Před pouhým měsícem například statistické úřady USA výrazně snížily svůj odhad národního výstupu za rok 2004! Ve většině dalších zemí je problém ještě horší. Brazílie například používá k měření výstupu ve zdravotnickém sektoru počet návštěv u lékaře, bez ohledu na to, co se s pacientem děje. Čínská statistická agentura se stále ještě utápí v komunistickém účetnictví vstupu a výstupu. Inflaci rovněž může být velice těžké měřit přesně. Co jen může stabilita cen znamenat v éře, kdy se na trh neustále uvádějí nové služby a zboží, a to vyšším tempem než kdy dřív? Američtí statistici se pokusili „poupravit“ index spotřebitelských cen, aby nové výrobky zohlednili, ale mnoho expertů se domnívá, že měřená inflace USA je stále přinejmenším o jeden procentní bod nad skutečností a že rozpětí statistické chyby může být proměnlivější než samotná konvenční inflace podle indexu spotřebitelských cen. Takže ačkoliv měnovou politiku lze teoreticky automatizovat, platí, co říkají programátoři: nesmysly na vstupu, nesmysly na výstupu. Ceny akcií a nemovitostí mohou být volatilní, ale jde o údaje mnohem čistější a včasnější než cokoli dostupného ohledně výstupu a inflace.
Zum Beispiel haben die US-Statistikbehörden erst vor einem Monat ihre Schätzung für die landesweite Produktionsleistung für 2004 (!) beträchtlich gesenkt. Das Problem ist in den meisten anderen Ländern noch gravierender. In Brasilien z. B. wird die Produktivität des Gesundheitswesens anhand der Anzahl der Arztbesuche gemessen, unabhängig davon, was mit den Patienten geschieht. Die chinesische Statistikbehörde steckt immer noch im Sumpf der kommunistischen Input-Output-Rechnung fest. Sogar die Inflation lässt sich unter Umständen sehr schwer genau messen. Was bedeutet Preisstabilität schon in einer Zeit, in der andauernd und schneller als je zuvor neue Waren und Dienstleistungen eingeführt werden? US-Statistiker haben versucht, den Verbraucherpreisindex zu „korrigieren“, um neue Produkte in die Statistik einzubeziehen, doch glauben viele Experten, dass die gemessene US-Inflation immer noch mindestens einen Prozentpunkt zu hoch liegt, und die Fehlerspanne kann unbeständiger sein als die konventionelle Inflation nach dem Verbraucherpreisindex selbst. Die Geldpolitik kann also theoretisch automatisiert werden, wie die Computerprogrammierer sagen: „Müll rein, Müll raus.“ Aber die Aktienkurse und Immobilienpreise sind zwar unbeständig, doch sind die Daten wesentlich sauberer und neuer als die Daten, die für Produktion und Inflation zur Verfügung stehen.