K příkladům patří Jižní Korea od roku 1965, Chile po roce 1974 a Indie po roce 1991; všechny tyto země po liberalizaci zaznamenaly výrazně vyšší tempa růstu. Tentýž vzkaz vyčteme z vyčíslitelných modelů všeobecné rovnováhy globální ekonomiky: i mírně volnější trhy pomáhají domácím trhům v posilování efektivity a přispívají k lepší integraci nabídkových řetězců a snadnějšímu přenosu znalostí, čímž pobízejí novátorství. V úhrnu tento dynamický přínos zvyšuje tempo růstu HDP. V nedávném hodnocení ekonomické literatury jeden z předních autorů modelů pro Světovou banku, profesor Kym Anderson, ukázal, že dlouhodobé přínosy i jen skrovného úspěchu rozhovorů o světovém obchodu započatých v Dauhá by byly ohromné. Roční HDP kolem roku 2020 by bylo asi o pět bilionů dolarů vyšší než bez dohody, přičemž rozvojový svět by získal tři biliony dolarů.
Beispiele sind Südkorea seit 1965, Chile seit 1974 und Indiens seit 1991; alle verzeichneten nach ihrer Liberalisierung deutlich höhere Wachstumsraten. Dieselbe Nachricht kommt von neoklassischen Gleichgewichtsmodellen der Weltwirtschaft: Selbst ein geringfügig freierer Handel hilft den Binnenmärkten, effizienter zu werden, und den Lieferketten, stärker integriert zu werden und Wissen leichter zu übertragen, was die Innovation antreibt. Insgesamt steigern diese dynamischen Vorteile die BIP-Wachstumsrate. In einem aktuellen Forschungsbericht über die wirtschaftswissenschaftliche Literatur hat einer der führenden Modellentwickler der Weltbank, Professor Kym Anderson, gezeigt, dass die langfristigen Vorteile selbst eines bescheidenen Erfolges der Welthandelsgespräche in Doha enorm wären. Das jährliche BIP läge um das Jahr 2020 etwa um fünf Billionen Dollar höher als ohne derartige Übereinkunft, und drei Billionen davon würden in die Entwicklungsländer gehen.