nichž se o úpravách politiky rozhoduje. Přestože by tito kritici byli nepochybně rádi, kdyby nový prezident vzal na rozhodnutí ECB z uplynulých deseti let bourací kouli, nic nenaznačuje, že by ostatní členové Rady guvernérů něco takového připustili. Právě naopak, mají dobrý důvod považovat svá dřívější rozhodnutí za překvapivě účinná, s ohledem na děsivé problémy, s nimiž se ECB musela vypořádat. Budoucí historici monetární politiky budou s největší pravděpodobností souhlasit. Jmenování prezidenta, který ostře nesouhlasí s dosavadním rozhodováním ECB, by navíc mohlo výrazně ztížit dosahování širokých shod v Radě guvernérů, které jsou známkou dobré tvorby politik. Riskovat dysfunkční ECB se v tuto chvíli nezdá moudré. Zadruhé, prezident ECB potřebuje solidní zázemí v ekonomii.
Zunächst einmal muss der Präsident ein Mannschaftsspieler sein. Jene Journalisten und Kommentatoren, die mit der unkonventionellen Politik der Bank unter Draghi nicht einverstanden waren, vergessen häufig, dass der EZB-Präsident nicht die politische Linie festlegt, sondern vielmehr bei den Sitzungen des EZB-Rates, auf denen die Entscheidungen darüber getroffen werden, den Vorsitz führt. Obwohl sich diese Kritiker zweifellos wünschen, dass der neue Präsident mit der Abrissbirne an die EZB-Entscheidungen des vergangenen Jahrzehnts herangeht, gibt es keine Hinweise darauf, dass die übrigen Ratsmitglieder das zulassen werden. Sie haben angesichts der schrecklichen Probleme, mit denen sich die EZB auseinandersetzen musste, im Gegenteil gute Gründe, ihre früheren Entscheidungen als überraschend erfolgreich zu betrachten. Künftige Währungshistoriker dürften dem zustimmen. Zudem könnte die Ernennung eines Präsidenten, der die früheren Entscheidungen der EZB energisch ablehnt, es deutlich erschweren, im EZB-Rat jene breit aufgestellten Übereinkünfte zu treffen, die das Markenzeichen guter politischer Entscheidungsfindung sind. Eine dysfunktionale EZB zu riskieren scheint im Moment keine kluge Entscheidung. Zweitens braucht der EZB-Präsident einen soliden Hintergrund in Ökonomie.