Ústava, o níž se bude hlasovat 15. října, sice zakotvuje ono pětadvacetiprocentní pravidlo, ale jinak není ani zdaleka liberální. Klíčové ustanovení (článek 2), podle něhož žádný zákon nesmí být v rozporu s „nespornými pravidly islámu“, porušuje základní princip parlamentní suverenity a bude bránit tomu, aby legislativa splňovala mezinárodní standardy. Například hranici pohlavní zletilosti u dívek nelze stanovit na více než devět let, poněvadž sám Mohamed měl devítiletou manželku. Z toho vyplývá, že devítileté dívky jsou zletilé i z hlediska trestního práva a lze proti nim uplatnit trest smrti – řekněme za to, že přestoupí na jiné náboženství. V širším měřítku pak mohou šíité tohoto ustanovení využít k tomu, aby nadřadili své ajatolláhy nad zvolený parlament, jak je tomu v Íránu, protože pouze ti jsou oprávněni stanovovat „pravidla“ islámu. Lidé zvenčí a několik málo iráckých liberálů si dělají starosti především kvůli tomuto islámskému ustanovení, avšak rozšířený sunnitský odpor vůči ústavě je namířen proti jiným článkům: proti vyloučení „saddámistické strany Baas“ z politického života i vlády a proti federalistickým ustanovením, která přiznávají autonomii osmnácti iráckým provinciím a umožňují jim slučovat se do regionálních vlád. Pravidlo o vyloučení je pro elitní sunnity – včetně tisícovek podnikatelů, odborníků, a dokonce i umělců – osobní záležitostí, poněvadž až na několik málo výjimek byli všichni členy strany Baas.
Die Verfassung, über die am 15. Oktober abgestimmt wird, enthält die 25%-Regel, ansonsten ist sie aber weit davon entfernt, liberal zu sein. Die Schlüsselbestimmung (Artikel 2), dass kein Gesetz „den unangefochtenen Regeln des Islams“ widersprechen darf, verstößt gegen das Grundprinzip der parlamentarischen Souveränität und wird die Gesetzgebung daran hindern, internationalen Standards zu entsprechen. Beispielsweise kann das Alter der sexuellen Mündigkeit bei Mädchen nicht auf über neun Jahre gesetzt werden, weil Mohammed selbst eine neun Jahre alte Frau hatte. Daraus ergibt sich, dass neunjährige Mädchen im Strafrecht ebenfalls als erwachsen gelten und der Todesstrafe unterliegen, z. B. für den Übertritt zu einer anderen Religion. Im größeren Kontext können die Schiiten ihre Ayatollahs mithilfe dieser Bestimmung wie im Iran über das gewählte Parlament stellen, denn diese allein verfügen über das Recht, die „Regeln“ des Islams festzulegen. Außenstehende und die wenigen irakischen Liberalen machen sich hauptsächlich über diese islamische Bestimmung Sorgen, doch der weit verbreitete sunnitische Widerstand gegen die Verfassung richtet sich gegen andere Bestimmungen: den Ausschluss der „saddamistischen Baath-Partei“ aus dem politischen Leben und aus der Regierung und die föderalistischen Bestimmungen, die den 18 irakischen Provinzen Autonomie einräumen und ihnen erlauben, sich zu regionalen Regierungen zusammenzuschließen. Die Ausschlussregel ist eine persönliche Angelegenheit für die sunnitische Elite – darunter Tausende Geschäftsleute, Fachleute und sogar Künstler, denn bis auf wenige Ausnahmen waren sie alle Baath-Mitglieder.