Zdaleka největší příliv přistěhovalců přijímá Švédsko a Německo – ale Německo je rozlohou téměř desetinásobné. Naše tradice otevřenosti vůči uprchlíkům není nová. Ve 40. letech přicházeli lidí z pobaltských zemí, v roce 1956 z Maďarska, po puči roku 1973 z Chile a po revoluci roku 1979 z Íránu. Švédský průmysl byl na pracujících z řad přistěhovalců desítky let závislý. Během bosenské války v 90. letech Švédsko otevřelo dveře asi sto tisícům lidí – což by byla zátěž v každé době, natož během hluboké hospodářské krize. Přesto to dopadlo dobře: bosenským přistěhovalcům se dařilo zhruba stejně jako Švédům, kteří je přijali, a naši společnost obohatili. V novém století uprchlíci rostoucí měrou přicházejí ze Středního východu a Afrického rohu. Jedno procento švédské populace dnes pochází z Íránu a téměř 2 % z Iráku.
Schweden und Deutschland haben den deutlich größten Zustrom an Einwanderern – und Deutschland ist fast zehnmal so groß wie Schweden. Unsere Tradition, offen gegenüber der Aufnahme von Flüchtlingen zu sein, ist nicht neu. In den 1940er Jahren kamen die Menschen aus den Baltischen Staaten, 1956 aus Ungarn, dann nach dem Putsch von 1973 aus Chile und nach der Revolution von 1979 aus dem Iran. Die schwedische Industrie war jahrzehntelang von zugewanderten Arbeitnehmern abhängig. Während des Bosnienkrieges der 1990er Jahre öffnete Schweden seine Türen für rund 100.000 Menschen – was zu jeder Zeit eine Herausforderung gewesen wäre, ganz besonders jedoch während einer schweren Wirtschaftskrise. Trotzdem ging das Ganze gut aus: Den bosnischen Einwanderern erging es in etwa so gut wie den Schweden, die sie aufnahmen, und sie haben unsere Gesellschaft bereichert. Im neuen Jahrhundert sind die Flüchtlinge zunehmend aus dem Nahen Osten und vom Horn von Afrika gekommen. Ein Prozent der schwedischen Bevölkerung stammt heute aus dem Iran, und fast 2% kommen aus dem Irak.