Podobné dohody, které často odstraňují nejen sazby, ale i další regulační bariéry, se mohou zdát nenapadnutelné. Ale zdání klame. Vzhledem k tomu, že mocné zájmy v jednotlivých průmyslových odvětvích, jež podporovaly liberalizaci během uruguayského kola – informační technologie, finanční služby, telekomunikace – dnes mají své vlastní dohody, energie, kterou dříve vkládaly do věci širší obchodní liberalizace, strmě oslabila. Japonci jsou názoru, že za vlažnou podporou amerických obchodních skupin, aby se konalo nové kolo jednání Světové obchodní organizace, stojí právě úspěch dřívějších sektorových dohod. Obavy z budoucích komplexních, mezioborových obchodních jednání staví na hmatatelných základech. Například neutuchající úsilí americké administrativy zaměřovat se na obchod ve službách a zemědělství brání širším úmluvám, poněvadž omezuje možnost dohod mezi sektory.
Solche Abkommen, die oftmals nicht nur Zölle, sondern auch andere regulative Hemmnisse abschaffen, scheinen vielleicht unbestreitbar. Aber der Schein trügt. Denn die starken sektoralen Interessen, die die Liberalisierung während der Uruguay-Runde unterstützt haben – Informationstechnologie, Finanzdienstleistungen, Telekommunikation- haben jetzt ihre eigenen Deals: Die Energie, die sie einst für das Anliegen einer umfassenderen Handelsliberalisierung aufbrachten hat kräftig nachgelassen. Die Japaner glauben sogar, dass die halbherzige Unterstützung amerikanischer Unternehmensgruppen für eine neue Runde von WTO-Gesprächen den Erfolg früherer sektoraler Abkommen spiegelt. Demzufolge ist Japan jetzt gegen die Aushandlung eines zweiten ITA, weil eine weitere Schwächung der politischen Unterstützung für eine weitreichende Liberalisierung des Handels befürchtet wird. Die Angst um die Zukunft umfassender, multiple Sektoren einschließender Handelsverhandlungen ist begründet. Die anhaltenden Bemühungen amerikanischer Regierungsvertreter zum Beispiel, sich eng auf den Handel von Dienstleistungen und Landwirtschaft zu konzentrieren, erschweren umfassendere Abkommen durch die Beschränkung der gegenseitigen Abstimmung, die in den Sektoren untereinander getroffen werden kann.