Chudoba a hlad jsou úzce provázané, a proto si SDG vytkly za cíl eliminovat obojí. Pro člověka žijícího na Světovou bankou stanovené hranici chudoby ve výši 1,90 dolaru denně představují náklady na potraviny přibližně 50-70% celkových příjmů. Světová banka odhaduje, že téměř čtyři pětiny chudých lidí světa žijí ve venkovských oblastech, ačkoliv tyto oblasti obývá méně než polovina světové populace. Z toho lze vyvodit očividný závěr, že k vymýcení hladu je zapotřebí podstatně zvýšit příjmy venkovanů. To nebude snadné. Většina rozvojových zemí se dnes potýká s vysokou mírou nezaměstnanosti a podzaměstnanosti. A při současných neveselých ekonomických vyhlídkách, zejména kvůli nízkým cenám komodit a pokračujícímu vynucování fiskálních úsporných opatření na většině míst, se tlaky na venkovské příjmy pravděpodobně ještě zvýší.
Armut und Hunger sind eng miteinander verknüpft, weswegen man mit den nachhaltigen Entwicklungszielen beides beseitigen möchte. Jemand, der an der von der Weltbank definierten Armutsgrenze von 1,90 Dollar pro Tag lebt, muss etwa 50 bis 70 Prozent seines Einkommens für Nahrungsmittel aufwenden. Die Weltbank schätzt, dass beinahe vier Fünftel der Armen dieser Welt in ländlichen Gebieten leben, wobei auf diese Regionen allerdings weniger als die Hälfte der gesamten Weltbevölkerung entfällt. Die naheliegende Schlussfolgerung lautet daher, dass die Einkommen in ländlichen Gebieten erhöht werden müssen, um den Hunger zu beseitigen. Das ist keine einfache Aufgabe. Die meisten Entwicklungsländer leiden heute unter hoher Arbeitslosigkeit und Unterbeschäftigung. Und angesichts der aktuell düsteren wirtschaftlichen Aussichten, insbesondere aufgrund niedriger Rohstoffpreise und fortgesetzter Sparpolitik in den meisten Ländern, wird sich der Abwärtsdruck auf die Einkommen in ländlichen Regionen wohl noch verschärfen.