Krymští Tataři se tak například chtějí vrátit domů na jejich „Krym“. Jednotlivcům by určitě mělo být umožněno navrátit se do své domoviny, ale pouze jako jednotlivcům. Když konečně přiznáme (a my přiznáváme), že historické nespravedlnosti – vskutku, historické zločiny – se skutečně staly, musíme také uznat, že zemi, kterou lidé během vyhnání ztratili, byla poté znovu osídlena jinými. Násilně vyhnat nové obyvatele těchto oblastí by bylo nespravedlivé a jen by opakovalo původní dějinný zločin.
Krimtartaren beispielsweise wollen nach Hause, auf ihre „Krim“, zurückkehren. Individuen sollten in ihre Heimat zurückkehren können, aber als Individuen. Denn selbst dann, wenn wir eingestehen (und wir gestehen es ein), dass historisches Unrecht  in Wirklichkeit histo-rische Verbrechen  tatsächlich geschehen ist, müssen wir anerkennen, dass Land, das ein Volk durch Vertreibung verlor, von anderen wieder bevölkert worden ist. Deren Vertreibung wäre unfair und würde das ursprüngliche historische Verbrechen wiederholen.