Po 40 letech už známe čísla: růst se zpomalil a jeho plody v drtivé většině sklidila nepočetná hrstka nejbohatších. Jelikož mzdy stagnovaly a akciový trh zaznamenal prudký růst, příjmy a bohatství se kumulovaly do nejvyšších příček, místo aby prosákly dolů. Jak mohou mzdová omezení – za účelem získání či udržení konkurenceschopnosti – v kombinaci s oklestěnými vládními programy ve výsledku zvýšit životní úroveň? Obyčejní občané získali pocit, že jim někdo pověsil bulíky na nos.
Nach 40 Jahren liegen uns nun die Zahlen vor: Das Wachstum hat sich verlangsamt, und die Früchte dieses Wachstums gingen überwiegend an die Wenigen ganz oben. Angesichts stagnierender Löhne und florierender Aktienmärkte flossen Einkommen und Vermögen aufwärts, statt nach unten durchzusickern. Wie sollte es auch möglich sein, dass Lohnzurückhaltung – um konkurrenzfähig zu werden oder zu bleiben – und Einschnitte bei staatlichen Programmen zu einem höheren Lebensstandard führen? Die Normalbürger hatten das Gefühl, dass man ihnen etwas vorgegaukelt hatte.