Za třetí zvyšuje odolnost také domácí makroobezřetnostní i mikroobezřetnostní politika. Obě politiky by se měly zaměřovat na snížení nebo odstranění propasti mezi činnostmi, které jsou dobré pro jednotlivce, banky a firmy, a činnostmi prospěšnými společnosti jako celku. Příkladem takové politiky je navázání povinné míry bankovních rezerv na rychlost expanze úvěrů nebo na příslušnou fázi hospodářského cyklu. V takovém případě se v obdobích expanze, kdy banky dychtivě financují i riskantnější vypůjčovatele, míra rezerv zvyšuje, což omezuje potenciálně ničivé bubliny aktiv nebo přeinvestování. Pro země, které jsou schopné navrhovat a zavádět obezřetnostní regulace, se řízení přeshraničních kapitálových toků stává méně užitečným a méně žádoucím. A konečně už není na místě posuzovat, zda jsou rezervy zahraniční měny určité země dostatečné, podle toho, kolikaměsíční dovoz by se z nich dal zaplatit.
Drittens wird die wirtschaftliche Belastbarkeit durch makroprudenzielle und mikroprudenzielle Maßnahmen gestärkt. Solche Maßnahmen sollten darauf abzielen, die Kluft zwischen Aktivitäten, die für Einzelpersonen, Banken und Unternehmen gut sind, und solchen, die der Gesellschaft als Ganze zu Gute kommen, zu verringern. Ein Beispiel für solch eine Maßnahme ist die Anpassung der vorgeschriebenen Reservesätze der Banken an die Geschwindigkeit des Kreditwachstums oder die aktuelle Phase des Unternehmenszyklus. So können in Zeiten der Expansion, wenn Banken gern immer riskantere Gläubiger finanzieren, die Reservesätze steigen, was vorbeugend gegen potenziell gefährliche Vermögensblasen oder Überinvestitionen wirkt. Für diejenigen Länder, die in der Lage sind, prudenzielle Regulierungen einzuführen und umzusetzen, wird es weniger hilfreich und erstrebenswert sein, die grenzübergreifenden Kapitalflüsse zu kontrollieren. Und schließlich ist die Methode, die Angemessenheit der ausländischen Kapitalreserven eines Landes danach zu beurteilen, wie viele Monate an Importen sie ermöglichen können, nicht mehr sinnvoll.