Ještě důležitější je, že čím dál nervóznější trhy s dluhopisy v určitý okamžik začnou zpochybňovat udržitelnost veřejných financí USA. Fiskální pozice USA není oproti velkým evropským zemím, jako jsou Německo, Francie nebo Velká Británie, o nic lepší; ve skutečnosti je horší. To, že EU pocítila tlak jako první, je jen tím, že je rozdrobená, a trhy proto začaly zpochybňováním solventnosti nejslabších zemí unie, a že netěží z efektu bezpečného úkrytu. V rozvojovém světě, který sice v některých případech postihly náhlé zvraty kapitálových toků plynoucí z kolapsu světového obchodu, ale nestojí před výzvou interní korekce, se situace ve veřejných financích naštěstí naprosto liší.
Vor allem werden die immer nervöser werdenden Rentenmärkte irgendwann anfangen, die Nachhaltigkeit der US-Staatsfinanzen anzuzweifeln. Die Haushaltslage der USA ist nicht besser als die von großen europäischen Ländern wie Deutschland, Frankreich oder Großbritannien; sie ist eigentlich schlechter. Europa hat nur deshalb als Erstes den Druck zu spüren bekommen, weil die EU zersplittert ist – und die Märkte daher zuerst die Zahlungsfähigkeit der schwächsten Länder innerhalb der EU in Frage gestellt haben – und weil Europa nicht vom Effekt des „sicheren Hafens“ profitiert. Glücklicherweise befinden sich die Entwicklungsländer im Hinblick auf die Staatsfinanzen in einer vollkommen anderen Situation. Einige von ihnen wurden von der Umkehrung der Kapitalströme getroffen, die durch den Einbruch des Welthandels verursacht wurde, doch stehen sie nicht vor der Herausforderung innerer Anpassungen.