Jádrem klimatické akce je vyjednávání. Rozvojové země v dobré víře souhlasily, že pomohou s řešením krize, kterou nezpůsobily. Přitom předpokládají, že jim bude poskytnuta podpora – zejména finanční –, aby mohly pokračovat v úsilí, které často bývá omezené kvůli nedostatku prostředků či protichůdným potřebám rozvoje. Rozvinuté země musí tuto část dohody splnit, když podpoří jak zmírňování klimatických změn, tak adaptaci na ně, a tím naplní své očekávané závazky vyplývající z pařížské dohody. V oblasti zmírňování musíme přejít od rétoriky k akci, snížit emise skleníkových plynů a odstranit z atmosféry uhlík. Všechny země se musí přihlásit k ambicióznějším Národně stanoveným příspěvkům a pak tyto závazky přetavit v konkrétní programy. Musíme začít jednat ihned a zajistit, aby rozvojové země měly k dispozici odpovídající prostředky a mohly plně rozvinout svůj potenciál.
Im Grunde sind Klimaschutzmaßnahmen eine Abmachung. Die Entwicklungsländer haben sich in gutem Glauben bereit erklärt, zur Bewältigung einer Krise beizutragen, die sie nicht verursacht haben, wobei sie davon ausgingen, dass ihre eigenen Anstrengungen, die aufgrund ihrer knappen Ressourcen und konkurrierender Entwicklungsbedürfnisse oft begrenzt sind, durch Unterstützung – insbesondere finanzielle Unterstützung – ergänzt werden. Die Industrieländer müssen ihren Teil der Abmachung einhalten, indem sie sowohl den Klimaschutz als auch die Anpassung an den Klimawandel unterstützen und so ihre im Pariser Abkommen vorgesehene Verantwortung erfüllen. Was die Eindämmung des Klimawandels betrifft, so müssen wir bei der Senkung unserer Treibhausgasemissionen und der Entfernung von Kohlenstoff aus der Atmosphäre von Worten zu Taten übergehen. Alle Länder müssen ehrgeizigere national festgelegte Klimabeiträge leisten und diese Zusagen dann in Programme umsetzen. Wir müssen jetzt handeln, um sicherzustellen, dass Entwicklungsländern angemessene Ressourcen zur Verfügung stehen, damit sie ihr Potenzial ausschöpfen können.