Podobně firmy zatížené vyšší daňovou sazbu v jedné zemi se mohou rozhodnout přesunout své provozy jinam. Anebo namísto stěhování personálu a narušování dodavatelských řetězců mohou najít způsob, jak v jurisdikci s nižším zdaněním evidovat zisky – obvykle tím, že tam přesunou některé funkce ústředí firmy. Podle řady ekonomických liberálů a tradičních konzervativců je taková „daňová konkurence“ dobrá věc, protože se má za to, že nižší daně uvolní tržní síly, čímž dají do pohybu novátorství a růst. Navíc se zastánci tohoto názoru domnívají, že by vlády vlastně vůbec neměly podnikání daňově zatěžovat. Jelikož daň z firemních zisků snižuje množství peněz, které má podnik na investice či zvýšení mezd, považují ji za odvod na úkor zaměstnanců podniku, nikoli jeho vlastníků. Daňové soupeření by však mělo ekonomické liberály znepokojovat. Nejenže posiluje monopolistické trendy a narušuje spravedlivou a transparentní soutěž mezi firmami, ale zároveň zbavuje vlády části peněz potřebných k zachovávání veřejných statků – školství, zdravotnictví, infrastruktury, právního řádu –, na něž firmy spoléhají. Současně existuje málo důkazů, že by daňové zatížení firem dopadalo spíš na zaměstnance než na kapitál.
Auch könnten Unternehmen, die in einem Land höhere Körperschaftssteuer zahlen müssen, ihr Geschäft an einen anderen Ort verlegen. Oder, anstatt Personal zu verschieben und Lieferketten zu zerstören, könnten sie einen Weg finden, Gewinne in einer Region mit niedrigeren Steuern auszuweisen – normalerweise dadurch, dass sie Teile der Geschäftsführung dorthin verlegen. Viele Wirtschaftsliberale und traditionelle Konservative halten einen solchen „Steuerwettbewerb“ für eine gute Sache, da sie denken, niedrigere Steuern würden Marktkräfte freisetzen und damit Innovationen und Wachstum fördern. Darüber hinaus glauben sie häufig, Regierungen sollten Unternehmen gar nicht erst besteuern. Da eine Steuer auf Unternehmensgewinne die Menge an Geld verringert, mit der die Firma investieren oder die Löhne erhöhen könnte, halten sie solche Steuern nicht so sehr für eine Belastung der Anteilseigner, sondern für die Arbeitnehmer des Unternehmens. Aber auch unter wirtschaftsliberalen Gesichtspunkten ist ein solcher Steuerwettbewerb sehr zweifelhaft. Nicht nur stärkt er Trends zur Monopolbildung und untergräbt einen fairen und transparenten Wettbewerb, sondern entzieht den Regierungen auch das nötige Geld für öffentliche Dienstleistungen – wie Ausbildung, Gesundheitssysteme, Infrastruktur, Rechtswesen – auf denen die Unternehmen aufbauen. Und dafür, dass die Unternehmenssteuern eher die Arbeitnehmer belasten als die Anteilseigner, gibt es kaum Belege.