Vzpomeňme, jak výtečnou práci již odvedla v oblasti hospodářské soutěže: rozbíjí kartely a zastavuje státní pomoc, a to i v případě, že se tato pomoc vydává za něco jiného, například za vládní záruky za firemní dluh. Z toho plyne poučení, že komisaři by se měli soustředit na své konkrétní úkoly a pamatovat přitom spíše na zájmy EU než na zájmy svých zemí. Mario Monti, úspěšný komisař pro hospodářskou soutěž, je shodou okolností Ital, ale nikdo ho nikdy neobvinil, že prosazuje nějakou „italskou agendu". Jeho boj proti státní pomoci se naopak střetával se zavedenou italskou praxí. Napomohla i novinka zavedená současnou komisí v čele s Romanem Prodim. Ta rozhodla, že vyšle komisaře „do terénu": jejich pracovny se již nenacházely vedle úřadu předsedy, nýbrž přímo na odděleních, za něž každý z nich zodpovídal. To komisaře donutilo soustředit se na svou práci a dohlížet na všemocné generální ředitele a jejich úřady; na „velkou politiku" jim zůstalo jen málo času. Nové komisi, již jmenoval někdejší portugalský premiér Durao Barroso, však hrozí, že se znovu ocitne v zajetí byrokracie.
Man denke an die exzellente Arbeit im Bereich der Wettbewerbspolitik: die Zerschlagung von Kartellen, und die Beseitigung staatlicher Beihilfen, selbst wenn sie sich unter dem Deckmantel staatlicher Garantien für Unternehmensschulden verbirgt. Die daraus zu ziehende Lehre ist, dass sich Kommissare auf ihre spezifische Aufgabe konzentrieren und vor allem die Interessen der EU und nicht die ihrer Herkunftsländer verfolgen sollen. Mario Monti, der erfolgreiche Wettbewerbskommissar, ist Italiener, aber niemand beschuldigte ihn jemals eine „italienische Agenda" zu verfolgen. Tatsächlich stand sein Kampf gegen staatliche Beihilfen im Widerspruch zu normalen italienischen Praktiken. Auch eine Innovation der Kommission unter Präsident Romano Prodi war hilfreich. Prodis Kommission entschied, die Kommissare „ins Feld" zu schicken: Ihre Büros waren nicht mehr neben dem Büro des Präsidenten untergebracht, sondern in den Abteilungen ihrer jeweiligen Kompetenzbereiche. Das zwang die Kommissare, sich auf ihre Aufgaben zu konzentrieren und auch ihre allmächtigen Generaldirektoren und deren Bürokratien im Auge zu behalten. Für Politik „im globalen Rahmen" blieb wenig Zeit. Aber die neue Kommission, die der frühere portugiesische Ministerpräsident Durao Barroso ernannt hat, birgt erneut das Risiko, wieder zur Gefangenen ihrer Bürokratie zu werden.