Směrnice různých zemí se mohou podstatně lišit. Hostitelské země mají několik povinností vůči lidem, které uznaly jako uprchlíky, například záruku minimálního standardu zacházení a zákaz diskriminace. Nejzákladnější povinností vůči uprchlíkům je zákaz jejich repatriace, princip bránící hostitelské zemi navrátit osobu do země, kde její život a svoboda jsou ohroženy. Ale ve skutečnosti uprchlíci jsou často obětmi nekonzistentního a diskriminačního chování. Stále častěji jsou nuceni začít nový život tváří v tvář xenofobii a rasismu. Častokrát jim není dovoleno pracovat, a jsou tedy plně závislí na humanitární pomoci.
Die Richtlinien verschiedener Länder können sich stark unterscheiden. Gastländer haben mehrere Pflichten gegenüber den Menschen, die sie als Flüchtlinge anerkennnen, wie die Garantie eines Mindeststandards für Behandlungen und Nicht-Diskriminierung. Gegenüber Flüchtlingen ist die Nicht-Zurückweisung die wichtigste Pflicht -- ein Grundsatz, der ein Land davon abhält, Personen in ein Land zurückzuschicken, wo deren Leben und Freiheit bedroht sind. In der Realität werden Flüchtlinge jedoch regelmäßig Opfer ungleicher und diskriminierender Behandlung. Sie sind zunehmend gezwungen, ihr Leben inmitten von Fremdenhass und Rassismus neu aufzubauen. Und allzu oft dürfen sie nicht arbeiten und hängen gänzlich von humanitärer Hilfe ab.