Když v prosinci roku 1999 EU a skupinakandidátských zemí poprvé zasedli k diskusi o životním prostředí, zástupci naobou stranách stolu měli poměrně odlišnénáhledy na nejlepší výsledky, kterých bymělo vyjednávání dosáhnout. Kandidátské země, tváří v tvář potřebě vyřešit svévážné ekologické problémy prostřednictvím zlepšení ekologické infrastruktury alegislativy, se snažily zajistit řadu dlouhých přechodových období k ulehčenífinančního a administrativního břemena.Setkaly se s pevným odhodláním Uniedodržet normy EU a zabránit ekologickému dumpingu. Hledání společné cesty se zdálo býtpomalé, ale v posledním roce nabralavyjednávání rychlost, která překvapila isamotné účastníky. Musí být schopny ohodnotit žádost a to často vyžaduje vysokouúroveň technických znalostí.
Mit anderen Worten, die erfolgreiche Schaffung einergesünderen, sichereren Umwelt hängt vonden Qualifikationen und dem Engagementder Personen ab, die in Umweltbehördenarbeiten“, meint Blanco. „Nach einer aktuellen Studie(1)wird die größte Herausforde-rung für viele Bewerberländer in der täglichen Routinearbeit bestehen, die die EU-Umweltgesetzgebung vorschreibt. Städteund Kommunen werden eine entscheidende Rolle spielen, da der Großteil der Umweltgesetze auf der kommunalen Ebene umzusetzen ist.“ Hier einen gemeinsamen Weg zu finden,schien ein langwieriger Prozess, aber imletzten Jahr legten die Verhandlungenderart an Tempo zu, dass selbst die Betei- „Die Bewerberländer haben diese Anfor-derungen sehr gut aufgenommen.