A máme to. Soucítění - jak to vůbec vypadá? Pojďte se mnou do domu číslo 915 v ulici South Bloodworth Street, ve městě Raleigh v Severní Karolíně, kde jsem vyrůstal. Když vstoupíte, hned nás uvidíte: je večer, stůl je prostřen pro deset lidí, i když všechna místa nejsou vždy obsazena -- právě ve chvíli, kdy se má servírovat večeře. Jelikož naše maminka měla osm dětí, někdy říkala, že si není jistá, kdo je kdo, a kde každý je. Dříve, než jsme začali jíst, se vždy zeptala: "Jsou všechny děti doma?"
Und wir sind fertig. Mitgefühl: Wie sieht das aus? Kommen Sie mit mir auf die South Bloodworth Street 915 in Raleigh, North Carolina, wo ich aufgewachsen bin. Beim Hereinkommen sehen Sie uns: Es ist abends, wir sitzen am Tisch - gedeckt für zehn Leute aber nicht immer sind alle am Tisch - und das Abendbrot kommt gleich auf den Tisch. Da Mama acht Kinder hatte, sagte sie manchmal, sie wüsste nicht, welches Kind welches war und wo sie waren.. Vor dem Essen fragte sie: "Sind alle Kinder da?"