Očekávaná zvýšení výdajů v důsledku růstu příjmů a počtu obyvatel a také již schválené politické návrhy přechodu tento rozdíl zmírňují, avšak požadovaný růst ročních výdajů by i tak představoval něco kolem jednoho bilionu dolarů. Současně s tím by bylo zapotřebí realokovat část stávajících výdajů z vysokoemisních aktiv na nízkoemisní. Rovněž trh práce by prošel významnou změnou: podle scénáře NGFS by v důsledku přechodu na čistou nulu vzniklo do roku 2050 asi 200 milionů pracovních míst a 185 milionů by jich zaniklo. Rekvalifikace a nové pracovní zařazení zaměstnanců by proto byly klíčové. Třetí stěžejní charakteristikou přechodu na čistou nulu je skutečnost, že se tato politika – a s ní spojené investice – musí nejvíce financovat v počáteční fázi. Podle scénáře NGFS by se výdaje v letech 2026 až 2030 zvýšily z dnešních 6,8% HDP na přibližně 9% HDP a poté by začaly klesat. Obecněji řečeno by se hlavní akce na zamezení růstu GHG v atmosféře a zmírnění fyzických klimatických rizik měla podniknout v tomto desetiletí. Za čtvrté budou dopady přechodu na čistou nulu nerovnoměrné.
Der erwartete Anstieg der Ausgaben aufgrund des Einkommens- und Bevölkerungswachstums und der bereits beschlossenen Übergangsmaßnahmen verringert diese Lücke, aber der erforderliche Zuwachs an jährlichen Ausgaben würde immer noch etwa 1 Billion Dollar betragen. Unterdessen müssten einige bestehende Ausgaben von emissionsintensiven auf emissionsarme Anlagen umgeschichtet werden. Auch der Arbeitsmarkt würde umfassende Anpassungen erfahren: im Rahmen des NGFS-Szenarios würden aufgrund des Übergangs zu Netto-Null-Emissionen bis 2050 etwa 200 Millionen Arbeitsplätze geschaffen werden und 185 Millionen verloren gehen. Umschulungen und der anderweitige Einsatz von Arbeitskräften wären daher von entscheidender Bedeutung. Das dritte Hauptmerkmal des Netto-Null-Umstiegs besteht darin, dass politische Maßnahmen - und die damit verbundenen Investitionen - im Vorfeld getätigt werden müssen. Im NGFS-Szenario würden die Ausgaben zwischen 2026 und 2030 von heute 6,8 Prozent des BIP auf etwa 9 Prozent des BIP ansteigen und anschließend zurückgehen. Allgemeiner ausgedrückt müssten in diesem Jahrzehnt Maßnahmen ergriffen werden, um den Anstieg der Treibhausgase in der Atmosphäre zu stoppen und die physischen Klimarisiken zu vermindern. Viertens werden die Auswirkungen des Übergangs zu Netto-Null-Emissionen ungleichmäßig zu spüren sein.