Afričanům ale partnerství přineslo nízkou obchodní výkonnost, drahé peníze, vysoké úrokové sazby, masivní únik kapitálu a hory dluhů, jejichž splácení znemožňuje vyšší investice do vzdělávání, odborné přípravy, zdravotnictví, výroby potravin, bydlení a průmyslu. Negativní dopady tohoto uspořádání navíc mají dosah na celý africký kontinent. Na politické úrovni se Francie a její spojenci postavili proti představě kontinentální vlády, již na konci 50. let a na počátku 60. let prosazovali politici jako Násir a Nkrumah. Podíleli se na zablokování projektu a na ustavení notoricky neschopného afrického klubu hlav států Organizace africké jednoty (OAJ), čímž africkou integraci zdrželi o několik desítek let.
Für die Afrikaner allerdings bedeutete diese Partnerschaft schwachen Handel, Geldknappheit, hohe Zinssätze, massive Kapitalflucht und Schuldenberge, deren Rückzahlung Investitionen in Bildung, Ausbildung, im Gesundheitswesen, der Nahrungsproduktion, im Wohnbau und der Industrie verhinderte. Die negativen Auswirkungen dieser Ordnung weiteten sich auf den gesamten afrikanischen Kontinent aus. Auf politischer Ebene stellten sich Frankreich und seine Verbündeten gegen die in den späten Fünfziger- und frühen Sechzigerjahren von Persönlichkeiten wie Nasser und Nkrumah ventilierte Idee einer Regierung für ganz Afrika. Sie halfen das Projekt zu blockieren und den berüchtigt ineffizienten Club afrikanischer Staatschefs, die Organisation der Afrikanischen Einheit (OAU), zu schaffen, wodurch die Uhr der afrikanischen Integration um Jahrzehnte zurückgestellt wurde.