Kvalitní veřejná prostranství určená chodcům naproti tomu demonstrují úctu úřadů k lidské důstojnosti a k nejzranitelnějsím členům společnosti - k tělesně postiženým, k dětem a ke starsím lidem. Pokroková strategie směřující k rozsiřování veřejných prostranství prohlubuje demokracii, neboť chodci a cyklisté, kteří z ní mají největsí přímý prospěch, se obvykle řadí mezi občany s nižsími příjmy. Tato poučka platí zejména v rozvojových zemích, kde se počet obyvatel ve městech během přístích 30 let zvýsí o více než dvě miliardy lidí. Nově vytvořené městské části by mohly být jiné - více rovnostářské a ekologicky udržitelnějsí než města vystavěná v posledních sto letech. Sítě veřejných prostranství, tvořené zatravněnými stezkami, parky, náměstími a bulváry určenými výhradně chodcům, by se mohly stát páteří nového města pro třetí svět. Pokud jde o mobilitu v takovýchto ,,pěsích městech``, lze vybudovat dopravní systémy založené na levných autobusech a silně omezit používání automobilů během spičky. Města v rozvojových zemích si vseobecně nemohou dovolit architektonické klenoty, jako je Notre Dame, avsak mohou mít úchvatné pěsí aleje zastíněné obrovskými tropickými stromy. Ekologická a sociální udržitelnost na celém světě zavisí do značné míry na vývoji ve městech v rozvojových zemích během přístích několika desetiletí.
Auf der anderen Seite beweisen gut ausgebaute Fußwege die öffentliche Achtung vor der menschlichen Würde und vor den verwundbarsten Mitgliedern der Gesellschaft - vor Behinderten, Kindern und älteren Menschen. Eine progressive Strategie für den öffentlichen Raum stärkt die Demokratie, da die Fußgänger und Fahrradfahrer, die am meisten davon profitieren, die Einkommensschwächsten sind. Dies gilt besonders für die Entwicklungsländer, in denen die Stadtbevölkerung in den nächsten 30 Jahren um über zwei Milliarden Einwohner anwachsen wird. Die neu zu schaffenden städtischen Räume könnten anders sein, demokratischer und umweltverträglicher als die, die in den letzten 100 Jahren gebaut wurden. Netze öffentlichen Raums mit grünen Wegen, Parks, Plätzen, Fußgängerzonen und Straßen sollten das Rückgrat der neuen Stadt in der Dritten Welt werden. Was die Mobilität in einer Fußgängerstadt betrifft, so ist es möglich, kostengünstige Bussysteme einzurichten und den Gebrauch von Autos während der Hauptverkehrszeiten streng einzuschränken. Im Allgemeinen können sich Städte in Entwicklungsländern Juwelen wie Notre Dame nicht leisten, aber sie könnten wunderbare Fußgängerboulevards haben, überschattet von riesigen tropischen Bäumen. Die umwelttechnische und soziale Nachhaltigkeit weltweit hängt zu einem großen Teil davon ab, was in den Städten der Entwicklungsländer in den nächsten Jahrzehnten passiert.