To je často případ amerických firem: dceřiné podniky dál od mateřské společnosti obvykle podstupují méně patentových řízení. Jestliže ovšem manažeři usnadňují a usměrňují tok informací mezi těmito dvěma skupinami pracujících, společné geografické umístění obou aktivit má menší význam. To by zachovalo novátorství ve vyspělých ekonomikách i tehdy, když výroba probíhá na druhé straně zeměkoule. Můj výzkum zabývající se stěhováním zpracovatelských pracovních míst do východní Evropy po pádu komunismu tento náhled posiluje. Východoevropské země měly v 90. letech nízký příjem na hlavu, ale byly bohaté na dovednosti, obzvlášť ve strojírenství. To z nich činilo ideální prostředí pro nízkonákladové novátorství. Zamlouvalo se to především Německu a Rakousku – obě země byly mnohem bohatší, leží v sousedství a narážely na akutní nedostatek dovedností. V navazujících letech proto německé a rakouské firmy přesouvaly do východní Evropy nejen pracovní místa ve výrobě, ale i činnosti, které vyžadovaly specializované dovednosti a důležitý výzkum.
Dies ist bei US-Unternehmen häufig der Fall: Tochtergesellschaften, die ihren Sitz weit weg von der Muttergesellschaft haben, neigen dazu, weniger Patente anzumelden. Falls jedoch das Management den Informationsfluss zwischen diesen beiden Beschäftigtengruppen unterstützt und steuert, ist die räumliche Nähe zwischen beiden Aktivitäten womöglich weniger wichtig. Dies würde die Innovation in den hochentwickelten Volkswirtschaften aufrechterhalten, selbst wenn die Fertigung auf der anderen Erdseite stattfindet. Meine Untersuchungen zur Verlagerung von Industriearbeitsplätzen nach Osteuropa nach dem Fall des Kommunismus stützen diese Lesart. In den 1990er Jahren wiesen die osteuropäischen Länder ein niedriges Pro-Kopf-Einkommen, aber ausgeprägte Fertigkeiten insbesondere im Bereich des Ingenieurswesens auf. Das machte sie zu einem idealen Umfeld für preiswerte Innovation. Dies war besonders für Deutschland und Österreich attraktiv, die beide deutlich reicher waren, in der Nähe lagen und sich einem akuten Fachkräftemangel ausgesetzt sahen. In den Folgejahren verlagerten daher viele deutsche und österreichische Unternehmen nicht nur die Fertigung, sondern auch spezielle Fertigkeiten erfordernde Aktivitäten und wichtige Teile der Forschung nach Osteuropa.