Někteří mají tendenci tlačit více. Věří, že se dá dosáhnout lepší verze tohoto de facto “chaotického středu“ a to hrou na “kuře.“ UK si nyní zvolí odchod v naději, že jí panikařící EU nejenom zaručí další ústupky, ale pozmění svou vlastní představu stále těsnější unie. Touto vysoce riskantní strategií by UK mohla rázně přetvořit EU k obrazu svému, resp. svých preferencí. Nicméně vzhledem k dalším výzvám, kterým EU právě čelí, se nejedná o pravděpodobný výsledek. A to je důvod, proč by setrvání v EU bylo pro Británii nejlepší volbou. Takový přístup by UK umožnil předejít téměř jistému krátkodobému narušení, zachovat ústupky, které již Cameron zajistil, a ponechat si otevřené varianty do budoucna, zejména vzhledem k tomu, že EU se stále sama vyvíjí. Neznamená to ale, že to není riziko. Koneckonců pragmatismus nezajistí vždy kýžený výsledek.
Einige möchten lieber mehr Druck auszuüben. Sie sind der Ansicht, dass durch Brinkmanshipeine bessere Version dieses faktischen komplizierten Mittelwegs erreichbar sei. In diesem Szenario würden sich die britischen Wähler jetzt für einen Austritt entscheiden – in der Hoffnung, dass eine verängstigte EU Großbritannien nicht nur weitere Zugeständnisse macht, sondern auch ihre eigene Vision eines immer engeren Zusammenschlusses ändert. Mit dieser hochriskanten Strategie könne Großbritannien letztlich die EU nach eigenen Wünschen umgestalten. Doch angesichts der anderen Herausforderungen, vor denen die EU aktuell steht, ist dies kein wahrscheinliches Ergebnis. Deshalb wäre ein Verbleib in der EU Großbritanniens beste Option. Ein derartiger Ansatz würde das Land in die Lage versetzen, die nahezu unvermeidlichen kurzfristigen Verwerfungen zu vermeiden, die von Cameron bereits erreichten Zugeständnisse einstecken und sich seine Zukunftsoptionen offen halten, insbesondere, da sich die EU selbst weiterentwickelt. Das freilich heißt nicht, dass dies kein Glücksspiel ist. Schließlich führt auch ein pragmatisches Verhalten nicht immer zum gewünschten Ergebnis.