V Africe je takový přístup obzvláště škodlivý, poněvadž ze strany afrických vládců neexistuje žádný skutečný závazek k jednotě. Díky tomu zde hrozí vytvoření byrokratické struktury, jejímž jediným posláním bude plýtvat vzácnými prostředky Afriky. Taková instituce bude zákonitě jen recyklovat vysloužilé a zkrachovalé politiky a stane se vítaným terčem ohromné klientely. Afrika samozřejmě jednotu potřebuje. Strategie individualismu uplatňovaná většinou afrických zemí učinila tyto země zranitelnými vůči rozmarům někdejších koloniálních mocností odhodlaných navěky zakonzervovat mezinárodní rozdělení pracovních sil, které Africe přisuzuje spíše roli dodavatele základních produktů a surovin než kvalifikované a dobře placené pracovní síly. K přestavbě Afriky je tedy zapotřebí jednoty.
In Afrika wäre ein derartiger Ansatz besonders ungünstig, da es von Seiten der afrikanischen Staatsführer kein wirkliches Engagement für die Einheit gibt. Dadurch würde eine Bürokratie ohne Auftrag geschaffen, die nur Afrikas ohnehin spärliche Ressourcen vergeudete. Außerdem würden gescheiterte Politiker unweigerlich an der Macht bleiben und ihr Recht der Ämterbesetzung enorm ausnützen. Selbstverständlich braucht Afrika Einheit. Die von den meisten afrikanischen Staaten praktizierte Einzelkämpfer-Strategie machte diese Länder anfällig für die Launen der ehemaligen Kolonialmächte, denen es darum geht, die internationale Arbeitsteilung so beizubehalten, dass Afrika die Rolle des Rohstofflieferanten übernimmt und nicht die einer Ressource gebildeter, gut bezahlter Arbeitskräfte. Um Afrika also wiederaufzubauen bedarf es der Einheit.