Ačkoliv je však IRA sám o sobě historickým úspěchem, jeho největší přínos bude mít podobu příznivých vedlejších dopadů na globální ekonomiku. Podobně jako politika „Fit for 55“ Evropské unie se také IRA stane hnacím motorem sluneční a větrné energetiky a bateriových úložišť, čímž sníží náklady na tyto čisté technologie všem. V konečném důsledku tak všechny země zaplatí mnohem méně za snižování svých emisí takovou rychlostí a v takové míře, aby udržely klimatické změny pod kontrolou. Jistě, USA stále potřebují dostát svým dalším klimatickým závazkům, v neposlední řadě poskytováním částky 11,4 miliardy dolarů ročně (v porovnání s jinými americkými výdaji je to nicotná suma), kterou přislíbila na financování zmírňování následků oteplování globálního Jihu a adaptace na ně. Ačkoliv to však působí kontraintuitivně, mohutné domácí investice USA a EU do čistých technologií budou mít zřejmě mnohem větší hodnotu než jakékoliv přímé financování, které poskytnou, a to díky málo známému fenoménu zvanému Wrightův zákon. Ten získal název podle amerického inženýra Theodorea Wrighta, který ho ve 30. letech pozoroval jako první. Wrightův zákon predikuje, že každé kumulativní zdvojnásobení globální produkce určité technologie sníží její náklady o konstantní procento. A jak potvrzuje nedávný výzkum Oxfordské univerzity, náklady na solární, větrné, bateriové a elektrolytické technologie se zvyšováním jejich produkce opravdu výrazně klesají. Ještě podstatnější však je zjištění vědců, že Wrightův zákon platí i poté, co inovativní technologie dosáhnou vysoké úrovně tržní zralosti.
Doch auch wenn das Inflationsbekämpfungsgesetz für sich genommen eine historische Errungenschaft ist, wird sein größter Nutzen in Form von globalen wirtschaftlichen Spillover-Effekten entstehen. Wie die EU-Politik „Fit für 55“ für den grünen Wandel wird das IRA den Einsatz von Solar- und Windenergie sowie Batteriespeichern vorantreiben und damit die Kosten für diese sauberen Technologien für alle senken. Letztendlich werden alle Länder viel weniger zahlen, um ihre eigenen Emissionen so schnell und in dem Umfang zu reduzieren, wie es für die Eindämmung des Klimawandels notwendig ist. Natürlich müssen die USA trotzdem ihre anderen Klimaschutzverpflichtungen einhalten, nicht zuletzt durch die Bereitstellung der 11,4 Milliarden Dollar pro Jahr (eine läppische Summe im Vergleich zu anderen US-Ausgaben), die sie zur Finanzierung der Abschwächung der Folgen des Klimawandels und entsprechender Anpassungsmaßnahmen im globalen Süden zugesagt haben. Obwohl es der Intuition widersprechen mag, dürften massive inländische Investitionen der USA und der EU in saubere Technologien viel wertvoller sein als jede direkte Finanzierung, die sie bereitstellen. Der Grund hierfür ist ein wenig bekanntes Phänomen, das als Wright‘sches Gesetz bekannt ist. Das US-Ingenieur Theodore Wright beobachtete in den 1930er-Jahren, dass jede kumulative Verdoppelung der weltweiten Produktion einer Technologie deren Kosten um einen konstanten Prozentsatz senkt. Und wie jüngste Forschungen der Universität Oxford bestätigen, sind die Kosten für Solar-, Wind-, Batterie- und Elektrolyseure mit dem Anstieg ihrer weltweiten Produktion stark gesunken. Aber noch wichtiger ist, dass die Forscherinnen und Forscher herausfanden, dass das Wright‘sche Gesetz auch dann noch gilt, wenn eine innovative Technologie bereits einen hohen Grad an Marktreife erreicht hat.