Mohlo by se to stát i bankám jinde? V letech 2007-2008 hříchy bankéřů postihly politiky; teď je tomu naopak. Možná že tu ale je rozdíl: bankéři hřešili svou činností, zatímco politici svou nečinností – opakovaně neúspěšnými pokusy zajistit řešení, které by odpovídalo rozsahu problému. Důsledky jsou ovšem stejně vážné. Vždycky jsem předpokládal, že Němci nakonec pochopí, že jejich zájmy spočívají v zachování eurozóny bez újmy. Jak Churchill kdysi řekl o Američanech, „můžete se vždycky spolehnout, že udělají správnou věc…, jakmile vyčerpají všechny myslitelné alternativy.“ Němci dnes už téměř všechny alternativy vyčerpali. Pokud brzy neudělají, co je třeba, některé banky začnou hynout a evropské vlády budou nuceny opět přispěchat s veřejnými penězi.
Könnte Banken anderswo das Gleiche widerfahren? In den Jahren 2007 bis 2008 suchten die Sünden der Banker die Politiker heim; jetzt ist es umgekehrt. Vielleicht gibt es einen Unterschied: Die Sünden der Banker bestanden im Tun des Verbotenen, während die Sünder der Politiker – wiederholt gescheiterte Bemühungen eine Lösung hervorzubringen, die dem Ausmaß des Problems gerecht wird – Sünden im Unterlassen des Gebotenen sind. Die Konsequenzen wiegen allerdings gleichermaßen schwer. Ich bin immer davon ausgegangen, dass die Deutschen letzten Endes einsehen würden, dass es in ihrem Interesse ist, dafür zu sorgen, dass die Eurozone intakt bleibt. Churchill sagte über die Amerikaner: „Man kann sich immer darauf verlassen, dass sie das Richtige tun werden, aber erst, wenn sie alle anderen Möglichkeiten ausgeschöpft haben.“ Den Deutschen bleiben inzwischen kaum noch Alternativen übrig. Wenn sie nicht bald das Richtige tun, werden einige Banken umkippen und europäische Regierungen werden erneut gezwungen sein öffentliche Gelder bereitzustellen.