Když začalo Uruguayské kolo, bylo ujednáno, že agenda bude rozšířena tak, aby zahrnula služby a práva k duševnímu vlastnictví – dvě témata obzvláštního významu pro vyspělé země. Vyspělé země měly na oplátku udělat zásadní ústupky ohledně zemědělství – živobytí drtivé většiny lidí v rozvojových zemích – a textilních kvót, jediné oblasti obchodu (kromě cukru), kde přetrvávají kvantitativní restrikce. Vyspělé země nakonec získaly, co chtěly, a rozvojovým zemím bylo řečeno, aby byly trpělivé: vyspělé státy prý jednou svou část dohody splní. Ačkoli bohaté země naléhaly na provádění rychlých změn ze strany rozvojových zemí, prohlásily zároveň, že samy potřebují deset let na přechod do režimu bez textilních kvót. Ve skutečnosti jen hrály o čas; celou dekádu nic nedělaly, a když kvóty letos v lednu vypršely, uvedly, že ještě nejsou připravené, a vyjednaly si s Čínou tříleté prodloužení lhůty. Vývoj v zemědělství byl ještě horší.
Zu Beginn der Uruguay-Runde wurde in einem großen Tauschhandel vereinbart, die Handelsagenda um Dienstleistungen und Rechte auf geistiges Eigentum zu erweitern – zwei Themen, die besonders die Industrieländer betrafen. Als Gegenleistung sollten die Industrieländer große Zugeständnisse in der Landwirtschaft – der Lebensgrundlage einer großen Mehrheit von Menschen in Entwicklungsländern – und bei den Textilquoten gewähren, dem einzigen Handelsbereich (außer Zucker), in dem Mengenbeschränkungen fortbestehen. Am Ende bekamen die Industrieländer, was sie wollten, und den Entwicklungsländern wurde gesagt, dass sie sich gedulden sollten: Irgendwann würden die Industrieländer ihren Teil der Vereinbarung einhalten. Selbst, während die reichen Länder die Entwicklungsländer drängten, rasche Anpassungen vorzunehmen, behaupteten sie, dass sie ein Jahrzehnt bräuchten, um den Übergang zu einem quotenfreien Textilhandel zu bewältigen. In Wahrheit wollten sie nur Zeit gewinnen. Sie taten zehn Jahre lang nichts, und als die Quoten schließlich im letzten Januar abgeschafft wurden, gaben sie vor, immer noch nicht bereit zu sein, und handelten folglich mit China eine Verlängerung um drei Jahre aus. Was in der Landwirtschaft geschah, war sogar noch schlimmer.