Navíc by došlo ke značnému poklesu ploch a infrastruktury potřebných k parkování. Při využití takového systému by osobní mobilita mohla stát až o 80% méně než vlastnictví a provoz automobilu, přičemž ušetřený čas by tuto úsporu dále zvýšil. Pro Američany pobírající minimální mzdu (7,25 dolaru na hodinu) stojí čas strávený jízdou rychlostí 30 mil za hodinu (48 km/h) 0,24 dolaru za míli. Vezmeme-li v úvahu medián americké hodinové mzdy, který činí 25 dolarů, pak každá ujetá míle stojí 0,83 dolaru. Vzhledem k tomu, že Američané najezdí ročně zhruba tři biliony mil, znamená ušetření pouhého jednoho centu na míli roční úspory ve výši 30 miliard dolarů. Technologie potřebná k prosazení tohoto plánu existuje. Úkolem dneška je zavést v reprezentativních komunitách prototypové systémy za účelem ověření, co je možné, zjištění preferencí spotřebitelů, stanovení nejatraktivnějších obchodních modelů a identifikace a odvrácení nečekaných důsledků. Jakmile se prototypy ukážou jako efektivní a praktické, měly by se rychle rozšířit i bez veřejných pobídek.
Überdies brauchte man auch signifikant weniger Grund und Boden sowie Infrastruktur zur Schaffung von Parkplätzen. Mit einem derartigen System könnte persönliche Mobilität bis zu 80 Prozent weniger Kosten verursachen als der Betrieb eines eigenen Autos, wobei der erzielte Zeitgewinn diese Vorteile noch vergrößert. Für amerikanische Mindestlohnbezieher (7,25 Dollar pro Stunde) schlagen sich die Fahrtkosten bei einer Geschwindigkeit von 30 Meilen pro Stunde (48 km/h) mit 0,24 Dollar pro Meile zu Buche. Mit einem amerikanischen Medianeinkommen von 25 Dollar pro Stunde kostet die Meile 0,83 Dollar. Angesichts der Tatsache, dass die Amerikaner jährlich ungefähr 3 Billionen Meilen mit dem Auto zurücklegen, würde die Ersparnis von lediglich einem Cent pro Meile jährliche Einsparungen von 30 Milliarden Dollar ergeben. Die Technologie, um ein solches System voranzubringen, existiert bereits. Die Aufgabe besteht nun darin, Prototypen derartiger Systeme an Referenzstandorten einzuführen, um deren Machbarkeit zu studieren, die Präferenzen der Verbraucher zu erkennen, die attraktivsten Geschäftsmodelle zu bestimmen sowie unerwartete Folgen zu identifizieren und abzuwenden. Sobald sich die Prototypen als effektiv und praktisch erwiesen haben, sollten sie ohne staatliche Anreize rasch Verbreitung finden.