Zákon podporoval vynálezce tím, že vázal odměnu za vynález na jeho ekonomické dividendy. Takový přístup může znamenat značné odměny za významné vynálezy - přesně to je zapotřebí, mají-li být lidé maximálně motivováni k vývoji smělých nových konceptů - a od roku 1624 nám byl po několik staletí velice ku prospěchu. Až donedávna byl patentový zákon nicméně založen na dosti úzké definici tvořivosti, kterou obvykle ztělesňoval vynález nějakého zařízení či průmyslového procesu. V posledních letech se však patentový zákon nesmírně rozšířil, neboť Spojené státy, Austrálie, Japonsko a Jižní Korea začaly uznávat takzvané patenty na podnikatelskou metodu - tedy patenty, které se nevztahují na nějaký technologický proces, nýbrž na způsob vedení podnikatelské činnosti.
Dieses Recht begünstigte Erfinder dahingehend, dass die Einkünfte aus einer Erfindung an deren ökonomischen Erträge gebunden wurden. Dieser Ansatz hat uns seit 1624 gute Dienste geleistet. Bei bedeutenden Erfindungen können hohe Erträge erzielt werden - womit ein maximaler Anreiz für die Entwicklung kühner neuer Konzepte geboten wird. Bis vor kurzem allerdings, beruhte das Patentrecht auf einer eher eng gefassten Definition von Kreativität, nämlich jener zur Erfindung von Geräten oder industriellen Prozessen. In den letzten Jahren wurde das Patentrecht aber enorm ausgeweitet, nachdem man in den USA, Australien, Japan und Korea Geschäftsmethodenpatente anerkannte. Hierbei handelt es sich nicht um Patente auf technologische Prozesse, sondern auf verschiedene Methoden Geschäfte zu betreiben.