Představa válečníka v čele v modernách dobách přetrvává. Spisovatel Robert Kaplan upozorňuje na zrození nové „třídy válečníků, stejně kruté jako dřív a lépe vyzbrojené“, která zahrnuje ruské mafiány, latinskoamerické drogové špičky i teroristy oslavující násilí právě tak jako starověcí Řekové při plenění Tróje. Kaplan prohlašuje, že moderní lídři musí odpovědět stejnou mincí a že úloha moderního vůdce bude vyžadovat pohanský étos s kořeny v minulosti. Chytří válečníci ale vědí, jak vést ostatní nejen pomocí síly. Vojáci občas žertují, že náplň jejich práce je prostá: „zabíjet lidi a ničit věci.“ Jak ale Spojené státy zjistily v Iráku, záleží i na srdcích a smýšlení lidí a chytří válečníci potřebují měkkou moc přitažlivosti stejně jako tvrdou moc donucování. Ostatně přehnaně zjednodušená představa válečnického vůdcovství v prvním funkčním období prezidenta George W. Bushe zapříčinila propad americké úlohy ve světě, za nějž se draze platí. V dnešním věku komunikací není nejlepším válečným vůdcem soudobý mužný Achilles. Role vojenského vůdce vyžaduje politické a manažerské dovednosti. Mnozí autokratičtí vládci – v Zimbabwe, Myanmaru, Bělorusku i jinde – vedou své země stále postaru. Spojují strach s korupcí, aby zachovali kleptokracie, jimž vévodí „velký muž“ a jeho klika.
Das Bild des Kriegsführers besteht bis heute. Der Autor Robert Kaplan verweist auf die Entstehung einer neuen „Kriegerklasse, grausam wie eh und je und besser bewaffnet”, zu der russische Mafiosi und lateinamerikanische Drogenbosse ebenso gehören wie Terroristen, die Gewalt verherrlichen wie einst die alten Griechen bei der Zerstörung Trojas. Kaplan argumentiert, dass moderne Führer auf gleicher Ebene reagieren müssen und dass moderne Führerschaft ein in der Vergangenheit verankertes heidnisches Ethos braucht. Clevere Krieger wissen aber, wie man mit mehr als nur dem Einsatz von Gewalt führt. Soldaten scherzen manchmal, dass ihr Aufgabenbereich leicht zu beschreiben ist: „Menschen töten und Dinge zerstören“. Aber wie die Vereinigten Staaten im Irak herausfanden, kommt es auch auf die Herzen und den Verstand an und kluge Krieger benötigen die weiche Macht der Attraktivität ebenso wie die harte Macht des Zwanges. Tatsächlich führte ein allzu simples Bild von Führerschaft im Stile eines Kriegers während der ersten Amtszeit von Präsident George W. Bush zu kostspieligen Rückschlägen hinsichtlich der Rolle Amerikas in der Welt. Im heutigen Zeitalter der Kommunikation ist es nicht der männliche moderne Achilles, der den besten Kriegsführer abgibt. Militärische Führungskraft erfordert heute Politiker- und Managerfähigkeiten. Viele autokratische Herrscher – in Simbabwe, Myanmar, Weißrussland und anderswo – führen immer noch auf die altmodische Art. Sie verbinden Angst mit Korruption, um ihre Kleptokratien aufrechtzuerhalten, die vom „starken Mann“ und seinem Klüngel beherrscht werden.