Další informace jsou uvedeny v oddílu Statistické nástroje a v přílohách. V rámci výzkumu PISA 2000 byla 15letým dospívajícím rovněž položena otázka, kterým jazykem či jazyky hovoří se svými rodinami (obr. A2b). Jejich odpovědi odhalily, že téměř všude většina žáků doma mluví vyučovacím jazykem. V některých zemích však panuje zcela odlišná situace, která bezpochyby souvisí se zvláštnostmi jejich jazykového prostředí (obr. A1). Například ve Vlámském společenství Belgie odpovědělo vysoké procento patnáctiletých žáků, že doma mluví jiným autochtonním jazykem, který je vlámským dialektem. Ve Španělsku se 13 % žáků prohlásilo za mluvčí jiného úředního jazyka země, zatímco v Lucembursku bylo takových žáků 9 % a ve Finsku 4 %. Vesměs jde o země s několika úředními jazyky. Obr. A2b: Podíl 15letých žáků, kteří prohlašují, že doma mluví převážně jiným než vyučovacím jazykem, 1999/2000
Für weitere Informationen siehe: „Statistische Werkzeuge” und Anhang Im Rahmen der PISA-Studie (2000) wurden die Jugendlichen ferner gebeten, anzugeben, welche Sprache(n) sie im familiären Rahmen sprechen (Abbildung A2b). Aus ihren Antworten geht hervor, dass die Mehrheit der 15-jährigen Schüler in fast allen Staaten auch zu Hause die Unterrichtssprache sprechen. Für einige Staaten ergaben sich allerdings andere Werte, die jeweils aus dem spezifischen sprachlichen Kontext heraus zu erklären sind (Abbildung A1). So gab in der Flämischen Gemeinschaft Belgiens ein hoher Anteil der 15-jährigen Schüler an, dass sie zu Hause eine andere Landessprache sprechen als im Unterricht, wobei sie sich hierbei auf den Flämischen Dialekt bezogen. In Spanien, Luxemburg und Finnland – wo es jeweils mehrere Amtssprachen gibt – gaben respektive 13 %, 9 % bzw. 4 % der Schüler an, im Elternhaus eine andere Amtssprache zu sprechen als in der Schule. Abbildung A2b: 15-jährige Schüler, die angeben, dass sie zu Hause überwiegend eine andere als die Unterrichtssprache sprechen, (in %) 1999/2000