V´oblasti právní pomoci k´žádnému významnému posunu nedošlo, proto je pasáž tradičně věnovaná této otázce v´tomto roce vynechána. Příslušnost Soudu pro veřejnou službu Ve věci Labate v.Komise (usnesení ze dne 29.´září 2009, F-64/09) byla Soudu pro veřejnou službu předložena žaloba pro nečinnost, podaná na základě článku 232´ES osobou, na kterou se„vztahuje služební řád“ úředníků Evropských společenství (dále jen „služební řád“) ve smyslu článku 91 tohoto služebního řádu a´která se nacházela ve sporu nikoli s´Komisí jakožto orgánem, nýbrž s´orgánem, který je v´rámci uvedeného orgánu oprávněn ke jmenování, tedy ve sporu s´orgánem jakožto zaměstnavatelem. Soud pro veřejnou službu rozhodl, že posoudit otázku, zda bylo v´uvedeném sporu přípustné, aby žalobce podal žalobu pro nečinnost na základě článku 232´ES, náleží pouze soudu, který je příslušný k´rozhodování o´žalobách pro nečinnost podaných jednotlivci, a´sice Soudu prvního stupně. Soud pro veřejnou službu mu proto na základě čl.´8 odst.´2 přílohy statutu Soudního dvora uvedenou věc postoupil. Nevydání rozhodnutí ve věci Lze mít za to, že poměr mezi rozhodnutími napadenými kasačním opravným prostředkem a´ukončenými věcmi, pomineme-li případy jednostranného zpětvzetí návrhu jedním z´účastníků řízení, vypovídá o´„míře napadání“ rozhodnutí Soudu pro veřejnou službu lépe než poměr mezi rozhodnutími napadenými kasačním opravným prostředkem a´napadnutelnými rozhodnutími, s´ohledem na to, že určitý počet věcí je každý rok ukončen ve smírném narovnání. Výroční zpráva 2009
Da keine bedeutenden Neuigkeiten aus dem Bereich der Prozesskostenhilfe mitzuteilen sind, wurde auf die üblicherweise dieser Frage gewidmete Rubrik in diesem Jahr verzichtet. Zuständigkeit des Gerichts für den öentlichen Dienst In der Rechtssache Labate/Kommission (Beschluss vom 29. September 2009, F-64/09) hatte sich das Gericht für den öentlichen Dienst mit einer Untätigkeitsklage zu befassen, die auf der Grundlage des Art. 232 EG von einer Person eingereicht worden war, auf die das Statut der Beamten der Europäischen Gemeinschaften (im Folgenden: Statut) im Sinne des Art. 91 des Statuts„Anwendung findet“ und die sich nicht mit der Kommission als Organ in einem Rechtsstreit befand, sondern mit der Anstellungsbehörde innerhalb dieses Organs, d. h. dem Organ als Arbeitgeber. Das Gericht für den öentlichen Dienst hat entschieden, dass über die Frage, ob die Klägerin in diesem Rechtsstreit befugt war, eine Untätigkeitsklage auf der Grundlage des Art. 232 EG zu erheben, allein das Gericht zu entscheiden hatte, das für die Entscheidung über Untätigkeitsklagen Einzelner zuständig ist, nämlich das Gericht erster Instanz. Das Gericht für den öentlichen Dienst hat die Rechtssache daher nach Art. 8 Abs. 2 des Anhangs der Satzung des Gerichtshofs an dieses verwiesen. Am Verhältnis der mit Rechtsmitteln angefochtenen Entscheidungen zu den abgeschlossenen Rechtssachen ohne die Fälle der Klagerücknahme lässt sich die„Anfechtungsquote“ der Entscheidungen des Gerichts für den öentlichen Dienst besser ablesen als am Verhältnis der angefochtenen Entscheidungen zu den anfechtbaren Entscheidungen, da eine gewisse Zahl von Rechtssachen in jedem Jahr durch gütliche Beilegung abgeschlossen wird. Jahresbericht 2009