Jak dlouho to může vydržet? Americké mámení u protinožců NEW YORK – Debaty o hospodářské politice ve Spojených státech se často v dobrém i ve zlém odrážejí jako ozvěna i jinde, bez ohledu na to, zda jsou relevantní. Dobrým příkladem je nedávno zvolená vláda australského premiéra Tonyho Abbotta. Konzervativní vlády i v mnoha jiných zemích prosazují škrty ve vládních výdajích s argumentem, že fiskální schodky ohrožují naši budoucnost. V případě Austrálie však taková tvrzení zní obzvlášť prázdně – což však Abbottově vládě nebrání s nimi vyrukovat. I kdyby člověk přijal tvrzení harvardských ekonomů Carmen Reinhartové a Kennetha Rogoffa, že velmi vysoké hladiny veřejného dluhu znamenají nižší růst, – názor, který nikdy skutečně neprokázali a který byl posléze diskreditován, – Austrálie se ani zdaleka takovému prahu neblíží. Tamní poměr dluhu k HDP je jen zlomkem toho amerického a patří k nejnižším v zemích OECD.
Wie lange kann das so weitergehen? Amerikanische Selbsttäuschung Down Under NEW YORK – Wirtschaftspolitische Debatten in den USA stoßen häufig anderswo auf Widerhall – und zwar unabhängig von ihrer jeweiligen Relevanz. Die frisch gewählte Regierung des australischen Ministerpräsidenten Tony Abbott ist ein Beispiel dafür. In vielen anderen Ländern argumentieren konservative Regierungen für eine Senkung der Staatsausgaben mit der Begründung, dass Haushaltsdefizite eine Gefahr für die Zukunft darstellen. Im Falle Australiens jedoch klingen derartige Beteuerungen besonders hohl – auch wenn dies Abbotts Regierung nicht daran hindert, sie zu verbreiten. Selbst wenn man die Behauptung der Harvard-Ökonomen Carmen Reinhart und Kenneth Rogoff akzeptiert, dass eine sehr hohe Staatsverschuldung das Wachstum reduziert – eine Sicht, die sie niemals wirklich belegt haben und die in der Folge diskreditiert wurde –, liegt die Verschuldung Australiens nicht einmal annähernd in dieser Größenordnung. Seine Schuldenquote beträgt lediglich einen Bruchteil von der der USA und ist eine der niedrigsten unter allen OECD-Ländern.