Chceme-li uspět, budeme potřebovat několik desetiletí na převedení elektráren, infrastruktury a souborů budov na nízkouhlíkové technologie, přičemž budeme muset zkvalitnit i tyto technologie samotné, ať už jde o fotovoltaické články, baterie k uskladnění energie, technologie CCS pro bezpečné uložení CO2 či jaderné elektrárny, které si získají důvěru veřejnosti. Skupina G-7 se výslovně přihlásila k „vývoji a zavádění inovativních technologií usilujících o transformaci energetických sektorů do roku 2050“ a vyzvala „všechny země, aby se k tomuto úsilí připojily“. Tento globální proces dekarbonizace bude dlouhý a složitý a bude vyžadovat podrobné plány s periodickými úpravami podle vývoje technologií. Také zde učinila skupina G-7 historický průlom, když deklarovala svou připravenost „vyvíjet dlouhodobé národní nízkouhlíkové strategie“ s cílem dospět k dekarbonizované budoucnosti. Síť OSN pro trvale udržitelná rozvojová řešení (SDSN), které jménem generálního tajemníka OSN Pan Ki-muna předsedám, pracuje na takových nízkouhlíkových strategiích pro největší emitenty v projektu s názvem Cesty k hluboké dekarbonizaci. Deklarace G-7 je samozřejmě jen deklarací a zatím neobsahuje závazky mnoha největších světových emitentů CO2, jako jsou Čína, Indie nebo Rusko. Přesto jde o klíčový krok, který silně podnítí další země k tomu, aby se do hluboké dekarbonizace rovněž zapojily, zejména s ohledem na závazek G-7 urychlit vývoj kvalitnějších nízkouhlíkových technologií. Výsledek jednání skupiny G-7 je dobrou předzvěstí silné globální shody v otázce klimatických změn, až se zástupci všech 193 členských států OSN sejdou v prosinci v Paříži a pokusí se uzavřít skutečně globální klimatickou dohodu.
Für eine erfolgreiche Umsetzung brauchen wir Jahrzehnte dafür, Kraftwerke, Infrastruktur und Bausubstanz auf kohlenstoffarme Technologien umzusetzen. Außerdem müssen wir diese Technologien selbst verbessern – Solarzellen, Batterien zur Energiespeicherung, CCS für die sichere Speicherung von CO2 oder Nuklearanlagen, die das Vertrauen der Bevölkerung genießen. Die G-7 haben sich bemerkenswerterweise auf die „Entwicklung und Bereitstellung innovativer Technologien für eine Wende des Energiesektors bis 2050“ verpflichtet und alle Länder eingeladen, „sich uns bei diesen Bemühungen anzuschließen“. Der weltweite Vorgang der Dekarbonisierung wird lang und komplex sein. Er wird eine detaillierte Planung erfordern, die im Zuge der technischen Weiterentwicklung regelmäßig überarbeitet werden muss. Auch hier haben die G-7 einen historischen Durchbruch erreicht, indem sie ihre Bereitschaft erklärten, für eine dekarbonisierte Zukunft „langfristige nationale Strategien zur Kohlenstoffvermeidung zu entwickeln“. Das Lösungsnetzwerk für Nachhaltige Entwicklung der Vereinten Nationen (SDSN), das ich für den UN-Generalsekretär Ban Ki-moon leite, hat in einem Projekt namens Deep Decarbonization Pathways Project an solchen Strategien für die Hauptemittentenländer gearbeitet. Natürlich ist die G-7-Erklärung lediglich eine Erklärung, und ihr fehlt noch die Verpflichtung vieler der Länder mit dem weltweit stärksten CO2-Ausstoß (wie China, Indien und Russland). Trotzdem stellt sie einen entscheidenden Schritt dar, der andere Länder stark ermutigen wird, bei der intensiven Dekarbonisierung mitzumachen, insbesondere angesichts der Verpflichtung der G-7, die Entwicklung verbesserter Technologien zur Kohlenstoffeinsparung voran zu treiben. Wenn sich dann alle 193 UN-Mitgliedsstaaten im Dezember in Paris treffen, um ein wahrhaft globales Klimaabkommen zu treffen, ist das Ergebnis des G-7-Gipfels ein gutes Zeichen für eine starke globale Einigung gegen den Klimawandel.