Cesta k prosperitě a svobodě nebyla přímá. Ba právě naopak, vedla slzavým údolím. Lidé reagovali různě. Ti, kdo měli příležitost, se stěhovali, nejprve do center hospodářského rozvoje rodných zemí, později do zahraničí, do států a míst, kde bylo možné najít nový svět okamžitě. Ti, kdo zůstali doma, začali podivně volit a dávat hlasy například nástupcům starých komunistických stran, jichž se jen několik let před tím s radostí zbavili. Evropská unie, navzdory všem svým slabinám, postkomunistickým státům východní a jihovýchodní Evropy ohromně pomohla.
Der Weg hin zu Wohlstand und Freiheit verlief nicht gradlinig, im Gegenteil – er führte durch ein Tal der Tränen. Die Menschen reagierten hierauf auf unterschiedliche Weise. Wer die Chance hatte, wanderte ab, zunächst in die Zentren wirtschaftlichen Fortschritts im eigenen Land, dann ins Ausland: in Länder und an Orte, wo die neue Welt sofort zu finden war. Diejenigen, die zu Hause zurückblieben, begannen, ein seltsames Wahlverhalten an den Tag zu legen, beispielsweise, indem sie die Nachfolger der alten kommunistischen Parteien wählten – wo sie sich doch erst wenige Jahre zuvor gefreut hatten, sie loszuwerden. Die Europäische Union – bei all ihren Schwächen – hat den postkommunistischen Ländern in Ost- und Südosteuropa enorm geholfen.