Pohlížejí na ekonomiku jako na ideologické bojiště, kde lze názory nasazovat bez potřeby konfrontace s logikou, natož pak s realitou. Avšak skutečnost bolestivě doléhá. Růst je nemastný neslaný už čtvrt století a nezaměstnanost zůstává sveřepě vysoká. Městská zločinnost, kdysi popisovaná jako odměna za nevázaný individualismus, dnes připomíná to, co nacházíme ve Spojených státech, onom bête noire francouzského modelu. Co to má společného s Evropou? EU ze své podstaty posiluje hospodářskou soutěž, Francie však není dobře připravena. Většina evropských států postupně reformovala svá hospodářství a zbavila je pohodlných opatření, jež chránívala všechny zájmové skupiny před tlakem konkurence. Rozhodné kroky nyní, po ještě horších výsledcích než Francie, učinilo dokonce i Německo.
Sie betrachtend die Ökonomie als ein ideologisches Schlachtfeld, auf dem Ansichten jeder Art vertreten werden können, ohne dass man ihnen mit Logik oder gar mit Fakten gegenübertritt. Die Fakten jedoch haben sich schmerzhaft bemerkbar gemacht. Das wirtschaftliche Wachstum der letzten 25 Jahre war glanzlos, und die hohe Arbeitslosigkeit hält sich hartnäckig. Die Kriminalität in den Städten, einst als Preis uneingeschränkten Individualismus bezeichnet, ähnelt nun der in den Vereinigten Staaten, dem Bête noire des französischen Modells. Was hat all dies mit Europa zu tun? Die EU ist – von ihrer ganzen Anlage her – darauf ausgelegt, den wirtschaftlichen Wettbewerb zu fördern. Frankreich aber ist dafür schlecht gerüstet. Eines nach der anderen haben die meisten europäischen Länder ihre Wirtschaft reformiert und die lauschigen Arrangements, die sämtliche Interessengruppen vor dem Druck des Wettbewerbs schützten, abgestreift. Selbst Deutschland hat, nach einer noch schlechteren wirtschaftlichen Entwicklung als in Frankreich, nun entschiedene Schritte eingeleitet.