Studie agroekologických zemědělských postupů, kterou v roce 2006 vypracoval Jules Pretty, zkoumala 286 trvale udržitelných zemědělských projektů v 57 zemích a dospěla k závěru, že u nich došlo ke zvýšení výnosů v průměru o 79%. Navzdory prokázanému úspěchu těchto metod se využívání umělých hnojiv v posledních 50 letech více než pětinásobně zvýšilo a mnohé africké vlády vynakládají na jejich dotování až 60% svých zemědělských rozpočtů. Zejména v tropickém prostředí však tyto produkty vedou k ničení ornice a ztrátě biodiverzity (kontaminovaná voda navíc proudí do oceánů, kde ničí mořské ekosystémy). A ačkoliv lze dusík jako jejich hlavní složku vyrábět biologickým a trvale udržitelným způsobem, šlo by to proti zájmům hrstky mocných výrobců a distributorů hnojiv. Politici musí řešit následující otázku: Jak mohou chudí lidé produkovat dostatek potravin, aby netrpěli hladem a nestrádali, takovým způsobem, jenž chrání půdy, zmírňuje klimatické změny a zachovává biodiverzitu? Navzdory naléhavosti této otázky se přístupy typu agroekologické produkce nikde v dostatečné míře neprosazují. Akce, jako jsou Mezinárodní rok půdy a Celosvětový týden půdy, proto představují příležitost, jak to změnit – a dávají nám pevnou půdu pod nohama.
In einer Studie über agrarökologische Anbauweisen von Jules Pretty aus dem Jahr 2006 wurden 286 nachhaltige Agrarprojekte in 57 Ländern untersucht, mit dem Ergebnis, dass die Ernteerträge im Durchschnitt um 79 Prozent gestiegen sind. Trotz der nachweislichen Erfolge solcher Methoden, hat sich der Einsatz synthetischer Düngemittel in den vergangenen 50 Jahren mehr als verfünffacht, und viele afrikanische Regierungen geben bis zu 60 Prozent ihrer Agrarhaushalte für entsprechende Subventionen aus. Vor allem in tropischen Regionen führen solche Produkte zur Zerstörung des Oberbodens und zum Verlust biologischer Vielfalt (und die Rückstände gelangen in die Ozeane und schädigen dort die marinen Ökosysteme). Und obwohl ihr Hauptbestandteil, Stickstoff, biologisch und umweltverträglich produziert werden könnte, läuft eine solche Umstellung den Interessen einiger weniger einflussreicher Düngemittelproduzenten und -händler zuwider. Politische Entscheidungsträger müssen sich mit folgender Frage befassen: Wie können Menschen, die in Armut leben, ausreichend Nahrungsmittel produzieren, um Hunger und Armut zu entkommen, auf eine Weise, die den Boden schützt, die dem Klimawandel entgegenwirkt und die die biologische Vielfalt erhält? Trotz der Dringlichkeit, mit der sich diese Frage stellt, werden Ansätze wie agroökologische Erzeugung nirgendwo ernsthaft gefördert. Veranstaltungen wie das Internationale Jahr der Böden und die Global Soil Week eröffnen die Chance das zu ändern – von Grund auf.