Proevropští činitelé se proto musí zaměřit na zdroje nespokojenosti a přehodnotit formy, jimiž vyjadřují svůj evropský ideál. EU byla založena na mechanické myšlence, že vzájemná závislost omezí konflikty. Unie doufala, že spojením výrobních prostředků – nejprve prostřednictvím Evropského společenství uhlí a oceli a později prostřednictvím společného trhu a eura – přimkne evropské státy tak těsně k sobě, že válka mezi nimi přestane být reálnou možností. Pravdou je, že válka v Evropě je dnes vzhledem k objemu vytvořeného bohatství prakticky nemyslitelná. Odpor proti vzájemné závislosti – ať už ve formě eura, volného pohybu osob či boje proti terorismu – však nelze popřít. Chtějí-li evropští lídři zachránit EU, měli by především zajistit, aby se lidé cítili díky vzájemné provázanosti bezpečně.
Die Europabefürworter müssen sich mit den Quellen der Unzufriedenheit auseinandersetzen und die Formen überdenken, die zum Einsatz kommen, um dem europäischen Ideal Ausdruck zu verleihen. Die EU beruhte auf einer mechanischen Vorstellung, wonach Interdependenz Konflikte reduzieren würde. Durch Verknüpfung der europäischen Produktionsmittel – erst durch die Montanunion und später durch den gemeinsamen Binnenmarkt und den Euro – hoffte die EU, die europäischen Staaten so eng aneinander zu binden, dass ein Krieg zwischen ihnen keine Option mehr wäre. Es stimmt, dass ein Krieg in Europa heute weitestgehend undenkbar ist und dass viel Wohlstand geschaffen wurde. Doch die Absetzungsbewegung von der etwa durch den Euro, die Freizügigkeit oder die gemeinsame Terrorismusbekämpfung bedingten Interdependenz ist unbestreitbar. Um die EU zu retten, sollten sich die europäischen Regierungen darauf konzentrieren, dass sich die Menschen mit der Interdependenz wohlfühlen.