Evropská centrální banka si je rizika ze strany slabších bank velmi dobře vědoma, ale protože se ekonomika eurozóny silně opírá o bankovní úvěry, není řešení tohoto problému jednoznačné. A pokračující mohutné intervence ECB na trzích dluhopisů mohou den konečného zúčtování pouze oddálit, ne se mu vyhnout. Třetí problém, který MMF detekoval, ovšem nemusí žádným problémem být. Fond tvrdí, že budoucím zdrojem systémových rizik by mohl být sektor životního pojištění, a proto by se měl podrobovat makroobezřetnostním zátěžovým zkouškám nebo mít proticyklické kapitálové zásoby podle modelu použitého pro banky. První doporučení je zvláštní: zaměstnanci MMF si zřejmě neuvědomují, že režim zátěžových zkoušek pro pojistitele už byl v některých místech zaveden, například ve Velké Británii. Existují zátěžové zkoušky a takzvané reverzní zátěžové zkoušky, v jejichž rámci jsou pojistitelé povinni popsat, co by se muselo stát, aby zkrachovali. A pojistitelé navíc – téměř všeobecně – prošli reálnou zátěžovou zkouškou ve formě finanční krize.
Die Europäische Zentralbank ist sich der von den schwächeren Banken ausgehenden Risiken klar bewusst, doch angesichts der Tatsache, dass die Wirtschaft der Eurozone in starkem Maße von Bankkrediten abhängig ist, ist eine Lösung des Problems nicht so einfach. Und anhaltende massive EZB-Interventionen an den Rentenmärkten können den Tag der Abrechnung nur hinauszögern, aber nicht verhindern. Doch das dritte vom IWF festgestellte Problem ist möglicherweise überhaupt keins. Der Fonds argumentiert, dass die Lebensversicherungsbranche eine künftige Quelle systemischer Risiken darstellen könne und daher makroprudentiellen Stresstests unterzogen oder zu antizyklischen Kapitalpuffern verpflichtet werden sollte, entsprechend dem für die Banken verwendeten Modell. Die erste Empfehlung verwundert: Den IWF-Mitarbeitern scheint nicht bewusst zu sein, dass ein System von Stresstests für Versicherer in einigen Ländern, insbesondere im Vereinigten Königreich, bereits eingerichtet wurde. Tatsächlich gibt es Stresstests und auch sogenannte umgekehrte Stresstests, bei denen die Versicherer beschreiben müssen, was passieren müsste, um sie scheitern zu lassen. Und natürlich haben die Versicherungsunternehmen – nahezu ohne Ausnahme – bereits einen echten Stresstest in Gestalt der Finanzkrise bestanden.