Globální vývoj přitom ukazuje, že dosavadní období finančního poklidu je stále jen prozatímní. Současný klid nevyrůstá z podstatných a trvalých reforem, ale zajistila jej prodlužovaná závislost na experimentálních měnových politikách centrálních bank, zejména ve Spojených státech, Evropě a Japonsku. Tyto politiky zlepšily ve vyspělých zemích domácí vyhlídky, ale zesílily politická dilemata, jimž čelí mnohé rozvíjející se ekonomiky. V některých případech přemohly schopnost formovat vlastní politiky a přispěly k vnitřní politické nestabilitě – to vše v časech, kdy nikdo nezná plný rozsah vedlejších účinků a nezamýšlených důsledků nekonvenčních opatření Západu. Ano, jedná se o významnou promarněnou příležitost pro všechny, kdo si cení globálního růstu a finanční stability. To je nesporně špatná zpráva. Blýská se ale také na lepší časy, protože rozčarování z minulého měsíce lze proměnit v příležitost. Dohoda z roku 2010 byla přece jen kompromisem, ač tvrdě vybojovaným, který záležitost dlouho opožděných reforem MMF posouval vpřed jen okrajově.
Zugleich bestätigen die Entwicklungen weltweit, dass die jüngste Phase der Beschaulichkeit an den Finanzmärkten ein zartes Pflänzchen bleibt. Die gegenwärtige Ruhe gründet nicht auf grundlegende, dauerhafte Reformen, sondern stützt sich auf eine anhaltende Abhängigkeit von der experimentellen Geldpolitik der Zentralbanken, insbesondere in den USA, Europa und Japan. Diese Politik hat die Aussichten in den hoch entwickelten Ländern selbst verbessert, verdeutlicht jedoch zugleich die Schwierigkeiten bei der politischen Umsetzung, vor denen viele Schwellenvolkswirtschaften stehen. In einigen Fällen hat sie die Fähigkeit zur politischen Entscheidungsfindung überfordert und zur innenpolitischen Instabilität beigetragen – und all dies zu einer Zeit, in der noch niemand die komplette Bandbreite der Nebenwirkungen und unbeabsichtigten Folgen der unkonventionellen Maßnahmen des Westens kennt. Dies ist daher eine wichtige verpasste Chance für alle, die globales Wachstum und Finanzstabilität schätzen. Und damit unzweifelhaft eine schlechte Nachricht. Doch es gibt einen Silberstreifen am Horizont, denn die Enttäuschung des vergangenen Monats lässt sich in eine Chance verkehren. Das Übereinkommen von 2010 war schließlich ein Kompromiss – wenn auch ein schwer erkämpfter –, der die Sache der lange überfälligen IWF-Reformen nur marginal voranbrachte.