V týdnu před 18. červnem se průměrné rozpětí vyšplhalo na 1,1 bodu. Trh je dnes očividně stejně nervózní jako před oním květnovým víkendem. Do vyhlašování zániku eura je však ještě daleko. V roce 1995, krátce před startem eura, činilo příslušné rozpětí úrokových sazeb 2,6 procentního bodu, což je více než dvojnásobek dnešní úrovně. Euru jednoduše nic nehrozilo, když se ho evropští lídři rozhodli zachraňovat, a nic mu nehrozí ani teď. Trhy prostě směřují k nové rovnováze s vyššími úrokovými rozpětími, která budou odrážet vyšší riziko státního bankrotu některých evropských zemí – trochu jako v době před eurem, ovšem v daleko méně extrémní podobě.
Bis zu der Woche, die am 18. Juni endete, war der durchschnittliche Spread auf 1,1 Punkte geklettert. Offenbar ist der Markt jetzt genauso nervös, wie er es vor dem Wochenende im Mai war. Doch ist das keine Katastrophe. 1995, kurz bevor der Euro angekündigt wurde, lag der entsprechende Zinsspread bei 2,6 Prozentpunkten, also bei mehr als dem doppelten Niveau. Der Euro war nicht in Gefahr, als die europäischen Führungsspitzen beschlossen, ihn zu retten, und er ist auch jetzt nicht in Gefahr. Die Märkte bewegen sich nur auf ein neues Gleichgewicht mit höheren Zinsspreads zu, die das höhere Ausfallrisiko einiger europäischer Länder widerspiegeln – ein bisschen wieder so, wie es in der Zeit vor dem Euro war, nur mit kleineren Werten.