Změna klimatu neuznává hranice; skleníkové plyny vypouštěné kdekoli nakonec postihnou všechny. To znamená, že tu je obří problém černých pasažérů. Za současných okolností bude vždy pro jednotlivce racionální nechat ostatní, aby snižovali své emise, než aby tak činil sám. Jediný způsob, jak tento problém korigovat, tkví v kolektivní racionalitě čili osvíceném vlastním zájmu. Očekávat skutečně globální snahu usilující o obecné dobro je však za současného stavu multilateralismu vysoký nárok. Třetí překážkou je to, že účinné politiky snižování skleníkových plynů neúměrně poškozují chudé (jak globálně, tak v jednotlivých zemích). Mezinárodní měnový fond nedávno vypočetl, že současná efektivní globální cena emisí CO2 jsou pouhé dva dolary za tunu.
Der Klimawandel hält sich nicht an Grenzen. Sämtliche Emissionen werden irgendwann uns alle treffen. Dies bedeutet, dass es ein massives Trittbrettfahrerproblem gibt. Unter den momentanen Umständen wird es individuell betrachtet immer rational sein, andere ihre Emissionen reduzieren zu lassen, ohne es selbst zu tun. Der einzige Weg, dieses Problem zu lösen, besteht in kollektiver Rationalität oder klugem Eigeninteresse. Aber würde man angesichts der aktuellen Lage des Multilateralismus echte globale Bemühungen hin zum Gemeinwohl erwarten, wäre dies ein sehr hoher Anspruch. Das dritte Hindernis besteht darin, dass von den effektiven Maßnahmen zur Reduzierung der Treibhausgasemissionen überproportional die Armen betroffen sind (sowohl global als auch innerhalb der einzelnen Länder). Der Internationale Währungsfonds hat kürzlich ausgerechnet, dass der effektive weltweite Preis für CO2-Emissionen momentan bei lediglich zwei Dollar pro Tonne liegt.