Místo toho však zvyšují křehkost systému tím, že šíří riziko na mnohem větší prostor. Jak poznamenává studie Andrewa Haldanea z Bank of England a zoologa Roberta Maye, deriváty byly jako viry. Finanční inženýři a obchodníci sdíleli tytéž předpoklady o rizicích, která podstupují. Jakmile se tyto předpoklady ukázaly jako falešné, celá finanční soustava byla rázem náchylná k infekci. Koncentrace a konektivita se navzájem posilují. Dvě třetiny nedávného růstu účetních bilancí britských bank představují vnitřní plnění mezi jednotlivými bankami, nikoliv transakce mezi bankami a nefinančními firmami – jde o zjevný příklad toho, jak peníze plodí peníze.
Statt dessen steigern sie die Anfälligkeit des Systems, indem sie Risiken über einen viel größeren Raum hinweg korrellieren. Wie in einer Veröffentlichung von Andrew Haldane von der Bank of England und des Zoologen Robert May beschrieben wird, verhielten sich Derivate wie Viren. Finanzingenieure und Händler teilten dieselben Annahmen über die von ihnen eingegangen Risiken. Als sich diese Annahmen als falsch heraus stellten, wurde das gesamte Finanzsystem anfällig für Infektionen. Konzentration und Vernetzung verstärken sich gegenseitig. Zwei Drittel des jüngsten Bilanzwachstums der britischen Banken besteht nicht aus Forderungen zwischen Banken und Unternehmen außerhalb des Finanzbereichs, sondern aus internen Forderungen zwischen Banken – ein klarer Fall von Geld, das durch Geld geschaffen wurde.