Pokračovat v nastoupené cestě bez Irska a založit novou unii čítající pouze 26 zemí je právně nemožné. Nastartování nového cyklu institucionálních jednání se však také jeví jako nepravděpodobné. Evropské občany už tyto neustále se opakující diskuse unavují – od roku 1995 zde byla Amsterdamská smlouva, smlouva z Nice, Římská smlouva a Lisabonská smlouva, přičemž žádná z nich plně neuspěla. Někteří lidé věří, že nakonec najdeme kompromis, zatímco jiní se pomocí lstí snaží přimět Iry k poslušnosti, a zajistit tak EU smlouvu. To všechno však nějakou dobu potrvá, a pokud nové uspořádání nezíská kvalifikovanou většinu hlasů, nedokáže reformovat komisi a vtělí do charty základních práv možnost nepřipojit se k tomuto dokumentu, nevyřeší to základní problémy EU ani její odtrženost od evropského veřejného mínění.
Den weiteren Weg ohne Irland zu beschreiten und eine neue EU mit nur 26 Mitgliedern zu etablieren ist gesetzlich nicht möglich. Aber auch eine neue Runde institutioneller Verhandlungen ins Leben zu rufen ist nicht das Mittel der Wahl. Die Bürger Europas haben diese wiederkehrenden Debatten satt – seit 1995 gab es die Verträge von Amsterdam, Nizza, Rom und Lissabon, von denen keiner zur Gänze Erfolg hatte. Manche glauben, dass wir letztlich einen Kompromiss finden werden, einen Trick, um die Iren zum Einlenken zu bewegen und der EU einen Vertrag zu geben. Aber all das wird seine Zeit dauern und wenn es in den neuen Arrangements keine qualifizierte Mehrheitsfindung gibt, die Kommission nicht reformiert wird und Opt-Out-Klauseln aus der Grundrechtecharta weiterhin bestehen, werden die wesentlichen Probleme der EU nicht gelöst und ihre Entfremdung von der europäischen öffentlichen Meinung nicht behoben.