Projevily se samozřejmě některé méně žádoucí vedlejší účinky na ostatní. Pokud chce značná část světové ekonomiky hospodařit s přebytkem obchodní bilance (do roku 2006 se to týkalo velké části vyspívající Asie, většiny vývozců ropy a Japonska), odpovídající podíl světové ekonomiky musí zase hospodařit se schodkem. V období po roce 1998 zajistily téměř veškerý požadovaný deficit Spojené státy. Dokud byla americká aktiva pro obyvatele zemí hospodařících s přebytky přitažlivá (anebo docházelo k přijatelnému zřetězení investic ze zemí s přebytky, které skončily v USA), tyto nárůsty rezerv byly udržitelné. MMF se velice obával toho, co se stane, až se toto zřetězení přetrhne – a tento zlom byl samozřejmě nakonec spíše otázkou aritmetiky než ekonomiky. Deficit běžného účtu USA může nad zhruba 3% HDP přetrvávat, jen pokud existují nerealistické předpoklady ohledně podílu amerických aktiv, jež je zbytek světa ochoten držet ve vlastnictví. Reakci mezinárodního společenství na rostoucí rizika představují plány politik, jež na jaře roku 2007 ohlásily Čína, eurozóna, Japonsko, Saúdská Arábie a USA v rámci Mnohostranné porady o globálních nevyváženostech, již pořádal MMF.
Natürlich kam es zu weniger erwünschten externen Effekten auf andere. Wenn ein beträchtlicher Teil der Weltwirtschaft einen Leistungsbilanzüberschuss aufweisen möchte (um das Jahr 2006 war das ein großer Teil der Schwellenländer Asiens, die meisten Öl exportierenden Staaten und Japan), muss es in einem gleich großen Teil der Weltwirtschaft ein Leistungsbilanzdefizit geben. In den Jahren nach 1998 stellten die USA beinahe das ganze benötigte Defizit. Solange US-Vermögenswerte für Menschen in Ländern mit einem Leistungsbilanzüberschuss attraktiv waren (oder es eine annehmbare Investitionskette aus Überschussländern gab, die in den USA endete) waren diese Anhäufungen von Reserven tragbar. Beim IWF bestand große Sorge darüber, was passieren würde, wenn diese Kette abreißt – und der schlussendliche Riss war natürlich mehr eine Frage der Arithmetik als der Ökonomie. Das Leistungsbilanzdefizit der USA kann nur dann etwa 3 % über dem BIP bleiben, wenn es unrealistische Annahmen darüber gibt, welchen Anteil an amerikanischen Vermögenswerten der Rest der Welt zu halten gewillt ist. Die von China, der Eurozone, Japan, Saudi Arabien und den USA im Frühjahr 2007 – im Rahmen der multilateralen Konsultationen über globale Ungleichgewichte - angekündigten strategischen Pläne sind als Reaktionen der internationalen Gemeinschaft auf die steigenden Gefahren zu sehen.