To o totalitních ani fundamentalistických režimech neplatí, protože rozvoj svobodných společností vyžaduje jejich odstranění. Stojí-li však naše civilizace za to, abychom ji bránili, proč mají fundamentalisté, ať toho či onoho vyznání, na své straně ty nejodhodlanější bojovníky? Můžeme jim čelit něčím jiným než právy jednotlivce? Musíme odolat dvěma protichůdným pokušením. Prvním pokušením, typickým pro vystrašené společnosti, je spěšné přijetí takzvaných „tradičních" hodnot, jež vedou ke stahování se, uzavírání se, netoleranci, ba až nenávisti. Druhým pokušením je ryze vojenská politika, která se fixuje na fyzickou sílu, aniž by zvažovala, jak budovat větší věrohodnost a spravedlnost. Samozřejmě, když už nepřátelé útočí, není čas klást příliš mnoho otázek. Pokud však nepřátelé pouze vyhrožují, je lepší nejprve prosadit svou legitimitu a tím získat určitou věrohodnost jak doma, tak v zahraničí.
Dies ist bei totalitären oder fundamentalistischen Regimen nicht der Fall; will man eine freiheitliche Gesellschaft fördern, bleibt nur, diese zu beseitigen. Wenn unsere Zivilisation als jedoch wert ist, dass wir sie verteidigen, wie kommt es dann, dass Fundamentalisten gleich welcher Kulör über die kampfesfreudigsten Streiter verfügen? Haben wir ihnen außer Individualrechten irgendetwas entgegenzusetzen? An dieser Stelle gilt es, zwei einander entgegengesetzten Versuchungen zu widerstehen. Die erste Versuchung, charakteristisch für verängstigte Gesellschaften, ist es, sich überstürzt so genannte „traditionelle Werte" zu Eigen zu machen, die einen Rückzug von der Welt, Abschluss nach außen, Intoleranz und sogar Hass implizieren. Die zweite Versuchung ist eine rein militärisch bestimmte Politik, die sich auf die physische Stärke konzentriert, ohne zu berücksichtigen, wie größere Glaubwürdigkeit und Fairness projiziert werden können. Natürlich kann man es sich, wenn der Feind bereits angreift, nicht erlauben, zu viele Fragen zu stellen. Wenn der Feind jedoch nur droht, ist es besser, erst seine Legitimität geltend zu machen und so ein gewisses Maß an Glaubwürdigkeit zu Hause und im Ausland herzustellen.