Podle dohody mezi Organizací spojených národů a kambodžskou vládou bylo nyní vybráno 13 zahraničních soudců, kteří budou působit vedle 17 kambodžských protějšků. Tato eklektická skupina právníků zahájí v prvním červencovém týdnu nevšední experiment mezinárodní spravedlnosti. Během příštích tří let budou výstižně pojmenované Mimořádné síně usilovat o sestavení měřítka právní zodpovědnosti za jednu z nejhorších genocid dvacátého století. Mezi těmi, kdo budou zřejmě souzeni, jsou dva z Pol Potovy nejbližší a nejmocnější kohorty: Nuon Čea, partajní vůdce Rudých Khmerů, a Ieng Sary, bývalý místopředseda vlády pro zahraniční záležitosti. Vzhledem k tomu, jak dlouho trvalo dát vůbec věci do pohybu – rozhovory se přerušovaně táhly devět let –, je už samotná existence tribunálu důvodem k oslavě. Test těchto procesů bude ovšem spočívat v tom, zda budou postavené na faktech, nestranné a zásadové – a zda budou jako takové vnímány.
Im Rahmen eines Abkommens zwischen den Vereinten Nationen und der kambodschanischen Regierung wurden nun 13 ausländische Richter und Ankläger ausgewählt, um neben ihren 17 kambodschanischen Kollegen ihren Dienst zu verrichten. Diese eklektische Gruppe von Juristen wird in der ersten Juliwoche ein ungewöhnliches Experiment in internationalem Recht starten. Im Laufe der nächsten drei Jahre werden die passend benannten Außerordentlichen Kammern versuchen, ein Maß für die rechtliche Verantwortung für einen der schlimmsten Völkermorde des zwanzigsten Jahrhunderts zu finden. Wahrscheinlich werden zwei von Pol Pots engsten und mächtigsten Mitstreitern zu den Angeklagten gehören: Nuon Chea, ein Parteivorsitzender der Roten Khmer, und Ieng Sary, der ehemalige stellvertretende Ministerpräsident und Außenminister. Bedenkt man, wie lange es gedauert hat, bis das Projekt in Gang kam – die Gespräche waren ein ewiges Hin und Her und zogen sich über neun Jahre hin – ist die bloße Existenz dieses Gerichts ein Anlass zum Feiern. Doch wird der Test für die Verhandlungen sein, ob es dabei auf Tatsachen ankommt und ob sie unparteiisch sind und den internationalen Standards entsprechen – und auch so gesehen werden.