Ačkoliv se zdá zdůvodnění soudu dobře podložené, určitá nejistota přetrvává. Statistiky prokazující enormní podíl romských dětí ve zvláštních školách lze těžko přehlédnout a podezřením z diskriminace se lze jen těžko vyhnout. Zákony se sice změnily, ale ne vždy je mentalita lidí následuje stejným tempem. Navíc intuitivně víme, že psychologii lze snadno vykládat tak, aby znamenala mnoho různých věcí. Každopádně soud před ohlášením svého rozhodnutí pokládal za nutné konstatovat, že sice neshledal žádné důkazy o porušení úmluvy, ale že statistiky obsahují „znepokojivá čísla“ a celkovou situaci v České republice v oblasti vzdělávání romských dětí je potřeba zlepšit.
So begründet die Beweisführung des Gerichts sein mag, es bleibt ein gewisses Unbehagen. Die den enormen Anteil der Roma-Kinder in diesen Schulen aufzeigenden Statistiken sind schwer zu ignorieren, und der Verdacht der Diskrimination lässt sich kaum vermeiden. Die Gesetze haben sich geändert; Einstellungsänderungen jedoch folgen nicht immer mit demselben Tempo, und intuitiv wissen wir, dass die Psychologie leicht für vieles herhalten kann. Tatsächlich fühlte sich das Gericht vor Verkündung seiner Entscheidung genötigt, zu betonen, dass – auch wenn es nicht auf eine Verletzung der Menschenrechtskonvention erkannt habe – die Statistik „beunruhigende Zahlen“ erkennen lasse und dass „die allgemeine Situation in der Tschechischen Republik im Bezug auf die Schulbildung der Roma-Kinder verbessert werden muss“.