V časech vážné ekonomické tísně hledají politici překotně řešení a někteří lidé ztrácejí důvěru v ekonomický systém jako takový. Během velké hospodářské krize v 30. letech bylo koneckonců běžné, že se západní intelektuálové utíkali ke komunismu a centrálnímu plánování jako k vysněnému všeléku. A navzdory zhroucení komunismu se někteří z nich z tohoto intelektuálního výletu již nikdy nevrátili. Samozřejmě neexistují žádné argumenty, proč se vracet k socialismu a centrálnímu plánování. Jakmile se však ekonomika odpojí od vládních infuzí, budeme potřebovat lépe regulovaný finanční systém. Jakákoliv finanční instituce, která je příliš velká nebo příliš provázaná s ostatními, než aby mohla padnout, nebo která by se takovou brzy mohla stát, musí být přísně regulována a monitorována v reálném čase na rizikovou a kapitálovou přiměřenost, jinak bude rozdrobena na menší firmy. Do té doby nezbývá než doufat, že pánové Bernanke, King, Trichet i ostatní guvernéři centrálních bank po celém světě nastaví přibližně správnou monetární strategii a že naši politici nebudou utápět obrovské částky v neúčinných fiskálních stimulech. Globální strategie pro riziko katastrof
In Zeiten schwerer wirtschaftlicher Not schlagen die politischen Entscheidungsträger auf der Suche nach Lösungen wild um sich, und einige Menschen verlieren das Vertrauen in das Wirtschaftssystem selbst. So wendeten sich westliche Intellektuelle in der Weltwirtschaftskrise der 30er Jahre häufig dem Kommunismus und der Planwirtschaft als erhofftem Allheilmittel zu. Einige kehrten nie von dieser intellektuellen Reise zurück, trotz des Zusammenbruchs des Kommunismus. Es gibt selbstverständlich keinen Grund dafür, zu Sozialismus und Planwirtschaft zurückzukehren. Sobald wir die staatliche Rettungsleine verlassen haben, brauchen wir ein besser reguliertes Finanzsystem. Jedes Finanzinstitut, dass zu groß oder zu vernetzt ist, um bankrottzugehen, oder schnell zu einem solchen Institut werden könnte, muss in Echtzeit genau reguliert und im Hinblick auf die Angemessenheit von Risiko und Kapital überwacht werden oder in kleinere Unternehmen aufgespaltet werden. Hoffen wir in der Zwischenzeit, dass die Herren Bernanke, King, Trichet und die anderen Zentralbankgouverneure der Welt ungefähr die richtige Währungspolitik machen und dass unsere Politiker keine riesigen Beträge für wirkungslose fiskalische Anreize ausgeben. Eine globale Strategie für die Katastrophenvorsorge