Mnozí pamětníci krachu Sovětského svazu v roce 1991 a následné bouřlivé doby jsou přesvědčeni, že ruská ekonomika dnes musí být zbídačená a nestabilní – a daleko za prosperující Čínou. Omyl. Podle Mezinárodního měnového fondu činil ruský příjem na hlavu v roce 2013, měřeno paritou kupní síly, zhruba 18 600 amerických dolarů, téměř dvojnásobek oproti čínskému příjmu na hlavu ve výši kolem 10 000 dolarů. Podle údajů Světové banky se tamní míra krajní chudoby blíží nule, kdežto v Číně roku 2009 (posledním roce, pro nějž jsou data k dispozici) dosahovala 11,8 %. Ano, ruské hospodářství v poslední době vzpružily nejen zdravé makroekonomické politiky, ale také vysoké světové ceny ropy a plynu. Ostatně zhroucení světových cen ropy po roce 1985 přispělo k závažné hospodářské krizi v Sovětském svazu a Rusku koncem 80. let a začátkem 90. let. To je důležitá okolnost, jelikož hospodářské reformy zavedené bývalým sovětským prezidentem Michailem Gorbačovem a bývalým ruským prezidentem Borisem Jelcinem proto narážely na ostré protivětry. Dva roky (1992-1993) jsem působil jako makroekonomický poradce ministerského předsedy Jegora Gajdara a ministra financí Borise Fjodorova a snažil jsem se Rusku pomoci skoncovat s vysokou inflací a krajním nedostatkem některého zboží, jimiž se vyznačovaly poslední roky sovětské éry, a zahájit přechod Ruska k tržnímu hospodářství.
Viele Menschen, die sich an den Zusammenbruch der Sowjetunion im Jahr 1991 sowie dessen turbulente Folgen erinnern, glauben, Russlands Wirtschaft müsse verarmt und instabil sein – und auch weit hinter dem boomenden China liegen. Falsch. Daten des Internationalen Währungsfonds zufolge beträgt das russische Pro-Kopf-Einkommen im Jahr 2013, gemessen an Kaufkraftparität, etwa 18.600 Dollar und liegt damit fast doppelt so hoch wie der Wert in China von ungefähr 10.000 Dollar. Und nach Angaben der Weltbank gibt es in Russland beinahe keine extreme Armut, während der entsprechende chinesische Wert im Jahr 2009 bei 11,8 Prozent lag (aktuellere Daten liegen nicht vor). Ja, die russische Wirtschaft wurde in den letzten Jahren nicht nur mit soliden makroökonomischen Strategien aufrechterhalten, sondern auch von weltweit hohen Öl- und Gaspreisen. Tatsächlich trug der Zusammenbruch der Weltölpreise nach 1985 zur schweren Wirtschaftskrise in der Sowjetunion und Russland in den späten 1980er und frühen 1990er Jahren bei. Das ist ein wichtiger Aspekt, denn die vom früheren sowjetischen Präsidenten Michail Gorbatschow und dem ehemaligen russischen Präsidenten Boris Jelzin umgesetzten Wirtschaftsreformen waren deshalb mit starkem Gegenwind konfrontiert. Zwei Jahre lang (1992-1993) war ich als makroökonomischer Berater von Ministerpräsident Jegor Gaidar und Finanzminister Boris Fjodorow tätig. Ich versuchte einen Beitrag zu leisten, der hohen Inflation sowie den extremen Engpässen während der letzten Jahre der Sowjetära ein Ende zu setzen und Russlands Übergang zu einer Marktwirtschaft zu lancieren.