V reakci na kampaň na summitu Rio+20 v roce 2012 se k účetnictví přírodního kapitálu přihlásilo 70 vlád včetně těch, které zastupují 40 středněpříjmových a nízkopříjmových zemí. Tato metoda se už s úspěchem využívá po celém světě. Například „lesní účetnictví“ odhalilo, že Guatemala vykazuje nejrychlejší tempo odlesňování ve Střední a Jižní Americe, přičemž nekontrolované kácení jde z největší části na vrub domácností, které potřebují oheň k vaření. Tato informace vedla guatemalskou vládu k přehodnocení tamního zákona o lesích a k financování nových strategií kontroly spotřeby palivového dříví, prevence nepovoleného kácení a motivace rodin k využívání alternativních zdrojů energie. Snahu Botswany o diverzifikaci ekonomiky zase omezuje nedostatek vody; „vodní účetnictví“ však pomáhá vládě identifikovat sektory – včetně zemědělství, hornictví a cestovního ruchu –, které dokážou růst i s minimální spotřebou vody. Na Filipínách, kde 60% HDP generuje průmysl a na něj navazující služby v regionu kolem jezera Laguna de Bay v metropolitní oblasti Manily, už znečištění a nánosy bahna snížily hloubku tohoto jezera o jednu třetinu. „Účetnictví ekosystému“ se stalo významným nástrojem při stanovování, jak tento zdroj spravovat lépe. Tento typ účetnictví se používá také ke zkvalitnění lesního hospodářství v indickém státě Himáčalpradéš, kde lesy představují životně důležitý zdroj pro dva hlavní růstové sektory, totiž cestovní ruch a hydroelektrárny.
Im Zuge einer Kampagne beim Rio+20-Gipfel von 2012 haben sich siebzig Regierungen, darunter diejenigen von vierzig Ländern geringen oder mittleren Einkommens, für eine Bilanzierung natürlichen Kapitals ausgesprochen. Diese Methode hat bereits weltweit gute Verwendung gefunden. Beispielsweise konnte durch „Waldkonten“ ermittelt werden, dass Guatemala die schnellste Abholzungsrate in Mittel- und Südamerika hat, und der größte Teil des Raubbaus durch den Kochbedarf der Haushalte verursacht wird. Diese Informationen haben die guatemaltekische Regierung zu einer Revision des Landesforstgesetzes und zur Finanzierung neuer Strategien bewegt, um die Verwendung von Feuerholz zu kontrollieren, nicht genehmigtes Abholzen zu verhindern und Familien zu ermutigen, alternative Energiequellen zu nutzen Botswanas Versuche, seine Wirtschaft zu diversifizieren, werden durch Wasserknappheit begrenzt, aber anhand von „Wasserkonten“ kann die Regierung Sektoren – wie Landwirtschaft, Bergbau oder Tourismus – erkennen, die trotz minimalen Wasserkonsums Wachstumspotenzial haben. Auf den Philippinen, wo 60% des BIP durch Industrien und Dienstleistungen in der Lagunensee-Region des Großraums von Manila erwirtschaftet werden, ist die Wassertiefe des Sees durch Verschmutzung und Verschlammung bereits um ein Drittel zurückgegangen. „Ökosystem-Konten“ spielen bei der besseren Verwaltung dieser Ressource bereits heute eine wichtige Rolle. Solche Konten werden auch im indischen Bundesstaat Himachal Pradesh, wo Wälder für die beiden großen Wachstumssektoren Tourismus und Wasserkraftnutzung eine wichtige Ressource darstellen, zur Verbesserung der Waldnutzung verwendet.