A Projekt 30 se soustředí na tyto myšlenky dlouhodobého charakteru na změnu systému stravování. A myslím si, že ve spojení mezinárodních stoupenců, kteří řeší hlad, a domácích stoupenců, kteří mají na starost obezitu, bychom mohli hledat dlouhodobé řešení, které by zlepšilo systém stravování pro všechny. Všichni máme tendenci si myslet, že tyto systémy jsou vcelku rozdílné. A lidé se hádají, jestli organické potraviny mohou nakrmit svět nebo ne. Pokud se ale podíváme na výhled na dalších 30ti let je víc naděje ve spolupráci. Doufám tedy ve spojení různých organizací, jako je například kampaň ONE a Slow Food, a i když se v tuto chvíli nezdá, že by toho měly moc společného, můžeme mluvit o dlouhodobých, holistických, systematických řešeních, která zlepší výživu pro všechny. Některé nápady, které jsem měla, byly například: v reálu děti v Jižním Bronxu potřebují jablka a mrkev, stejně tak jako děti v Botswaně.
Und das Projekt 30 befasst sich wirklich mit diesen langfristigen Ideen, um das Ernährungssystem zu verändern. Und ich denke, dass wir, indem wir internationale Vertreter, die Hunger thematisieren, und einheimische Vertreter, die Fettleibigkeit thematisieren, zusammenbringen, wir vielleicht sogar langfristige Lösungen finden können, die das Ernährungssystem für jeden besser machen werden. Und wir neigen dazu zu denken, dass diese Systeme ziemlich unterschiedlich sind. Und Leute streiten sich darüber, ob Bio die Welt ernähren kann. Aber wenn wir die 30-Jahre-Perspektive einnehmen, gibt es mehr Hoffnung auf gemeinschaftliche Ideen. Deswegen hoffe ich, dass durch der Verbindung von wirklich verschiedenen Organisationen wie die ONE-Kampagne und Slow Food, die erst einmal nicht wirklich etwas gemeinsam haben zu scheinen, wir über holistische, langfristige, systematische Lösungen sprechen können, die die Ernährung für alle verbessern werden. Einige Ideen, die ich hatte, sind wie, schauen Sie, die Tatsache ist, Kinder in der South Bronx brauchen Äpfel und Möhren, und genau das brauchen auch Kinder in Botswana.