PRAHA – Když jsem naslouchal tomu, co někteří Evropané říkali, zatímco se má vlast chystala na převzetí předsednictví Evropské unie, jako bych zaslechl tlumené ozvuky nechvalně proslulého popisu Československa z úst Nevilla Chamberlaina coby „vzdálené země, o níž víme málo“. Mám za to, že k oživení tohoto přezíravého přístupu přispěl pomýlený pokus Donalda Rumsfelda před několika lety vyvolat rozepři mezi „starou a novou“ Evropou. Skutečnost je taková, že nic takového jako „stará a nová“ Evropa neexistuje a nikdy neexistovalo. Rozchod s komunismem a znovusjednocení Evropy máme za sebou už téměř dvě desetiletí. My Češi jsme 100% Evropané a byli jsme jimi, i když nás od demokratické Evropy oddělovala železná opona. Ostatně naše proevropské cítění může být spíš silnější, protože naše členství v Unii, tak jako naše svoboda, je relativně nové. Nikdo v Evropě se tedy nemusí obávat, že by Česká republika měla nějakou nostalgickou či výstřední agendu, již by chtěla Unii vnutit. Právě naopak, události uvalily určitou agendu na Evropu, jíž se nemůžeme vyhnout a k jejímuž naplňování bude zapotřebí solidarity čili opravdové unie. Prvořadým a nejnaléhavějším z problémů, jimž čelíme, je finanční a ekonomická krize, která prostupuje EU.
PRAG – Als ich zuhörte, was einige Europäer sagten, während mein Land sich auf die Übernahme der Ratspräsidentschaft der Europäischen Union vorbereitete, hörte ich das schwache Echo von Neville Chamberlains berühmt-berüchtigter Beschreibung der Tschechoslowakei als „ein fernes Land, von dem wir wenig wissen.“ Ich nehme an, dass Donald Rumsfelds unangebrachter Versuch vor einigen Jahren, eine Trennlinie zwischen dem „neuen und alten“ Europa herbeizuführen, zum Wiederaufleben dieser geringschätzigen Haltung beigetragen hat. In Wirklichkeit gibt es kein „altes und neues“ Europa, und es hat sie auch nie gegeben. Der Bruch mit dem Kommunismus und die Wiedervereinigung Europas sind nun fast zwei Jahrzehnte her. Wir Tschechen sind zu 100 % europäisch und waren das sogar, als uns der Eiserne Vorhang vom demokratischen Europa trennte. Vielleicht sind unsere EU-freundlichen Gefühle sogar umso stärker, weil unsere Mitgliedschaft in der Union, genau wie unsere Freiheit, vergleichsweise neu ist. Daher braucht niemand in Europa zu befürchten, dass die Tschechische Republik einen nostalgischen oder eigenwilligen Plan verfolgt, den sie der EU aufzwingen will. Im Gegenteil: Die Ereignisse haben Europa einen Plan auferlegt, dem wir nicht entkommen können und für den Solidarität – wahre Einheit – vonnöten sein wird. Das primäre und dringendste der Probleme, vor denen wir stehen, ist die Finanz- und Wirtschaftskrise, die die EU umklammert.