Rozvinuté průmyslové země těžily v raných fázích svého rozvoje z rychlejšího hospodářského růstu a většího sociálního blahobytu i díky tomu, že vědomě uzákonily slabší ochranu duševního vlastnictví, než jaká se od rozvojových zemí vyžaduje dnes. Dokonce i ve Spojených státech sílí obavy, že takzvané „hold-up patenty“ (kdy držitel patentu vyžaduje od uživatelů nepřiměřeně vysoké poplatky) a patenty na takzvaná „me-too léčiva“ (odvozeniny komerčně úspěšných preparátů) – a především samotný rozsah patentů, kdy jakákoliv inovace pravděpodobně zasáhne do duševního vlastnictví někoho jiného – odvádějí vzácné prostředky na výzkum z míst, kde by se daly nejproduktivněji využít. Indie představuje pouze asi 1-2% globálního farmaceutického trhu. Přesto je tato země už dlouho hlavním dějištěm bitev o rozšíření celosvětových práv duševního vlastnictví farmaceutických společností, protože má dynamický sektor generických léčiv a je ochotná napadat na svém území i v zahraničních jurisdikcích patentová ustanovení. Zrušení patentové ochrany léčiv v roce 1972 nesmírně rozšířilo přístup k základním lékům v zemi a vedlo k růstu globálně konkurenceschopného domácího farmaceutického průmyslu, který bývá často označován za „lékárnu rozvojového světa“. Například výroba antiretrovirálních léků indickými výrobci generických léčiv, jako je Cipla, snížila náklady na život zachraňující léčbu AIDS v subsaharské Africe na pouhé 1% nákladů z doby před deseti lety.
Die hoch entwickelten Industrieländer profitierten in früheren Stadien ihrer Entwicklung von höherem Wirtschaftswachstum und größerer öffentlicher Wohlfahrt, indem sie ausdrücklich einen schwächeren Schutz des geistigen Eigentums vorsahen, als er heute von den Entwicklungsländern verlangt wird. Selbst in den USA mehren sich die Bedenken, dass sogenannte Blockade- und Analogpatente – und das schiere Gestrüpp von Patenten, in dem sich jede Innovation leicht in den Ansprüchen anderer auf geistiges Eigentum verfangen kann – knappe Forschungsressourcen von ihrem produktivsten Einsatz ablenken. Indien repräsentiert nur 1-2% des weltweiten Pharmamarktes. Doch aufgrund seiner dynamischen Generika-Industrie und seiner Bereitschaft, Patentbestimmungen sowohl zu Hause als auch in anderen Ländern anzufechten, ist es schon seit langem ein Spannungspunkt im Kampf um die Ausweitung der globalen geistigen Eigentumsrechte der Pharmaunternehmen. Der Widerruf des Patenschutzes für Medikamente im Jahre 1972 erweiterte den Zugang zu lebenswichtigen Arzneien erheblich und führte zum Wachstum einer weltweit konkurrenzfähigen nationalen Industrie, die oft als „Apotheke der sich entwickelnden Welt“ bezeichnet wird. So hat die Herstellung von Medikamenten zur Bekämpfung von Retroviren durch indische Generika-Hersteller wie Cipla die Kosten lebensrettender AIDS-Therapien in Schwarzafrika auf nur 1% der noch vor einem Jahrzehnt anfallenden Kosten reduziert.