Dnes ale – a to vám potvrdí snad každý na východ od někdejší železné opony – se rozšiřování hýbe kupředu hlemýždím tempem. Kandidátské země musí sladit své politické a ekonomické systémy s takzvaným „acquis communautaire“; stávající členové Unie chtějí revizí struktur EU zajistit bezproblémové přijímání nových členů. Často slýcháme, že práci Evropské unie znesnadňuje už i dnešní počet jejích členů a že je proto v podstatě nemožné, aby její rozšíření na 27 členů stávající systém nijak neohrozilo. První odpovědí EU na tyto obavy byly minimální změny – např. počet komisařů, váha hlasů v Radě ministrů, či způsobilá hlasovací většina.
Heute jedoch, das wird Ihnen jeder östlich des alten Eisernen Vorhangs bestätigen, schreitet die Erweiterung im Schneckentempo voran. Die Kandidatenstaaten müssen ihre politischen und ökonomischen Systeme mit dem so genannten acquis communautaire in Einklang bringen; die gegenwärtigen EU-Mitglieder wollen ihre Fähigkeit sichern, die Erweiterung durch die Überarbeitung der EU-Strukturen zu absorbieren. Es ist häufig zu hören, dass bereits die gegenwärtige Anzahl der Mitglieder die Arbeit der EU erschwert. So ist es praktisch unmöglich, sich eine Erweiterung auf 27 Mitglieder vorzustellen, die nicht das heutige System gefährdet. Die erste Antwort der EU auf diese Befürchtungen war es, minimale Änderungen vorzunehmen – d.h. bezüglich der Anzahl der Kommissare, dem Gewicht der Stimmen innerhalb des Ministerrates und der qualifizierten Mehrheitsabstimmung.