Ve snaze překonat předpojatost PSR vůči strukturálním reformám vznesla Evropská komise na zmíněné poslední schůzce Rady Ecofin požadavek na svobodnější rozhodování a na větší zdůraznění (explicitního) dluhu: země s nižším poměrem dluhu ku HDP by ve fiskální politice byly svobodnější. Ekonomičtí ministři navrhli, aby hodnocení zemí v rámci PSR zohledňovalo také penzijní reformu a dlouhodobou fiskální udržitelnost, zatímco některé státy trvaly na tom, že by se mělo vázat k Lisabonské agendě. To by co do rozpočtových deficitů zajistilo více flexibility zemím, které jsou na cestě ke splnění reformních cílů agendy. Některé z těchto inovací by byly prospěšné. Riskují však to, že dají až přílišnou volnost Komisi nebo budoucím rozhodnutím Evropské rady. Přístup PSR založený na pravidlech je v zásadě správný, avšak vyžaduje prováděcí kritéria, která bude možné s jistou přesností definovat.
Um diese, gegen Strukturreformen gerichtete Tendenz des WSP zu überwinden, ersuchte die Europäische Kommission bei dieser jüngsten Ecofin-Konferenz um mehr Spielraum und um mehr Nachdruck in der Frage der (expliziten) Schulden: Länder mit einer geringeren Schulden-BIP-Quote würden mehr Freiraum für ihre Haushaltspolitik erhalten. Die Wirtschaftsminister empfahlen, die Rentenreform und die Nachhaltigkeit der Haushalte ebenfalls in die Länderbeurteilungen gemäß des WSP einzubeziehen. Manche Länder allerdings bestanden darauf, den Pakt mit der Lissabon-Agenda zu verbinden. Dadurch hätten jene Länder, die Fortschritte bei der Erreichung Reformziele dieser Agenda vorweisen können, mehr Flexibilität bei ihren Haushaltsdefiziten. Manche Innovationen wären durchaus brauchbar, aber sie bergen auch die Gefahr, der Kommission oder zukünftigen Entscheidungen des Europäischen Rates zu viel Ermessenspielraum zuzugestehen. Der auf Regeln beruhende Ansatz des WSP ist grundsätzlich vernünftig, allerdings bedarf es operativer Kriterien, die man mit einiger Präzision definieren kann.