Ve Spojených státech stálo vytvoření každého pracovního místa navíc přes 11 milionů dolarů. A zjednodušená tvrzení, že obnovitelné zdroje mohou podpořit energetickou bezpečnost, vypadají po krizi na Ukrajině mnohem méně přesvědčivě; Evropa dnes chápe, že význam mají jen velké a stabilní dodávky energie. Klimatické změny bývají vykreslovány jako obrovská katastrofa, která stojí plných 20% světového HDP, avšak stateční politici by jim dokázali čelit při nákladech ve výši pouhého 1% HDP. Realita je právě opačná: dnes víme, že škody možná dosáhnou 2% světového HDP, zatímco klimatická politika může nakonec přijít na více než 11% HDP. Celý příběh je o to úžasnější, že experti všechna tato fakta znají už dlouho. Sternovu zprávu vypracovali úředníci a nikdy neprošla peer review. Ekonomové věděli, že vyčíslení škod je výrazně nadhodnocené a že se odhady v porovnání s akademickou literaturou pohybují v úplně jiné rovině. Bezmezně nízké projekce nákladů klimatické politiky zase pramenily z ignorování většiny závazků, opět v rozporu s akademickou literaturou. Svůj díl viny za tuto situaci nesou také sdělovací prostředky bažící po senzačních titulcích.
Tatsächlich beliefen sich die Kosten für jeden zusätzlich geschaffenen Arbeitsplatz in den USA auf über 11 Millionen Dollar. Und die saloppen Behauptungen, wonach erneuerbare Energiequellen die Energiesicherheit stärken, hören sich nach der Krise in der Ukraine schon viel weniger überzeugend an; Europa versteht mittlerweile, dass nur eine umfangreiche und stabile Energieversorgung zählt. Der Klimawandel wurde als riesige Katastrophe dargestellt, die 20 Prozent des weltweiten BIPs kosten würde, der aber unerschrockene Politiker zu Kosten von lediglich 1 Prozent des BIPs entgegentreten würden. Die Realität präsentiert sich als das genaue Gegenteil: mittlerweile wissen wir, dass die Kosten der Schäden etwa 2 Prozent des weltweiten BIPs betragen werden, wohingegen Klimaschutzmaßnahmen letztlich mit über 11 Prozent des BIP zu Buche schlagen. Umso erstaunlicher wird die Geschichte dadurch, dass den Experten beinahe alle diese Fakten bereits seit langem bekannt waren. Der Stern-Report wurde von Bürokraten verfasst und niemals einem Peer Review unterzogen. Ökonomen wussten, dass die Kosten der Schäden ausgiebig frisiert worden waren und dass es sich bei den Schätzungen im Vergleich zu akademischer Literatur um Ausreißer handelte. Die unerfindlich niedrigen Kosten für die Klimaschutzmaßnahmen waren Ergebnis der Ausblendung der meisten Verbindlichkeiten und standen somit ebenso im Widerspruch zu wissenschaftlicher Literatur. Auch die nach reißerischen Schlagzeilen gierenden Medien tragen neben den Politikern Schuld an dieser Sachlage.