Ačkoliv jsou takové programy v Evropě i v USA obsáhlé, pracující chudí zůstávají na okraji stejně jako kdykoliv předtím. Sociální výdaje tento problém dokonce ještě zhoršily, poněvadž snižují motivaci k práci, a tím vytvářejí kulturu závislosti a odcizenosti od komerční ekonomiky, podkopávají participaci pracovní síly, zaměstnatelnost a zaměstnaneckou věrnost. Zapotřebí je zde vyšší zaměstnanost a mzda prostřednictvím vyšší poptávky po nejméně produktivních zaměstnancích. Někdo by snad spoléhal na to, že tento problém časem vyřeší volný trh. Je ovšem nepravděpodobné, že by samotné tržní síly dokázaly vyřešit bezprecedentní podíl lidí vyřazených z trhu práce, který se nahromadil od poloviny 70. do počátku 90. let. Převažující víra, že existuje spolehlivá tendence k návratu na nějakou normální úroveň začlenění občanů do společnosti, má jen malou oporu. Jistě, většina recesí se nakonec obrátí, stejně jako nakonec skončí většina konjunktur. Chápání toho, co je „normální“, se však samo o sobě neustále posouvá.
Obwohl derartige Programme in Europa und den USA gut etabliert sind, bleiben die „Working Poor“ an den Rand gedrängt wie eh und je. Tatsächlich haben Sozialleistungen das Problem noch verschlimmert, weil dadurch die Anreize zu arbeiten verringert werden und eine Kultur der Abhängigkeit und Entfremdung von der kommerziellen Ökonomie geschaffen wird, die wiederum die Teilnahme am Arbeitsmarkt, die Arbeitsmarktfähigkeit und die Loyalität der Mitarbeiter untergräbt. Gefragt sind höhere Beschäftigungszahlen und höhere Löhne aufgrund einer größeren Nachfrage nach den am wenigsten produktiven Arbeitnehmern. Manche setzen darauf, dass der freie Markt diese Probleme mit der Zeit lösen würde. Es ist allerdings unwahrscheinlich, dass Marktkräfte allein mit diesem beispiellosen Grad an Ausgrenzung vom Arbeitsmarkt fertig werden, der sich zwischen Mitte der 1970er und den frühen 1990er Jahren entwickelt hat. Der vorherrschende Glaube, es ginge mit Sicherheit wieder in Richtung eines normalen Grades an Teilnahme am Arbeitsmarkt steht auf einem unsicheren Fundament. Zugegeben, die meisten Rezessionen werden überwunden ebenso wie die meisten Booms zu einem Ende kommen, aber die Meinung darüber was „normal“ ist, ändert sich ebenfalls ständig.