Systém protiraketové obrany v Evropě je záležitostí evropskou, nikoliv bilaterální. Jakkoliv může být NATO důležité, bylo by do očí bijícím přiznáním vlastní bezmoci a nevýznamnosti, kdyby měla EU k této klíčové otázce budoucnosti Evropy nadále mlčet. Evropská slabost je očividnější o to více, že není vůbec zřejmé, zda americký systém protiraketové obrany bude někdy fungovat. Tento pochybný projekt nestojí za vážné rozdělení Evropy! Bilaterální přístup k otázce však hrozí právě tím: rozdělením Evropy podél týchž zlomových linií jako v případě války v Iráku. Moskva přitom celou dobu hraje hru „rozděl a panuj“ tím, že využívá závislosti Evropy na ruských dodávkách ropy a plynu. A jelikož společnou politiku EU vůči Rusku blokuje nesmlouvavost polské vlády, Rusko vesele podepisuje bilaterální smlouvy s dalšími a dalšími členskými státy EU, naposledy s Řeckem a Bulharskem.
Die Frage einer Raketenabwehr in Europa ist eine europäische und nicht bilaterale Frage. Und so wichtig die NATO dabei auch immer sein mag, so wäre es doch ein dramatisches Eingeständnis von Hilf- und Bedeutungslosigkeit, wenn die EU zu dieser wichtigen Frage der europäischen Zukunft schweigen würde. Die ganze Dramatik der europäischen Schwäche wird dadurch sichtbar, dass noch völlig unklar ist, ob die amerikanische Raketenabwehr überhaupt jemals effektiv funktionieren wird. Dieses zweifelhafte Projekt ist eine ernsthafte Spaltung Europas niemals wert! Gleichwohl droht das bilaterale Vorgehen in dieser Frage genau das zu erreichen: Europa entlang derselben Bruchlinien zu spalten wie der Krieg im Irak. Unterdessen betreibt Moskau munter das Spiel des „divide et impera“, indem es Europas Abhängigkeit von den russischen Öl- und Gaslieferungen ausnutzt. Während die EU durch die Unnachgiebigkeit der polnischen Regierung blockiert ist, schließt Moskau munter weitere bilaterale Verträge mit einzelnen EU Mitgliedstaaten ab, wie jüngst mit Griechenland und Bulgarien.