Vnější bezpečnost: překonání strukturálních omezení EU má 1,8 milionu vojáků ve zbrani, tedy o půl milionu více než USA, ale není schopna rozmístit síly rychlého zásahu v počtu 60 000 osob a je pro ni obtížné poskytnout síly v počtu 5000 osob pro misi v rámci společné bezpečnostní a obranné politiky (SBOP). Ve skutečnosti je 70 % evropských pozemních sil nezpůsobilých operovat v zahraničí v dnešní situaci, kdy si konflikty žádají rozmístitelné a udržitelné expediční síly. Již po více než deset let EU rozvíjí důležité nástroje v rámci společné bezpečnostní a obranné politiky (SBOP). Zahrnují Vojenský výbor a Vojenský štáb, plnící funkce včasného varování astrategického plánování, a Evropskou obrannou agenturu. Má také k dispozici celou řadu civilních pracovníků, kteří prošli odbornou přípravou, jež jim umožňuje poskytovat pomoc místnímu obyvatelstvu v konfliktem rozvrácených oblastech světa.
Vor allem müssen alle EU-Mitgliedstaaten anerkennen, dass die innere Sicherheit in hohem Maße von der Sicherung des äußeren Umfelds abhängt. Grenzüberschreitende Herausforderungen im Bereich der Sicherheit machen nicht an den Grenzen der EU halt. Zur Stärkung der Sicherheit und Freiheit der europäischen Bürger werden daher zusätzliche, über die Grenzen der EU hinausreichende Maßnahmen erforderlich sein. Ganz allgemein leidet die EU unter einer durchgängigen strukturellen Einschränkung: dem grundlegend nationalen Charakter der europäischen Verteidigungssysteme. Da sie nicht über eigene militärische Mittel verfügt, ist die EU von den freiwilligen Beiträgen ihrer Mitgliedstaaten abhängig und diese erweisen sich häufig als unzureichend. Die nationalen militärischen Ressourcen sind häufig noch immer auf territoriale Landesverteidigung gegen eine Bodeninvasion ausgerichtet, und zwar selbst in Mitgliedstaaten, in denen eine solche Invasion unwahrscheinlich ist.