Druhou chybou bylo to, že konvence OSN o klimatické změně zdůraznila techniky “end of pipe” (metody zaměřené na odstranění zamořujících látek z atmosféry). To politikům umožnilo odvrátit pozornost od politicky náročnějšího cíle v podobě omezení aktivit, které tyto emise produkují. No a třetí chybou bylo, že se politici rozhodli zaměřit se na “čisté“ emise, beroucí v potaz biologické procesy zahrnující zemi, zvířata i rostliny dohromady s procesy spojenými s pálením fosilních paliv.
Zweitens konzentrierte sich die UN-Klimaschutzkonvention auf sogenannte „End-of-Pipe“-Techniken (Methoden zur Entfernung von Schadstoffen aus der Atmosphäre). Dies versetzte die Entscheidungsträger/innen in die Lage, die Aufmerksamkeit von dem politisch schwierigeren Ziel abzulenken, jene Aktivitäten zu begrenzen, die diese Emissionen überhaupt erst hervorbringen. Und drittens entschlossen sich die Entscheidungsträger/innen, den Fokus auf die Nettoemissionen zu richten und dabei biologische Prozesse, bei denen es um Boden, Pflanzen und Tiere geht, mit solchen zu verrechnen, bei denen fossile Rohstoffe verbrannt werden.