Vezměme si dva neblaze proslulé příklady. Některé bohaté země, například Španělsko, Portugalsko, Austrálie a Nový Zéland, mají rybářskou flotilu, která provádí takzvané „vláčení sítí po dně“. Trawlery táhnou těžké vlečné sítě po mořském dně a ničí při tom úžasné, neprozkoumané a ohrožené mořské druhy. Složité a unikátní ekologické útvary, v prvé řadě hlubinné sopky známé jako podmořské hory, jsou rvány na padrť proto, že používání vlečných sítí je „nízkonákladový“ způsob, jak vylovit několik druhů hlubinných druhů ryb. Jeden z těchto druhů, červenice obecná, se komerčně loví teprve asi čtvrtstoletí, ale už je vychytána až na pokraj kolapsu. Obdobně se kvůli dobývání pastvin a pěstování potravinových plodin v mnoha částech světa mýtí tropické deštné lesy. Důsledkem je rozsáhlý zánik přirozeného prostředí a zkáza biologických druhů, přinášející chabý ekonomický přínos za obrovskou společenskou cenu.
Hier ein paar bekannte Beispiele. Einige reiche Länder, wie Spanien, Portugal, Australien und Neuseeland, haben Fischereiflotten, die die so genannte „Grundschleppnetz-Fischerei“ betreiben. Grundschleppnetz-Fischer ziehen schwere Netze über den Boden des Ozeans und vernichten dabei prächtige, unerforschte und gefährdete Arten von Meerestieren. Komplexe und einzigartige Ökosysteme, vor allem unterseeische Vulkane, auch als Seeberge bekannt, werden zerfetzt, weil Grundschleppnetz-Fischerei eine „preiswerte“ Möglichkeit darstellt, einige wenige Tiefseefischarten zu fangen. Eine dieser Arten, der Granatbarsch, wird erst seit ca. einem Vierteljahrhundert kommerziell gefischt, ist jedoch bereits jetzt durch die Fischerei vom Aussterben bedroht. Ebenso wird in vielen Teilen der Welt tropischer Regenwald für Weideland und Futtergetreide gerodet. Das Ergebnis ist ein massiver Verlust an Habitaten und die Zerstörung von Spezies, was bei gewaltigen gesellschaftlichen Kosten einen winzigen wirtschaftlichen Gewinn erbringt.