Polská iniciativa za vytvoření Evropského fondu pro demokracii by zde mohla sehrát vedoucí roli, stejně jako v případě nedokončeného evropského cíle v podobě demokratizace v Bělorusku i jinde, například na upadající Ukrajině. Jen málokdo se rozhodne spáchat teroristické zvěrstvo. A z těch, kdo to udělají, se jen malý zlomek skutečně pokusí své rozhodnutí naplnit a jen mizivé procento z tohoto zlomku uspěje. Hlavní ponaučení z 11. září je nicméně takové, že v jakékoliv svobodné společnosti může minimální počet lidí využít své svobody a napáchat obrovské škody, zvláště když jejich skrytá motivace není příliš logická. To se velmi odlišnými způsoby projevilo například při červencovém vražedném běsnění v Norsku nebo nyní v hanebném zveřejnění obrovského počtu neredigovaných diplomatických depeší serverem WikiLeaks. Ode dneška za deset let bude teroristická hrozba pravděpodobně ještě rozmanitější a nevyzpytatelnější. Nejrůznější domácí „extremistické skupiny jediného tématu“ v Evropě je zapotřebí bedlivě monitorovat.
Polens Initiative zur Gründung einer europäischen Stiftung für Demokratie könnte in diesem Bereich eine führende Rolle spielen und auch im Zusammenhang mit Europas eigenen unerledigten Aufgaben hinsichtlich der Demokratisierung in Weißrussland und anderswo, wie etwa in der Ukraine, wo man derzeit einen Rückfall erleidet. Wenige Menschen beschließen, eine terroristische Gräueltat zu begehen. Von denjenigen, die diesen Entschluss fassen, schreitet nur ein ganz kleiner Teil wirklich zur Tat und noch weniger bringen dieses Vorhaben auch zum Abschluss. Aber die wichtigste Lehre aus 9/11 ist, dass in einer freien Gesellschaft eine verschwindend geringe Zahl von Menschen ihre Freiheiten ausnutzen und damit riesigen Schaden anrichten können, vor allem wenn ihre zugrunde liegende Motivation inkohärent ist. Der mörderische Amoklauf im Juli in Norwegen und nun die beschämenden Veröffentlichungen einer ganzen Reihe nicht redigierter Depeschen auf WikiLeaks belegen dies in ganz unterschiedlicher Weise. In zehn Jahren wird die terroristische Bedrohung wahrscheinlich noch vielfältiger und noch weniger vorhersehbar sein. In Europa bedarf es einer engmaschigen Überwachung verschiedener, extremistischer „Single-Issue“- Gruppierungen.