A to není něco, co neovlivňuje náš svět, ale začíná to nabírat na významu. Myslím si, že můžeme začít napravovat naši stopu [na životním prostředí] a zmenšit ji, ale ta stopa zatím roste. Děje se to v Asii a roste tam velmi rychlým tempem a já se nedomnívám, že to dokážeme kompenzovat. Takže v závěru naše strategie, domnívám se, musí být taková, že se musíme velmi zajímat o jejich vývoj. Protože ten bude provázán s naším vývojem. Takže část mého přemýšlení a část mých přání bylo sezení s těmito myšlenkami v hlavě a dumání o následujícím: "Jak bude vypadat jejich život až budou chtít mít děti, nebo až budou připraveny se vdávat ode dneška za 20 let, nebo třeba, za 15 let?" A to byl středobod většiny mého přemýšlení zachyceného v mé práci a také k této neuvěřitelné příležitosti vyslovit nějaká přání. První přání: proměna světa. Chci využít mé fotografie k přesvědčení milionů lidí, aby se zapojily do celosvětové diskuse o udržitelnosti.
Und das ist nichts, was unsere Welt einfach nicht betrifft, sondern es geht immer weiter, denn ich denke, wir können unseren Fußabdruck reduzieren - aber es gibt einen wachsenden CO2-Fußabdruck, in Asien, und er wächst ungeheuer schnell, und den können wir wohl nicht ausgleichen. Also muss unsere Strategie letztendlich daraus bestehen, dass wir uns um ihre Entwicklung sorgen, denn sie wird auch an unsere Entwicklung angeknüpft sein. Ein Teil meines Denkens, meiner Wünsche, ist es, mit diesen Gedanken dazusitzen, und darüber nachzudenken: "Wie wird ihr Leben sein, wenn sie Kinder haben möchten, oder wenn sie in 20 Jahren heiraten möchten, oder in 15 Jahren vielleicht?" Und für mich ist das der Kern hinter einem Großteil meines Denkens gewesen - in meiner Arbeit und auch für diese unglaubliche Chance, Wünsche äußern zu können. Wunsch eins: die Welt verändern. Ich möchte meine Bilder verwenden, um Millionen von Menschen an der globalen Nachhaltigkeitsdebatte zu beteiligen.