Bylo by dobře si to uvědomit, ale v tuto chvíli se zdá pravděpodobnější, že budeme vyhazovat peníze prakticky za nic. Dobrým příkladem je nově zavedená politika Evropské unie, jejímž cílem je do roku 2020 snížit emise CO2 o 20%. Samozřejmě že je vždy snazší slibovat než sliby plnit, což je v EU obava obzvlášť případná. Avšak i když bude slovo dodrženo, budou přínosy převažovat nad náklady? Je podivné, ač ne překvapivé, že právě o tom se mnoho nediskutuje. Pětinové snížení evropských emisí CO2, rázně vymáhané po celé současné století, by teplotní nárůsty plynoucí z globálního oteplování ke konci století pouze odložilo o dva roky, z roku 2100 na rok 2102, což je zanedbatelná změna.
Wir sollten das korrigieren, aber momentan sieht es eher so aus, als ob wir viel Geld für praktisch nichts ausgeben werden. Ein gutes Beispiel ist die neue EU-Strategie, die CO2-Emissionen bis 2020 um 20 % zu senken. Natürlich ist es immer leichter Versprechungen abzugeben als sie auch einzuhalten – das gilt vor allem für die EU. Aber selbst wenn man diese Versprechen hält, stellt sich die Frage, ob der Nutzen dieser Politik tatsächlich höher ist als die Kosten. Dass dieser Frage kein großes Augenmerk geschenkt wird, ist kurios, aber nicht überraschend. Eine Senkung der CO2-Emissionen um 20 % in der EU würde, selbst bei rigoroser Einhaltung der Bestimmungen in diesem Jahrhundert, den Temperaturanstieg durch die globale Erwärmung am Ende des Jahrhunderts um zwei Jahre verschieben, nämlich von 2100 auf das Jahr 2102. Eine vernachlässigbare Änderung.