Rusko se cítilo zrazené ve svých očekáváních, že konec studené války bude znamenat demilitarizaci střední a východní Evropy. Rozšíření NATO sice nepřineslo Rusku žádné reálné bezpečnostní hrozby, avšak změnilo vojenskou rovnováhu mezi Ruskem a Západem, což rozdmýchalo kremelský revizionismus. Protikladná povaha politických elit v Rusku a v Evropě je dnes další příčinou obav obestírajících budoucnost vztahu. Na rozdíl od pozdně sovětských elit, které byly byrokratické, vyhýbaly se rizikům a co do mezinárodních vztahů a bezpečnostních politik byly kompetentní, nová ruská elita se skládá z vítězů her s nulovým součtem postkomunistické transformace.
Russland fühlte sich in seinen Erwartungen getäuscht, dass das Ende des Kalten Krieges eine Entmilitarisierung Mittel- und Osteuropas bedeuten würde. Auch wenn die NATO-Erweiterung keine echte Sicherheitsbedrohung für Russland darstellte, hat sie das militärische Gleichgewicht zwischen Russland und dem Westen verändert und damit den Revisionismus des Kremls angeheizt. Der heutige gegensätzliche Charakter der politischen Eliten in Russland und Europa ist ein weiterer Grund zur Sorge über die Zukunft der Beziehung. Anders als die verschwundenen sowjetischen Eliten, die bürokratisch, risikoscheu und in Fragen der internationalen Beziehungen und Sicherheitspolitik kompetent waren, besteht die neue russische Elite aus den Gewinnern des Nullsummenspiels der postkommunistischen Übergangszeit.