Čistý zisk tedy dosahuje 170 miliard dolarů přidané společenské hodnoty v roce 2007, což představuje 0,3% světového HDP, obdobu průměrného produktu sedmi milionů pracujících. Nemůžeme na akcionářskou demokracii spoléhat jako na jediný systém kontroly korporací. Druhým závěrem je, že hrubé výtěžky – odměny, obchodní zisky a kapitálové výnosy pro úspěšné (asi 800 miliard dolarů z letošních fúzí a akvizic) – výrazně převyšují oněch asi 170 miliard dolarů čistých výtěžků. Vlády před sebou mají velice důležitou osvětovou, varovnou a regulační úlohu: lidé by měli znát rizika a pravděpodobnosti, neboť mohou skončit mezi těmi, kdo tratí zbývajících 630 miliard dolarů. Prozatím jen máloco naznačuje, že by se jí ujaly. Konečně, finančníci mají už dlouho zájem o stabilní monopoly a oligopoly s vysokými ziskovými maržemi, zatímco veřejnost má zájem na konkurenčních trzích s nízkými maržemi. Čím jste skeptičtější ke schopnostem vládou zajišťovaných antimonopolních politik vyvažovat účinky fúzí a akvizic ústící v zesilování monopolní moci, tím více byste měli usilovat o to, aby každý nárůst příjmové nerovnosti vyrovnávaly další zdroje kompenzační síly – to znamená progresivní zdanění příjmů. Fyziokraté osmnáctého století byli přesvědčeni, že produktivní je jedině zemědělec a že všichni ostatní tak či onak zemědělce olupují o to, co jim právem patří.
Der Nettogewinn 2007 beträgt daher $ 170 Milliarden an zusätzlichem gesellschaftlichem Wert, das sind 0,3 % des Welt-BIP und entspricht dem durchschnittlichen Produkt von sieben Millionen Arbeitern. Wir können uns nicht auf die Aktionärsdemokratie als unser einziges System zur Unternehmenskontrolle verlassen. Die zweite Schlussfolgerung lautet, dass die Bruttogewinne – Handelsprofite und Kapitalzuwachs für die Gewinner (vielleicht $ 800 Milliarden aus den diesjährigen M&As) – die Nettogewinne von vielleicht $ 170 Milliarden bei weitem übersteigen. Regierungen müssen eine sehr wichtige aufklärende, mahnende und regelnde Rolle spielen: Die Menschen sollten die Risiken und Wahrscheinlichkeiten kennen, denn sie könnten sich am Ende unter den Verlierern der anderen $ 630 Milliarden befinden. Bisher gibt es kaum Anzeichen, dass es für sie so kommen wird. Schließlich hat das Finanzwesen seit langem ein Interesse an stabilen Monopolen und Oligopolen mit hohen Gewinnspannen, während die Öffentlichkeit ein Interesse an konkurrierenden Märkten mit niedrigen Gewinnspannen hat. Je skeptischer man ist, dass die staatliche Kartellpolitik in der Lage ist, die die Monopolmacht steigernden Auswirkungen der M&As auszugleichen, desto mehr sollte man andere Quellen für eine ausgleichende Kraft suchen – d. h. progressive Einkommensbesteuerung –, um einen sprunghaften Anstieg der Einkommensunterschiede auszugleichen. Die Physiokraten des achtzehnten Jahrhunderts glaubten, dass nur Bauern produktiv waren und alle anderen die Bauern irgendwie um ihren gerechten Anteil betrogen.