Podle nedávné studie zveřejněné v časopise Nature je zbývající „uhlíkový rozpočet“ světa – tedy množství ekvivalentního oxidu uhličitého, které můžeme emitovat, než překročíme práh 1,5°C – o něco větší, než se dosud předpokládalo. Toto zjištění není důvodem k sebeuspokojení, jak si někteří komentátoři (na rozdíl od vědců) zřejmě myslí. Neznamená to, že předešlé klimatické modely byly přehnaně alarmující nebo že můžeme zaujmout volnější přístup k omezování globálního oteplování. Spíše by nás tato studie měla podnítit – a ostatně k tomu i vyzývá – k okamžitější, odhodlanější a agresivnější akci vedoucí k tomu, že emise skleníkových plynů během několika let kulminují a do poloviny století dosáhneme nulových čistých emisí. Jak by taková akce vypadala?
Laut einem kürzlich in Nature veröffentlichten Aufsatz ist das „Kohlebudget”, also die Menge an CO2-Äquivalenten, die wir emittieren können, bis wir die Schwelle von 1,5-Grad-Celsius erreichen, etwas größer als gedacht. Diese Erkenntnis ist jedoch kein Anlass für Selbstzufriedenheit, wie einige Kommentatoren (nicht Wissenschaftler) zu glauben scheinen. Es bedeutet nicht, dass vorherige Klimamodelle zu schwarzseherisch gewesen seien oder dass wir beim Kampf gegen den Klimawandel entspannter vorgehen können. Stattdessen sollte uns der Aufsatz inspirieren, schneller, bewusster und entschlossener vorzugehen, um sicherzustellen, dass die Treibhausgasemissionen in einigen Jahren abnehmen und wir bis Mitte des Jahrhunderts einen Nettowert von Null Emissionen erreichen werden. Wir würden diese Maßnahmen konkret aussehen?