Ale co když si nějaká země nemůže dovolit zaplatit vyšší úroky, protože už jsou příliš vysoké? Potom ta země má k dispozici méně prostředků na zaplacení služeb jako je vzdělání, stavba silnic, zdravotnictví. A z toho důvodu by vás to mělo zajímat, protože hodnocení jednotlivých států ovlivní každého. A z tohoto důvodu jsem přesvědčena, že by mělo být definováno jako veřejný statek. Mělo by být transparentní, dostupné a přístupné všem bez poplatků. Ale situace je následující: na ratingovém trhu dominují tři agentury, pouze tří agentury. Je to Standard Poor's, Moody's a Fitch. Víme, že tam kde je trh příliš koncentrován neexistuje ve skutečnosti žádná konkurence. Aktéry nic nenutí zlepšovat kvalitu svých produktů.
Aber was, wenn ein Land es sich nicht leisten kann, mehr zu zahlen, weil es vielleicht zu teuer ist? In dem Fall steht dem Land weniger zur Verfügung für andere Leistungen, wie Straßen, Schulen oder das Gesundheitswesen. Und das ist der Grund, warum es Sie kümmern sollte, weil Länderratings jeden Einzelnen betreffen. Und das ist auch der Grund, warum ich glaube, dass sie als öffentliche Güter definiert werden sollten. Sie sollten transparent, zugänglich und für jeden kostenlos verfügbar sein. Aber die Sachlage sieht folgendermaßen aus: Der Ratingagenturen-Markt wird ausschließlich von drei Unternehmen dominiert -- Standard Poor's, Moody's und Fitch -- und wann immer es eine Marktkonzentration gibt, gibt es keinen richtigen Konkurrenzkampf. Es gibt keinen Anreiz zur Qualitätsverbesserung des Produktes.