Jak jinak, když politika MMF vedla k deseti-, dvacetiprocentním i vyšším úrokovým sazbám, při nichž by se tvorba pracovních míst zastavila i v nejlepších tržních a obchodních podmínkách, natož v podmínkách panujících v rozvojových zemích. Problémy kolem privatizace britských železnic a deregulace kalifornského energetického průmyslu obnažily rizika neoliberálních politik i v těch nejpříznivějších podmínkách. Dozrál čas na konsensus třetí cesty, který je daleko za neoliberální washingtonskou pensée unique. V konsensu třetí cesty jde o to, mít vyrovnaný pohled na trhy a vládu, odmítat záměnu prostředků (jako je privatizace a liberalizace) s cíli a koncipovat tyto cíle šířeji – nesnažit se o vyšší HDP, o vyšší příjem pro hrstku vyvolených, ale o tvorbu demokratického, spravedlivého a udržitelného růstu. Ukrajinské jaro Vsichni, kdo žijí na Ukrajině, jsou nuceni věřit třem velkým nepravdám: první spočívá v předpokladu, že vsechny nase ponižující potíže - kolaps ekonomiky, chudoba, nezaměstnanost - jsou přirozeným důsledkem nasí postkomunistické transformace. To je cynické a kruté a navíc nebezpečně zavádějící.
Wie hätte es auch anders sein können, wenn die Politik des IWF zu Zinssätzen von 10%, 20% oder mehr geführt hat – Zinssätze bei denen die Schaffung von Arbeitsplätzen auch unter den besten wirtschaftlichen Gegebenheiten verhindert würde, ganz abgesehen von denen in Entwicklungsländern. Die Probleme bei der Privatisierung der Britischen Eisenbahn und der Deregulierung der kalifornischen Stromversorger haben die Gefahren neoliberaler Politik selbst unter allerbesten Umständen offenbart. Die Zeit ist reif für einen neuen Konsens des Dritten Weges jenseits des neoliberalen Washingtoner pensée unique: Eine ausgewogene Sicht auf Markt und Regierung, die Weigerung, Mittel (etwa Privatisierung und Liberalisierung) und Zweck zu verwechseln und ein umfassenderer Begriff dieses Zwecks – nicht ein höheres BIP, nicht höheres Einkommen für wenige, sondern Schaffung eines demokratischen, fairen und nachhaltigen Wachstums. Auf einen ukrainischen Frühling Jeder, der in der Ukraine lebt, ist gezwungen an drei große Unwahrheiten zu glauben: Die erste ist die Annahme, dass die heutigen demütigenden Zustände -wirtschaftlicher Zusammenbruch, Armut, Arbeitslosigkeit- die natürlichen Konsequenzen unseres postkommunistischen Wandels sind. Das ist zynisch und brutal und außerdem gefährlich falsch.