Powell tedy ustoupil tlaku ekonomů a finančníků a oprášil manuál, kterým se Fed řídí už 50 let – a který měl zůstat v trezoru. Deklarovaným důvodem pro zpřísňování měnové politiky je „boj s inflací“. Jenže v krátkodobém výhledu neudělají nárůsty úrokových sazeb pro potlačení inflace nic a v dlouhodobém zapůsobí proti vzestupům cen pouze tím, že vyvolají další hospodářský krach. Tato politika se opírá o tajemnou teorii navazující úrokové sazby na nabídku peněz a nabídku peněz zase na cenovou hladinu.
Powell hat damit dem Druck von Ökonomen und Finanziers nachgegeben und eine Strategie wiederbelebt, die die Fed seit 50 Jahren verfolgt – und die in ihrem Giftschrank hätte bleiben sollen. Der angegebene Grund für die Straffung der Geldpolitik ist die „Inflationsbekämpfung“. Doch tun Zinserhöhungen nichts, um der Inflation kurzfristig entgegenzuwirken, und langfristig wirken sie nur preissenkend, indem sie eine neuerliche Wirtschaftskrise herbeiführen. Es liegt dieser Politik eine mysteriöse Theorie zugrunde, die die Zinsen mit der Geldmenge und die Geldmenge mit dem Preisniveau verknüpft.