Spíš doposud stavěla na úspěších svého předchůdce, Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT), účinné od roku 1948. Multilaterální obchodní soustava založená na pravidlech, která se zrodila s GATT, během posledních sedmi desítek let snižováním průměrných celních sazeb a vytrvalým odstraňováním necelních bariér ohromně přispěla ke globálnímu hospodářskému růstu. Díky tomu se ve většině zemí zlepšily životní úrovně. Nadto obchodní soustava založená na pravidlech přispěla k posílení základů míru a bezpečnosti, protože u obchodních partnerů je vyšší pravděpodobnost, že budou neshody řešit spíš jednáním než ozbrojeným konfliktem. Nicméně členové WTO si dnes uvědomují nutnost organizaci restartovat pro jedenadvacáté století. Vyspělé země jsou přesvědčené, že už příliš dlouho nesou břemeno liberalizace obchodu a že víc povinností by na sebe měly vzít rozvojové země, jsou-li v postavení, které jim to umožňuje. Nejméně vyspělé a nízkopříjmové rozvojové země zase říkají, že pravidla WTO brzdí jejich snahy o zajištění růstu a modernizace tamních ekonomik. Během posledních dvou desetiletí se mezinárodní obchod stal strašákem, jemuž kritici dávají za vinu ekonomické strasti, s nimiž se některé země potýkají.
Vielmehr hat sie auf den Erfolgen ihres Vorgängerabkommens, dem 1948 in Kraft getretenen Allgemeinen Zoll- und Handelsabkommen (GATT), aufgebaut. Das regelgestützte multilaterale Handelssystem, das mit dem GATT seinen Anfang nahm, hat im Verlauf der vergangenen sieben Jahrzehnte enorm zum Weltwirtschaftswachstum beigetragen, indem es die durchschnittlichen Zölle gesenkt und nicht-tarifäre Handelsbarrieren stetig beseitigt hat. Infolgedessen hat sich der Lebensstandard in den meisten Ländern verbessert. Zudem hat der regelgestützte Handel zu Frieden und Sicherheit beigetragen, weil Handelspartner ihre Meinungsverschiedenheiten eher durch Verhandlungen beilegen als durch bewaffnete Konflikte. Trotzdem ist den WTO-Mitgliedern inzwischen bewusst, dass die Organisation einen Neustart braucht, um sie fit für das 21. Jahrhundert zu machen. Die entwickelten Länder sind der Ansicht, dass sie die Last der Handelsliberalisierung schon viel zu lange schultern und dass die Entwicklungsländer, soweit sie dazu in der Lage sind, mehr Verpflichtungen übernehmen sollten. Die am wenigsten entwickelten und einkommensschwachen Länder argumentieren derweil, dass die WTO-Regeln sie in ihren Bemühungen behindern, zu wachsen und ihre Volkswirtschaften zu modernisieren. Während der letzten beiden Jahrzehnte hat sich der internationale Handel zum Buhmann für Kritiker entwickelt. Sie geben ihm die Schuld für die wirtschaftlichen Probleme, denen sich einige Länder ausgesetzt sehen.