Měl by se však držet zásady, již ve vztahu k politikům určil první prezident ECB Wim Duisenberg: „Slyším je, ale neposlouchám.“ Prezident by se měl také opírat o podporu většiny Evropanů. v tomto ohledu je bohužel nesmírně důležitá země jeho původu. Vzhledem ke skutečnosti, že současný viceprezident ECB je z jižní Evropy (z Portugalska), šéf ECB musí pocházet ze severní Evropy. S podporou Němců, která je rozhodující, může počítat jedině někdo z Německa, Nizozemska anebo ze skandinávské země platící eurem, jako je Finsko. V eurozóně se nepochybně nachází kandidát, který všechny předpoklady splňuje. Vlastně není jen jeden. Zaprvé je tu Draghi. K dalším patří šéf Evropského mechanismu finanční stability (EFSF) Klaus Regling, prezident Bundesbanky Axel Weber a současný člen Výkonné rady ECB Jürgen Stark. Draghiho šancím příliš neprospívá jeho italský pas a dřívější působení v Goldman Sachs.
Aber er sollte der Maxime folgen, die der erste Präsident der EZB, Wim Duisenberg, formuliert hat: „Ich höre, was sie sagen, aber höre ihnen nicht zu.“ Der Präsident sollte außerdem auf die Unterstützung einer Mehrheit der Europäer zählen können. Unglücklicherweise ist diesbezüglich sein Herkunftsland von höchster Bedeutung. Angesichts der Tatsache, dass der derzeitige EZB-Vizepräsident aus Südeuropa (Portugal) stammt, muss der nächste Leiter der EZB aus Nordeuropa kommen. Nur jemand aus Deutschland, den Niederlanden oder einem skandinavischen Euroland wie Finnland kann auf die Unterstützung der Deutschen zählen, die unverzichtbar ist. Es gibt mit Sicherheit jemanden in der Eurozone, der alle oben genannten Qualitäten besitzt. Tatsächlich gibt es einige. Draghi ist einer davon; andere sind Klaus Regling, der Leiter des Europäischen Stabilisierungsmechanismus (ESM), Axel Weber, der Präsident der Bundesbank, und Jürgen Stark, ein aktuelles Mitglied des EZB-Direktoriums. Draghis italienischer Pass und seine frühere Tätigkeit bei Goldman Sachs sind ihm keine große Hilfe.