Na tuto výzvu zareagovalo pouhých 13 zemí, avšak jejich investice – do výzkumu a vývoje, do služeb, které farmářům pomáhají využít nových poznatků z výzkumu, do komoditních burz a do dalších marketingových činností – už přinesly ovoce. V těchto 13 zemích nastalo výrazné zlepšení výživy i zemědělské produkce vyjádřené jako HDP na obyvatele. Vládní investice dláždí cestu investicím ze soukromého sektoru a mohly by se stát průlomovým řešením pro africké farmáře, kteří až příliš dlouho farmaří jen pro vlastní živobytí. Půjčky od finančních institucí má pouze asi 6% venkovských domácností v subsaharské Africe. Téměř dvě třetiny africké zemědělské půdy navíc vykazují nedostatek klíčových živin a mnozí farmáři postrádají technické znalosti a prostředky k tomu, aby obnovili úrodnost své půdy, v důsledku čehož nejsou schopni plně využít nových technologií.
Nur 13 Länder sind dieser Aufforderung nachgekommen, aber ihre Investitionen – in Forschung und Entwicklung; Dienstleistungen, die Bauern dabei helfen neue Forschungserkenntnisse zu ihrem Vorteil zu nutzen; Kredit- und Finanzierungsinitiativen; Warenbörsen und andere Vertriebsmaßnahmen – haben sich bereits bezahlt gemacht. Diese 13 Länder haben ihre Agrarproduktion, das Pro-Kopf-BIP und die Ernährung deutlich verbessert. Staatliche Investitionen ebnen den Weg für Investitionen des privaten Sektors, und könnten für afrikanische Bauern eine grundlegende Veränderung bedeuten, die mit ihren Betrieben schon viel zu lange nur das Existenzminimum erwirtschaften. Lediglich rund 6% der ländlichen Haushalte in Afrika südlich der Sahara erhalten Darlehen von Finanzinstituten. Hinzukommt, dass fast zwei Dritteln der afrikanischen Ackerböden entscheidende Nährstoffe fehlen, und viele Bauern nicht über das Fachwissen und die Mittel verfügen, um die Fruchtbarkeit des Bodens wiederherzustellen. Damit ist es ihnen verwehrt, neue Technologien in vollem Umfang zu nutzen.