V bohatých zemích čelí podobné situaci jen málo lidí. Občané těchto států se obecně těší službám zajišťujícím všechny potřeby související s vodou, od pití přes zavlažování až po kanalizaci. Kromě toho zde byly na zvládnutelnou úroveň omezeny i jiné problémy, například rizika spojená se záplavami. Bohaté průmyslové země včas a vydatně investovaly do vodní infrastruktury, institucí a vodohospodářských kapacit. Výsledkem je kromě zdravotního přínosu pro všechny také prokazatelná bilance hospodářského růstu; stačí se podívat na investice do vodní energie, aby člověk viděl pozitivní dopad vodohospodářských projektů na řadu ekonomik. Připusťme, že bohaté země mají jistou výhodu: těží z obecně mírného podnebí s pravidelnými dešti a relativně nízkým rizikem sucha či záplav. Přesto nejsou ani ony imunní vůči vodním živelným pohromám, jak nás naučilo zničení New Orleans hurikánem Katrina.
Einer derartigen Situation sind nur wenige Menschen in den reichen Ländern ausgesetzt. Im Allgemeinen kommen die Bürger dieser Länder in den Genuss von Serviceleistungen, die alle Bedürfnisse in Bezug auf Wasser decken, vom Trinkwasser über die Bewässerung bis hin zum Abwasser. Außerdem wurden andere Wasserprobleme, wie z. B. das Überschwemmungsrisiko, auf ein überschaubares Niveau reduziert. Die reichen Industrieländer haben frühzeitig und stark in die Wasserinfrastruktur, Institutionen und Managementkapazitäten investiert. Das Ergebnis war, neben den gesundheitlichen Vorteilen für alle, ein nachweisliches Wirtschaftswachstum; man braucht nur einen Blick auf die Investitionen in die Wasserkraft zu werfen, um die positiven Auswirkungen von Wassermanagementprojekten auf viele Volkswirtschaften zu sehen. Zugegebenermaßen haben reiche Länder einen gewissen Vorteil: Sie profitieren von dem im Allgemeinen gemäßigten Klima mit regelmäßigem Niederschlag und relativ niedrigem Dürre- und Überschwemmungsrisiko. Trotzdem sind sie gegen Wasserkatastrophen nicht gefeit, wie uns die Verwüstung von New Orleans durch Hurrikan Katrina gelehrt hat.