První je, že navzdory příležitostným projevům jednoty mají evropské země velmi rozdílné názory na zahraniční politiku a nechtějí tuto výsadu nikomu svěřovat. Stačí se podívat například na nedávné napjaté vztahy se Spojenými státy. Ačkoli Británie se svého transatlantického spojence drží, Francie má bez ohledu na barvu své vlády značně kritický postoj. Naopak postoj Itálie se obrací o 180 stupňů podle toho, kdo je zrovna ve vládě.
Die eine ist, dass die europäischen Länder trotz gelegentlich zur Schau getragener Übereinstimmungen, sehr unterschiedliche Ansichten in der Außenpolitik haben und Entscheidungen in diesem Bereich nicht der EU übertragen möchten. Man denke hier beispielsweise an die momentan angespannten Beziehungen zu den USA. Während Großbritannien nach wie vor ein sehr enger Verbündeter ist, erweist sich Frankreich, ungeachtet der Farbe seiner Regierung, als äußerst kritisch. Die Haltung Italiens wiederum ändert sich je nach den Machtverhältnissen um 180 Grad.