Nerovné procesní postavení nelze popřít, je však v souladu s předností přiznanou důvěře a vzájemnému uznávání a je menší, než by se mohlo předpokládat, a není pravděpodobné, že by zbavovalo znevýhodněnou stranu možnosti uplatnit své argumenty. Stávající systém tak zaručuje rozumnou rovnováhu mezi cílem zajistit uznávání a výkon rozhodnutí v souladu se zásadou vzájemné důvěry, a to prostřednictvím rychlého a zjednodušeného řízení na straně jedné, a právem na spravedlivý proces, které ostatně Na jednu stranu je v případě návrhu na uznání a prohlášení vykonatelnosti podaného rodičem, kterému byla svěřena péče o dítě, zřejmé, že soud, u něhož byl návrh podán, není žádné ze stran upíráno, na straně druhé. Závěry Na základě výše uvedených důvodů navrhuji, aby Soudní dvůr odpověděl na otázky Lietuvos Aukščiausiasis teismas následovně: – vydání rozhodnutí o navrácení dítěte soudem členského státu obvyklého bydliště poté, co soud členského státu, ve kterém se dítě nachází, vydal rozhodnutí o navrácení, není v rozporu s cíli a postupy nařízení; – vystavení osvědčení ve smyslu článku 42 nařízení soudem členského státu obvyklého bydliště dítěte k rozhodnutí o navrácení, které bylo vydáno poté, co soud členského státu, ve kterém se dítě nachází, také vydal rozhodnutí o navrácení, není v souladu s postupy nařízení; – skutečnost, že rozhodnutí o nenavrácení je vydáno soudem členského státu, ve kterém se dítě nachází, postačuje, bez ohledu na další osud tohoto rozhodnutí, k použití postupů stanovených v čl.
Die Waffenungleichheit lässt sich nicht bestreiten, sie entspricht jedoch der vorrangigen Stellung, die dem Gesichtspunkt des gegenseitigen Vertrauens und der gegenseitigen Anerkennung zukommt, ist weniger bedeutsam, als man annehmen möchte, und nimmt der benachteiligten Partei auch nicht jede Möglichkeit, ihre Argumente vorzutragen. Die Regelung schafft daher einen vernünftigen Ausgleich zwischen einerseits dem Ziel, die Anerkennung und Vollstreckung von Entscheidungen nach dem Grundsatz des gegenseitigen Vertrauens mittels eines vereinfachten und beschleunigten Verfahrens sicherzustellen, und andererseits den Verteidigungsrechten, die im Übrigen keiner der beiden Parteien vorent- Einerseits hat in Fällen, in denen der Elternteil, dem das Sorgerecht übertragen wurde, die Anerkennung und Vollstreckbarerklärung beantragt, das befasste Gericht halten werden. Ergebnis Aus den vorstehend dargelegten Gründen schlage ich dem Gerichtshof vor, in Beantwortung der vom Obersten Gerichtshof von Litauen gestellten Fragen zu entscheiden, dass die Bestimmungen der Verordnung (EG) Nr. 2201/2003 wie folgt auszulegen sind: — Der Erlass einer Entscheidung, mit der die Rückgabe des Kindes angeordnet wird, durch das Gericht des Mitgliedstaats des gewöhnlichen Aufenthalts, nachdem das Gericht des Mitgliedstaats, in dem sich das Kind tatsächlich befindet, eine Entscheidung erlassen hat, mit der die Rückgabe des Kindes angeordnet wird, ist mit den Zielen und Verfahrensregeln der Verordnung keineswegs unvereinbar; — die Ausstellung einer Bescheinigung nach Art. 42 der Verordnung für eine die Rückgabe anordnende Entscheidung durch das Gericht des Mitgliedstaats des gewöhnlichen Aufenthalts, nachdem das Gericht des Mitgliedstaats, in dem sich das Kind tatsächlich befindet, seinerseits eine Entscheidung erlassen hat, mit der die Rückgabe des Kindes angeordnet wird, ist grundsätzlich nicht mit den Verfahrensregeln der Verordnung vereinbar; — der Umstand, dass ein Gericht des Mitgliedstaats, in dem sich das Kind tatsächlich befindet, eine Entscheidung erlassen hat, mit der die Rückgabe verweigert wird, reicht für das Ingangsetzen der in Art. 11 Abs.