Následovaly dvě desítky let bolestného strukturálního přizpůsobování, neboť africké vlády byly přinuceny devalvovat inflační měny, privatizovat bankrotující státní podniky a seškrtat dotace u citlivých komodit. Vlády afrických zemí přijaly v 80. a 90. letech ,,Washingtonský konsenzus" podporující obchod, ne pomoc, neboť neměly na výběr. Avšak ve Washingtonu a v dalších hlavních městech bohatých zemí bylo pořád dost peněz na ochranu měn, záchranu podniků i dotace rozličných komodit. Takto bezostyšné pokrytectví lze těžko přehlížet.
Es folgten zwei Jahrzehnte politisch schmerzlicher Strukturanpassung, da afrikanische Regierungen gezwungen waren, inflationäre Währungen abzuwerten, bankrotte verstaatlichte Unternehmen zu privatisieren und Subventionen für preisempfindliche Güter zu kürzen. In den Achtziger- und Neunzigerjahren des vorigen Jahrhunderts schlossen sich die meisten afrikanischen Regierungen dem ,,Washington-Konsens" an, weil sie keine andere Wahl hatten. Aber in Washington und anderen Hauptstädten reicher Länder stand immer noch genug Geld zur Verfügung, um Währungen zu schützen, Unternehmen zu retten und bestimmte Güter zu subventionieren. Diese dreiste Heuchelei ist schwer zu ignorieren.