Volný obchod, prohlásil, funguje dobře s neměnící se technikou. Pokud ale země jako Čína můžou kombinovat západní techniku s nízkými mzdami, pak obchodování s Čínou sníží na Západě mzdy. Pravda, Západ bude mít možnost získat levněji zboží; jak ale řekl Samuelson, „možnost koupit si potraviny ve Wal-Martu o 20 % levněji nemusí nutně vyvážit vzniklé propady mezd“. Možnost koupit si levněji zboží, mohl ještě dodat, nenahradí ani řadu jiných dobrých věcí v životě, které se stávají obětí efektivity. Obhajoba volného obchodu je obhajobou blahobytu, avšak blahobytu definovaného výhradně ve smyslu peněz. Čas jsou peníze: čím víc peněz z hodiny práce vymačkáte, tím lépe se máte. Jenže co všechny činnosti, které máte rádi nebo je pokládáte za hodnotné, leč nemaximalizují vaše výdělky?
Freier Handel, so Samuelson, funktioniert gut, solange es keine technologischen Veränderungen gibt. Wenn jedoch Länder wie China westliche Technologien mit niedrigen Löhnen kombinieren, wird der Handel mit China die Löhne im Westen sinken lassen. Der Westen wird seine Güter zwar billiger bekommen, doch „bei Wal-Mart Lebensmittel 20 Prozent billiger einkaufen zu können reicht nicht notwendigerweise aus, um die Lohnverluste auszugleichen“, wie Samuelson es ausdrückte. Er hätte auch noch hinzufügen können, dass die Möglichkeit, Waren billiger einzukaufen auch viele andere gute Dinge im Leben nicht aufwiegen würde, die der Effizienz geopfert werden. Das Argument für den Freihandel ist ein Argument für Wohlergehen, allerdings für Wohlergehen, das ausschließlich finanziell definiert wird. Zeit ist Geld: Je mehr Geld man aus einer Stunde Arbeit herausholen kann, desto besser gestellt ist man finanziell. Aber was ist mit all den Dingen, an denen man Vergnügen findet oder die man für wertvoll erachtet, die das eigene Einkommen jedoch nicht maximieren?