Tento návrh předložila Evropská unie na základě prvotního návrhu Světového fondu na ochranu přírody (WWF), který schválil vědecký poradní výbor Všeobecné komise rybolovu pro Středomoří. To ukazuje, jak může mezinárodní společenství, včetně zúčastněných subjektů a občanské společnosti, spolupracovat prostřednictvím regionálních organizací pro řízení rybolovu na ochraně citlivého prostředí před poškozením způsobeným rybolovem. EU bude nadále aktivně pracovat na posílení stávajících regionálních organizací pro řízení rybolovu a podpoří vytvoření regionálních organizací pro řízení rybolovu v oblastech volného moře, kde ještě neexistují. Díky těmto opatřením jsou dotyčná území nyní uzavřena pro ty druhy rybolovu, které mohou představovat hrozbu pro stanoviště, jež se v nich nacházejí. Úmluva UNCLOS stanovila právo států rozšířit své výlučné ekonomické zóny až na 200 námořních mil od základní linie a podmínila svobodný rybolov na volném moři ochotou každého státu spolupracovat s dalšími dotčenými státy na zajištění zachování a řádného řízení dotčených populací ryb. Úmluva UNCLOS svěřila odpovědnost za praktické provedení tohoto cíle regionálním organizacím pro řízení rybolovu (RFMO). V roce 1995 následovalo přijetí Dohody OSN o rybolovných zdrojích (UNFSA), která stanovila zásadu obezřetnosti jako základ řízení rybolovu na volném moři a ustanovení o vzájemné kontrole států provozujících rybolov. Úmluvou UNCLOS nebyly vytvořeny regionální organizace pro řízení rybolovu, ty byly zřízeny bezprostředně po druhé světové válce na základě přímých jednání mezi jednotli- vými státy.
Dieser Vorschlag wurde von der Europäischen Union auf Grundlage eines ursprünglich vom WWF kommenden Vorschlags, den der wissenschaftliche Beirat der Allgemeinen Kommission für die Fischerei im Mittelmeer (GFCM) gutgeheißen hatte, vorgelegt. Das zeigt, wie die internationale Gemeinschaft mit Stakeholdern und der Zivilgesellschaft über die RFO zusammenarbeiten kann, um empfindliche Lebensräume gegen Schäden durch Fischereitätigkeiten zu schützen. Die EU wird weiterhin aktiv daran arbeiten, die bestehenden RFO zu stärken und die Einrichtung von RFO in Hochseegebieten zu fördern, in denen es bisher keine gibt. See aufgestellt wurde sowie Vorkehrungen für gegenseitige Kontrollen durch die Fischereinationen getroffen wurden. Im SRÜ wurde das Recht der Nationen verankert, ihre AWZ auf bis zu 200 Seemeilen ab der Basislinie auszuweiten. Weiter wurde die Fischereifreiheit auf Hoher See unter der Bedingung erteilt, dass jeder einzelne Staat bereit war, mit anderen betroffenen Staaten zusammenzuarbeiten, um den Erhalt und die gute Bewirtschaftung der betroffenen Fischbestände zu gewährleisten. Faktisch betraute das SRÜ die Regionalen Fischereiorganisationen (RFO) mit der Umsetzung dieses Ziels in die Praxis. Dem SRÜ folgte 1995 die Verabschiedung des UN-Überein-kommens über Fischbestände (UNFSA), in dem das Vorsorgeprinzip als Grundlage für das Fischereimanagement auf Hoher Die RFO wurden nicht vom SRÜ eingerichtet. Die meisten RFO wurden in der Tat nach Ende des Zweiten Weltkriegs in direkten Verhandlungen zwischen den betroffenen Staaten gegründet.