Líčení záměrů spadajících pod třetí šíp se podle všeho zakládají na pouhých zbožných přáních, jejichž nositelé zřejmě očekávají, že nové technologie a znalosti spadnou Japonsku do klína. Efektivnější přístup by zahrnoval konkrétní dosažitelné cíle, jako třeba uvolnění regulace v oblasti trhů práce a finančních trhů, snížení daní ze zisku firem, liberalizaci obchodu skrze přistoupení k Transpacifickému partnerství a asi i uvolnění imigrační politiky. Potíž je v tom, že úředníci si libují v moci, kterou jim regulace dává. Deregulace by od nich vyžadovala, aby dali přednost dlouhodobým cílům země před svými vlastními krátkodobými cíli – což je volba, jíž se doposud brání. Abych parafrázoval Johna F. Kennedyho, je načase, aby se japonští lídři neptali, co jejich země může udělat pro svou vládu, ale čeho se vláda může vzdát ve prospěch země. V tomto kontextu třetí šíp abenomiky zatím nelze poctivě posoudit. Jeho účinek se sice zatím nedostavil, ale rozhodně jej nelze považovat za neúspěch, neboť nejvyšší japonští lídři nadále neúnavně usilují o vytvoření potřebné hybné síly.
Tatsächlich scheinen einige Beschreibungen von Projekten im Zuge des dritten Pfeils auf kaum mehr als Wunschdenken zu beruhen und davon auszugehen, dass neue Technologien oder Knowhow Japan einfach in den Schoß fallen werden. Ein wirksamerer Ansatz würde erreichbare, konkrete Ziele beinhalten, so etwa Lockerungen der Arbeits- und Finanzmarktregulierung, eine Senkung der Körperschaftssteuer, eine Handelsliberalisierung durch den Beitritt zur Transpazifischen Partnerschaft und möglicherweise eine Lockerung der Einwanderungspolitik. Das Problem ist, dass Bürokraten die Macht mögen, die ihnen Regulierung gewährt. Deregulierung würde voraussetzen, dass sie die langfristigen Interessen ihres Landes über ihre eigenen kurzfristigen Interessen stellen – eine Alternative, die sie bisher nicht in Betracht gezogen haben. Um es in Anlehnung an John F. Kennedy auszudrücken, sollte Japans Führung nicht länger fragen, was ihr Land für seine Regierung tun kann, sondern was die Regierung für ihr Land abschaffen kann. Vor diesem Hintergrund lässt sich der dritte Pfeil der Abenomics noch nicht fair beurteilen. Seine Wirkung ist zwar bislang ausgeblieben, er kann jedoch gewiss nicht als Fehlschlag bezeichnet werden, zumal Japans Spitzenpolitiker immer noch unermüdlich daran arbeiten, die notwendige Dynamik aufzubauen.