Valná část venkovské Číny je na tom stále bídně, přičemž 150 milionů lidí je prakticky bez práce a zdravotnické a vzdělávací standardy často odpovídají některému z minulých století. Historické doklady o vylučování skupin jsou však v kastovně svázané Indii horší. Snad jen jeden z pěti lidí je integrován do globálního hospodářství. Na každého zaměstnance call centra připadá velký počet lidí, již stále živoří ze samozásobitelského obdělávání půdy. Zatímco v Číně se do světové ekonomiky integrovalo zřejmě kolem 450 milionů lidí, v Indii je to nanejvýš 200 až 250 milionů. Právě tento rozdíl mezi těmito dvěma ekonomikami vytváří odstup víc než cokoli jiného. Co může Indie udělat, aby soupeře dohnala? Jejím největším nedostatkem jsou chybějící silnice, mosty, přístavy a další infrastruktura, kde je kontrast s Čínou ohromující.
Die Verhältnisse in den ländlichen Gebieten Chinas sind nach wie vor überwiegend desolat. 150 Millionen Menschen haben keine Arbeit und das Gesundheits- und Bildungswesen befinden sich vielfach auf dem Stand früherer Jahrhunderte. Allerdings ist das Problem der Ausgrenzung in Indien aufgrund des Kastensystems noch schlimmer. Nur etwa ein Fünftel aller Inder ist in die Weltwirtschaft eingebunden. Auf einen Angestellten in einem Call Center kommen viele andere, die auf dem Land mehr schlecht als recht ihr Auskommen finden. Während in China etwa 450 Millionen Menschen in die globalisierte Wirtschaft integriert sind, beläuft sich dieser Wert in Indien bestenfalls auf 200-250 Millionen. Das ist der Hauptgrund für die großen Unterschiede in den beiden Ökonomien. Was kann Indien nun tun, um diese Kluft zu überbrücken? Das größte Manko Indiens ist der Mangel an Straßen, Brücken, Häfen und anderen Infrastruktureinrichtungen. In diesem Bereich besteht ein besonders scharfer Kontrast zu China.