Žiju nedaleko hlavní třídy v Los Angeles a můj městský blok je, no, je to přirozený začátek pro lidi, kteří chodí ode dveří ke dveřím a nutí lidem nejrůznější věci. Občas přicházejí malé postarší dámy z Církve adventistů sedmého dne a ukazují mi kreslené obrázky nebe. A občas přicházejí teenageři, kteří mi slibují, že se nepřidají ke gangu a nezačnou okrádat lidi, jenom když si od nich koupím předplatné nějakého časopisu. Takže většinou zvonek ignoruji, ale ten den jsem otevřela. A stáli tam dva chlapci, oba okolo 19, oblečení v bílých škrobených košilých s krátkými rukávy, a měli cedulky se jmény, které je označovaly za oficiální zástupce Církve Ježíše Krista Svatých posledních dnů. Řekli, že pro mě mají zprávu od Boha. A já na to: "Zprávu pro mě? Od Boha?" A oni řekli: "Ano." Vyrůstala jsem na pacifickém severozápadě kolem mnoha lidí z Církve Ježíše Krista Svatých posledních dnů a, víte, pracovala jsem s nimi a dokonce s nimi i chodila, ale nikdy jsem tak úplně neznala jejich doktrínu nebo to, co říkají lidem, když jsou na misiích a hádám, že jsem byla tak trochu zvědavá, tak jsem řekla: "Dobře, pojďte dál, prosím." A oni vypadali opravdu potěšeně,
Ich wohne jetzt in Los Angeles an einer Hauptverkehrsstraße, und mein Block ist … Na ja, für Leute, die von Tür zu Tür gehen, ist es nur natürlich, bei meiner Tür anzufangen. Manchmal kommen kleine alte Damen von der Freikirche der Siebenten-Tags-Adventisten und zeigen mir diese Zeichentrickbilder vom Himmel. Und manchmal kommen Jugendliche, die mir versprechen, dass sie sich keiner Gang anschließen und anfangen, Leute auszurauben, wenn ich nur ein Abonnement einiger Zeitschriften von ihnen kaufen würde. Also, normalerweise ignoriere ich einfach die Türklingel, aber an diesem Tag ging ich an die Tür. Vor mir standen zwei Jungs, ungefähr 19, in weißen gestärkten, kurzärmeligen Hemden, und die kleinen Namenschilder wiesen sie aus als offizielle Vertreter der Kirche Jesu Christi der Heiligen der Letzten Tage. Sie sagten, sie hätten eine Nachricht für mich von Gott. Und ich sagte: "Eine Nachricht für mich? Von Gott?" Und sie sagten: "Ja." Ich war im Pazifischen Nordwesten aufgewachsen, wo viele Mitglieder der Kirche Jesu Christi der Heiligen der Letzten Tage leben. Ich hatte mit ihnen zusammen gearbeitet und war sogar mit einigen ausgegangen, aber deren Doktrin kannte ich nicht oder wusste auch nicht, was sie Leuten erzählten, wenn sie auf einer Mission waren. Anscheinend war ich schon etwas neugierig, und so sagte ich: "Oh, bitte, kommt doch herein." Sie sahen wirklich glücklich aus.