Skutečnost, že noví členové byli v době vstupu o tolik chudší, sice zpočátku představovala zdroj napětí, avšak postupně v ní obě strany našly ekonomické výhody, neboť firmy z EU-15 (zejména německé) mohly zadávat zakázky náročné na pracovní sílu v levnějším zahraničí. Získaly tedy výhodu v oblasti globální konkurenceschopnosti, zatímco cílové země získaly tolik potřebné přímé investice, pracovní místa a přenos znalostí. Z ryze ekonomického hlediska tak bylo rozšíření zjevně oboustranně prospěšné.
Die Tatsache, dass die Neumitglieder anfangs so viel ärmer waren – ursprünglich eine Spannungsquelle –, erwies sich als wirtschaftlicher Vorteil für beide Seiten, da dadurch viele EU15-Unternehmen (insbesondere aus Deutschland) arbeitsintensive Aufgaben auslagern konnten. Sie wurden damit global konkurrenzfähiger, während die Zielländer von dringend benötigten Direktinvestitionen, Arbeitsplätzen und Wissentransfers profitierten. Rein wirtschaftlich betrachtet, profitierten von der Erweiterung eindeutig beide Seiten.