Všechny plodiny mají někde své příbuzné, a pěstují-li se takové dvě populace blízko sebe, k jistému toku genů běžně dochází. Samozásobitelští zemědělci mohou dokonce o tok genů z divoce rostoucích příbuzných rostlin na pěstované plodiny usilovat, aby udrželi širokou genetickou bázi odrůd, které vysévají ze semene získaného z dřívější úrody. K tomuto typu toku genů samozřejmě nedochází, jestliže zemědělci kupují osivo od jeho výrobců; avšak je stále možný tok genů v opačném směru, kdy se geny z kulturních plodin dostávají do divoce žijících příbuzných rostlin. Nejpravděpodobnější je to tehdy, když geny plodiny přinášejí příjemci selektivní výhodu, což je při sestřihu genů vzácné, neboť přidaný gen obvykle pro příjemce znamená přirozenou ne výhodu. Nejhorším scénářem by byl přenos genů z upravených rostlin se zvýšenou odolností vůči určitým herbicidům.
Alle Nutzpflanzen haben irgendwo Verwandte und so mancher Genfluss kommt dort zustande, wo beide Populationen nebeneinander angepflanzt werden. Der Genfluss von wilden Pflanzen zu Nutzpflanzen wird von manchen Kleinbauern sogar gefördert, um eine breite genetische Basis ihrer verschiedenen Pflanzenarten zu gewährleisten, die sie aus den Samen der vorjährigen Ernte ziehen. Natürlich kommt ein derartiger Genfluss nicht zustande, wenn die Bauern den Samen von einem Händler kaufen, aber in diesem Fall ist der Genfluss in die andere Richtung noch immer möglich, also von den Kulturpflanzen zu ihren wildwachsenden Verwandten. Dieser Fall ist am wahrscheinlichsten, wenn die Gene der Kulturpflanze damit einen Selektionsvorteil auf die Empfängerpflanze übertragen. Dies kommt bei Gen-Splicing, wo das zusätzliche Gen meistens einen Selektions nach teil auf die Empfängerpflanze überträgt, sehr selten vor. Das Worst-Case-Szenario wäre ein Gentransfer ausgehend von Pflanzen, die durch Genmanipulation gegenüber gewissen Herbiziden resistent gemacht wurden.