Problémy s interpretací poznamenaly také druhý pokus. Autoři vysvětlili vzestup úmrtnosti pomocí tzv. hrubého počtu úmrtí (CDR), který odráží počet úmrtí na tisíc obyvatel. Demografové však CDR užívají jen zřídka a spíše se zaměřují na míry úmrtnosti podle věku a pohlaví, jimž se obvykle souhrnně říká „průměrná délka života“. Vědci každopádně uvedli, že se CDR zvýšila z 5,5 na tisíc obyvatel v roce 2002 na 13,3 na tisíc obyvatel v průběhu postinvazního období (březen 2003-březen 2006). Abychom zasadili předinvazní hodnotu do perspektivy, vezměme si na pomoc údaje Populační divize Organizace spojených národů, které jsou obecně pokládány za vysoce kvalitní. OSN odhaduje, že předinvazní CDR v Iráku činil 10 úmrtí na tisíc obyvatel, tedy nikoliv 5 úmrtí na tisíc obyvatel, jak odhadly obě výše zmíněné studie. V mezinárodním srovnání stanovuje OSN kupříkladu CDR Íránu v období let 2000-2005 na 5,3 úmrtí na tisíc obyvatel. Většina pozorovatelů přitom před válkou zastávala názor, že situace v Iráku je podstatně horší než v Íránu.
Auch bei diesem zweiten Anlauf haperte es bei der Interpretation. Um den Anstieg der Mortalität zu erklären, bedienten sich die Autoren der „rohen Sterberate“ (CDR), welche die Anzahl der Todesfälle je 1.000 Einwohner angibt. Demographen bedienen sich allerdings selten der CDR, sondern nutzen eher alters- und geschlechtsspezifische Sterberaten, die gemeinhin unter dem Begriff „Lebenserwartung“ zusammengefasst werden. Gleichwohl berichtete das Wissenschafterteam, dass die CDR von 5,5 im Jahr 2002 auf 13,3 im Zeitraum nach der Invasion (März 2003 bis März 2006) angestiegen sei. Um die Zahlen aus der Zeit vor der Invasion ins rechte Licht zu rücken, betrachte man die Zahlen der UNO-Bevölkerungsabteilung, denen allgemein hohe Qualität bescheinigt wird. Die UNO schätzt die CDR im Irak vor der Invasion auf 10 und nicht auf 5, wie in den beiden Studien angegeben. Im internationalen Vergleich gibt die UNO für den Iran zwischen 2002 und 2005 eine CDR von 5,3 pro tausend Einwohner an. Vor dem Krieg, so sind sich meisten Beobachter einig, war die Situation im Irak um einiges schlimmer als im Iran.