Jedinou životaschopnou alternativou, pro niž existují příklady, je zřejmě praxe Londýna a New Yorku. Hlavním rysem této možnosti je koexistence společné veřejné sféry, sdílené všemi, a značné kulturní odloučenosti v „privátní" sféře, zejména v obytných čtvrtích. Veřejný prostor je multikulturní co do zázemí lidí, řídí se však společnými hodnotami, ba dokonce společným jazykem, zatímco soukromé životy lidí jsou - dovolte mi použít ošklivé slovo - ghettoizované.
Die einzige praktikable, durch Beispiele belegte Alternative ist vermutlich die von London oder New York. Hauptmerkmale dieser Alternative sind die Koexistenz innerhalb eines gemeinsamen öffentlichen Raumes, der von allen geteilt wird, und ein beträchtliches Maß an kultureller Trennung innerhalb der „Privatsphäre", insbesondere in Wohngebieten. Der öffentliche Raum ist, was den Hintergrund der Menschen angeht, multikulturell, aber er wird durch vereinbarte Werte bestimmt, sogar durch eine gemeinsame Sprache, während das Privatleben der Menschen - um ein hässliches Wort zu gebrauchen - gettoisiert ist.