Totéž však platí v případě, kdy centrální bankéři cítí povinnost diskutovat o distribuci příjmů a bohatství, stoupající míře zločinnosti nebo kterémkoliv jiném mediálně zajímavém tématu. Čím více se komunikační strategie centrálních bank zaměřuje na snahu být v očích veřejnosti „populární“, tím větší je pokušení vyjadřovat se k tématům stojícím mimo jejich hlavní sféru zájmů. Vedle komunikace s veřejností je samozřejmě také otázkou, zda by se centrální banky měly snažit zohledňovat při utváření měnové politiky klimatické faktory. Je zjevné, že klimatické změny a vládní politické přístupy, které na ně reagují, mohou mít silné dopady na hospodářský rozvoj.
Doch dasselbe gilt, wenn sich Notenbanker verpflichtet fühlen, die Einkommens- und Vermögensverteilung, die zunehmenden Verbrechensraten oder andere berichtenswerte Themen zu diskutieren. Je mehr sich die Kommunikationsstrategie der Notenbanken darauf konzentriert, sich in den Augen der Öffentlichkeit „populär“ zu machen, desto stärker wächst die Versuchung, sich mit Themen außerhalb ihres primären Zuständigkeitsbereichs zu befassen. Jenseits der Kommunikation mit der Öffentlichkeit steht natürlich die Frage, ob die Notenbanken versuchen sollten, bei der Festlegung der Geldpolitik ökologische Gesichtspunkte zu berücksichtigen. Offensichtlich können der Klimawandel und die als Antwort darauf dienende Regierungspolitik starke Auswirkungen auf die Wirtschaftsentwicklung haben.