Prezidenti používají takový jazyk z dobrého důvodu. Vědí, že veřejnost – tento živelný tavící kotel národů – bude raději bojovat proti diktátorům než proti bratrům a bratrancům v zahraničí. Wilsonova počáteční formulace bezpochyby vyvěrala z demografické a politické bezradnosti. Více než třetina Američanů měla v roce 1917 kořeny v Německu a u jeho spojenců. Wilson nemohl po svém lidu žádat, aby „zabíjel Fricky“, jak to často dělali britští a francouzští lídři, poněvadž spousta Wilsonových vojáků byla přinejmenším z etnického hlediska rovněž Fricky. Místo toho rétoricky proměnil americké vojáky z bratrovrahů v osvoboditele jejich dávné vlasti. Teprve když zahraniční nepřátelé vypadali jinak, než jak sami sebe viděli Američané, mohli prezidenti vést války proti národu jako celku.
Amerikanische Präsidenten setzen eine derartige Sprache aus guten Gründen ein. Sie wissen, dass ihre Zuhörerschaft – ein selbsternannter Schmelztiegel der Völker – lieber Diktatoren bekämpft als Brüder und Cousins im Ausland. Wilsons Formulierung rührte ja von einem demographischen und politischen Dilemma her. Im Jahr 1917 hatten nämlich über ein Drittel der Amerikaner Vorfahren in Deutschland und seinen verbündeten Staaten. Wilson konnte die Menschen in Amerika nicht gut beschwören die „Krauts zu töten“ wie dies britische oder französische Führer häufig machten, weil so viele der Soldaten Wilsons, zumindest ethnisch gesehen, selbst „Krauts“ waren. So transformierte er amerikanische Soldaten rhetorisch von Brudermördern zu Befreiern ihres ehemaligen Vaterlandes. Erst wenn der Außenfeind sich grundlegend von dem unterschied, wie sich die Amerikaner selbst wahrnahmen, war es Präsidenten möglich, gegen ein Volk als Ganzes Krieg zu führen.