To zní skvěle. Svět může rostoucí měrou cílit pomoc na hlavní environmentální problémy, které způsobují téměř veškerá úmrtí související se životním prostředím, tedy na znečištění vzduchu v budovách i mimo ně, společně se znečištěním olovem a ozónem. To se ale bohužel neděje. Téměř veškerá environmentální pomoc – podle OECD zhruba 21,5 miliardy dolarů – se utrácí za opatření související se změnou klimatu. Není pochyb, že globální oteplování je problém, který bychom měli řešit chytře (byť naše dosavadní snažení není povzbudivé). Takový postup ovšem vyžaduje lacinou zelenou energii, zejména ve vyspělém světě, ne utrácení peněz určených na pomoc za snižování emisí skleníkových plynů jako CO2 v rozvojových zemích. Na tom, jak si stanovujeme priority, je skutečně něco zásadně nemorálního. OECD odhaduje, že nejméně 11 miliard dolarů z úhrnu peněz určených na rozvoj se vynakládá na snižování emisí skleníkových plynů.
Dies hört sich gut an. Die Welt kann sich zunehmend auf die Hauptumweltprobleme konzentrieren – Innen- und Außenluftverschmutzung sowie Verschmutzung durch Blei und Ozon – die für fast alle durch Umwelteinflüsse verursachten Todesfälle verantwortlich sind. Leider geschieht dies aber nicht. Fast die gesamte Umwelthilfe – der OECD zufolge etwa 21,5 Milliarden USD – wird für die Bekämpfung des Klimawandels ausgegeben. Zweifellos ist die weltweite Erwärmung ein Problem, das wir intelligent angehen müssen (obwohl unsere Bilanz dabei bis jetzt nicht ermutigend ist). Aber dazu ist insbesondere in den Industriestaaten billige grüne Energie erforderlich, und nicht Entwicklungshilfe zur Reduzierung der Treibhausgase wie CO₂ in den Entwicklungsländern. In der Tat hat die Art, wie wir unsere Prioritäten setzen, etwas grundlegend Unmoralisches. Die OECD schätzt, dass die Welt mindestens elf Milliarden Dollar Entwicklungshilfe dafür ausgibt, Treibhausgase zu reduzieren.