Každý dokáže pochopit, že dětské přídavky pro bohaté nebo odchody do důchodu v pouhých 62 letech jsou neospravedlnitelné. Odpor obyvatel vůči omezení těchto zjevně nespravedlivých požitků je však silnější, než se očekávalo. Střední třída intuitivně chápe, že je to konec jedné éry. Ustoupí nakonec Cameronova vláda – a jakékoliv další vlády, které se možná touto cestou rovněž vydají – pod hrozbou rozhněvanosti střední třídy? Do jisté míry nemají vlády jinou možnost než jít právě po benefitech pro střední vrstvu. Finanční krize z roku 2008, kterou ještě zhoršily neužitečné keynesiánské veřejné výdaje, přivedla všechny evropské státy na pokraj bankrotu. Pouze Spojené státy mohou donekonečna tisknout vlastní měnu a zvyšovat svůj dluh.
Es ist wohl jedem begreiflich, dass Kindergeld für die Reichen oder ein Rentenalter von 62 Jahren nicht zu rechtfertigen ist. Doch der Widerstand der Bevölkerung gegen diese vermeintlich unfairen Einschnitte ist stärker als erwartet. Intuitiv begreift die Mittelschicht, dass eine Ära zu Ende geht. Werden Camerons Regierung – und alle anderen, die diesem Weg möglicherweise folgen – angesichts des Zorns der Mittelschicht letztlich in die Knie gehen? Bis zu einem gewissen Grad haben die Regierungen keine andere Wahl, als gegen die Leistungsansprüche der Mittelschicht vorzugehen. Die durch nutzlose keynesianische Staatsausgaben verschärfte Finanzkrise des Jahres 2008 brachte alle europäischen Staaten an den Rand des Bankrotts. Nur die Vereinigten Staaten können bis in alle Ewigkeit ihre eigene Währung drucken und ihre Schulden vergrößern.