Provádění by tak bylo citlivější ke konkrétním místním podmínkám a odvětví by získalo více odpovědnosti pro ovlivňování své budoucnosti. Vládám a odvětví by to umožnilo přizpůsobit provádění politiky svým potřebám a najít nejlepší technická a hospodářská řešení. V tomto novém uspořádání by si také měly najít své místo orgány jako Poradní výbor pro rybolov a akvakulturu (ACFA) nebo regionální poradní sbory (RPS). Jednou z možných cest, jež jsou v zelené knize předloženy v podobě otázek, je myšlenka vytvořit systém převoditelných práv k rybolovu. Každé rybářské lodi by se samozřejmě přidělila určitá rybolovná práva, která by mohla postoupit jiným lodím (z téže společnosti nebo i jiné). K tomu, aby nezůstaly v provozu málo výnosné činnosti, by se odvětví regulovalo samo tak, že by se převáděla práva na menší počet lodí, jež by tak byly ziskovější.
Bei der Durchführung könnten besondere lokale Gegebenheiten besser berücksichtigt werden, und die Fischereiwirtschaft trüge mehr Verantwortung für ihre eigene Zukunft. Regierungen und Fischereiwirtschaft könnten die Durchführung der Politik an ihren Bedarf anpassen und die besten technischen und wirtschaftlichen Lösungen finden. Auch Gremien wie der beratende Ausschuss für Fischerei und Aquakultur (BAFA) oder die regionalen Beiräte (RAC) dürften in dieser neuen Beschlussfassungsstruktur ihren Platz haben. Unter den möglichen Ansätzen, die im Grünbuch als Fragen formuliert sind, findet sich auch die Idee, ein System mit übertragbaren Fangrechten zu schaffen. Konkret bedeutet das, dass jedem Fischereifahrzeug eine bestimmte Menge Fangrechte zugewiesen würde, die es an andere Schiffe abtreten kann (Schiffe derselben Gesellschaft oder andere). Um zu vermeiden, dass kaum ertragsfähige Tätigkeiten weitergeführt werden, würde sich der Sektor somit selbst regulieren, indem er die Rechte auf eine weniger große Anzahl von Schiffen übertragen würde, deren Ertragsfähigkeit dadurch steigen würde.