Malé podniky si budou vždycky stěžovat, že nemají takovou organizační váhu, aby z vlády vymáčkly veřejné prostředky. A záchrany bank, včetně přímého využití veřejných peněz k rekapitalizaci krachujících ústavů, vyjdou ještě dráž a jsou ještě méně politicky oblíbené. Zastánci měnové stimulace občas tvrdí, že je vhodnější, protože s ohledem na distribuční dopady je nestrannější a její přínosy se rozprostřou do větší šíře. Jenže ve skutečnosti je měnový stimul stejně selektivní jako finanční výpomoc. Analogie, jíž získal oblibu velký monetaristický ekonom Milton Friedman, říká, že centrální banka se s deflačními problémy může vždycky vypořádat tím, že bude rozhazovat peníze z vrtulníku. Ve skutečném světě ovšem ne každý stojí pod helikoptérou, když se z ní začnou sypat peníze.
Kleine Unternehmen beschweren sich immer, dass sie nicht über den organisatorischen Einfluss verfügen, um den Regierungen öffentliche Gelder zu entlocken. Und Bankenrettungen, bei denen öffentliche Mittel unmittelbar eingesetzt werden, um gescheiterte Institute mit frischem Kapital auszustatten, sind sogar noch teurer und politisch unpopulärer. Die Befürworter geldpolitischer Impulse argumentieren manchmal, dass diese vorzuziehen wären, weil sie in ihren Verteilungseffekten neutraler seien, und dass ihr Nutzen weiter gestreut wäre. Doch sind geldpolitische Impulse in Wahrheit oft genau so selektiv wie Rettungsaktionen. Die von dem großen monetaristischen Ökonomen Milton Friedman populär gemachte Analogie war, die Zentralbank könne Deflationsprobleme immer dadurch bekämpfen, dass sie Geld aus einem Helikopter abwerfe. Doch in der realen Welt stehen beim Abwurf nicht alle unter dem Hubschrauber.