Ne všechny nevyváženosti jsou si ale navzájem rovny, takže je důležité poměřovat důsledky platebních bilancí jednotlivých zemí na globální ekonomickou stabilitu a prosperitu. Konvenční pojetí vývinu krize je dobře známé: rostoucí ceny nemovitostí ve Spojených státech počátkem nového tisíciletí roztáčely soukromou spotřebu, navzdory vlažnému růstu mezd. Společně s rozšiřujícím se rozpočtovým deficitem USA nabobtnal americký deficit běžného účtu, už dříve rozsáhlý, který se zrcadlově odrážel v kynoucích externích přebytcích v Číně a vzhledem ke stoupajícím cenám ropy také v zemích, jako jsou Spojené arabské emiráty.
Doch nicht alle Ungleichgewichte entstehen auf die gleiche Weise, deshalb ist es wichtig abzuwägen, welche Auswirkungen die Außenbilanzen einzelner Länder auf die globale wirtschaftliche Stabilität und den weltweiten Wohlstand haben. Die herkömmliche Erklärung für die Krise ist bekannt: Steigende Immobilienpreise heizten in den USA trotz des lauen Lohnwachstums ab 2000 den privaten Konsum an. Zusammen mit dem zunehmenden US-Haushaltsdefizit schwoll Amerikas ohnehin bereits gewaltiges Leistungsbilanzdefizit an, was sich in den prallen Zahlungsbilanzüberschüssen in China widerspiegelte – und als die Ölpreise stiegen, ebenso in Ölförderländern wie den Vereinigten Arabischen Emiraten.