Významným nástrojem zajišťování kvality protidrogové léčby se stávají metodické pokyny. Metodické pokyny k léčbě zahrnují doporučení na základě vědeckých důkazů, odborného stanoviska, preferencí uživatelů služeb a národních systémů zdravotní péče. Jejich smyslem je pomoci zvolit a aplikovat vhodné intervence protidrogové léčby. Ve 20 ze 27 sledovaných zemí jsou národní metodické pokyny k protidrogové léčbě zpracovávány autorizovanou institucí. Průměrný věk uživatelů drog nastupujících ústavní léčbu je 30 let, avšak klienti užívající opiáty a kokain jsou v průměru starší (31 let) než klienti nastupující léčbu kvůli stimulantům jiným než kokain (28 let) a konopí (26). Většina klientů v ústavní léčbě jsou muži, přičemž celkový poměr počtu mužů a žen je 3,6:1. Tento poměr je nižší u klientů, jejichž primární drogou jsou stimulanty jiné než kokain (2,2:1), a vyšší mezi uživateli kokainu (5,1:1) a konopí (8:1). Ve většině zemí, kde je srovnání možné, je poměr mezi počtem klientů bez zaměstnání a s nestálým ubytováním vyšší mezi těmi, kdo nastupují k ústavní léčbě, než mezi klienty, kteří se léčí ambulantně (20).
Die Substitutionsbehandlung in Kombination mit psychosozialer Betreuung ist in Europa die vorherrschende Option für die Behandlung von Opioidkonsumenten. Sie erfolgt in aller Regel ambulant, wobei sie jedoch in einigen Ländern auch in stationären Behandlungseinrichtungen angeboten wird. In Österreich erhalten beispielsweise 65 % der Patienten in stationärer Langzeitbehandlung retardiertes Morphin. Substitutionsbehandlungen werden auch in Haftanstalten verstärkt angeboten (17). Monaten in einer Einrichtung verbleiben. In diesen Programmen wird in der Regel ein drogenfreier Ansatz verfolgt (d. h. es erfolgt keine Substitutionsbehandlung), um dem Patienten zu helfen, den Drogenkonsum einzustellen. Die Patienten erhalten Unterkunft sowie individuell strukturierte psychosoziale Behandlungen und nehmen an Aktivitäten teil, die ihre gesellschaftliche Rehabilitation unterstützen sollen. In diesem Zusammenhang wird häufig das Konzept der therapeutischen Gemeinschaften herangezogen. Darüber hinaus werden stationäre Drogenbehandlungen in psychiatrischen Kliniken durchgeführt, vor allem bei Patienten mit psychiatrischer Komorbidität.