Od roku 1995 existoval specifický strukturální fond věnovaný rybolovu. Finanční nástroj pro orientaci rybolovu (FNOR) byl funkční do konce roku 2006, a přestože byl v některých oblastech nesporně úspěšný, v jiných oblastech byly jeho výsledky rozporné. Některé priority financování, jako akvakultura nebo hospodářská diverzifikace pobřežních společenství, zaznamenaly jen malý pokrok, zatímco u jiných se zdá, že jsou vzájemně v rozporu, jako například podpora omezování intenzity a kapacity rybolovu na jedné straně a pomoc při modernizaci a obnově starších částí evropského loďstva na straně druhé. Přestože byly na zvýšení konkurenceschopnosti a udržitelnosti odvětví vynaloženy miliardy eur, v důsledku složitých postupů a vzájemně si odporujících priorit politiky byla tato investice méně účinná, než by měla být. pomoci loďstvu přizpůsobit rybolovnou kapacitu a intenzitu dostupným zdrojům ryb; podporovat akvakulturu, vnitrozemský rybolov, zpracovávání produktů rybolovu a akvakultury a jejich uvádění na trh; pomoci organizacím, které zastupují kolektivní zájmy odvětví; udržitelný rozvoj oblastí závislých na rybolovu; technická pomoc členským státům při usnadnění čerpání pomoci.
Seit 1995 gibt es einen speziellen Strukturfonds für die Fischerei. Das Finanzinstrument für die Ausrichtung der Fischerei (FIAF) lief bis Ende 2006, und während es in manchen Bereichen unzweifelhaft erfolgreich war, waren die Ergebnisse in anderen Bereichen zwiespältiger. Manche der vorrangigen Finanzierungsziele, wie die Aquakultur oder die wirtschaftliche Diversifizierung in Küstengemeinschaften, erzielten nur geringe Verbesserungen. Andere wiederum schienen miteinander im Widerspruch zu stehen, wie z. B. die Unterstützung für die Reduzierung des Fischereiaufwands und der Kapazitäten einerseits und die Beihilfen für die Modernisierung und Erneuerung der älteren Segmente der europäischen Fischereiflotte andererseits. Während viele Milliarden Euro ausgegeben wurden, um die Wettbewerbsfähigkeit des Wirtschaftszweigs zu steigern, minderten komplizierte Prozeduren und sich widersprechende politische Prioritäten die Effektivität dieser Investitionen.