Nechodil jsem ani na druhý stupeň. Rozhodl jsem se jít jen proto, že mi to řekli, aniž bych se nějak snažil. Ale jednoho dne jsem přišel domů a má pěstounská matka udělala k večeři kuřecí křidélka. A během večeře jsem si chtěl jedno křidélko přidat, ale uvědomil jsem si, že nebylo dost pro každého, tak jsem se rozhodl, že ne. Když jsem se podíval na svůj talíř, uviděl jsem poslední kuřecí křidélko, které mi můj pěstounský otec dal. Byl jsem tak šťastný. Pohlédl jsem na něj, jak vedle mě sedí. Opětoval mi pohled velmi vlídně, ale nic neřekl.
Ich war ja nicht einmal auf die Mittelschule gegangen. Ich beschloss hinzugehen, nur weil sie es mir sagten, ohne dass ich mir viel Mühe gab. Aber eines Tages kam ich nach Hause und meine Pflegemutter hatte zum Abendessen Hühnerflügel gemacht. Während des Abendessens wollte ich noch ein Stück haben, aber ich bemerkte, dass nicht genug für alle da war. Darum entschied ich mich dagegen. Als ich auf meinen Teller schaute, entdeckte ich den letzten Hühnerflügel, den mir mein Pflegevater gegeben hatte. Ich war so glücklich. Er saß neben mir und ich blickte ihn an. Er sah einfach mit einem warmen Blick zurück, aber sagte kein Wort.