Chce to písek v soukolí PAŘÍŽ – Spojené státy jsou obecně považovány za domov nejhlubších, nejlikvidnějších a nejefektivnějších kapitálových trhů na světě. Americká finanční soustava podporuje efektivní alokaci kapitálu, hospodářský rozvoj a tvorbu pracovních míst. Tyto a podobné fráze jsou už desítky let mezi americkými zákonodárci, regulátory a finančními firmami bernou mincí. Při sepisování stovek příspěvků cupujících takzvané Volckerovo pravidlo (které by bankám zakázalo soukromé investice) jim lehko splývají ze rtů – či spíše z prstů na klávesnici – i v době, kdy pociťujeme důsledky finanční krize propuknuvší v roce 2008. Běžný čtenář jim přitaká a jde dál. Objevují se ale známky toho, že tyto předpoklady se dnes zpochybňují. Před krizí se regulační orgány zaměřovaly hlavně na odstraňování obchodních bariér a obecně upřednostňovaly opatření, která trhy dotvářela tříbením rychlejšího a levnějšího obchodování s širší paletou finančních pohledávek.
Etwas Sand im Getriebe ist gut PARIS: Die Vereinigten Staaten werden weithin als Ort mit den stärksten, liquidesten und effizientesten Kapitalmärkten der Welt anerkannt. Amerikas Finanzsystem unterstützt eine effiziente Kapitalallokation, Wirtschaftsentwicklung und Schaffung von Arbeitsplätzen. Diese und ähnliche Phrasen sind seit Jahrzehnten Gemeinplätze unter amerikanischen Parlamentariern, Regulierern und Finanzunternehmen. Selbst im Gefolge der 2008 ausgebrochenen Finanzkrise perlen sie in hunderten von Eingaben gegen die so genannte Volcker-Regel (die es den Banken verbieten würde, Eigeninvestments zu tätigen) von den Textverarbeitungssystemen. Der flüchtige Leser nickt und liest weiter. Doch es gibt Anzeichen, dass diese Annahmen jetzt in Frage gestellt werden. Vor der Krise konzentrierten sich die Regulierungsbehörden vorwiegend darauf, Handelsbarrieren abzubauen, und favorisierten im Allgemeinen Maßnahmen, die die Märkte kompletter machten, indem sie schnellere, preiswertere Handelstranstransaktionen mit einer breiteren Vielzahl an Finanzansprüchen förderten.