Každý stát by se měl ideálně zavázat, že vydá 0,05% HDP na výzkum energetických technologií nevypouštějících uhlík. Uhlí sice významně přispívá ke globálnímu oteplování, ale ani sebevětší míra politického tyátru nedokáže změnit neodvratnou skutečnost, že zajišťuje přínosy, které obnovitelnou energií dosud nahradit nedokážeme. Vzdorovat zatčení za doprovodu hollywoodských hvězd je odváděním pozornosti. Než budeme moci vyhlásit vítězství nad globálním oteplováním, bude zapotřebí mnohem víc pragmatismu a mnohem víc práce. Realismus v otázce klimatických změn NEW YORK – Populární píseň „Nádherná, nádherná Kodaň“ z filmového muzikálu „Hans Christian Andersen“ z roku 1952 pravděpodobně mnohokrát zazní letos na podzim, neboť v prosinci se v dánském hlavním městě (a v září v New Yorku) sejdou nejvyšší světoví představitelé, aby řešili problém klimatických změn. Pokud však mezinárodní myšlení nezačne být urychleně realističtější, bude Kodaň všechno jiné než nádherná. Nikoho by nemělo překvapovat, že existuje jen malý konsensus ve věci všeobecné dohody, která by měla smysluplný dopad na světové klima.
Idealerweise sollte sich jedes Land verpflichten, 0,5% seines BIP für die Erforschung von Energietechnologien auszugeben, bei denen keine Kohlenstoffoxide freigesetzt werden. Kohle trägt stark zur globalen Erwärmung bei, aber kein politisches Theater gleich welchen Ausmaßes kann die unbestreitbare Tatsache ändern, dass sie zugleich Vorteile bietet, die wir durch erneuerbare Energien bisher nicht replizieren können. Seite an Seite mit Hollywoodstars seine Verhaftung zu provozieren, lenkt nur vom Thema ab. Ein echter Sieg über die globale Erwärmung erfordert sehr viel mehr Pragmatismus und sehr viel mehr Arbeit. Realismus beim Klimawandel NEW YORK – Das berühmte Lied „Wonderful, Wonderful Copenhagen“ aus dem Filmmusical „Hans Christian Andersen“ aus dem Jahr 1952 wird in diesem Herbst wahrscheinlich oft zu hören sein, wenn die Führungsköpfe der Welt im Dezember in der dänischen Hauptstadt zusammenkommen (und im September in New York), um sich mit dem Problem des Klimawandels zu befassen. Das, was in Kopenhagen geschieht, wird jedoch alles andere als wundervoll sein, wenn das internationale Denken nicht sehr schnell wesentlich realistischer wird. Es dürfte kaum überraschen, dass wenig Übereinstimmung über ein umfassendes Abkommen herrscht, das einen bedeutsamen Einfluss auf das Klima der Welt hätte.