Přestože důkazy, že fiskální přísnost nefunguje, vytrvale sílí, Německo a další jestřábi ještě zvýšili vklad do hry a budoucnost Evropy sázejí na dlouho zdiskreditovanou teorii. Proč dávat ekonomům další fakta, která potvrdí již učiněné zjištění? Putinovy počty CAMBRIDGE – Vítězem ukrajinské krize je podle všech měřítek ruský prezident Vladimir Putin, alespoň prozatím. Jeho anexe Krymu, který Nikita Chruščov v roce 1954 svévolně převedl pod Ukrajinu, se doma setkala s všeobecným aplausem, přičemž převládající reakcí západních vlád bylo pokrčení rameny. Z dlouhodobější perspektivy však Putinovo vítězství není tak úplně jisté. Současná krize na Ukrajině vypukla po rozhodnutí prezidenta Viktora Janukovyče odmítnout Asociační dohodu s Evropskou unií a místo ní dát přednost dohodě s Ruskem, jejíž součástí bylo i zajištění zoufale potřebných financí. To rozlítilo Ukrajince v proevropštěji orientovaných západních regionech a rozpoutalo vleklé lidové protesty, jež nakonec vedly ke svržení Janukovyčovy zkorumpované, avšak demokraticky zvolené vlády.
Trotz der sich häufenden Belege für das Scheitern der Sparpolitik sind Deutschland und andere „Falken“ dabei, diese noch zu intensivieren – und verwetten so Europas Zukunft auf eine längst diskreditierte Theorie. Warum den Ökonomen weitere Fakten bieten, um diesen Punkt zu beweisen? Putins Kalkül CAMBRIDGE – Der Mehrzahl der Berichte nach zu urteilen ist der russische Präsident Wladimir Putin der Gewinner der Ukraine-Krise, zumindest bis jetzt. Seine Annektierung der Krim, die Nikita Chruschtschow 1954 freiwillig an die Ukraine übertrug, erhielt in Russland großen Beifall, und die Reaktionen westlicher Regierungen hat er größtenteils gelassen hingenommen. Doch längerfristig betrachtet ist Putins Sieg nicht ganz so gewiss. Die aktuelle Krise in der Ukraine begann mit Präsident Wiktor Janukowitschs Entscheidung, ein Assoziierungsabkommen der Europäischen Union abzulehnen und stattdessen ein Abkommen mit Russland abzuschließen, das dringend benötigte Finanzmittel beinhaltete. Die Ukrainer in den eher EU-freundlichen westlichen Regionen des Landes waren darüber empört, und es kam zu anhaltenden Protesten, die letztendlich Janukowitschs korrupte, aber demokratisch gewählte Regierung stürzten.