Po pádu komunismu však před Janem Pavlem II. a jeho církví vyvstal jiný problém: jakým jazykem mohou být evangelické hodnoty formulovány ve světě, v němž není zlo vtěleno do určitého politického systému, nýbrž rozptýleno mezi jednotlivé duše? Jaké je papežovo sdělení pro postkomunistický svět, který pomáhal vytvořit? Jan Pavel II. si bezpochyby udržuje odstup od liberálních ekonomických představ a liberálního státu, který často obviňuje z přílišné shovívavosti a mravního relativismu. V papežových prohlášeních se mnohdy objevuje kritika individualismu ve jménu společných hodnot. Papež pokládá nedostatky liberalismu za mimořádně zhoubné zejména v postkomunistických zemích. Připadá mu, že tržní ekonomika i přes své praktické úspěchy často postrádá srdce a lidskou tvář. Trh podle něj upřednostňuje podnikatelského ducha před lidskou solidaritou.
Nach dem Niedergang des Kommunismus stehen Johannes Paul II und seine Kirche vor einem anderen Problem: In welcher Sprache können die evangelikalen Werte in einer Welt artikuliert werden, in der sich das Böse nicht mehr in einem politischen System manifestiert, sondern in der Seele des Einzelnen? Wie lautet die Botschaft des Papstes für die postkommunistische Welt, die unter seiner Mitwirkung entstand? Zweifellos hält Johannes Paul II Distanz zu wirtschaftlichem Liberalismus und dem liberalen Staat, den er oft der Freizügigkeit und des moralischen Relativismus bezichtigt. In seinen Erklärungen kritisiert der Papst häufig den Individualismus auf Kosten kollektiver Werte. Seiner Meinung nach sind die Schwächen des Liberalismus für die postkommunistischen Länder besonders schädlich. Trotz ihrer praktischen Errungenschaften scheint er an der Marktwirtschaft oft das Herz und das menschliche Antlitz zu vermissen. In seinen Augen stellt der Markt das Unternehmertum über die menschliche Solidarität.