Důkazy byly jasné. Izotopy uhlíku C13 a C14 dokládaly, že bříza papírovitá a jedle douglaska spolu živě oboustranně konverzují. Ukazuje se, že během části roku v létě posílala bříza víc uhlíku jedli, než jedle zpět bříze, zejména, když byla jedle zastíněná. V pozdějších experimentech jsme narazili na opak, kdy jedle posílala víc uhlíku bříze než bříza jedli, a to proto, že jedle měla zelené jehličí, zatímco bříza už byla bez listí. Vychází z toho, že tyto druhy jsou navzájem závislé, jako jin a jang. Od té chvíle se mi všechno projasnilo. Věděla jsem, že jsem objevila něco ohromného, něco, co změní způsob, jakým se díváme na interakci stromů v lese – ony spolu jen nesoupeří, ale spolupracují.
Der Beweis war erbracht. Das C13 und das C14 zeigten mir, dass die Papierbirke und die Douglasie in einer lebendigen wechselseitigen Konversation standen. Es stellte sich zu jener Jahreszeit im Sommer heraus, dass die Birke mehr Kohlenstoff an die Tanne sendete, als umgekehrt, besonders wenn die Tanne im Schatten stand. In späteren Experimenten fanden wir das Gegenteil, nämlich dass die Tanne mehr Kohlenstoff and die Birke schickte als umgekehrt. Das geschah, weil die Tanne noch wuchs, während die Birke blattlos war. Also stellte sich heraus, dass die beiden Arten voneinander abhängig waren, so wie Yin und Yang. In dem Moment wurde mir plötzlich alles klar. Ich wußte, ich hatte etwas Großes entdeckt, etwas, das unsere Sichtweise darauf verändert, wie Bäume in Wäldern interagieren: von bloßen Konkurrenten zu Kooperierenden.