Hlavním problémem výzkumníků v těchto rozmanitých oborech tak nemusí být absence vědeckého pokroku, ale spíše nedostatek adekvátní interdisciplinární kvalifikace. Klíčová oblast výzkumu se bude týkat tkáňového inženýrství, které obvykle zahrnuje spojování buněk savců (včetně buněk kmenových) s materiály na bázi polymerů za účelem tvorby nových tkání či orgánů. Dnes se odhaduje, že téměř polovinu celostátních výdajů na zdravotnictví lze připsat ztrátě tkání či selhání orgánů. Schopnost vytvářet nová játra, páteřní míchy, srdce, ledviny a řadu dalších tkání či orgánových soustav by mohla radikálně snížit dobu hospitalizace pacientů, zmenšit jejich utrpení a prodloužit jim život. To je pochopitelně spojeno s obrovskými překážkami. Především musí být nalezen vhodný zdroj pro dostatečně rychlou výrobu dostatečně široké nabídky diferencovaných buněk.
Tatsächlich besteht die Hauptschwierigkeit, vor der Forscher in diesen unterschiedlichen Feldern heute stehen, möglicherweise nicht in fehlendem wissenschaftlichen Fortschritt, sondern vielmehr in einem Mangel an adäquater interdisziplinärer Ausbildung. Ein Schlüsselbereich für Forschungsmaßnahmen wird die Zell- und Gewebetechnik sein. Bei dieser geht es allgemein gesagt darum, die Zellen von Säugetieren (inkl. der Stammzellen) mit Polymermaterialien zu verknüpfen, um Neugewebe bzw. -organe herzustellen. Laut aktuellen Schätzungen lässt sich fast die Hälfte der im Gesundheitswesen anfallenden Kosten auf Gewebeverluste oder das Versagen von Körperorganen zurückführen. Die Fähigkeit, neue Lebern, Rückenmarkstränge, Herzen, Nieren und viele andere Gewebeformen oder organbasierte Systeme herzustellen, könnte die Krankenhausverweildauer drastisch verringern, Leiden lindern und unser Leben verlängern. Die Herausforderungen, vor denen wir dabei stehen, sind natürlich enorm. Insbesondere muss eine geeignete Quelle gefunden werden, um schnell genug eine ausreichende Menge differenzierter Zellen produzieren zu können.