Na lidské a intelektuální kvality tří zbývajících kandidátů je na této straně Atlantiku dokonce pohlíženo s jistou závistí a ozývají se tu prohlášení typu: „Mohli bychom si aspoň jednoho z vašich kandidátů půjčit?“ Mnozí Evropané mají pocit, že všichni tři kandidáti jsou skvělí a že na rozdíl od předchozích voleb trpí Amerika rozpaky z hojnosti. Zájem Evropanů o tyto prezidentské volby však nemůže zakrýt skutečnost, že zdaleka není jasné, co od nich vlastně očekávají. Evropané si sice přejí „normálnější“ Ameriku, která bude mít blíže k vlastním hodnotám, ale současně se obávají, že skromnější Amerika by od nich vyžadovala více v oblasti „tvrdé“ vojenské síly. Amerika jako vzor, nebo Amerika jako ochránce – toto „evropské dilema“ je samo o sobě nové. Bezprostředně po druhé světové válce totiž většina Evropanů pokládala Spojené státy za ochránce před rozpínavými cíli Sovětského svazu a současně za klíčového vnějšího aktéra morální a hospodářské obnovy jejich hluboce raněného kontinentu. Dnes už to neplatí. Rozpad SSSR, šrámy, které si Amerika způsobila sama – zejména v Iráku – a oslnivý vzestup Asie změnily evropské vnímání USA.
Die menschlichen und intellektuellen Qualitäten der drei verbleibenden Kandidaten werden auf dieser Seite des Atlantiks sogar mit einigem Neid betrachtet, und man hört Aussagen wie die folgende: „Könnten wir nur einen von euren Kandidaten ausleihen?“ Viele Europäer haben das Gefühl, alle drei Kandidaten seien hervorragend und Amerika leide im Gegensatz zu vorherigen Wahlen unter der Fülle guter Wahlmöglichkeiten. Doch kann das Interesse der Europäer an diesen Präsidentschaftswahlen nicht darüber hinwegtäuschen, dass bei weitem nicht eindeutig ist, was sie von den Wahlen erwarten. Die Europäer wünschen sich womöglich ein „normaleres“ Amerika, das ihren eigenen Werten näher ist, doch sind sie gleichzeitig beunruhigt, dass ein bescheideneres Amerika ihnen im Hinblick auf die „harte“ militärische Macht mehr abverlangen würde. Amerika als Modell oder Amerika als Beschützer – dieses „europäische Dilemma“ ist an sich neu. Denn direkt nach dem Zweiten Weltkrieg sahen die meisten Europäer die Vereinigten Staaten sowohl als Beschützer gegen die expansionistischen Ziele der Sowjetunion als auch als wichtigsten externen Akteur für den moralischen und wirtschaftlichen Wiederaufbau ihres tief verwundeten Kontinents. Das ist nicht mehr der Fall. Der Zusammenbruch der UdSSR, Amerikas selbst zugefügte Wunden – insbesondere im Irak – und der spektakuläre Aufstieg Asiens haben die europäische Wahrnehmung der USA verändert.