Takový podíl výroby energie z uhlí však pravděpodobně nebude slučitelný s cílem udržet oteplování pod úrovní 2°C. A protože uhelné a plynové elektrárny mají životnost 50 i více let, zvyšují podobné investice riziko, že zůstaneme zaseknutí na emisních úrovních neslučitelných s klimatickým cílem nebo že budeme nuceni výrazně odepsat aktiva. Úkolem dneška je nalézt ekonomicky rozumnou cestu, která umožní, aby rozvíjející se ekonomiky uspokojily své rostoucí energetické potřeby, a současně zajistí splnění celosvětových klimatických cílů. Technologicky je to možné. Bude to však vyžadovat součinnost mnoha diametrálně odlišných aktérů. Stěžejní roli mají vlády, ale totéž platí o stávajících energetických společnostech založených na spalování fosilních paliv i o nových firmách zavádějících či vyvíjejících nové technologie. Nevládní organizace mohou pomoci identifikovat požadované politiky a vést vlády i firmy k zodpovědnosti.
Aber diese Größenordnung ist wahrscheinlich nicht mit dem Ziel kompatibel, unter 2 °C zu bleiben. Und da kohle- und gasbetriebene Kraftwerke mindestens 50 Jahre in Betrieb sind, erhöhen diese Investitionen das Risiko, entweder bei Emissionsniveaus zu bleiben, die nicht mit dem Klimaziel vereinbar sind, oder große Abschreibungen vornehmen zu müssen. Die Herausforderung besteht nun darin, einen wirtschaftlich vernünftigen Weg zu finden, der die Schwellenländer befähigt, ihren wachsenden Energiebedarf zu decken, und gleichzeitig sicherzustellen, dass die Welt ihre Klimaziele einhält. Technisch ist es möglich. Aber es erfordert die Beteiligung sehr vieler verschiedener Akteure. Regierungen spielen dabei eine bedeutende Rolle. Aber nicht nur sie. Auch die etablierten Energieversorgungsunternehmen, die auf der Basis von fossilen Brennstoffen arbeiten, und neu in den Markt eintretende Unternehmen, die neue Technologien umsetzen oder entwickeln.