V tomto rámci bylo nařízeno zvětšit od roku 2002 oka vlečných sítí ze 100 na 120 mm. Po zhodnocení plánu v roce 2003 bylo rozhodnuto, že míra úmrtnosti daná rybolovem nesmí překročit 0,3(1), a že je proto nutné TAC stanovit v závislosti na tomto limitu. Od roku 2004 tedy populace těží z „vedlej-ších“ účinků víceletého plánu pro tresku obecnou, především pokud jde o omezení intenzity rybolovu. Dopady těchto opatření byly poměrně rychle patrné. Od roku 2004 pozoruhodně poklesly vedlejší úlovky tresky skvrnité a celkové úlovky zůstaly o hodně nižší než povolené V současné době je populace tresky skvrnité v Severním moři ve velmi dobrém stavu. Je lovena na úrovni maximálního udržitelného výnosu nebo dokonce i pod touto úrovní. Výměty malých tresek skvrnitých se výrazně snížily.
In diesem Rahmen wurde ab 2002 eine Vergrößerung der Maschenöffnung von 100 auf 120 mm vorgeschrieben. Im Anschluss an eine Evaluierung des Plans im Jahr 2003 wurde beschlossen, die fischereiliche Sterblichkeit auf maximal 0,3(1) zu begrenzen und demzufolge die TAC abhängig von dieser Grenze festzulegen. Ab 2004 profitierte der Schellfischbestand von den„Nebeneffekten“ des mehrjährigen Kabeljau-Plans und vor allem von den Reduzierungen des Fischereiaufwands. Heute erfreut sich der Schellfisch in der Nordsee bester Gesundheit. Sein Befischungsniveau entspricht dem höchstmöglichen Dauerertrag bzw. liegt sogar noch darunter. Die Rückwürfe kleiner Schellfische haben sich erheblich verringert. Doch selbst wenn er in gutem Zustand ist, dürfen die Fangmengen nicht steigen. Dafür gibt es einen rein biologischen Grund.