Existovalo tedy vakuum, které bylo potřeba vyplnit a jež doprovázela silná touha věrných straníků po obrodě. Hlavní předností Royalové přitom je, že se neúčastnila bezpočtu vnitřních bojů, které dovádějí radikální socialisty a voliče k zlosti, a že se přímo nepodílela na stranickém vedení, což jí umožnilo vyhnout se obviňování z jeho přehmatů. Proto není její okrajové postavení ani zdaleka nevýhodou, nýbrž jedním z jejích hlavních aktiv. Má za sebou krátkou a politicky méně významnou ministerskou zkušenost – v letech 1992-1993 působila jako ministryně životního prostředí, v letech 1997-2000 jako náměstkyně ministra pro střední školství a v letech 2000-2002 jako ministryně pro rodinné záležitosti – a pozornost na sebe upoutala převážně prací v oblastech souvisejících s každodenními problémy, jako jsou televizní programy pro děti nebo šikana ve školách. Zatímco však jiní politici nepokládají tyto záležitosti za politicky významné, pro většinu obyčejných občanů znamenají velmi mnoho. Proto mají lidé sklon pohlížet na Royalovou spíše jako na upřímnou političku než jako na člověka, který se stará jen o své osobní ambice. V otázkách bezpečnosti a školství se Royalová od klasické levice odchyluje a připomíná spíše zastánkyni tvrdé linie. V zemi, kde je dnes bezpečnost pro většinu lidí prvořadou prioritou, to představuje výhodu.
Es gab also ein Vakuum, das es zu füllen galt – und dazu den brennenden Wunsch der Parteigetreuen nach Auferstehung. Royals wichtigste Tugend ist, dass sie nicht an den zahlreichen Grabenkämpfen beteiligt war, die die militanten Sozialisten und die sozialistischen Wähler so aufgebracht haben, und ihr Mangel an einer direkten Verbindung zur Parteiführung ermöglicht es ihr, Schuldzuweisungen für deren Fehler auszuweichen. Ihre Randstellung ist daher nicht bloß kein Nachteil, sondern einer ihrer größten Aktivposten. Sie verfügt nur über wenig Erfahrung als Ministerin, und dies in politisch untergeordneten Ministerien: als Umweltministerin (1992-1993), Staatssekretärin für das Sekundarschulwesen (1997-2000) und Familienministerin (2000-2002) – und hat bisher vor allem durch Arbeit bei Problemen des täglichen Lebens auf sich aufmerksam gemacht, so etwa bei Fernsehprogrammen für Kinder und Misshandlungen in der Schule. Doch während andere Politiker diese Themenbereiche als politisch nebensächlich betrachten, bedeuten sie den Leuten auf der Straße eine Menge. Die Menschen neigen daher dazu, sie als ehrliche Politikerin zu betrachten statt als jemanden, dem es nur um den eigenen Ehrgeiz geht. In Sicherheitsfragen und bei der Bildung weicht Royal von der klassischen Linken ab und ist so etwas wie eine Hardlinerin. Auch dies ist in einem Land, wo die Sicherheit für die meisten Menschen heute eine Toppriorität ist, ein Vorteil.