Konec konce dějin V novověku existovaly liberální státy vždy společně s mnoha druhy tyranie. V moderním světě tudíž existovalo také mnoho hospodářských systémů - mnoho odrůd kapitalismu, plánovaných a řízených ekonomik a celá škála hybridních, nesnadno klasifikovatelných ekonomických soustav. Diplomacie a mezinárodní právo se s různými režimy postupem času vyrovnalo. Globální politiku však po celé 20. století určoval projekt sjednocení světa v rámci jediného režimu. Pokud šlo o marxistickou ideologii, byl dlouhodobým cílem sovětského režimu světový komunismus. Celý svět měl být jedinou socialistickou ekonomikou, spravovanou vládami, jež měly být všude stejné. Tento marxistický projekt dnes většina lidí považuje - a správně - za utopický. Avšak ani poté, co jakožto síla ze světové politiky vymizel, nedokázal svět přijmout různorodost politických systémů.
Das Ende vom Ende der Geschichte In der gesamten neuzeitlichen Geschichte existierten liberale Staaten neben Tyranneien aller Art. Dementsprechend gab es auf der Welt eine Vielzahl an Wirtschaftssystemen - zahlreiche Variationen des Kapitalismus, Planwirtschaften, staatlich gelenkte Systeme und jede Menge schwer zu klassifizierender Mischformen. Aus der Notwendigkeit, mit dieser Vielzahl an unterschiedlichen Herrschaftsformen umzugehen, entwickelten sich die Diplomatie und das Völkerrecht. Dennoch war es das vorrangige Ziel der Politik im 20. Jahrhundert, eine einheitliche Regierungsform für die ganze Welt zu entwickeln. Das langfristige Ziel des marxistisch orientierten Sowjet-Regimes war der Weltkommunismus. Auf der ganzen Welt sollte es ein sozialistisches Wirtschaftsmodell geben, das nach einheitlichen Führungsrichtlinien funktioniert. Das marxistische Projekt wird heute weitestgehend und auch völlig zurecht als pure Utopie betrachtet. Aber selbst nach dem Verschwinden des Kommunismus als treibende Kraft der Weltpolitik, wird die Vielfalt politischer Systeme nicht akzeptiert.