Není mnoho lidských činností, jejichž dopad lze rozumně předpovídat na desítky, stovky, ba i tisíce let dopředu. Jednou z takových činností je nakládání s jaderným odpadem; druhou je podíl člověka na globálním oteplování prostřednictvím emisí skleníkových plynů v důsledku spalování fosilních paliv a vliv oteplování na stoupající hladiny moří. Poslední zpráva Mezivládního panelu pro změny klimatu (IPCC) ostatně nezvykle silným jazykem konstatovala, že mořská hladina se bude „prakticky jistě“ v nadcházejících staletích či tisíciletích dále zvyšovat. Čím větší budou navíc naše emise, tím výš se hladina zvedne. Nedávná zjištění o Antarktidě jsou ovšem jiná.
Es gibt nicht viele menschliche Aktivitäten, deren Auswirkungen über Jahrzehnte, Jahrhunderte oder sogar Jahrtausende relativ genau vorhersagbar sind. Der Fallout aus Nuklearabfällen ist eine; der menschliche Beitrag zur globalen Erwärmung durch Treibhausgas-Emissionen aus der Verbrennung fossiler Brennstoffe und seine Auswirkungen auf den Anstieg des Meeresspiegels ist eine weitere. Tatsächlich formuliert der letzte Bericht des Weltklimarates (IPCC) in ungewöhnlich drastischen Worten, dass ein weiterer Anstieg des Meeresspiegels in den kommenden Jahrhunderten oder Jahrtausenden „praktisch sicher“ ist. Und je höher unsere Emissionen, desto stärker wird dieser Anstieg ausfallen. Doch die jüngsten Erkenntnisse über die Antarktis haben eine neue Qualität.