Globální ekonomická krize jen pomohla zamaskovat chronické strukturální nerovnováhy v regionu. Téměř všechny ekonomiky WANA charakterizuje přehnaná závislost na zahraniční pomoci a ropných příjmech. Není přehnané tvrdit, že tyto země v jistém smyslu přežívají na přístrojích. Problém, jak je této závislosti zbavit, se zdá být nepřekonatelný. V zemích WANA totiž zavládla „holandská nemoc“ a rentiérský duch, které postihly ropné i neropné státy a zasáhly vše od peněz zasílaných lidmi pracujícími v zahraničí přes finanční investiční toky z ropných zemí (zejména do nemovitostí) a bublinami na akciových trzích až po zahraniční pomoc. Vedlejším příznakem tohoto jevu je prohloubení příjmových nerovností, a to jak uvnitř zemí WANA, tak i mezi nimi. Politologové nám říkají, že rentiérské ekonomiky neboli ekonomiky závislé na ropě a zahraniční pomoci podněcují chamtivost a křivdy. Jistě, ropné příjmy v konečném důsledku oslabují státní instituce a toto vyprázdnění státu často vyvolává rostoucí nespokojenost.
Die globale Wirtschaftskrise hat lediglich dazu beigetragen, die chronischen strukturellen Ungleichgewichte innerhalb der Region zu verschleiern. Eine zu große Abhängigkeit von Hilfsleistungen und Öleinnahmen ist für fast alle Volkswirtschaften der WANA-Region charakteristisch. Man kann sogar ohne Übertreibung sagen, dass sie eine Art Lebenserhaltungssystem darstellen. Das Problem, wie man diese Länder von ihrer Sucht abbringt, erscheint unüberwindbar. Denn die „Holländische Krankheit“ und der Geist des Rentenstaats haben sich in WANA breitgemacht und sowohl die Ölförderländer befallen als auch die Länder, die kein Öl fördern. Das fängt bei den Überweisungen von ausländischen Arbeitnehmern an, setzt sich bei Finanzinvestitionen aus den Ölländern (vor allem in Immobilien) und bei Börsenblasen fort und geht bis hin zur Auslandshilfe. Eine Nebenwirkung davon ist das größer werdende Einkommensgefälle – sowohl innerhalb als auch zwischen den WANA-Ländern. Politikwissenschaftler erklären uns, dass Rentenökonomien oder Wirtschaften, die von Öl und Auslandshilfe abhängig sind, Gier und Missstände fördern. So schwächen die Ölrenten letzten Endes die staatlichen Institutionen, und diese Aushöhlung des Staates erzeugt oft wachsende Unzufriedenheit.