Idea větší banky dosáhla vrcholu v kontinentální Evropě a zejména v Německu, jehož velká bankovní soustava se koncem devatenáctého století rozvinula z obchodních financí ve finance průmyslové. V té době se už země s dychtivým zájmem poohlížely po finančních modelech vyvinutých jinde. Po panice v roce 1907 svolal americký Kongres Národní monetární komisi, jejímž nejzajímavějším a nejatraktivnějším potenciálním modelem pro USA byl model univerzálních bank na německý způsob, jehož napodobeniny existovaly i v Rusku, Japonsku, Itálii a Egyptě. V roce 1931 dokonce i Velká Británie těžko odolávala německému modelu. Také ona proto zorganizovala oficiální průzkum a zřídila Macmillanovu komisi, která si vyslechla důkazy o tom, jak špatně britské banky slouží britskému průmyslu a jak německý model mnohem lépe proměňuje úspory v průmyslové finance. Tuto vlnu napodobování, v níž zdánlivě triumfoval model univerzální banky, ukončila až velká hospodářská krize. Nešťastnou shodou okolností zveřejnila Macmillanova komise svou zprávu 13. července 1931, tedy v den, kdy zbankrotovala nejdynamičtější německá univerzální banka Darmstädter Bank.
Die Idee einer Großbank erreichte ihren Höhepunkt in Kontinentaleuropa, vor allem in Deutschland, dessen Großbankensystem sich im späten 19. Jahrhundert von der Handelsfinanzierung in Richtung Industriefinanzierung entwickelte. Zu dieser Zeit verfolgte man in anderen Ländern entwickelte Finanzmodelle mit dem größten Interesse. Nach der Panik des Jahres 1907 berief der US-Kongress die National Monetary Commission ein, die sich aufgrund des attraktiven Potenzials in erster Linie für das deutsche Modell der Universalbank interessierte, das von Russland, Japan, Italien und Ägypten kopiert wurde. Bis zum Jahr 1931 konnte selbst Großbritannien dem deutschen Modell schwer widerstehen. Auch in Großbritannien wurde eine offizielle Prüfung durchgeführt. Man setzte den Macmillan-Ausschuss ein, um Beweise dafür zu erheben, wie schlecht die britischen Banken der britischen Industrie dienten und um wie viel besser das deutsche Modell war, wenn es darum ging, Ersparnisse in Industriefinanzierung umzuwandeln. Die Große Depression setzte dieser Nachahmungswelle ein Ende, während der das Konzept der Universalbank zu triumphieren schien. Durch einen unglücklichen Zufall veröffentlichte der Macmillan-Ausschuss seinen Bericht am 13. Juli 1931, also ausgerechnet an jenem Tag, da die dynamischste der deutschen Universalbanken, die Darmstädter Bank, zusammenbrach.