Doprava byla strašná a my jsme jeli z opačné strany severního Jeruzaléma. Když jsme tam přijeli o 20 minut později, začali jsme s resuscitací. Z vedlejšího bloku přišel nějaký doktor, zastavil nás, zkontroloval dítě a řekl nám, ať to ukončíme. V ten moment prohlásil dítě za mrtvé. V tu chvíli jsem věděl, že to dítě zemřelo zbytečně. Kdyby ten doktor, žijící jen o blok dál, přišel o 20 minut dříve, nečekajíc až uslyší sirénu z naší sanitky, kdyby o tom věděl mnohem dříve, mohl to dítě zachránit. Z nedalekého bloku mohl klidně běžet. Mohl to dítě zachránit. Řekl jsem si, že musí existovat lepší způsob.
Der Verkehr war entsetzlich, und wir kamen vom anderen, nördlichen Ende Jerusalems. Als wir 20 Minuten später ankamen, begannen wir sofort mit der Reanimation. Ein Arzt kam aus dem übernächsten Häuserblock herbei, sah sich das Kind an und ließ uns mit der Reanimation aufhören. Er erklärte das Kind für tot. In dem Augenblick wurde mir klar, dass dieses Kind für nichts gestorben war. Wäre dieser Arzt, der nur einen Häuserblock entfernt wohnte, 20 Minuten früher gekommen und nicht erst auf den Klang der Sirene hin, wenn er das früher mitbekommen hätte, hätte er das Kind retten können. Er hätte einfach hinlaufen und das Kind retten können. Ich sagte mir: "Das muss auch besser gehen."