Takový krok by strategickou ukrajinskou soustavu plynovodů převedl pod přímou ruskou kontrolu, a jak poznamenala Tymošenková, v současnosti vůdkyně opozice, rovnalo by se to „naprostému pohlcení Ukrajiny Ruskem“. Obamova administrativa, včetně Clintonové, líčila tyto kroky zprvu jako součást „hledání rovnováhy“ ze strany Janukovyče. Jenže mezi hledáním rovnováhy a servilností je podstatný rozdíl. Janukovyčovy politiky zásadním způsobem oslabí těžce vydobytou nezávislost Ukrajiny a její schopnost pěstovat užší vazby na euroatlantické společenství, jež USA doposud podporovaly. Je silně v zájmu USA a Evropské unie udržet evropskou možnost pro Ukrajinu otevřenou. Opětovné přesměrování ukrajinské zahraniční politiky na Rusko by změnilo strategickou rovnováhu v Evropě a negativně postihlo vyhlídky na demokratickou změnu na východním okraji Evropy, takže pro Gruzii a Moldavsko by bylo těžší udržet svůj prozápadní kurz. Tlumivý účinek by to mělo i na dlouhodobé vyhlídky na reformu v Bělorusku, neboť by vznikl východní blok slovanských národů nedůvěřivých vůči Západu.
Ein derartiger Schritt würde das strategische Erdgasröhrennetz der Ukraine unter die direkte Kontrolle Russlands bringen und wäre, so die jetzige Oppositionsführerin Timoschenko, gleichbedeutend mit der „vollständigen Übernahme der Ukraine durch Russland“. Die Regierung Obama, unter Einschluss Clintons, hat diese Schritte ursprünglich als Teil eines „Balanceakts“ Janukowitschs dargestellt. Doch es besteht ein entscheidender Unterschied zwischen Balance und Unterwerfung. Die Politik von Janukowitsch wird die mühsam errungene Unabhängigkeit der Ukraine und ihre Fähigkeit, engere Beziehungen zur euroatlantischen Gemeinschaft zu verfolgen, was die USA unterstützt hatten, signifikant schwächen. Die USA und die Europäische Union müssen ein starkes Interesse daran haben, der Ukraine eine europäische Option offenzuhalten. Eine Neuausrichtung der ukrainischen Außenpolitik zurück in Richtung Russland würde das strategische Gleichgewicht in Europa verschieben und sich negativ auf die Aussichten eines demokratischen Wandels in Europas östlicher Peripherie auswirken, was es Georgien und Moldawien erheblich erschweren würde, ihren prowestlichen Kurs weiterzuverfolgen. Sie hätte zugleich eine abschwächende Wirkung auf die langfristigen Reformaussichten für Weißrussland, denn sie schüfe einen östlichen Block slawischer Länder, der dem Westen misstrauisch gegenübersteht.