Pokud si to uvědomí a uskuteční následující řadu vzájemně se posilujících politik, pak se může ze současné apatie vymanit. Středobodem tohoto úsilí bude muset být postupná fiskální konsolidace – tedy snížení předpokládaného budoucího objemu vládních výdajů, a tím i budoucích daňových sazeb. Toto opatření by se mělo zkombinovat s mutualizací nějaké části závazků vysoce zadlužených zemí – ty by se definovaly jako země s poměrem dluhu k HDP vyšším než například 60% nebo 70% – a s mírným odepsáním dluhu výměnou za dlouhodobé dluhopisy s nulovým kuponem. Jako vzor by mohly sloužit „Bradyho dluhopisy“, které USA použily při řešení latinskoamerické dluhové krize v 90. letech.
Wenn es dies erkennt und die folgende Reihe einander verstärkender politischer Strategien umsetzt, kann es seine aktuelle Lähmung überwinden. Im Mittelpunkt der Bemühungen muss eine allmähliche Haushaltskonsolidierung stehen, mit der der projizierte Umfang der künftigen Staatsausgaben und damit die Höhe der künftigen Steuersätze verringert werden. Dies sollte mit der Vergemeinschaftung eines Teils der Zahlungsverpflichtungen der hochverschuldeten Länder – definiert etwa als Schuldenquote über 60% oder 70% – und bescheidenen Abschreibungen im Tausch gegen langfristige Nullkuponanleihen einhergehen. Die „Brady Bonds“, die die USA in den 1990er Jahren nutzten, um bei der Lösung der lateinamerikanischen Schuldenkrise zu helfen, könnten hierbei als Modell dienen.