Podél pobřeží indických států Ándhrapradéš a Tamilnádu zaniklo přibližně 30% rybolovných kapacit. Těžké škody na rybářském průmyslu hlásí rovněž Mosambik, Somálsko a Tanzanie na africké straně Indického oceánu. Tak velké ztráty rybolovných kapacit budou mít při všech dalekosáhlých negativních společensko-ekonomických důsledcích na postiženou lidskou populaci významný a převážně příznivý dopad na stavy ryb. Důvod je prostý: jelikož je dnes většina rybí populace tvrdě zasažena nadměrným rybolovem, bude menší počet rybářů znamenat více ryb. Dalším faktorem, který stavům ryb prospěje, je nábožensky motivovaná váhavost obyvatel některých oblastí konzumovat mořské ryby, neboť ty se podle jejich chápání živily lidskými mrtvolami odplavenými na moře. Zaměřovat se na tyto ekologické důsledky ve světle obrovských ztrát na životech a lidského utrpení může působit krutě či bezcitně. Stejně jako se však svět pokouší na lidskou tragédii v jihovýchodní Asii civilizovaně reagovat, musí se také postavit čelem k pokořující amorálnosti přírody, a pochopit tak ekologické dopady, jež budou formovat životy lidí, kteří katastrofu přežili, i jejich potomků.
An der Küste der indischen Bundesstaaten Andhra Pradesh und Tamil Nadu gingen zirka 30 % der Fischereikapazitäten verloren. Mosambik, Somalia und Tansania auf der afrikanischen Seite des Indischen Ozeans haben ebenfalls schwere Schäden in der Fischereiindustrie gemeldet. Solche großen Kapazitätsverluste im Fischfang mit ihren weit reichenden sozioökonomischen Konsequenzen für die betroffene Bevölkerung haben zwangsläufig große, zumeist vorteilhafte Auswirkungen auf die Fischbestände. Aus einem einfachen Grund: Da die meisten Fischpopulationen heutzutage stark von der Überfischung betroffen sind, bedeuten weniger Fischer mehr Fische. Ein weiterer Faktor, der den Fischbeständen zu Hilfe kommt, ist das religiös motivierte Zögern der Bevölkerung in manchen Gebieten, Fische aus dem Meer zu verzehren, da angenommen wird, dass sie sich von den ins Meer gespülten menschlichen Leichen ernährt haben. Es mag grausam oder kaltherzig erscheinen, sich nach großen menschlichen Verlusten und Leiden auf solche Umweltauswirkungen zu konzentrieren. Doch während die Welt versucht, eine zivilisierte Antwort auf die menschliche Tragödie in Südostasien zu finden, muss sie auch der demütigenden Amoralität der Natur begegnen und somit die Umweltauswirkungen verstehen, die das Schicksal der Überlebenden und ihrer Nachfahren bestimmen werden.