Konference z roku 1933 připomínala klasický detektivní román, v němž je každá postava z nějakého důvodu podezřelým. Velká Británie a Francie se odklonily od internacionalismu a zavedly obchodní systémy známé jako „imperiální preference“, které upřednostňovaly jejich obrovská zámořská impéria. Prezident Německa krátce před konferencí jmenoval radikální a agresivní vládu Adolfa Hitlera. Německou delegaci vedl Alfred Hugenberg, který sice nebyl nacista, ale chtěl dát najevo, že je ještě nesmiřitelnějším nacionalistou než Hitler samotný. A japonská vláda krátce před konferencí vyslala vojáky do Mandžuska. Ze všech velkých mocností se v Londýně jevily jako zdaleka nejrozumnější a nejvíce internacionalistické Spojené státy. Měly nového charismatického prezidenta, který byl znám jako anglofil a kosmopolita.
Die Konferenz von 1933 glich einem klassischen Detektivroman, bei dem jeder aus gutem Grund als Verdächtiger in Frage kommt. Großbritannien und Frankreich hatten sich vom Internationalismus abgewendet und unter dem Begriff „Imperial Preference“ bekannte Handelssysteme eingeführt, die ihre enormen Übersee-Reiche begünstigten. Der deutsche Reichspräsident hatte gerade die radikale, aggressive Regierung Adolf Hitlers ernannt. Die deutsche Delegation wurde von Alfred Hugenberg angeführt, der selbst kein Nazi war, aber unter Beweis stellen wollte, dass er ein sogar noch unerbittlicherer Nationalist war als Hitler selbst. Die japanische Regierung hatte gerade Truppen in die Mandschurei geschickt. Von allen in London vertretenen Großmächten erschienen die Vereinigten Staaten als die bei weitem vernünftigste und internationalistische. Sie hatten einen neuen, charismatischen Präsidenten, dessen Anglophilie und kosmopolitische Geisteshaltung bekannt waren.