Energetika byla roky ustáleným, nezáživným podnikáním. Za účelem potlačování monopolu regulační úřady určovaly a stabilizovaly ceny a míra návratnosti investic dostačovala společnostem (v zásadě) k pokrytí nákladů na výstavbu, údržbu a přiměřený zisk. Ekonomové si ale stěžovali: provozovatelé byli motivováni nadměrně investovat. Čím větší byly jejich podniky a čím vyšší celkové náklady, tím víc dokázali vyždímat z těch, kdo rozhodují o sazbách.
Jahrelang war die Energieversorgung ein stabiles, langweiliges Geschäft. Um den Auswirkungen der Monopole zu begegnen, legten für die Energieversorgung zuständige Kommissionen die Preise fest und sorgten für ihre Stabilität, und die Unternehmen erhielten eine Rendite auf ihre Investitionen, deren Höhe (im Prinzip) ausreichte, um Bau, Wartung und einen angemessenen Gewinn abzudecken. Doch die Ökonomen beschwerten sich: Die Versorgungsunternehmen hätten einen Anreiz, zu viel zu investieren. Jede größer ihr Betrieb und je höher ihre Gesamtkosten, um desto mehr Geld könnten sie die Kommissionen anzapfen.