I kdyby se národní parlamenty snažily tento vývoj nějak zvrátit, neuspěly by. Dalším důvodem je, že politické hry přestávají vnímat životy a potřeby většiny lidí. Politické strany se staly soustrojími na přidělování moci, místo aby zastupovaly zájmy lidí. Stranické hry už ztratily svou zastupitelskou vlastnost. Výsledkem je, že přední politici mají tendenci obracet se přímo k lidem, aniž by dali prostor jakékoli debatě. Toho lze dosáhnout prostřednictvím výzkumů veřejného mínění, referend či plebiscitů. Ve všech případech se parlamenty stávají postradatelnými.
Sogar wenn nationale Parlamente versuchten, solche Entwicklungen in den Griff zu bekommen, würden sie scheitern. Ein weiterer Grund ist die Trennung der Politik vom Leben und den Belangen der meisten Menschen. Statt die Interessen der Bürger zusammenzutragen und zu repräsentieren sind Parteien zu einer Maschinerie der Machtzuteilung geworden. Das Parteiwesen hat seine repräsentative Eigenschaft eingebüßt. Das Ergebnis ist, dass Führungsköpfe die Neigung entwickelt haben, sich direkt an die Menschen zu wenden ohne lange Debatten zuzulassen. Dies kann durch Meinungsumfragen und die Nutzung von Fokusgruppen geschehen; es kann auch durch Referenden und Volksabstimmungen erreicht werden. In beiden Fällen werden Parlamente entbehrlich.