Nejistotu plodí rovněž přesun geopolitické moci. Další kategorie akademických teorií následuje Bernankeho (a ještě dříve Michaela Dooleyho, Davida Folkertse-Landaua a Petera Garbera) v tom, že připisuje nízké dlouhodobé úrokové sazby rostoucímu významu rozvíjejících se ekonomik, avšak s velkým důrazem spíše na soukromé úspory než na úspory veřejné. Jelikož rozvíjející se ekonomiky mají relativně slabé trhy aktiv, hledají jejich občané bezpečné útočiště ve vládních dluhopisech rozvinutých zemí. S tím spojená teorie tvrdí, že pro obyvatele zemí s rozvíjejícími se ekonomikami je obtížné diverzifikovat obrovské riziko dané jejich rychle rostoucím, ale kolísavým prostředím, přičemž v důsledku slabých sociálních záchranných sítí se cítí mimořádně zranitelní.
Auch die sich verlagernden geopolitischen Machtverhältnisse führen zu Unsicherheit. Eine andere Gruppe akademischer Theorien folgt Bernanke (und, noch früher, Michael Dooley, David Folkerts-Landau und Peter Garber) in der Begründung niedriger langfristiger Zinssätze durch die zunehmende Bedeutung der Schwellenökonomien, wobei der Schwerpunkt jedoch weniger auf öffentlichen, sondern auf privaten Ersparnisse liegt. Da die Schwellenökonomien relativ schwache Kapitalmärkte haben, suchen deren Bürger Zuflucht in den Anleihen der Industrieländer. Eine ähnliche Theorie besagt, dass es für die Bürger von Schwellenländern schwierig ist, die enormen Risiken in ihrem zwar rasch wachsenden, aber volatilen Umfeld zu diversifizieren und sie sich aufgrund schwacher sozialer Sicherheitsnetze besonders gefährdet fühlen.