Banka rovněž prosazovala privatizaci národního zdravotnictví, vodohospodářských služeb a silniční i elektrické sítě, přičemž tyto klíčově důležité sektory hrubě podfinancovala. Tato extrémní ideologie volného trhu, rovněž zvaná „strukturální úprava“, byla v přímém protikladu k praktickým ponaučením z rozvojových úspěchů v Číně a ve zbytku Asie. Praktická rozvojová strategie uznává, že veřejné investice – do zemědělství, zdravotnictví, školství a infrastruktury – jsou nezbytným doplňkem investic soukromých. Světová banka ovšem tyto životně důležité veřejné investice mylně pokládala za nepřítele rozvoje soukromého sektoru. Kdykoliv pak extrémní ideologie volného trhu selhala, obvinila banka chudé státy z korupce, špatného řízení či nedostatku iniciativy. Takový byl i Wolfowitzův přístup. Místo aby zaměřil pozornost banky na pomoc nejchudším zemím při zdokonalování jejich infrastruktury, zahájil křížovou výpravu proti korupci. Jeho postoj se stal paradoxně neudržitelným ve chvíli, kdy vyšly najevo jeho vlastní poklesky.
Die Bank drängte außerdem auf die Privatisierung der nationalen Gesundheitssysteme, der Wasserversorgung und der Straßen- und Stromnetze und hat diese lebenswichtigen Sektoren aufs Gröbste unterfinanziert. Diese extreme Marktideologie – auch als „strukturelle Anpassung“ bezeichnet – lief allen praktischen Lehren aus den Entwicklungserfolgen in China und dem übrigen Asien zuwider. Eine praxisorientierte Entwicklungsstrategie erkennt an, dass öffentliche Investitionen – in die Landwirtschaft, das Gesundheitswesen, die Bildung und die Infrastruktur – notwendige Ergänzungen privater Investitionen darstellen. Die Weltbank hat diese lebenswichtigen öffentlichen Investitionen stattdessen als einen Feind der Entwicklung des privaten Sektors betrachtet. Wann immer die extreme Marktideologie der Bank scheiterte, hat die Bank die Armen der Korruption, Misswirtschaft oder mangelnden Initiative bezichtigt, und dies war auch der Ansatz von Wolfowitz. Statt die Aufmerksamkeit der Bank darauf zu konzentrieren, den ärmsten Ländern bei der Verbesserung ihrer Infrastruktur zu helfen, hat er einen Kreuzzug gegen die Korruption gestartet. Ironischerweise wurde seine Position unhaltbar, als seine eigenen Missetaten ans Licht kamen.