Problém je samozřejmě v tom, že 200 zemí na této planetě se musí zároveň vydat stejným směrem. To však zásadně mění naše schéma vládnutí a řízení ze současného lineárního myšlení "rozděl a panuj", sledujícího efektivitu a optimalizaci, směrem k mnohem flexibilnějšímu a mnohem více adaptabilnímu přístupu, kde můžeme rozpoznat, že hojnost, jak v sociálních systémech, tak v systémech životního prostředí, je klíčová, chceme-li být schopni vyrovnat se s turbulentní érou globálních změn. Musíme investovat do vytrvalosti, do schopnosti sociálních a ekologických systémů ustát šoky a zůstat v požadovaném pohárku. Musíme investovat do schopnosti transformace, vedoucí od krize k inovaci, a schopnosti po krizi opět růst a samozřejmě přizpůsobit se nevyhnutelným změnám. Toto je nové paradigma. Neprovádíme jej v žádném vládnoucím měřítku. Ale děje se to někde? Máme příklady úspěchu uplatnění takové změny myšlení na lokální úrovni?
Das Drama ist natürlich, dass 200 Länder auf diesem Planeten gleichzeitig begonnen haben, sich in die gleiche Richtung zu bewegen. Dies ändert unsere Regierungs- und Managementparadigmen dramatisch, vom derzeitig linearen Befehl- und Kontrolldenken, das auf Effizienz und Optimierung schaut, in Richtung eines flexibleren, anpassungsfähigeren Ansatzes, bei dem wir erkennen dass Redundanz, in sozialen wie Umwelt-Systemen, der Schlüssel zum Umgang mit der turbulenten Ära der globalen Veränderung ist. Wir müssen in Beharrlichkeit investieren, in die Fähigkeit von Sozialsystemen und Ökosystemen, Schocks zu überstehen und in diesem begehrten Becher zu bleiben. Wir müssen in Veränderungsfähigkeit investieren, von der Krise in die Innovation übergehen, und in die Fähigkeit nach einer Krise wieder aufzusteigen, und natürlich, uns dem unvermeidbaren Wandel anzupassen. Dies ist ein neues Paradigma. Wir tun dies in keiner Weise im Bereich der Politik. Aber passiert es überhaupt irgendwo? Gibt es Erfolgsbeispiele wo dieser Sinneswandel erfolgreich auf lokaler Ebene geschafft wurde?