Měli by se dívat hlouběji než jen na vypleněnou pustinu zděděnou po komunismu a na chudobu a sociální rozdíly, skrze něž si svržení bývalí předáci chtěli prodloužit své ničivé vládnutí. Místo toho by měli pohlédnout na tvář našeho prezidenta Viktora Juščenka, poničenou během loňské předvolební kampaně jedem, a vzpomenout si na slova skvělého Francouze Andrého Malrauxe, pro něhož „nejkrásnější tváře jsou ty, jež byly poraněny“. Evropa provincií, ne států Zanedlouho se sejde Evropský ústavní konvent, který bude diskutovat o citlivých otázkách budoucnosti institucí Evropské unie. Přichází tak chvíle zamyslet se nad čímsi dosud nemyslitelným: nad tím, kam Evropská unie vlastně směřuje. Anebo přinejmensím popřemýslet nad tím, kam by racionálně řízená Unie směřovat měla.
Sie sollten an dem verwüsteten Ödland vorbeisehen, das der Kommunismus verursacht hat, vorbei an der Armut und den sozialen Unterschieden, mit denen unsere ausrangierten ehemaligen Machthaber versuchten, ihre Misswirtschaft zu verlängern. Stattdessen sollten sie sich das Gesicht unseres Präsidenten Viktor Juschtschenko ansehen, das letztes Jahr im Wahlkampf durch einen Giftangriff entstellt wurde, und sich an die Worte des großen Franzosen André Malraux erinnern, für den „die schönsten Gesichter die sind, die verletzt wurden.“ Ein Europa der Provinzen, nicht der Staaten In diesen Tagen tritt der europäische Verfassungskonvent zusammen, um über die Zukunft der EU-Institutionen im Detail zu debattieren; Grund genug, um über das Unvorstellbare nachzudenken: Wohin geht Europa? Oder vielleicht sollte noch eine ganz andere Frage gestellt werden, nämlich: Was wäre eine vernünftige Lösung für die Zukunft Europas?