Tvrdíme, že takové posuny odrážejí měnící se historie, epidemie nových interpretací a s nimi spojené světonázory, které se obtížně kvantifikují. Ve skutečnosti většina profesionálních ekonomů nevidí vyhlídky globální ekonomiky nijak zvlášť chmurně. Šestého září například OECD zveřejnila prozatímní hodnocení krátkodobých globálních vyhlídek, v němž autor Pier Carlo Padoan suše poukazuje na „značná rizika“ na obzoru – jde o typický příklad jazyka nejistoty. Problém tkví v tom, že statistické modely, které tvoří pracovní nástroj ekonomů, se nejlépe aplikují v normálních dobách, takže ekonomové rádi popisují situaci jako normální. Je-li současné zpomalení typické i pro jiná zpomalení v posledních desetiletích, pak můžeme předpovídat stejný typ zotavení. Ve studii prezentované na jaře v Brookingsově institutu ve Washingtonu například James Stock z Harvardovy univerzity a Mark Watson z Princetonské univerzity představili nový „model dynamického faktoru“, jenž využíval data z let 1959 až 2011.
Wir behaupten, dass sich in derartigen Verschiebungen Geschichten widerspiegeln, die sich ändern; neue Geschichten, die sich wie Lauffeuer verbreiten und die damit verbundenen Auffassungen von der Welt, die sich schwer in Zahlen ausdrücken lassen. Tatsächlich scheinen die meisten Berufsökonomen nicht sonderlich betrübt angesichts der Aussichten für die Weltwirtschaft. So hat etwa die Organisation für wirtschaftliche Zusammenarbeit und Entwicklung (OECD) am 6. September einen von ihrem Chefvolkswirt Pier Carlo Padoan verfassten Zwischenberichtüber den kurzfristigen globalen Wirtschaftsausblick veröffentlicht, in dem vage von „signifikanten Risiken“ gesprochen wird, die sich abzeichnen – die Sprache der Unsicherheit schlechthin. Das Problem ist, dass sich die statistischen Modelle, die das Handwerkszeug der Wirtschaftswissenschaftler sind, am besten auf normale Zeiten anwenden lassen, also beschreiben Ökonomen die Situation naturgemäß gern als normal. Wenn die gegenwärtige Abkühlung typisch für andere Abkühlungen der letzten Jahrzehnte ist, dann lässt sich die gleiche Art von Erholung prognostizieren. In einer Publikation, die vergangenes Frühjahr an der Brookings Institution in Washington D.C. präsentiert wurde, haben James Stock von der Harvard University und Mark Watson von der Princeton University ein neues „dynamisches Faktormodell“ vorgestellt, für das sie Daten von 1959 bis 2011 herangezogen haben.