Stanovy centrálních bank se liší co do cílů, jež pro měnovou politiku stanovují. Všechny zahrnují cenovou stabilitu. Mnohé přidávají odkaz na obecné hospodářské podmínky, včetně růstu a zaměstnanosti či finanční stability. Některé dávají centrálním bankám pravomoc jednostranně určovat inflační cíl, jiné při určování cíle vyžadují koordinaci s vládou. Z poslední doby však neexistuje žádný příklad významné centrální banky, která by si stanovila číselný cíl zaměstnanosti. To by se mělo změnit, jelikož začíná být zjevný rozsah potíží se zaměstnaností, na něž narážejí vyspělé ekonomiky. Slabé trhy práce, nízká inflace a dluhový převis naznačují, že je na místě zásadní přehodnocení priorit. Šinzó Abe, nastupující ministerský předseda Japonska, poukazuje na tytéž obavy, ačkoliv japonské centrální bance podle všeho nenavrhuje vazbu na růst či zaměstnanost, ale cíl „minimální“ inflace.
Die Satzungen von Zentralbanken unterscheiden hinsichtlich der Ziele, die sie für die Geldpolitik festlegen. Preisstabilität wird immer genannt. In vielen findet sich ein Verweis auf die allgemeinen Wirtschaftsbedingungen, einschließlich Wachstum und Beschäftigung oder Finanzstabilität. Einige geben der Zentralbank die Befugnis, ein einseitiges Inflationsziel festzusetzen, andere schreiben bei der Festlegung dieses Ziels die Zusammenarbeit mit der Regierung vor. Es gibt jedoch kein jüngeres Beispiel einer größeren Zentralbank, die ein konkretes Beschäftigungsziel nennt. Das dürfte sich ändern, wenn das wahre Ausmaß der Auswirkungen der Arbeitslosigkeit auf die entwickelten Volkswirtschaften deutlicher wird. Schwache Arbeitsmärkte, niedrige Inflation und ein Schuldenüberhang weisen darauf hin, dass die Prioritäten grundsätzlich neu festgelegt werden müssen. Aus Japan signalisiert der designierte Premierminister Shinzo Abe dieselben Sorgen, obwohl er offenbar für die japanische Notenbank anstatt einer Verpflichtung auf Wachstum ein „Mindestinflationsziel“ zu befürworten scheint.