Některé z nich, například občanská válka na Srí Lance v letech 2008-2009, se soustřeďují na relativně malém území, takže velká část země – a tím i její ekonomiky – zůstává nedotčená. Dokonce ani endemické konflikty, jako jsou neustále se opakující konflikty v Kongu, nemusí mít na čistou zaměstnanost významný dopad. Pracovní místa zaniklá například ve veřejném sektoru nebo u exportérů komodit totiž může do značné míry vykompenzovat vznik nových pracovních míst ve státních i povstaleckých ozbrojených složkách, v neformální výrobě nahrazující dovoz a v nezákonných aktivitách, jako je výroba a pašování drog. Podobně i druhý předpoklad – totiž že nezaměstnanost je významnou příčinou násilných konfliktů – opomíjí klíčové nuance. Za prvé formální sektor představuje ve většině zemí zasažených konfliktem pouhý zlomek celkové zaměstnanosti. Většina pracujících lidí působí v neformálním sektoru a často se věnuje málo prestižním, málo produktivním a špatně placeným činnostem, které mohou stejně jako nezaměstnanost vyvolávat nespokojenost a potenciálně motivovat mladé lidi k tomu, aby vstupovali do násilných hnutí.
Einige, wie der Bürgerkrieg in Sri Lanka 2008-2009, konzentrieren sich auf ein relativ kleines Gebiet und lassen den Rest des Landes - und damit die Wirtschaft - unberührt. Sogar endemische Konflikte, wie die immer wiederkehrenden Konflikte im Kongo, haben möglicherweise keine durchgreifenden Auswirkungen auf die Nettobeschäftigung. Denn schließlich werden Arbeitsplätze, die zum Beispiel im öffentlichen Sektor oder im Export von Rohstoffen verlorengehen, durch neue Jobs in den Armeen der Regierung und der Rebellenmilizen, in informellen Produktionsformen, die verlorene Importe ausgleichen sollen und durch illegale Aktivitäten wie Drogenproduktion und -schmuggel ersetzt. Die zweite Annahme - Arbeitslosigkeit sei eine wesentliche Ursache für gewaltsame Konflikte - lässt wichtige Nuancen außer Acht. Zunächst einmal stellt der formale Sektor in den meisten Konfliktländern nur einen Bruchteil der Gesamtbeschäftigung dar. Der Großteil der arbeitenden Bevölkerung ist im informellen Sektor beschäftigt. Meistens handelt es sich um Aktivitäten, die mit niedrigem Status, niedriger Produktivität und niedrigem Einkommen verbunden sind. Diese rufen, genau wie die Arbeitslosigkeit, Unzufriedenheit hervor und können junge Leute potenziell in gewaltsame Bewegungen drängen.