Ve zmíněném případě tedy údajná diskriminace nepramení ze samotného zákona, nýbrž z jeho dopadů, přičemž žaloba se opírá především o statistiky prokazující nadměrný podíl Romů ve zvláštních školách. K dispozici je i řada dalších zpráv o situaci Romů v České republice, včetně zprávy Rady Evropy. Jak ovšem soud správně poznamenal, jeho rozhodnutí by se mělo týkat pouze případů uvedených v žalobě a soud by neměl dávat najevo svůj názor na legitimitu českého vzdělávacího systému, poněvadž rozhodnutí týkající se vzdělávacích příležitostí spadají do pravomoci států, a mohou se tudíž stát od státu lišit. Za tohoto předpokladu a vzhledem k povaze případu, jímž se musel zabývat, sedmičlenný Senát v únoru 2006 žalobu zamítl s tím, že zákon o zvláštních školách není namířen konkrétně proti Romům a nevztahuje se pouze na ně. Podle soudu je legitimním cílem zákona zohlednit v učebním procesu poruchy učení jedné konkrétní kategorie žáků a psychologické testy se jeví jako dostatečně objektivní, aby nevyvolávaly podezření z rasové podjatosti. I nadále navíc platí, že se zařazením dítěte do zvláštní školy musí souhlasit rodiče, a romské děti, které byly do těchto škol umístěny, se mohou později vrátit do školy většinové, a reintegrovat se tak do normálního vzdělávacího procesu.
Im vorliegenden Fall also geruht die mutmaßliche Diskriminierung nicht auf dem Gesetz selbst, sondern auf seinen Auswirkungen, wobei die Kläger sich hauptsächlich auf Statistiken stützen, die belegen, dass Roma in Sonderschulen überrepräsentiert sind. Es liegen viele weitere Berichte zur Situation der Roma in der Tschechischen Republik vor, darunter solche des Europarates. Aber wie das Gericht zu Recht feststellte, hat es nur über die Fälle zu entscheiden, in denen es angerufen wurde; es ist nicht seine Aufgabe, seine Meinung über die Legitimität des tschechischen Bildungssystems kundzutun. Entscheidungen zu den Bildungschancen fallen in die Rechtszuständigkeit der einzelnen Staaten und können daher entsprechend voneinander abweichen. Von dieser Annahme ausgehend und angesichts des ihm vorgelegten Falles entschied eine aus sieben Richtern bestehende Kammer des Europäischen Gerichtshofs für Menschenrechte im Februar 2006 zu Ungunsten der Kläger. Sie befand, dass das Gesetz über die Sonderschulen nicht speziell auf die Roma abziele und nicht ausschließlich für diese gelte. Laut dem Gericht ist es das legitime Ziel des Gesetzes, den Unterricht an die Schwierigkeiten einer bestimmten Kategorie von Schülern anzupassen, wobei psychologische Tests als ausreichend objektive Methode erschienen, um keinen Verdacht der Voreingenommenheit aufkommen zu lassen. Darüber hinaus bleibe die Anforderung bestehen, dass die Eltern der Platzierung der Kinder in Sonderschulen zustimmen müssten, und Roma-Kinder, die zunächst in diesen Schulen untergebracht worden seien, hätten die Möglichkeit, später in das reguläre Schulsystem zurückzukehren und so wieder in die normale schulische Ausbildung integriert zu werden.