Kvůli absenci pružných pravidel ztrácejí státy příjmy, které naléhavě potřebují k plnění svých závazků. Zároveň stále urgentněji vyvstává otázka spravedlivého zdanění, protože klesá počet daňových poplatníků, kteří odpovídajícím dílem přispívají k financování veřejných statků a služeb. Výsledná napětí mezi národní fiskální suverenitou a přeshraničním rozsahem dnešních podnikatelských aktivit lze vyřešit pouze mezinárodním dialogem a jednotnými globálními standardy. Umožňování skupinám států, aby přicházely se společným řešením otázek, které lze řešit pouze multilaterálně, fungovalo v Evropské unii v minulosti dobře. A pokud se taková opatření osvědčí jako úspěšná, přidají se i další státy. Tento přístup může zároveň sloužit jako model globálního vládnutí pro řešení mezinárodních problémů. V dnešním světě nemohou ani velké země samy vytvářet a vymáhat mezinárodní rámce. Skupiny zemí to stále dělat mohou.
Ohne handhabbare neue Regeln entgehen den Staaten Einnahmen, die sie für die Finanzierung ihrer Aufgaben dringend benötigen. Zugleich wird die Frage der Steuergerechtigkeit immer drängender, da immer weniger Steuerpflichtige einen angemessenen Beitrag zur Finanzierung öffentlicher Güter und Dienstleistungen leisten. Das entstandene Spannungsverhältnis zwischen nationaler Steuerhoheit und einem durch Grenzenlosigkeit geprägten Handlungsrahmen für unternehmerische Aktivitäten kann heutzutage nur durch internationalen Dialog und einheitliche globale Standards gelöst werden. In der Europäischen Union hat es sich bewährt, bei Fragen, die nur multilateral zu lösen sind, Gruppen von Staaten mit gemeinsamen Lösungen vorangehen zu lassen. Im Erfolgsfall folgen dann weitere Staaten. Dieser Ansatz zur Bewältigung europäischer Herausforderungen kann auch ein Modell für Global Governance bei der Lösung internationaler Probleme sein. Selbst große Staaten sind im 21. Jahrhundert nicht mehr alleine in der Lage, internationale Rahmenbedingungen zu setzen und durchzusetzen. Gruppen von Staaten kann dies aber durchaus noch gelingen. Das hat sich bei der Finanzmarktregulierung gezeigt.