Pokud by se úrokové míry snižovaly také v eurozóně, pak by to samozřejmě pád dolaru vůči euru zmírnilo. To je Sarkozyho hlavní argument. ECB však dala jasně najevo, že otázka snižování úrokových sazeb momentálně není na stole – banka pouze odložila, nikoliv zrušila zvýšení sazeb, které původně plánovala na září. Vzniká nám tak bouře na druhou, protože Evropa i Spojené státy z různých důvodů uskutečňují monetární politiku, která šroubuje euro do nebezpečných výšin. Protiinflační jestřábi ve Frankfurtu nemají z Bernankeho agresivního snížení sazeb o 50 základních bodů a příslibu dalšího poklesu ani trochu radost. Jednak to dává zbraně do rukou kritikům ECB, jako je Sarkozy, a jednak tím na centrální bankéře vzniká tlak, aby kvůli dopadům na euro upustili od zaujatého brojení proti inflaci. Někteří z nich si stavějí hlavu a další růst eura by jim vůbec nevadil – zvyšování sazeb totiž nepřipadá v úvahu, a tak je silné euro možná posledním zbývajícím způsobem, jak bojovat s počínající inflací, které se obávají. Taková politika je však neudržitelná.
Selbstverständlich würde eine Senkung der Zinssätze in der Eurozone den Fall des Dollars gegen den Euro mindern. Das ist Sarkozys wichtigstes Argument. Aber die EZB hat nicht nur deutlich gemacht, dass die Zinssätze nicht zur Debatte stehen – sie verschiebt die ursprünglich für September vorgesehene Zinssatzerhöhung auch lediglich, anstatt sie aufzugeben. Ein gewaltiges Unwetter zieht auf, denn sowohl Europa als auch Amerika betreiben – aus unterschiedlichen Gründen – eine Geldpolitik, die den Euro in gefährliche Höhen schnellen lässt. Die Antiinflationsfalken in Frankfurt sind gar nicht glücklich über Bernankes aggressive Senkung um 50 Basispunkte und das Versprechen, das weitere Senkungen folgen werden. Dies tröstet EZB-Kritiker wie Sarkozy und setzt die EZB im Übrigen unter Druck, die Inflationsneigung der Zentralbank wegen ihrer Auswirkungen auf den Euro aufzugeben. Einige sperren sich dagegen und würden den Euro lieber steigen sehen, denn nachdem Zinserhöhungen vom Tisch sind, ist der starke Euro vielleicht die einzige Möglichkeit, gegen die von ihnen gefürchtete, beginnende Inflation anzukämpfen. Doch ist diese Politik unhaltbar.