Pevné základy pro bilaterální i celounijní vztahy s Ruskem dokáže zajistit jedině principiální rámec EU. Hlavní silou Evropy v zahraniční politice není její oddanost multilateralismu založenému na pravidlech, navzdory jeho nepochybnému významu, nýbrž jednota. Když propukla gruzínská krize, Evropa se sjednotila kolem společného postoje ohledně ruského stažení. Úkolem České republiky a dále švédského předsednictví EU, které bude následovat po tom našem, je udržet během postupu jednání o DPS právě tuto jednotu. Během 90. let chybovaly Spojené státy i Evropa tím, že Rusko shovívavě přehlížely s nadějí, že se situace vystříbří. Rusko by pochybilo, kdyby dnes reagovalo podobně a snažilo se jednání o DPS zdržovat v naději, že by mu snad jednou nějaký přístupnější předseda EU mohl nabídnout měkčí podmínky.
Nur ein auf Regeln beruhender EU-Rahmen kann ein solides Fundament für bilaterale sowie für unionsweite Beziehungen zu Russland bieten. Europas Hauptstärke in der Außenpolitik ist nicht sein Bekenntnis zu einem auf Regeln beruhenden Multilateralismus, so wichtig dieser zweifelsohne ist, sondern seine Einheit. Als die Georgien-Krise ausbrach, einigte sich Europa auf eine einheitliche Position zu Russlands Rückzug. Es ist die Aufgabe der Tschechischen Republik und der schwedischen EU-Ratspräsidentschaft, die auf unsere folgen wird, diese Einheit aufrechtzuerhalten, während die PKA-Verhandlungen weiter fortschreiten. In den 1990er Jahren irrten die USA und Europa darin, Russland mit freundlicher Nichtbeachtung zu behandeln. Es wäre ein Fehler, wenn Russland heute in gleicher Weise reagiert, indem es versucht, die PKA-Verhandlungen zu verlängern, in der Hoffnung, ein möglicherweise zugänglicherer EU-Präsident könnte eines Tages lockerere Bedingungen anbieten.