Jedna obava pramení z toho, co filozofka Margaret Olivia Littleová nazývá „kulturní spoluvinou". Podle ní lze jen těžko odsuzovat jednotlivce, kteří užívají léky a podstupují chirurgické zákroky, aby se transformovali v souladu s převládajícími estetickými standardy, avšak na celospolečenské úrovni vytvářejí tyto procedury problémy, jež měly původně řešit. Čím více Asiatů například podstoupí plastickou operaci očí, aby vypadaly jako evropské, tím zakořeněnější se stane společenská norma, která říká, že šikmé asijské oči jsou něčím, zač by se měl člověk stydět. Totéž platí o světlé kůži, velkých ňadrech, malých nosech či jiskřivé osobnosti. Tržní tlaky tuto obavu prohlubují.
Eine Sorge dabei gilt dem, was die Philosophin Margaret Olivia Little „kulturelle Mittäterschaft" nennt. So schwierig wir es auch finden mögen, Einzelne zu verdammen, die, um sich in Übereinstimmung mit den herrschenden ästhetischen Normen zu transformieren, auf Medikamente oder Operationen zurückgreifen: Auf sozialer Ebene verschlimmern diese Verfahren die Probleme, die sie beheben sollen. Je mehr Asiaten beispielsweise sich Schönheitsoperationen unterziehen, um ihren Augen ein europäisches Aussehen zu verleihen, desto stärker verfestigt sich die soziale Norm, die besagt, dass asiatische Augen etwas sind, für das man sich schämen muss. Entsprechendes gilt für helle Haut, große Brüste, eine gerade Nase oder eine lebhafte Persönlichkeit. Der vom Markt ausgehende Druck verschärft diese Sorge.