V následujících částech budou tyto úspěchy identikovány a porovnány s cílem přispět k lepšímu pochopení prosazování přístupu Leader v nadcházejících letech. V základní venkovské politice se obvykle neodráží mimořádná rozmanitost venkovských hospodářství. Programu Leader se však podařilo reagovat na tuto situaci Případy 16 území projednané na konferenci v Évoře se lišily co do velikosti, obyvatelstva, využití půdy, míry diverzikace, kvality života a dostupných služeb, institucionálního rámce, složení a pravomocí MAS a zvolené strategie k překonání nedostatků a využití příležitostí. Každý případ prostřednictvím místních zkušeností ukázal svou odlišnost a specič-nost, které zajišťují jeho jedinečnost. Místo hledání podobností s ostatními venkovskými oblastmi považují území svou odlišnost za součást své konkurenční výhody a výchozí bod při navrhování strategie. Například vytváření pracovních příležitostí ve venkovských oblastech a prokázané podobnosti a společné prvky osvědčených postupů, které je možno zaznamenat následně.Ty se mohou stát úspěšnými modely při navrhování budoucích místních územních strategií. Rozvíjení odlišnosti jako výchozí bod územní strategie: získané ponaučení strategie se zaměřila na kulturní akce a obnovu vesnic jako způsob podpory účasti a důvěry místních lidí v projekty. Úroveň důvěry byla velmi nízká kvůli předchozím zkušenostem z období před procesem transformace.
In den folgenden Abschnitten werden diese Erfolge kenntlich gemacht und miteinander verglichen, um damit einen Beitrag zum besseren Verständnis der durchgängigen Berücksichtigung des Leader-Konzepts in den vor uns liegenden Jahren zu leisten. Die 16 auf der Évora-Konferenz erörterten Territorialfälle unterschieden sich nach Größe, Einwohnerzahl, Landnutzung, Diversizierungsgrad, Lebensqualität und verfügbaren Versorgungsleistungen, institutionellen Rahmenbedingungen, Zusammensetzung und Kompetenzen der LAG sowie nach der Strategie, die zur Überwindung der Schwächen und zur Nutzung der Chancen gewählt wurde. Die lokalen Erfahrungen sorgten dafür, dass jeder Fall seine eigene Verschiedenartigkeit und Spezität veran- schaulichen konnte, die ihn einzigartig macht. Anstatt nach Ähnlichkeiten mit anderen ländlichen Gebieten zu suchen, betrachten die Territorien diese Unterschiedlichkeit vielmehr als Bestandteil ihres Wettbewerbsvorteils; sie ist der Ausgangspunkt bei der Konzeption ihrer Strategie. Diese könnten sich als nützliche Modelle für die Konzeption künftiger lokaler Territorialstrategien erweisen. Entwicklung von Verschiedenartigkeit als Ausgangspunkt für eine territoriale Strategie: Lehren für die Zukunft zentrierte sich seine Territorialstrategie auf kulturelle Ereignisse und die Dorferneuerung als Methode, die Beteiligung und das Vertrauen der Menschen vor Ort in Projekte zu fördern. Aufgrund früherer Erfahrungen, die noch vor dem Demo krat isier ungsprozess liegen, war das Vertrauensniveau sehr niedrig.