Injekce likvidity a sanace slouží k jedinému účelu – získat čas. Čas ale není řešením pro ekonomiky, které zoufale potřebují strukturální korekce fiskální konsolidace, oddlužení soukromého sektoru, reforem trhu práce či lepší konkurenční schopnosti. Čas rovněž nezmírní důsledky bezkrevných postkrizových zotavení z dalších nevyhnutelných šoků. Jen těžko lze předvídat, kdy další šok udeří či jakou bude mít podobu; jinak by ostatně nešlo o šok. Ale stejně jako po noci následuje den, jsou takové poruchy nevyhnutelné. Vzhledem k tomu, že tvůrci politik se zdráhají zaměřit pozornost na imperativy strukturálního ozdravení, výsledkem budou další obavy o růst – anebo něco ještě horšího. Nevydařené zotavení v dnešním postkrizovém světě podtrhuje rizika čím dál ošidnější snahy završit partii.
Liquiditätsspritzen und Rettungsaktionen dienen nur einem Zweck: Zeit zu erkaufen. Zeit jedoch ist für Volkswirtschaften, die verzweifelt struktureller Reparaturen bedürfen – Finanzkonsolidierung, Entschuldung des Privatsektors, Arbeitsmarktreformen oder einer Steigerung der Wettbewerbsfähigkeit – nicht die Antwort. Genauso wenig federt Zeit blutleere nachkrisliche Erholungen gegen den unweigerlichen nächsten Schock ab. Es ist schwer zu sagen, wann der nächste Schock zuschlagen oder welche Form er einnehmen wird; sonst wäre es ja keine Schock. Doch dass eine derartige Störung unvermeidbar ist, ist so sicher wie das Amen in der Kirche. Und da die Politik zögert, sich auf die Notwendigkeit einer strukturellen Heilung zu konzentrieren, wird das Ergebnis eine neuerliche Wachstumspanik sein – oder Schlimmeres. Die gescheiterte Erholung unterstreicht die Risiken eines zunehmend heimtückischen Endspiels in der heutigen nachkrislichen Welt.