V právních p%edpisech a postupech Ïlenských stát7 navíc v tomto smÙru existují znaÏné rozdíly. S ohledem na tyto skuteÏnosti dospÙl ve%ejný ochránce práv k závÙru, že Komise dostateÏnÙ od7vodnila, proÏ se Evropské školy starají jen o nÙkteré dÙti se speciálními vzdÙlávacími pot%ebami, zatímco dÙti s vážnÙjším stupnÙm postižení nejsou do tÙchto škol za%azovány. Ve%ejný ochránce práv však nebyl p%esvÙdÏen o tom, že Komise p%imÙ%enÙ vysvÙtlila fi na n Ïfiní stránku této záležitosti. Protože takové vysvÙtlení nebylo poskytnuto, ve%ejný ochránce práv považoval rozdílný p%ístup k zamÙstnanc7m ve fi na n Ïfiní c h otázkách za neod7vodnÙnou diskriminaci.
Außerdem besteht in den Mitgliedstaaten in dieser Hinsicht eine erhebliche KluW zwischen Gesetz und Praxis. In Anbetracht dessen vertrat der Bürger b e au W ragte die Au T assung, dass die Kommission plausibel begründet habe, warum die Europäischen Schulen nur einige Kinder mit sonderpädagogischem Bedarf betreuen, aber keine Integration für Kinder mit einem höheren Behinderungsgrad anbieten. Der Bürger b e au W ragte war jedoch nicht überzeugt, dass die Kommission eine ausreichende Erläuterung zum finanziellen Aspekt gegeben hame. Seiner Meinung nach stellte die unterschiedliche finanzielle Behandlung des Personals eine ungerechtfertigte Diskriminierung dar.