Pro Polsko je to to poslední, co by chtělo udělat Ukrajině, nemluvě o Česku a jeho bývalém siamském dvojčeti Slovensku, či Maďarsku a jeho významné národnostní menšině v Rumunsku. Jedním z problémů rozšíření je, že jeho úspěch v Německu či Rakousku závisí na příslibu uzavřených a nepropustných hranic, zatímco pro jeho úspěch v Polsku, Maďarsku či České republice je třeba hranic shovívavějších a otevřenějších.
Das ist das Letzte, was Polen mit der Ukraine machen will, ganz zu schweigen von der Tschechischen Republik hinsichtlich ihres früheren siamesischen Zwillings Slowakei oder Ungarn im Hinblick auf die ungarische Minderheit in Rumänien. Eine der Schwierigkeiten, Argumente für eine Erweiterung durchzusetzen, besteht darin, dass man, will man sie in Deutschland oder Österreich schmackhaft machen, geschlossene und wasserdichte Ostgrenzen garantieren muss, während man, um sie in Polen, Ungarn oder der Tschechischen Republik schmackhaft zu machen, „weiche“, offene Grenzen versprechen muss.