Zatímco však tato teze stále nachází velkou odezvu ve Washingtonu, žádný seriózní vědec ji nezastává kvůli přesvědčivému vyvrácení, které v roce 1992 zveřejnil Robert Feenstra, nejúspěšnější současný empirik obchodní politiky, a v roce 1994 také Paul Romer ze Stanfordovy univerzity. Mýtus č. 2: „Volný obchod může zvýšit hospodářskou prosperitu, ale je nevýhodný pro dělnickou třídu.“ Toto tvrzení má obrovský kredit mezi odbory, které se domnívají, že obchod s chudými zeměmi vytváří chudáky v bohatých státech. Volají proto po stejných podmínkách pro všechny – tj. aby se náklady jejich rivalů v chudých zemích zvýšily zavedením stejných pracovních norem, jaké platí v zemích bohatých. Orwellovské používání výrazů typu „férový obchod“ maskuje skutečnost, že nejde o nic jiného než o zákeřnou formu protekcionismu, která se snaží snížit dovozní konkurenci. Mnoho ekonomů však dospělo k závěru, že hlavní příčinou stagnace mezd, jakou dnes vidíme v bohatých zemích, není obchod s chudými státy, nýbrž trvalé a hluboké technologické změny, které přinášejí úspory pracovní síly. I dělníci navíc těží z nižších cen dovezeného zboží, jako jsou oděvy a elektronika.
Doch obwohl dieses Thema in Washington weiterhin gut ankommt, ist kein seriöser Akademiker davon zu überzeugen, was auf die zwingenden Widerlegungen zurückzuführen ist – veröffentlicht 1992 von Robert Feenstra, dem fähigsten Empiriker für Handelspolitik unserer Tage, und 1994 von Stanford-Wissenschaftler Paul Romer. Mythos 2: „Freier Handel kann den wirtschaftlichen Wohlstand steigern, aber er ist schlecht für die Arbeiterklasse.“ Diese Behauptung stößt bei den Gewerkschaften auf großen Widerhall, die glauben, der Handel mit armen Ländern produziere Sozialleistungsempfänger in reichen Ländern. Sie argumentieren für faire Wettbewerbsbedingungen – das heißt, dass die Kosten für ihre Rivalen in den armen Ländern angehoben werden müssen, indem dieselben Arbeitsrichtlinien durchgesetzt werden, die in den reichen Ländern gelten. Die orwellsche Verwendung von Begriffen wie „Fair Trade“ vertuscht die Tatsache, dass es sich um nichts anderes handelt als eine versteckte Form des Protektionismus, mit der die Konkurrenz bei Importwaren verringert werden soll. Viele Wirtschaftswissenschaftler sind jedoch zu dem Schluss gekommen, dass der fortwährende technische Wandel mit seinen starken Arbeitseinsparungen, und nicht der Handel mit armen Ländern, ein Hauptgrund für die Stagnation ist, die wir derzeit bei den Löhnen in den reichen Ländern erleben. Außerdem profitieren die Arbeiter von den niedrigeren Preisen für Importwaren wie Kleidung und Elektroartikel.