Pravda, Evropská unie zašla po pacifistické stezce dál než USA. Právě to je labilním nervovým centrem ochablého polostátu s téměř bezbrannými hranicemi, kde se projevy o humanitě maskuje bezpáteřnost. Jenže sporadické, nevyzpytatelné a z velké části neúčinné užívání americké síly lze sotva srovnávat s římským bohem války Martem. Úpadek Západu stojí vedle vzestupu Východu, především Číny. (U Ruska těžko říct, jestli stoupá nebo padá; každopádně je zneklidňující.) K zasazení mocnosti na vzestupu do hroutící se mezinárodní soustavy došlo zřídka mírovými prostředky. Možná že výtečné státnické schopnosti Západu a Číny větší válce předejdou; byla by to však, nahlíženo historicky, mimořádná dividenda. Sílící křehkost mezinárodního politického řádu oslabuje vyhlídky globální ekonomiky. Současná rekonvalescence z výrazného propadu je historicky nejpomalejší.
Die Europäische Union ist auf ihrem Weg in Richtung Pazifismus in der Tat schon weiter als die Vereinigten Staaten. Sie ist das schwache Nervenzentrum eines Halbstaates mit beinahe ungeschützten Grenzen, wo Rückgratlosigkeit durch humanitäre Rhetorik kaschiert wird. Doch Amerikas sporadischer, sprunghafter und weitgehend wirkungsloser Einsatz seiner Macht spricht auch nicht gerade von marsianischer Qualität. Dem Untergang des Westens steht der Aufstieg des Ostens, insbesondere Chinas, gegenüber. (Es ist schwer zu sagen, ob Russland im Auf- oder Abstieg begriffen ist; in jedem Fall ist die Entwicklung beunruhigend.) Die Eingliederung einer aufsteigenden Macht in ein verfallendes internationales System ist noch selten friedlich über die Bühne gegangen. Vielleicht wird höchste westliche und chinesische Staatskunst einen größeren Krieg verhindern, aber im historischen Vergleich wäre das ein Bonus. Die zunehmende Fragilität der internationalen politischen Ordnung verringert auch die Aussichten der Weltwirtschaft. Nie zuvor ging die Erholung nach einer umfassenden Wirtschaftskrise so langsam vonstatten.