Konfliktní charakter ruského režimu – kapitalistický, ale nedemokratický, evropský, ale namířený proti EU – takovou strategii vyžaduje. EU by se měla zaměřit na nejasnost jádra ruské oficiální doktríny „svrchované demokracie“ a využít skutečnosti, že domácí legitimita současného ruského režimu se do velké míry zakládá na představě, že usiluje o návrat Ruska zpět k evropské civilizaci. Pravda, Putinovo Rusko nesní o vstupu do EU, ale ruská stabilita závisí na zachování evropské povahy jeho režimu. Putin Rusům slibuje nejen obnovu velmocenského postavení země, ale také evropskou životní úroveň. Rusko je připravené a ochotné se s Evropou a Západem střetat, ale nemůže si dovolit obrátit se k Evropě zády. Jestliže ruskou strategií je rozleptávat EU zaměřováním se na bilaterální vztahy s jejími členskými státy, prioritou Unie by mělo být institucionalizovat se jako jediný partner Ruska k vyjednávání. Vytvoření institucionálních pobídek pro jednotu EU by Evropě pomohlo překonat asymetrickou vzájemnou závislost ve vztazích s Ruskem.
Die zweipolige Beschaffenheit des russischen Regimes – kapitalistisch und undemokratisch, europäisch und anti-EU – verlangt eine derartige Strategie. Die EU sollte sich auf die Widersprüche im Kern der offiziellen russischen Doktrin von der „souveränen Demokratie“ konzentrieren und ausnutzen, dass die Legitimation des aktuellen russischen Regimes im eigenen Lande zum großen Teil auf der Vorstellung beruht, es sei bemüht, Russland wieder in die europäische Kultur einzubinden. Sicher, von einem EU-Beitritt träumt Putins Russland nicht. Aber seine Stabilität ist von der Wahrung des europäischen Charakters seines Regimes abhängig. Putin verspricht den Russen nicht nur die Wiederherstellung des Großmachtstatus des Landes, sondern auch einen europäischen Lebensstandard. Russland ist bereit und willens, Europa und dem Westen zu trotzen, aber kann es sich weder leisten noch hegt es den Wunsch, Europa den Rücken zu kehren. Soweit Russlands Strategie darin besteht, die EU durch Fokussierung auf bilaterale Beziehungen zu einzelnen Mitgliedsstaaten auszuhöhlen, sollte die Priorität der EU darin bestehen, sich als Russlands alleiniger Verhandlungspartner zu institutionalisieren. Die Schaffung institutioneller Anreize zur Einigung der EU würde Europa helfen, die asymmetrische Interdependenz in seinen Beziehungen zu Russland zu überwinden.