Multilaterální spolupráce se bohužel v posledních letech zkomplikovala, i mezi blízkými spojenci. Když teď vidíme, nakolik potřebujeme jeden druhého, současná krize by měla zapůsobit jako budíček. Žádná země se s pandemií nedokáže vypořádat sama. Potřebujeme mezinárodní koordinaci, a jestliže dostatečně dobře nefungují instituce, které k tomu účelu existují, musíme společně usilovat o jejich zlepšení. Začtvrté, my Evropané musíme znovu uvážit svůj přístup ke globalizaci s vědomím, že je zcela zásadní vyrábět nezbytné základní zboží jako lékařské vybavení uvnitř Evropské unie. Budeme muset diverzifikovat své dodavatelské řetězce, abychom se vyvarovali úplné závislosti na jediné zemi či regionu. Revize přístupu ke globalizaci ale neznamená omezování mezinárodní spolupráce. Právě naopak, společné snahy mezi členskými státy EU už uvádějí do pohybu pokrok směřující k vakcíně.
Leider ist die multilaterale Zusammenarbeit in den letzten Jahren schwieriger geworden, selbst unter engen Verbündeten. Jetzt, da wir sehen, wie sehr wir einander brauchen, sollte die gegenwärtige Krise ein Weckruf sein. Kein einzelnes Land kann eine Pandemie allein bewältigen. Wir brauchen internationale Zusammenarbeit, und wenn die dafür vorgesehenen Institutionen nicht gut genug funktionieren, müssen wir gemeinsam an ihrer Verbesserung arbeiten. Viertens müssen wir Europäer das Maß an Globalisierung überdenken. Wir erkennen jetzt, dass es entscheidend ist, lebenswichtige Güter wie medizinische Geräte in der EU zu produzieren. Wir sollten deshalb unsere Versorgungsketten diversifizieren, um eine völlige Abhängigkeit von einem Land oder einer Region zu vermeiden. Das bedeutet nicht, die internationale Zusammenarbeit zu reduzieren. Im Gegenteil: Die gemeinsamen Anstrengungen der Mitgliedstaaten der Europäischen Union, einen Impfstoff zu entwickeln, sind ein gutes Beispiel.