Ale asi bychom chováním státu neměli být překvapení. Koneckonců keňská vláda v roce 2015 volila na Valném shromáždění OSN, stejně jako dalších 13 zemí, proti rezoluci OSN vyzývající k ochraně lidských práv aktivistů. Příroda má dost pro potřeby všech, ne však pro chamtivost všech. S tím, jak se přírodní zdroje stávají vzácnější, se také stávají přepychové, na minerály bohaté území Afriky lukrativnější pro investory, kteří usilují o maximalizaci zisku. Nicméně zatímco vlády by příležitosti pro ekonomický růst a tvorbu pracovních míst měly vítat, zároveň by také neměli firmám dovolit ničit životní prostředí a ohrožovat zdraví a živobytí obyvatel. Příběhy, jako je ten Berty, Isidra a můj, demonstrují, že se již dále nelze spoléhat na státní složky, jako jsou ty bezpečnostní, aby se zajistil takový výsledek, ještě méně pak k vyšetřování a stíhání zločinů proti planetě a těm, co za ní bojují.
Aber vielleicht sollten wir nicht so überrascht sein angesichts des Verhalten des Staats. Schließlich hat die kenianische Regierung 2015 bei einer Abstimmung in der UN-Generalversammlung zusammen mit nur 13 anderen Ländern gegen eine UN-Resolution zum Schutz von Menschenrechtsverteidigern gestimmt. Die Natur bietet genug für unser aller Bedürfnisse, aber sie befriedigt nicht unser aller Gier. Naturressourcen werden knapper, und Afrikas üppige, mineralreiche Länder werden immer lukrativer für Investoren, die ihre Profite maximieren wollen. Regierungen müssen zwar Chancen für Wirtschaftswachstum und Beschäftigung nutzen, aber sie dürfen es den Unternehmen nicht gestatten, die Umwelt zu beschädigen und Gesundheit und Lebensunterhalt der Einwohner zu gefährden. Wie Bertas, Isidros und meine eigene Geschichte beweisen, können wir uns nicht länger auf staatliche Behörden wie die Strafverfolgung verlassen, um unsere Rechte zu wahren oder gar Verbrechen gegen die Erde und diejenigen, die sich für sie einsetzen, zu untersuchen und zu ahnden.