Nebo geny, díky nimž je člověk homosexuální, věřící, se sklonem k rozvodům, či dokonce geny, které určují, jak lidé hlasují ve volbách? Věříte-li tvrzením vědců, kteří si říkají „behaviorální genetikové“, pak mnohé aspekty lidského chování budou vskutku podloženy našimi geny. Podobná tvrzení mají za sebou dlouhou a pochybnou minulost, jež sahá až na samý počátek dvacátého století, do viktoriánské Anglie – k eugenickému hnutí a jejímu uznávanému „otci“ Francisi Galtonovi. Ale ať už je to s dřívějšími výstředními tvrzeními a společenskými zločiny hnutí eugeniků – např. nucenou sterilizací tisíců lidí (převážně žen) v Evropě a Spojených státech – jakkoli, dnes je vše prý jinak. Dnes jsou prý jejich tvrzení podepřena novými poznatky skutečné molekulární vědy, genetiky. Mnohé rodiny pochopitelně mají své sociální problémy; naše společnosti nejsou rovnostářské; lidé žijící v chudobě budou nejspíše vychovávat děti, které rovněž budou žít v chudobě.
Oder Gene, die einen schwul, religiös, zu Scheidung neigend sein lassen; oder gar Gene, die unser Wahlverhalten bestimmen? Wenn man den Behauptungen einiger dieser Wissenschaftler Glauben schenken will, die sich selbst als „Verhaltens-Genetiker” bezeichnen, so sind zahlreiche Aspekte des menschlichen Verhaltens auf eine bestimmte Weise durch unsere Gene festgelegt. Behauptungen dieser Art haben eine lange und verrufene Geschichte, die sich durch die Eugenik- Bewegung des frühen 20. Jahrhunderts bis zu ihrem anerkannten „Vater” Francis Galton im viktorianischen England erstreckt. Doch worin auch immer die extravaganten Behauptungen und die sozialen Verbrechen der Eugenik-Bewegung bestanden – einschließlich der Zwangssterilisierung Tausender (vor allem Frauen) in Europa und den USA – wird heute angenommen, es sei anders. Heute werden die Behauptungen angeblich durch die Fortschritte in der wahren Molekularwissenschaft, der Genetik, gestützt. Selbstverständlich gibt es zahlreiche soziale Probleme innerhalb einer Familie; unsere Gesellschaften sind keineswegs egalitär; Menschen, die in Armut leben, neigen dazu, ihrerseits Kinder großzuziehen, die in Armut leben werden.