Většinu volného moře tvoří hluboké vody, které byly až donedávna téměř nevyužity. Vědci se však nyní snaží lépe prozkoumat život několik tisíc metrů pod hladinou. I když stále ještě zbývá mnoho práce, již nyní je jasné, že na mořském dně je život mnohem rozmanitější, než se dříve předpokládalo. V současnosti existuje nebo právě vzniká 17 regionálních organizací pro řízení rybolovu, jež společně spravují některá z nejbohatších hlubinných rybolovných oblastí ve světě. A dokonce i v těch oblastech, kde existují regionální organizace pro řízení rybolovu, nejsou všechny populace ryb regulovány: některé organizace pro řízení rybolovu se specializují na určité druhy ryb (tuňáky, lososy), jiné mají nedostatek vědeckých i administrativních kapacit na to, aby mohly vydat předpisy týkající se jiných než komerčně nejcennějších populací ryb. Na úrovni regionálních organizací pro řízení rybolovu hraje EU nyní vedoucí úlohu v rozvoji opatření a systémů, které mají reagovat na tento problém.
Da RFO freiwillige Organisationen sind, sind ihre Regeln nur für die Beteiligten verbindlich, die ihnen als Mitglieder beitreten. Die Kontrolle von Fangtätigkeiten auf offener See, viele Tausend Meilen von der Küste entfernt, ist sehr schwierig und überaus kostspielig. Die Lage wird dadurch noch komplizierter, dass nur der Flaggenstaat berechtigt ist, Verfahren gegen ein Schiff einzuleiten, das bei der Verletzung von Fischereiregeln ertappt wurde. Auf Ebene der RFO spielt die EU jetzt eine führende Rolle bei der Entwicklung von Maßnahmen und Systemen, um dieses Problem anzugehen. Außerdem hat sie vor kurzem in der NAFO weitere Maßnahmen vorgeschlagen, um Schäden zu vermeiden, wenn mit Fangtätigkeiten in Gebieten begonnen wird, die bisher noch nicht bewirtschaftet wurden. Infolge dieser Entdeckung steigt die Sorge über die Auswirkungen destruktiver Fangmethoden auf empfindliche marine Lebensräume in der Hochsee.