A právě ten dnes Evropě schází v podobě politických lídrů, kteří dokážou svým lidem poskytnout inspirující a dopředu orientovanou vizi. Politická deziluze dosahuje úrovně, kterou kontinent naposledy zažil v temných časech 30. let minulého století, a riziko, že Evropa podlehne ničivým silám populismu, je stále větší. Je však příliš brzy házet flintu do žita. Právě naopak: Evropa je v situaci, kdy může dlouhodobě uspět. Abychom si tuto budoucnost zajistili, musí se evropská politická garnitura přestat lopotně potýkat s krizemi, jakmile vypuknou, a místo toho se musí začít zaměřovat na širší rámec věcí, předvídat a řešit problémy a opět inspirovat lid. Žádám snad příliš mnoho?
Und daran mangelt es Europa heute, nämlich an politischen Führern, die ihren Bürgern eine inspirierende und optimistische Vision vermitteln können. Angesichts der Politikverdrossenheit, die ein Ausmaß erreicht hat, wie wir es seit den dunkelsten Zeiten der Kontinents in den 1930ern nicht mehr erlebt haben, wird die Gefahr immer größer, dass Europa den destruktiven Kräften des Populismus erliegt. Aber um die Hoffnung aufzugeben, ist es noch zu früh. Im Gegenteil, langfristig ist Europa in einer guten Position, um erfolgreich zu sein. Um diese Zukunft allerdings wahr zu machen, darf die politische Klasse des Kontinents nicht nur auf Krisen reagieren, sondern muss das Gesamtbild überblicken, Probleme vorhersehen und ihnen vorbeugen sowie die Menschen wieder inspirieren. Ist dies zu viel verlangt?