Basilejský výbor se na svém listopadovém jednání v Santiagu de Chile nápadně neshodl na řešení a přehrál celou otázku nahoru na výbor guvernérů a šéfů dohledu, který se o to znovu pokusí v lednu. Pravděpodobně nalezne způsob, jak tuto konkrétní jehlu navléknout. Budoucnost globálních standardů ovšem vypadá nejistěji, než tomu bylo v poslední době. Od krize v roce 2008 mnoho států sice navenek podporuje rozvoj přísnějších globálních pravidel, ale zároveň přijímá opatření na ochranu vlastních finančních soustav. Kolaps Lehman Brothers a dalších finančních ústavů ukázal, že velké banky jsou „globální za života, ale národní ve smrti“, abychom použili okřídlený výrok bývalého guvernéra Bank of England Mervyna Kinga. Jinými slovy je to tak, že když ztroskotá globální banka, musí místní trosky posbírat regulátoři v hostitelské zemi.
Auf seiner Tagung in der chilenischen Stadt Santiago im November gelang es dem Basler Ausschuss ganz klar nicht, sich auf eine Lösung zu einigen, weswegen die Problematik eine Etage nach oben an den Ausschuss der Notenbankpräsidenten und Leiter der Aufsichtsbehörden weitergereicht wurde, die es im Januar noch einmal versuchen werden. Dort wird man wahrscheinlich eine Einigung in dieser Frage erzielen. Allerdings erscheint die Zukunft der globalen Standards derzeit so ungewiss wie lange nicht. Seit der Krise des Jahres 2008 haben zahlreiche Länder andere Maßnahmen zum Schutz ihrer eigenen Finanzsysteme ergriffen, obwohl sie vordergründig die Entwicklung strengerer weltweiter Regeln unterstützten. Der Zusammenbruch von Lehman Brothers und anderen Finanzinstitutionen zeigte, dass Großbanken „im Leben global, im Tode aber national“ sind, wie es der ehemalige Gouverneur der Bank of England, Mervyn King, so treffend formulierte. Mit anderen Worten: Bricht eine globale Bank zusammen, müssen die Regulierungsbehörden des Gastlandes die Scherben aufsammeln.