Tento důsledek je nepřípustný a bude unii postupně oslabovat a štěpit prostřednictvím jistého typu polooficiálního nepřátelství vůči náboženské víře. Požadavek dodržovat podobné doktríny je navíc popřením jednoho z nejvýznamnějších kroků ve vývoji Evropy. Je tomu přibližně 300 let, co nábožensky orientovaní lidé dospěli k pochopení, že příslušnost k odlišné víře či agnosticismus nediskvalifikují člověka pro výkon veřejného úřadu. Vezmeme-li morální zkoušku, kterou jsem podstoupil, za bernou minci, pak to znamená, že se Evropa oklikou vrátila do bodu jedna: agnostikové již nejsou ochotni akceptovat, že náboženské přesvědčení – a zastávání jiných morálních názorů – by nemělo člověka vyřazovat z výkonu oficiální funkce. Doufám, že výbor pro občanská práva, spravedlnost a domácí záležitosti Evropského parlamentu znovu zváží své jednání a že „aféra Buttiglione“ zůstane pouze obyčejným politickým bezprávím vůči jednotlivci, nikoliv předzvěstí druhořadého občanství pro věřící. Dovedou-li naopak poslanci Evropského parlamentu logiku mého případu do konce – a mé zavržení se stane základem konzistentní politiky –, pak bude EU na nejlepší cestě k vytvoření mravnostní policie svého druhu a rozpoutání novodobé inkvizice, jež bude hrubě porušovat svobodu náboženského vyznání i svobodu svědomí.
Diese Auswirkungen sind unerträglich und werden die EU in fortschreitendem Maße durch eine halboffizielle Feindseligkeit gegenüber Religiosität schwächen und spalten. Außerdem stellt die Forderung nach einer derartigen Treue eine Abkehr von einem der wichtigsten Schritte in Europas Entwicklung dar. Vor ungefähr 300 Jahren begannen religiöse Menschen zu verstehen, dass man nicht von öffentlichen Ämtern ausgeschlossen bleiben sollte, weil man einem anderen Glauben angehört oder Agnostiker ist. Wenn der von mir erlittene moralische Test fortbesteht, bedeutet dies, dass Europa eine Kehrtwende vollzogen hat: Agnostiker sind nicht mehr bereit zu akzeptieren, dass Religiosität – und unterschiedliche moralische Ansichten – jemanden nicht von einem öffentlichen Posten ausschließen sollten. Ich hoffe, dass der Ausschuss des Europäischen Parlaments für Bürgerrechte, Justiz und innere Angelegenheiten sein Verhalten überdenken wird und dass die „Affäre Buttiglione“ nur eine normale politische Ungerechtigkeit gegen einen Einzelnen bleibt, und kein Vorbote einer Staatsbürgerschaft zweiter Klasse für religiöse Gläubige. Wenn das Europäische Parlament andererseits die Logik meines Falles fortsetzt – wenn meine Ablehnung die Grundlage einer konsequenten Politik wird – ist die EU auf dem besten Weg, eine Art Moralpolizei zu schaffen und eine moderne Inquisition einzuführen, die sowohl die Religionsfreiheit als auch die Gewissensfreiheit gravierend verletzt.