A třebaže MDG nejsou jediným faktorem v pozadí zlepšující se situace po roce 2000, rozhodně hrají obrovskou roli. Samozřejmě je třeba vykonat mnoho práce, aby se maximalizoval pokrok při dosahování cílů vytyčených MDG. Ze všeho nejdůležitější je, že při dostatečných finančních zdrojích by se dalo dosáhnout značných zlepšení v oblasti zdravotnictví. Dárcovské země by měly koncem letošního roku poskytnout velkorysé dodatečné prostředky do Globálního fondu pro boj proti AIDS, TBC a malárii, což by zajistilo pokračující úspěch této životně důležité agentury. Až členské státy OSN upřou pozornost k dalšímu souboru globálních rozvojových cílů, měly by se poučit z MDG. Za prvé by měl být seznam SDG relativně krátký – ne víc než deset položek –, takže jednotlivé cíle pak budou snadno zapamatovatelné, což napomůže k mobilizaci veřejnosti. Za druhé by všechny vlády, bohaté i chudé, měly nést zodpovědnost za naplnění SDG v roli implementátorů. Při naplňování MDG hrály chudé země převážně roli implementátorů a bohaté země roli dárců.
Obwohl die MDGs nicht der einzige Faktor für die Verbesserungen seit dem Jahr 2000 sind, haben sie dennoch eine enorme Rolle gespielt. Natürlich bleibt noch viel zu tun, um die Fortschritte zur Verwirklichung der MDGs zu maximieren. Besonders hervorzuheben sind die enormen Verbesserungen im Gesundheitsbereich, die aufgrund adäquater finanzieller Ausstattung verzeichnet werden könnten. Die Geberländer sollten im heurigen Jahr für reichlich finanziellen Nachschub an den Globalen Fonds zur Bekämpfung von AIDS, Tuberkulose und Malaria sorgen, wodurch der fortgesetzte Erfolg dieser maßgeblichen Organisation gesichert wäre. Wenn sich die UNO-Mitglieder der nächsten Auswahl globaler Entwicklungsziele zuwenden, sollten sie dabei ihre Erfahrungen mit den MDGs anwenden. Zunächst ist die Liste der SDGs relativ kurz zu halten, wobei sie nicht mehr als zehn Punkte aufweisen sollte. Dadurch bleiben die Ziele gut in Erinnerung und auch die Mobilisierung der Öffentlichkeit wird erleichtert. Zweitens sollten alle Regierungen, ob arm oder reich, für die Erfüllung der SDGs als implementierende Kraft verantwortlich sein. Bei den MDGs waren arme Länder hauptsächlich als implementierende Kräfte und reiche Länder als Geber vorgesehen.