Jakmile se dá růst do pohybu, je snadnější udržet příznivý cyklus, v němž se rychlý růst a institucionální transformace ženou navzájem kupředu. Ricardo Hausmann, Lant Pritchett a já jsme nedávno identifikovali a prozkoumali více než 80 případů růstového zrychlení - při němž určitá země zvyšovala nejméně po dobu sedmi let tempo růstu o dvě či více procent - od roku 1950. Překvapením pro nás byla nejen skutečnost, že případů bylo tak mnoho, ale i fakt, že drtivá většina jich na první pohled nesouvisela s konvenčními hospodářskými reformami, jako je liberalizace obchodu a cen. Do té míry, do jaké dokážeme identifikovat spouštěcí faktory růstu, tyto případy souvisely s uvolňováním bariér, které brzdily soukromou ekonomickou aktivitu. Dokonce i ve známějších případech byly institucionální změny na počátku růstového zrychlení obvykle skromné.
Sobald erst einmal ein Wachstum eingesetzt hat, wird es einfacher, einen „Tugendkreis" von einander antreibenden rapidem Wirtschaftswachstum und institutionellen Veränderungen aufrecht zu erhalten. Ricardo Hausmann, Lant Pritchett und ich haben kürzlich mehr als 80 Wachstumsepisoden - in denen ein Land seine wirtschaftliche Wachstumsrate für mindestens sieben Jahre um 2 % oder mehr steigern konnte - des Zeitraums seit 1950 identifiziert und untersucht. Überraschend dabei war nicht nur, dass es so viele solcher Fälle gab, sondern dass die große Mehrheit davon nicht durch traditionelle Wirtschaftsreformen wie die Liberalisierung von Handel und Preisen bedingt war. In dem Umfang, in dem wir Wachstumsauslöser identifizieren können, scheinen sie durch eine Verringerung der Beschränkungen verursacht, die privatwirtschaftliche Aktivitäten erschweren. Selbst in den bekannteren Fällen waren die institutionellen Veränderungen zu Beginn der Wachstumsbeschleunigung in aller Regel bescheiden.