Uvnitř skupin G-20, G-7 a BRICS, jejichž členové mezi sebou soupeří o přístup ke zdrojům a na trhy, získávají například vliv mocné skupiny a nadnárodní korporace (třeba Světové ekonomické fórum, General Electric a Rio Tinto). Tato konkurence dnes disponuje novými „zařízeními k přípravě infrastrukturních projektů“ s cílem urychlit a kopírovat velké projekty PPP se znepokojivým spoléháním na velké přehrady a infrastrukturu opřenou o fosilní paliva, jako je třeba nigerijský plynovod pro zásobování Evropské unie – významná priorita PIDA, která znamená pomalý pokrok směrem k nízkouhlíkové budoucnosti. Právě bitva o udržitelnost se stává, zejména v Africe, novým jablkem sváru, s ohledem na záměry BRICS, G-20, Asijsko-pacifického hospodářského společenství (APEC), Mercosur a dalších mezinárodních uskupení a lokálních zájmových skupin. Abychom pochopili, jak se bude vyvíjet, budeme potřebovat důkladné nové paradigma rozvoje. To je náročný úkol, protože organizace občanské společnosti, které mají největší zájem zjišťovat, jak se s novými tlaky vypořádat, se obvykle specializují na konkrétní rozvojové oblasti, kupříkladu Rozvojové cíle tisíciletí či sektorové otázky, a chybí jim obecnější pohled na to, jak fungují instituce zaměřené na financování rozvoje a jejich velcí akcionáři.
So erringen z.B. mächtige Gruppen und transnationale Konzerne (wie das Weltwirtschaftsforum, General Electric und Rio Tinto) Einfluss innerhalb der G20, der G7 und der BRICS-Staaten, deren Mitglieder miteinander um den Zugriff auf Ressourcen und Märkte konkurrieren. Dieser Wettbewerb umfasst nun Fazilitäten für die Ausarbeitung von Infrastrukturprojekten (IPPFs), um große ÖPPs mit einer verstörenden Abhängigkeit von Großstaudämmen und einer auf fossile Brennstoffe gestützten Infrastruktur voranzutreiben und zu replizieren. Ein Beispiel hierfür ist Nigerias Pipeline zur Lieferung von Gas in die Europäische Union – eine Spitzenpriorität des PIDA, die auf eine Verlangsamung der Fortschritte hin zu einer kohlenstoffarmen Zukunft hinausläuft. Tatsächlich entwickelt sich der Kampf um Nachhaltigkeit insbesondere in Afrika zu einem neuen Konfliktfeld, an dem BRICS-Staaten, G20, Asiatisch-Pazifische Wirtschaftskooperation (APEC), Mercosur und andere internationale Gruppierungen und lokale Interessengruppen beteiligt sind. Zu verstehen, was hier vor sich geht, erfordert ein stringentes neues Entwicklungsparadigma. Dies ist eine schwierige Herausforderung: Zivilgesellschaftliche Organisationen mit besonderem Interesse daran, zu lernen, wie man mit neuen Belastungsfaktoren umgeht, neigen dazu, sich auf bestimmte Entwicklungsbereiche wie etwa die Millenniumziele oder auf sektorale Probleme zu konzentrieren. Sie haben selten eine breiter angelegte Sicht darauf, wie die Finanzinstitute im Bereich der Entwicklung und ihre Großaktionäre arbeiten.