Důsledně uskutečňuje celou řadu liberálních strategií, aniž by ze sebe na veřejnosti dělal liberála. Místo toho vychází vstříc občanům své země, kteří prahnou po osobnosti ztělesňující autoritu a pořádek, a těší se obrovské podpoře. Je to ovšem podpora jeho coby osobnosti, nikoli jeho politiky. Dějiny, ne však Marxův ustrnulý konstrukt, mají svou logiku. Po buřičském Jelcinovi musel přijít někdo vyrovnanější. Z tohoto pohledu se Putinův příchod na ruskou politickou scénu jeví téměř jako předurčení.
Er hat konsequent liberale Ideen verfolgt, ohne sich jedoch selbst als Liberaler zu präsentieren. Er stillt das Bedürfnis der Russen nach einer Autoritätsfigur und ordnenden Kraft und kann sich auf ungeheure Unterstützung des Volkes verlassen. Diese Unterstützung gilt allerdings der Person und nicht seiner Politik. Die Geschichte, wenn auch nicht Marx' starres Gedankengebäude, folgt doch einer gewissen Logik. Der rebellische Jelzin musste einen ausgeglicheneren Nachfolger haben. So gesehen war Putins Machtübernahme schon quasi programmiert.