Zpochybňuje nicméně některé důvody napadených rozsudků a navrhuje Soudnímu dvoru, aby buď v těchto bodech některé důvody nahradil, nebo aby rozhodnutím o vzájemných kasačních opravných prostředcích, které v tomto ohledu podává, uvedené rozsudky částečně zrušil. Na prvním místě, jelikož sotva polovina právních řádů členských států předvídá možnost – která je navíc velmi přísně upravena – získat náhradu škody plynoucí z určitých legálních aktů veřejného orgánu, napadá Rada tvrzení obsažené v bodech 160 rozsudku FIAMM a 153 rozsudku Fedon, podle kterého existuje obecná zásada společná členským státům, jež umožňuje uplatnění odpovědnosti Společenství při neexistenci protiprávního jednání jeho orgánů. I za předpokladu, že by existence takové zásady mohla být prokázána, Soud se každopádně neprávem domníval, že se může použít v takovém případě, jako je projednávaný případ, jelikož zejména: – odpovědnost za opomenutí normotvorné činnosti by zasáhla do svobodné volby, která je vlastní právu iniciativy Komise a diskreční pravomoci zákonodárce, a zpochybnila by při tom dělbu pravomocí a institucionální rovnováhu, jež požaduje Smlouva;
Er widerspricht jedoch einigen Gründen der angefochtenen Urteile und beantragt, entweder insoweit verschiedene Gründe auszuwechseln oder über sein dazu eingelegtes Anschlussrechtsmittel zu entscheiden und diese Urteile teilweise aufzuheben. Da erstens kaum die Hälfte der Rechtsordnungen der Mitgliedstaaten, zudem in einem äußerst begrenzten Rahmen, die Möglichkeit vorsehe, Ersatz für einen Schaden zu erhalten, der aus bestimmten rechtmäßigen Handlungen der öffentlichen Gewalt herrühre, widerspricht der Rat der Aussage in den Randnrn. 160 des Urteils FIAMM und 153 des Urteils Fedon, dass ein allgemeiner, den Mitgliedstaaten gemeinsamer Grundsatz bestehe, dass eine Haftung der Gemeinschaft ohne rechtswidriges Verhalten ihrer Organe ausgelöst werden könne. Selbst wenn ein solcher Grundsatz festgestellt werden könnte, habe das Gericht jedenfalls u. a. aus folgenden Gründen zu Unrecht angenommen, dass er in einem Fall wie dem vorliegenden zur Anwendung kommen könne: — Eine Haftung für normatives Unterlassen würde die dem Initiativrecht der Kommission immanente Wahlfreiheit und das Ermessen des Gesetzgebers beeinträchtigen und dadurch die vom Vertrag gewollte Gewaltenteilung und das institutionelle Gleichgewicht in Frage stellen;