Mořské právo v jeho současné podobě nevytvořila žádná jednotlivá země ani skupina. Jedná se o produkt kolektivní moudrosti lidstva, tříbený během velmi mnoha let pro blaho všech. Nejeden přínos pro lidstvo dnes závisí na tom, že moře od Tichého po Indický oceán zůstanou zcela otevřená. Co to ale přesně znamená? Vydestilujeme-li ducha, jehož jsme během věků vnesli do mezinárodního práva, a nově jej formulujeme jako tři zásady, právní řád na moři se stane otázkou zdravého rozumu. Zaprvé, státy by měly předložit a vyjasnit své nároky založené na mezinárodním právu. Zadruhé, státy by ve snaze realizovat své nároky neměly používat sílu ani nátlak. A zatřetí, státy by měly usilovat o urovnání sporů mírovými prostředky.
Das internationale Seerecht in seiner heutigen Form wurde nicht von einem bestimmten Land oder einer bestimmten Gruppe geschaffen. Vielmehr ist es das Produkt der kollektiven Erfahrung der Menschheit, das im Sinne des Wohlergehens aller über viele Jahre gepflegt wurde. Heute sind viele Vorteile für die Menschheit davon abhängig, dass die Meere vom Pazifik bis zum Indischen Ozean vollkommen offen bleiben. Was heißt das aber nun genau? Wenn wir jenen Geist, der im Laufe der Zeit in das Völkerrecht einfloss, herausfiltern und in Form dreier Prinzipien neu darlegen, wird Rechtsstaatlichkeit auf See zu einer Sache des gesunden Menschenverstandes. Erstens sollten Staaten ihre Ansprüche auf Grundlage des Völkerrechts vorbringen und erklären. Zweitens sollten Staaten in ihrem Versuch, diese Ansprüche durchzusetzen, weder Gewalt noch Zwang ausüben. Und drittens sollten sie danach trachten, Unstimmigkeiten mit friedlichen Mitteln beizulegen.