Spojené státy kdysi představovaly světovou špičku v oblasti veřejného vzdělávání, když provozovaly místní školy, v nichž se společně učily děti všech možných nadání a hospodářského zázemí. A když základní vzdělání přestalo stačit, začaly komunity poskytovat všem přístup ke střednímu školství. Dnes, kdy je nezbytnou podmínkou úspěchu vysokoškolský diplom, se však talentovanější děti pokoušejí o úspěch daleko mimo svou komunitu, takže se nakonec samy segregují v rychle rostoucích městech, z nichž jsou méně talentovaní vytěsňováni kvůli vysokým životním nákladům. Ti, kdo uspějí, pak zůstávají zapouzdření v nablýskaných klášterech a vytvářejí meritokracii, v nichž se daří dobře jejich dětem – a téměř výlučně jejich dětem. Collier vypráví stejný příběh i v případě Británie, kde se talent a podíl na národním důchodu stále více koncentrují v Londýně, zatímco jinde zůstávají „vykuchané“ a rozezlené komunity. Jak ovšem poznamenává Janan Ganesh z Financial Times, tyto městské elity dnes zjišťují, že jsou „připoutány k mrtvole“. Samotný Rajan chápe meritokracii jako produkt revoluce ICT. Já se ovšem domnívám, že meritokracie je ještě starší.
Die USA waren einst weltweit führend bei der öffentlichen Bildung. Sie hatten kommunale Schulen, in denen Kinder mit jeder Begabung und jedem wirtschaftlichen Hintergrund zusammen lernten. Und als eine Grundschulbildung nicht mehr ausreichte, begannen die Kommunen, allen den Zugang zu weiterführenden Schulen zu eröffnen. Heute jedoch, wo ein Universitätsabschluss eine Grundvoraussetzung für den Erfolg ist, verfolgen die begabteren Kinder den ihren weit außerhalb ihrer Gemeinwesen. Sie sondern sich letztlich selbst in schnell wachsenden Städten ab, die den weniger Begabten aufgrund der hohen Lebenshaltungskosten verschlossen bleiben. Abgeschirmt in ihrer Glitzerwelt, bilden diejenigen, die Erfolg haben, eine Meritokratie, in der ihre Kinder – und nahezu ausschließlich diese – dann ebenfalls erfolgreich sind. Collier erzählt diese Geschichte für Großbritannien, wo sich Talent und Volkseinkommen zunehmend in London konzentrieren. Zurück bleiben ausgeweidete und wütende örtliche Gemeinwesen. Doch wie Janan Ganesh von der Financial Timesargumentiert, finden sich diese großstädtischen Eliten nun „an eine Leiche gekettet“ wieder. Rajan betrachtet die Meritokratie als Produkt der Revolution in der Informations- und Kommunikationstechnologie. Doch ich vermute, sie ist älter.