Tento model je méně zřetelný v České republice a na Slovensku, kde je v odborném směru sekundárního vzdělávání téměř stejně děvčat jako chlapců. RŮZNÝ ROZSAH VÝUKY V JEDNOTLIVÝCH ČLENSKÝCH STÁTECH JE DÁN SMĚREM A ROČNÍKEM STUDIA Mezi členskými zeměmi Evropské unie existuje množství odchylek v uspořádání výuky pro nižší (obrázek E6) a všeobecné vyšší (obrázek E7) sekundární vzdělávání. Ve většině členských států je roční počet hodin výuky na nižší sekundární úrovni stanoven rozpětím mezi povinným minimem, které platí pro všechny žáky a maximem. V některých členských státech vyplývají tyto odchylky z možnosti žáku volit si některé předměty, jako je tomu v Belgii, ve Španělsku, ve Francii a v Itálii. V ostatních členských státech, jako jsou Dánsko, Německo, Řecko (až do konce září 1996), Španělsko a Rakousko, počet vyučovacích hodin v průběhu školní docházky žáka vzrůstá.
Dieses Verteilungsmuster ist in der Tschechischen Republik und der Slowakei etwas weniger stark ausgeprägt: dort besuchen fast ebenso viele Schülerinnen wie Schüler den berufsbildenden Zweig der Sekundärschulen. JE NACH BILDUNGSZWEIG UND JAHRGANGSSTUFE UNTERSCHIEDLICHE UNTERRICHTSZEITEN IN DEN MITGLIEDSTAATEN In den Mitgliedstaaten der Europäischen Union gibt es große Unterschiede in Umfang und Gliederung der Unterrichtszeiten, wie aus den Abbildungen E6 und E7 für den allgemeinbildenden Sekundarbereich I und II hervorgeht. In den meisten Mitgliedstaaten bewegt sich das jährliche Stundenvolumen zwischen einem obligatorischen Mindestwert für alle Schüler und einem Höchstwert. In einigen Staaten ergeben sich diese Abweichungen aus den Wahlmöglichkeiten der Schüler, wie etwa in Belgien, Spanien, Frankreich und Italien. In anderen Mitgliedstaaten, so z. B. in Dänemark, Deutschland, Griechenland (bis September 1996), Spanien und Österreich, nimmt die Anzahl der Unterrichtseinheiten im Laufe eines Bildungsganges zu.