Africkému zemědělství stále vévodí drobní farmáři, kteří nemají přístup k technologiím zvyšujícím produktivitu, zaměřují se převážně na úzký sortiment produktů a trpí slabým napojením na trhy, výrobní proces a širší ekonomiku. Afrika může a měla by být obilnicí světa. Aby se však tato vize realizovala – a aby se tak stalo ekologicky udržitelným způsobem –, musí její zemědělský sektor projít skutečnou transformací zahrnující vyšší kapitálové investice, značnou diverzifikaci plodin a zkvalitnění vazeb na rozvíjející se spotřebitelské trhy ve městech. Kromě toho musí Afrika začít vyrábět potravinové produkty s vyšší přidanou hodnotou, určené jak pro vnitřní spotřebu, tak i na export, zejména do zemí s rostoucí poptávkou, jako jsou Indie a Čína. Od Evropy a Severní Ameriky až po východní Asii a Latinskou Ameriku se pokrok v zemědělství ukazuje jako klíčový prekurzor průmyslového rozvoje a zvyšování životní úrovně. Afrika má navíc výhodu v podobě technologií, jimiž jiné regiony v této fázi zemědělského rozvoje nedisponovaly, od cenově konkurenceschopné solární energie až po mechanismy mapování typu půd, regulace spotřeby vody a zajištění přístupu zemědělců k přesným informacím o cenách.
In der Tat wird die afrikanische Landwirtschaft immer noch durch Kleinbauern geprägt, die keinen Zugang zu produktivitätssteigernder Technologie haben, sich meist nur auf eine enge Auswahl von Produkten beschränken und nur schlecht mit den Märkten, der Produktion und der weiteren Wirtschaft verknüpft sind. Afrika könnte und sollte die Kornkammer der Welt sein. Aber um diese Vision – auf ökologisch nachhaltige Art – umzusetzen, muss sich der landwirtschaftliche Sektor auf eine Art verwandeln, die höhere Kapitalinvestitionen, deutliche Pflanzendiversifizierung und bessere Verbindungen zu den aufkeimenden städtischen Konsummärkten umfasst. Darüber hinaus muss Afrika damit beginnen, mehr Lebensmittel zu produzieren, die in der Wertschöpfungskette weiter oben stehen – sowohl für den internen Konsum als auch für den Export in Länder wie Indien und China, wo die Nachfrage wächst. Von Europa über Nordamerika und Ostasien bis hin zu Lateinamerika haben sich landwirtschaftliche Fortschritte als wichtige Vorboten industrieller Entwicklung und steigenden Lebensstandards erwiesen. Afrika hat zusätzlich noch den Vorteil von Technologien, über die andere Regionen auf dieser Stufe landwirtschaftlicher Entwicklung nicht verfügt haben, seien es kostengünstige netzunabhängige Solarenergie, Methoden zur Bestimmung der Bodenqualität, Techniken zur Regulierung des Wasserverbrauchs oder der Zugang der Landwirte zu genauen Preisinformationen.