Běžně se za základ chudoby osob se zdravotním postižením považuje ekonomická neaktivnost a nedostatečná příjmová podpora, kvantitativních důkazů toho však je málo. Členské státy se například zaměřují na integraci osob se zdravotním postižením do trhu práce a na odstranění překážek vzdělávání v mladém věku a celoživotního vzdělávání. Málo z nich však dává vyšší prioritu odstranění strukturálních překážek úplného začlenění do společnosti. V návrhu politik v mnoha oblastech existují další možnosti, jak osobám se zdravotním postižením věnovat více pozornosti (mainstreaming zdravotního postižení). Boj proti bezdomovectví
Die Nichterwerbstätigkeit und die unzureichende Einkommensbeihilfe werden allgemein als grundlegende Faktoren für die Armut von Menschen mit Behinderungen angesehen; allerdings fehlen hierfür quantitative Nachweise. Die Mitgliedstaaten konzentrieren sich auf die Eingliederung von Menschen mit Behinderungen in den Arbeitsmarkt, wozu beispielsweise Hemmnisse bei der Schulbildung und dem lebenslangen Lernen beseitigt werden. Nur wenige Staaten geben allerdings der Beseitigung struktureller Hürden, die einer uneingeschränkten Beteiligung an der Gesellschaft im Wege stehen, die angemessene Priorität. Die Politikgestaltung in den verschiedensten Bereichen bietet noch reichlich Raum, um Menschen mit Behinderungen die ihnen zustehende Aufmerksamkeit zu widmen (also Behinderungen in den Mittelpunkt rücken). Bekämpfung der Obdachlosigkeit