Události ze srpna a září 2008 přinesly dvě bolestná a hluboce znepokojivá ponaučení. Za prvé je kapitalismus náchylný ke katastrofám. A za druhé globální růst nemusel nutně posílit unipolární uspořádání. Vskutku všeobjímající globální růst plodí multipolaritu, která je při absenci překlenující diplomatické a geopolitické dohody receptem na konflikt. I po deseti letech se Západ s těmito znepokojivými zjištěními jen těžce vyrovnává. Zraky všech se dnes upírají do Asie, na vzestup Číny a její rostoucí vliv v Eurasii, Africe i Latinské Americe. Putinovo Rusko je však stále kazisvětem. Proto bychom neměli zapomenout na gruzínskou krizi ze srpna 2008, kdy poprvé začalo být zřejmé, jak nebezpečným by se nové globální rozložení ekonomických sil jednou mohlo stát. Hybridní válka Ruska proti západu
Aus den Ereignissen vom August und September 2008 mussten wir zwei schmerzhafte und zutiefst beunruhigende Lehren ziehen: Erstens, der Kapitalismus ist anfällig für Katastrophen. Und zweitens, das weltweite Wachstum hat die unipolare Ordnung nicht unbedingt gestärkt. Wirklich umfassendes globales Wachstum wirkt multipolar, was ohne übergeordnete diplomatische und weltpolitische Abkommen eine Quelle von Konflikten ist. Zehn Jahre später ringt der Westen immer noch mit der Frage, wie er mit diesen beunruhigenden Erkenntnissen umgehen soll. Alle Blicke richten sich nun auf Asien – den Aufstieg Chinas und seinen wachsenden Einfluss auf ganz Eurasien, Afrika und Lateinamerika. Aber Putins Russland ist immer noch der Spielverderber. Also sollten wir die georgische Krise vom August 2008 nicht vergessen, als erstmals offensichtlich wurde, wir gefährlich die neue globale Wirtschaftsordnung werden kann. Russlands Hybridkrieg gegen den Westen