Obsahovaly také útoky na “mezinárodní elity“ a kritiku opatření Bank of England, které byly nástrojem pro stabilizaci britské ekonomiky v situaci po referendu – a daly tak nové vládě Mayové čas pro vytvoření koherentní strategie Brexitu. Několik dalších pokročilých ekonomik zažívá podobný politický vývoj. Zdá se, že překvapivě silný výsledek krajně pravicové Alternative für Deutschland v Německu při nedávných volbách již ovlivňuje chování vlády. No a i když se ve Spojených státech nepodaří kampani Donalda Trumpa dosadit znovu do Bílého domu republikána (což se zdá čím dál pravděpodobnější, vzhledem k tomu, že při posledním obratu v této krajně nestandardní kampani se mnoho republikánských lídrů vzdalo svého kandidáta), tak bude mít jeho kandidatura trvalý dopad na politiku USA. Pokud se v Itálii nepodaří v prosinci zvládnout ústavní referendum – riskantní sázka premiéra Matteo Renzi k posílení podpory – mohlo by se to vymstít, stejně jako se stalo v případě Cameronova referenda, způsobit politické nepokoje a podkopat efektivní kroky k řešení ekonomických výzev. Nenechte se mýlit: solidní a věrohodné politické možnosti jsou k dispozici. Po letech průměrné ekonomické výkonosti existuje všeobecný souhlas, že posun pryč od přehnané závislosti na nekonvenční měnové politice je potřebný. Jak tvrdí Christine Lagarde, generální ředitelka IMF, “centrální banky nemohou být jediným hráčem na poli.”
Sie enthielten zudem Angriffe gegen die „internationalen Eliten“ und Kritik gegenüber politischen Maßnahmen der Bank von England, die wesentlich dazu beigetragen hatten, die britische Volkswirtschaft im unmittelbaren Gefolge des Referendums zu stabilisieren – und so Mays neuer Regierung Zeit zu geben, eine in sich schlüssige Brexit-Strategie zu formulieren. Mehrere andere hochentwickelte Volkswirtschaften erleben derzeit analoge politische Entwicklungen. In Deutschland scheint die rechtsextreme AfD, die bei den jüngsten Landtagswahlen überraschend stark abgeschnitten hat, das Verhalten der Regierung bereits zu beeinflussen. In den USA dürfte Donald Trumps Präsidentschaftskandidatur eine bleibende Wirkung auf die amerikanische Politik haben, auch wenn sie dabei scheitert, wieder einen Republikaner im Weißen Haus zu etablieren (was zunehmend wahrscheinlich aussieht angesichts der Tatsache, dass sich in einer jüngsten Wendung dieses höchst ungewöhnlich verlaufenden Wahlkampfes viele führende Republikaner vom Kandidaten ihrer Partei losgesagt haben). In Italien könnte das Verfassungsreferendum im Dezember – ein riskanter Versuch von Ministerpräsident Matteo Renzi, seine öffentliche Unterstützung auszubauen – genau wie Camerons Referendum nach hinten losgehen, politische Turbulenzen auslösen und wirksame Maßnahmen zur Bewältigung der wirtschaftlichen Herausforderungen, vor denen das Land steht, untergraben. Wir sollten uns nicht täuschen: Es stehen vernünftige, glaubwürdige politische Maßnahmen zur Verfügung. Es herrscht weitgehende Übereinstimmung, dass nach jahrelanger schwacher Wirtschaftsentwicklung eine Abkehr vom übermäßigen Verlass auf die unkonventionelle Geldpolitik erforderlich ist. Christine Lagarde, die geschäftsführende Direktorin des IWF, hat es so formuliert: „Die Notenbanken können nicht das einzige Spiel in der Stadt sein.“