Používá se celá škála přístupů, od pořádání „vycházek hanby“ do oblastí volného kálení po zakládání dětských družin k prosazování zákazu. Společenství se poskytují finanční pobídky k výstavbě a údržbě zcela základních domácích latrín. Náklady činí jen 0,50 dolaru na jednu domácnost, zatímco hodnota přínosů plynoucích ze zlepšení zdravotního stavu a ušetřeného času v mnoha rozvojových zemích dosahuje 1,20 dolaru. Mezinárodní společenství se zavázalo snížit podíl lidí bez přístupu k vodě a hygieně na polovinu do roku 2015. Nejsamozřejmějším a nejucelenějším řešením je zajištění vodovodu a kanalizace pro všechny, kdo je nemají.
Dabei kommt eine Vielzahl von Ansätzen zur Anwendung – von „Schandwegen“ zu den Flächen, wo die Menschen im Freien ihre Notdurft verrichten, bis hin zur Gründung von Kinderbrigaden, um das Verbot zu fördern. Die Kommune erhält finanzielle Anreize, um sehr einfache häusliche Latrinen zu bauen und zu unterhalten. Die Kosten hierfür summieren sich auf bloß einen halben Dollar pro Haushalt, während der Nutzen durch Verbesserungen bei der Gesundheit und Zeitersparnisse in vielen Entwicklungsländern bei 1,20 Dollar liegt. Die internationale Gemeinschaft hat sich dazu verpflichtet, den Anteil derjenigen, die keinen Zugang zur Wasser- und Sanitärversorgung haben, bis 2015 zu halbieren. Die offensichtlichste und umfassendste Lösung dabei ist es, allen, die dies noch nicht haben, eine leitungsgeführte Wasser- und Abwasserversorgung zu bieten.