Lidé stojící v čele tohoto procesu si kladli za cíl naplnit předpokládaný mandát „vědecky podložené sociální intervence“. Účinné nástroje, jako jsou technologie genetických úprav a zejména genového tahu, probouzejí představivost všech protagonistů sledujících nějaký cíl – od armády (která by mohla těchto technologií využít k výrobě převratných biologických zbraní) po zdravotníky sledující chvályhodné cíle (kteří by jich mohli využít k vymýcení smrtelných nemocí). A rozhodně jsou lákavé i pro mnohé z mých kolegů-environmentalistů, kteří touží po nálepce hrdinů. Skutečnost je však taková, že jsme zatím nevytvořili intelektuální infrastrukturu schopnou řešit zásadní otázky, které genové tahy – nemluvě o jiných mocných technologiích – vyvolávají. A nyní máme uložit své kritické schopnosti k ledu a důvěřovat slibu technoelit, že budou používat genové tahy zodpovědně a výhradně pro zdánlivě pozitivní ekologické cíle. Žádná otevřená veřejná diskuse není zřejmě zapotřebí. Proč bychom však měli slepě věřit, že je všechno pod kontrolou? Podle mého názoru je důraz na využívání technologie genového tahu při ochraně přírody pouhou lstí, jejímž cílem je získat veřejný souhlas a regulační krytí.
Diejenigen, die den Prozess vorantrieben, zielten darauf ab, einen selbstempfundenen Auftrag zur „wissenschaftsgestützten gesellschaftlichen Intervention“ zu erfüllen. Leistungsstarke Instrumente wie die genetische Modifikation und insbesondere die Gene-Drive-Technologie befeuern die Fantasie all jener mit eigener Agenda, vom Militär (das sie zur Herstellung revolutionärer Biowaffen verwenden könnte) bis zu wohlmeinenden Gesundheitsorganisationen (die sie nutzen könnten, um zur Ausrottung bestimmter tödlicher Krankheiten beizutragen). Mit Sicherheit appellieren sie an das heroische Narrativ, dem so viele meiner Mit-Naturschützer/innen anhängen. Tatsache ist jedoch, dass wir bisher nicht die intellektuelle Infrastruktur geschaffen haben, um den grundlegenden Herausforderungen zu begegnen, die Gene Drives aufwerfen (von anderen leistungsstarken Technologien gar nicht zu reden). Und jetzt sollen wir unser kritisches Denken abstellen und dem Versprechen der technologischen Eliten vertrauen, dass sie Gene Drives verantwortungsvoll im Dienste scheinbar positiver Umweltziele nutzen würden. Eine öffentliche Diskussion ist anscheinend nicht erforderlich. Doch warum sollten wir blind darauf vertrauen, dass alles unter Kontrolle ist? Aus meiner Sicht ist der Fokus auf den Einsatz der Gene-Drive-Technologie im Naturschutz ein Trick, um öffentliche Akzeptanz und behördliche Rückendeckung zu erhalten.