Různý věk zahájení výuky: Orgány školské správy nepředepisují, v jakém věku se musí zahájit výuka jednotlivých vyučovacích předmětů, ale pouze pro danou úroveň vzdělávání stanoví vzdělávací cíle. Školy se tak mohou samy rozhodnout, kdy výuku cizího jazyka zahájí. V Belgii, ve Španělsku (v některých autonomních komunitách) a v Portugalsku ústřední orgány školské správy dovolují školám, aby využily časovou dotaci obvykle vymezenou pro jiné vyučovací předměty k výuce cizího jazyka. Dochází k tomu pouze na úrovni primárního vzdělávání v případech, kdy osvojování cizího jazyka ještě není pro všechny žáky povinné. Díky této možnosti samostatného rozhodování, která se školám poskytuje, lze v rámci minimálního rozsahu výuky zajistit výuku cizího jazyka v nižších ročnících, než je obvyklé. Ve většině zemí ústřední orgány školské správy vyžadují, aby školy nabízely vyučovací předměty nebo jiné možnosti studia nad rámec toho, co je na centrální úrovni předepsáno (obr. B1), ale zároveň jim dovolují, aby si zvolily tyto vyučovací předměty nebo možnosti studia podle vlastních specifických potřeb.
Anfangsalter unterschiedlich: Die zentralen bzw. obersten Bildungsbehörden legen nicht fest, ab welchem Alter die Schüler in den einzelnen Fächern unterrichtet werden müssen. Sie geben lediglich die Bildungsziele für die einzelnen Bildungsebenen vor. Die Einzelschulen entscheiden dann selbst, in welcher Jahrgangsstufe sie mit dem Fremdsprachenunterricht beginnen. In Belgien, Spanien (in manchen Autonomen Regionen) und Portugal räumen die zentralen bzw. obersten Bildungsbehörden den Einzelschulen die Möglichkeit ein, einen Teil der Unterrichtsstunden, die eigentlich für den Unterricht anderer Fächer anberaumt waren, für den Fremdsprachenunterricht zu verwenden. Dies gilt allerdings ausschließlich für die Schulen im Primarbereich, wo der Fremdsprachenunterricht noch kein Pflichtfach für alle Schüler ist. Die Schulen nutzen diesen Spielraum, um im Rahmen des Mindestangebots bereits früher als vorgeschrieben mit dem Fremdsprachenunterricht zu beginnen. In einer größeren Anzahl von Staaten geben die zentralen Bildungsbehörden nur einen Teil des Mindestangebots fest vor. Hier müssen die Schulen dieses um weitere Fächer oder andere Lernangebote ergänzen (Abbildung B1), es ist ihnen aber freigestellt, die Inhalte dieses Unterrichts entsprechend ihrem spezifischen Bedarf selbst festzulegen.