Jeho dosažení však bude vyžadovat důkladné přebudování současného systému silniční dopravy – a to znamená překonání spletité kombinace veřejných i soukromých faktorů, partikulárních zájmů, zažitých obchodních modelů a masivní netečnosti, které zatím jeho rozvoji brání. Určité instituce a průmyslové sektory mají prospěch z toho, když všechny složky současného systému – automobily, silnice, čerpací stanice, dopravní předpisy, regulace, automobilové standardy i řidiči s oprávněním – fungují současně, a proto v silniční dopravě nedošlo k žádnému převratnému vývoji od doby, kdy Karl Benz vynalezl automobil a Henry Ford ho zpopularizoval. Úzké zaměření řekněme na vývoj kvalitnějších autobaterií, zlepšenou palivovou účinnost nebo trvalou udržitelnost výroby automobilů nestačí k urychlení potřebné transformace. Zapotřebí je ryze převratné řešení – takové, které uspokojí potřeby zákazníků, firem i vlád. Tato vozidla by měla být naprogramovaná tak, aby se vyhýbala srážkám, což povede k menšímu počtu úmrtí a zranění a nižším škodám na majetku. Aby se minimalizovala nadměrná spotřeba zdrojů spojená s řízením automobilů, měla by být vozidla šitá na míru charakteristikám cesty, například počtu pasažérů. Například lehká vozidla pro dva pasažéry mohou být až desetinásobně úspornější než obvyklý automobil. Ve Spojených státech, kde 90% automobilů převáží jednoho nebo dva pasažéry, by přechod na tato vozidla přinesl dramatický pokles uhlíkových emisí, který by se dále snížil díky menšímu počtu dopravních zácp a lepší dopravní průchodnosti.
Doch um eine derartige Realität Wirklichkeit werden zu lassen, bedarf es einer grundlegenden Überarbeitung des bestehenden Straßenverkehrssystems – und das bedeutet auch, die komplexe Kombination aus öffentlichen und privaten Elementen, Partikularinteressen und fest verankerten Geschäftsmodellen sowie jene massive Trägheit zu überwinden, die bislang neuen Entwicklungen im Wege steht. Da bestimmte Institutionen und Industrien profitieren, wenn alle Systemkomponenten – Fahrzeuge, Straßen, Tankstellen, Verkehrsgesetze, Regulierungen, Fahrzeugnormen und Führerscheinbesitzer – zusammenarbeiten, hat im Straßenverkehrswesen keine transformative Entwicklung stattgefunden, seit Karl Benz das Auto erfand und Henry Ford es den Massen zugänglich machte. Die eng gefasste Konzentration etwa auf die Entwicklung besserer Batterien, die Verbesserung der Treibstoffeffizienz oder eine nachhaltigere Autoproduktion ist unzureichend, um die nötige Transformation zu beschleunigen. Es bedarf einer wirklich transformativen Lösung – die auch den Bedürfnissen der Verbraucher, Unternehmen und Regierungen gerecht wird. Herzstück einer solchen Lösung sollte ein integriertes Netzwerk fahrerloser Elektrofahrzeuge sein, die untereinander verbunden und koordiniert sind sowie gemeinsam genutzt werden. Derartige Fahrzeuge wären programmiert, um Zusammenstöße zu vermeiden, wodurch sich die Zahl der Toten und Verletzten sowie auch Sachschäden verringern würden. Um den mit dem Straßenverkehr in Zusammenhang stehenden exzessiven Ressourcenverbrauch zu minimieren, würden die Fahrzeuge speziellen Merkmalen von Fahrten, wie der Zahl der Passagiere, angepasst. So können beispielsweise Fahrzeuge leichter Bauart für zwei Passagiere eine bis zu zehn Mal höhere Energieeffizienz aufweisen als das typische Auto. In den Vereinigten Staaten, wo in 90 Prozent der Autos maximal zwei Personen sitzen, würden diese kleineren Fahrzeuge zu einer dramatischen Senkung der Kohlenstoffemissionen führen, die sich aufgrund der dann seltener auftretenden Staus und eines reibungsloseren Verkehrsflusses noch weiter reduzieren würden.