Stejně tak by OSN ráda skoncovala s HIV, malárií a tuberkulózou. A ačkoliv by bylo značné omezení výskytu malárie a TBC velmi přínosné, cíl v podobě jejich úplného vymýcení je pravděpodobně nereálný a zároveň neekonomický. Na opačném konci žebříčku stojí několik veskrze nereálných cílů navržených OSN, například slib práce pro všechny. Nevíme, jak toho dosáhnout, a na určité nízké úrovni je nezaměstnanost nezbytná, abychom měli fungující trh práce, na němž mohou zaměstnavatelé najímat pracovníky. Místo toho navrhují ekonomové zaměřit se na snižování překážek zaměstnanosti, zejména zaměstnanosti žen. Další špatné cíle zase stojí více, než kolik činí hodnota jejich přínosu. Zdvojnásobení podílu obnovitelné energie do roku 2030 zní dobře, ale je to drahý způsob, jak odbourat jen malé množství CO₂.
Genauso würden die UN gern HIV, Malaria und Tuberkulose ausrotten. Und während eine deutliche Reduzierung von Malaria und TB ein sehr gutes Geschäft wäre, dürfte das Ziel, beide auszurotten, sowohl unrealistisch als auch unwirtschaftlich sein. Am anderen Ende der Skala stehen UN-Zielvorschläge, die völlig unrealistisch sind – wie das Versprechen, allen Menschen Arbeit zu verschaffen. Wir wissen nicht, wie das gehen sollte, und zudem ist ein gewisser Grad an Arbeitslosigkeit notwendig, um einen funktionierenden Arbeitsmarkt zu haben, auf dem die Arbeitgeber ihre Stellen besetzen können. Die Ökonomen schlagen stattdessen einen Abbau von Beschäftigungshindernissen insbesondere für Frauen vor. Bei anderen schlechten Zielen sind die Kosten einfach höher als der Nutzen. Die Verdoppelung des Anteils erneuerbarer Energien bis 2030 klingt gut, aber ist eine teure Methode, um den CO₂-Ausstoß geringfügig zu senken.