V poslední době se pak debata přesunula na uhlíkové emise. Jak zdůraznila Sternova zpráva z roku 2006, dnes musíme obětovat část růstu, abychom se zítra všichni neusmažili. Zvláštní je, že téma počtu obyvatel je v této diskusi tabu. Čím méně přitom žije na světě lidí, tím nižší riziko zahřívání planety hrozí. Místo aby však vlády bohatých zemí akceptovaly přirozený úbytek svých populací, absorbují stále více lidí, aby udržely mzdy dole, a tím urychlily růst. Jedna novější obava se zase zaměřuje na výsledky růstu, které často přinášejí zklamání. Stále více se chápe, že růst nemusí nutně zvyšovat náš pocit pohody.
In jüngster Zeit hat sich die Debatte auf CO2-Emissionen verlagert. Wie im Stern-Report von 2006 hervorgehoben wird, müssen wir einen Teil unseres Wachstums heute opfern, um sicherzustellen, dass wir morgen nicht alle „verschmoren“. Merkwürdigerweise ist das einzige Tabuthema in dieser Diskussion das Bevölkerungswachstum. Je weniger Menschen es gibt, desto geringer ist das Risiko, den Planeten zu überhitzen. Doch anstatt den natürlichen Rückgang ihrer Bevölkerung zu akzeptieren, nehmen die Regierungen reicher Länder immer mehr Menschen auf, um die Löhne niedrig zu halten und somit schneller zu wachsen. In jüngerer Zeit wurde die Frage nach den enttäuschenden Ergebnissen des Wachstums aufgeworfen. Es wird immer deutlicher, dass Wachstum unser Wohlbefinden nicht unbedingt steigert.