Přesto existuje pocit, že pro dosažení pokroku a nového pochopení bude zapotřebí něčeho nového – ekonomiky řetězení pozitivních dějů, prahových hodnot a efektů motýlích křídel, kde malé změny mají obrovské dopady. Možná to tak bylo vždycky. Podle několik stovek let starých měřítek žijeme ve světě neuvěřitelného bohatství. Za dvě generace bude lidská gramotnost téměř celosvětová. Přesto před třemi stoletími také docházelo k technologickému pokroku, od mechanických hodin a vodního mlýna přes dělo a karavelu až po odrůdy rýže, jež bylo možné v Kuang-čou sklízet třikrát do roka, a chov ovce merinové, jíž se daří v kopcích Španělska. Tyto novinky však posloužily pouze k růstu lidské populace, nikoliv ke zvýšení střední hodnoty životní úrovně. Kdybychom dnes stejným dílem rozdělili celosvětovou produkci, zajistilo by nám to oproti našim předkům z předprůmyslové éry desetinásobnou životní úroveň? Nebo dvacetinásobnou?
Trotzdem hat man das Gefühl, dass für Fortschritt und Verständnis etwas Neues gebraucht wird – eine Wirtschaftslehre der positiven Kreisläufe, Schwellenwerte und Schmetterlingseffekte, in der kleine Änderungen sehr große Auswirkungen haben. Vielleicht war das immer so. Nach den Maßstäben der letzten Jahrhunderte leben wir in einer Welt des unglaublichen Wohlstands. Innerhalb von zwei Generationen werden fast alle Menschen lesen und schreiben können. Doch gab es auch vor dreihundert Jahren technologischen Fortschritt, angefangen bei der mechanischen Uhr und der Wassermühle über Kanonen und Karavellen bis zu Reissorten in Guangzhou, die dreimal im Jahr geschnitten werden können, und der Zucht von Merino-Schafen, die sich in den Hügeln Spaniens wohl fühlen. Doch trugen diese Innovationen lediglich zum Wachstum der menschlichen Bevölkerung bei, und nicht zur Steigerung des durchschnittlichen Lebensstandards. Wenn wir heute das, was wir weltweit produzieren, gerecht aufteilten, würden wir dann einen Lebensstandard erreichen, der den unserer vorindustriellen Vorfahren zehnmal überträfe? Zwanzigmal?