Formují rozhodování podniků s kým a za jakých podmínek obchodovat. Vzhledem k problémům s ratingovými agenturami si investoři a regulační orgány uvědomují potřebnost jiného přístupu. Investoři se snaží najít dobré alternativy, leč z velké části zatím pohořeli. Posudky rizik, jako je rozpětí suverénních úrokových sazeb a swapy úvěrového selhání, reagují rychle (a často přehnaně), ale jelikož jsou pouze odrazem toho, jak trh chápe riziko, nejsou systémovým mechanismem k odhalování skrytých rizik a předcházení krizím. Ostatně nedávný náhlý vzestup tržní volatility naznačuje, že s ohledem na detekci počátečních signálů upozorňujících na potíže jsou stejně špatné jako ratingové agentury. Regulační orgány současně začínají od bank vyžadovat, aby si vytvořily vnitřní ratingové postupy. Problém je, že jen málo ústavů má nástroje a expertní znalosti potřebné k samostatnému zvládnutí takového úkolu. Ke komplexnímu zhodnocení makroekonomických investičních rizik určité země je nezbytný systematický pohled na akcie a národní účet s cílem zachytit všechna nebezpečí, včetně rizik ve finanční soustavě a reálné ekonomice, jakož i obecnější rizikové faktory.
Und sie schlagen sich in den Entscheidungen der Unternehmen nieder, mit wem diese Geschäfte machen und zu welchen Bedingungen. Anleger und Regulierungsbehörden sind sich angesichts der Probleme mit den Rating-Agenturen der Notwendigkeit eines geänderten Ansatzes bewusst. Viele Anleger haben versucht, gute Alternativen zu finden – allerdings weitgehend vergeblich. Bei Risikobewertungen durch Zinsspreads und Credit Default Swaps erfolgt die Reaktion schnell (und häufig in übertriebenem Umfang), aber weil diese nur das Marktverständnis der Risiken widerspiegeln, stellen sie keinen systematischen Mechanismus zur Aufdeckung versteckter Risiken und zur Krisenvermeidung dar. Tatsächlich legt der plötzliche Anstieg der Marktvolatilität nahe, dass sie frühe Hinweise auf Probleme genauso schlecht anzeigen wie die Rating-Agenturen. Die Regulierungsbehörden andererseits haben begonnen, die Banken zur Entwicklung eigener, interner Bewertungsabläufe zu zwingen. Das Problem ist, dass nur wenige Institute über die Werkzeuge und das Fachwissen verfügen, um dies selbstständig zu tun. Eine umfassende Analyse des gesamtwirtschaftlichen Anlagerisikos eines Landes erfordert die systematische Betrachtung der Bestands- und Stromgrößen der volkswirtschaftlichen Gesamtrechnung, um alle Gefahren einschließlich der Risiken im Finanzsystem und der Realwirtschaft sowie breiter angelegte Risikosachverhalte zu erfassen.