Pro mou vlast – Dánsko – konec druhé světové války znamenal návrat ke svobodě a demokracii a zbytek 20. století jsme směli využít k upevňování své svobody a jejímu posilování prostřednictvím blahobytu. Pro tři pobaltské země však konec druhé světové války představoval začátek půlstoletí okupace a ztracených příležitostí. Dnes už známe příčinu: tajný protokol ke Smlouvě o neútočení mezi Sovětským svazem a nacistickým Německem, podepsaný v roce 1939 – tedy Pakt Molotov-Ribbentrop –, který vymezoval zájmové sféry těchto dvou diktatur ve východní Evropě, což vedlo k válce s Finskem, okupaci pobaltských zemí, napadení a rozdělení Polska a zřejmě i k okupaci Norska a Dánska. Krátce, tento pakt měl navzdory své zbytečnosti obrovské dopady na historii našeho regionu, a to až do dnešních dní. Právě proto nás bude nadále pronásledovat a nadále bude narušovat normální vztahy mezi zeměmi v tomto regionu s mnoha nevyužitými možnostmi, dokud se s ním nezačneme zpříma vypořádávat. Debatujme, připouštějme, pranýřujme – cokoliv… jen záležitost nepotlačujme!
Für mein Land – Dänemark – bedeutete das Ende des Zweiten Weltkriegs eine Rückkehr zu Freiheit und Demokratie, und wir konnten den Rest des 20. Jahrhunderts nutzen, um unsere Freiheit zu stärken und sie durch Wohlstand auszupolstern. Für die drei baltischen Länder jedoch mündete das Ende des Zweiten Weltkriegs in ein halbes Jahrhundert der Besatzung und der vertanen Chancen. Heute kennen wir die Ursache hierfür: das geheime Zusatzprotokoll zum 1939 zwischen der Sowjetunion und Nazideutschland unterzeichneten Nichtangriffsvertrag – der Molotow-Ribbentrop-Pakt, der die Interessensphären der beiden Diktaturen in Osteuropa festlegte und zum Krieg mit Finnland, der Besetzung der baltischen Länder, dem Angriff auf und der Teilung von Polen und vermutlich der Besetzung von Norwegen und Dänemark führte. Kurz gesagt: Dieser Pakt mit seinen Auswüchsen hatte eine enorme Auswirkung auf die Geschichte unserer Region, und er hat sie bis zum heutigen Tage. Dies ist der Grund, warum er uns weiter verfolgen, die normalen Beziehungen zwischen den Ländern dieser Region weiter stören wird, solange wir nicht offen damit umgehen. Ihn debattieren, anerkennen, verurteilen – egal, was … aber keinesfalls unterdrücken!