Ropné subvence každoročně spolykají 1,5 % HDP kontinentu – zhruba 50 miliard dolarů. Tolik peněz by zajistilo solární energii pro asi 300 milionů lidí. Kdyby kontinent dokázal upravit rovnováhu svého energetického portfolia a pomalu se odvracet od uhlovodíků, tyto subvence by bylo možné nově alokovat způsoby, které by měly ekologické i ekonomické přínosy. Dnes nejsou před cenovými šoky dostatečně chráněni vývozci ani dovozci ropy. Když například v roce 2015 ceny ropy prudce klesly, afričtí dovozci energie utratili za ropu méně, kdežto vyvážející země finančně trpěly. Když se ceny vzpamatovaly, situace se otočila: příjmy zemí vyvážejících energii stoupaly, zatímco dovážející země zápasily o udržení úrovní spotřeby.
Jedes Jahr verbrauchen Ölsubventionen 1,5 Prozent des Bruttoinlandprodukts des Kontinents, das entspricht etwa 50 Milliarden US-Dollar. Damit könnte man ungefähr 300 Millionen Menschen mit Sonnenenergie versorgen. Wenn der Kontinent sein Energieportfolio neu ausrichten und die Kohlenwasserstoffe langsam ausschleichen würde, könnten diese Subventionen woanders so eingesetzt werden, dass sie sowohl wirtschaftliche als auch ökologische Nutzen bringen. Heute sind weder Ölexporteure noch Ölimporteure angemessen ausgestattet, um einen Preisschock aufzufangen. Als die Ölpreise 2015 innerhalb kurzer Zeit fielen, gaben Afrikas Importeure weniger Geld für Öl aus, die Exporteure allerdings steckten in finanziellen Schwierigkeiten. Als die Preise wieder anzogen, kehrte sich das Verhältnis um: die Einnahmen der Energie exportierenden Länder zogen an, während die importierenden Länder Schwierigkeiten hatten, die Verbrauchswerte zu halten.