Ve srovnání s tištěnými sdělovacími prostředky je veřejnoprávní rozhlasové a televizní vysílání v některých zemích regulováno důkladněji a tato regulace může zahrnovat kvóty pro multikulturní obsaha provádění pozitivních opatření. V Evropě existují určitá omezení regulace odvětví televizního a rozhlasového vysílání, která vycházejí z různých úrovní rozmanitosti, různých koncentrací přistěhovalců v dané zemi a z postavení, které migrace zaujímá v politickém programu. Sdělovací prostředky se obecně domnívají, že stávající právní předpisy omezují svobodu tisku a nezávislou žurnalistiku. Vlády a organizace občanské společnosti naopak často považují rozsáhlejší regulaci za všelék. Mnoho odborníků zastává názor, že regulační rámec nutný k tomu, aby byli přistěhovalci ve sdělovacích prostředcích líčeni spravedlivě a vyváženě, je již z velké části zaveden a že problémy nespočívají v nedostatku zákonů, kodexů a obecných zásad, ale v jejich nedostatečném provádění.
Die öffentlich-rechtlichen Sendeanstalten werden im Vergleich zu den Druckmedien in einigen Ländern stärker reguliert und müssen zum Teil Quoten für multikulturelle Inhalte und die Umsetzung proaktiver Maßnahmen erfüllen. Die unterschiedlich ausgeprägte Vielfalt und die ungleiche Konzentration der zugewanderten Bevölkerung im Lande sowie der Rang des Themas Zuwanderung auf der politischen Tagesordnung setzen der Regulierung von Rundfunk und Fernsehen in Europa jedoch Grenzen. Bei den Medien herrscht allgemein die Ansicht, dass die bestehende Regulierung die Pressefreiheit und die Unabhängigkeit der Berichterstattung beeinträchtige. Regierungen und Organisationen der Zivilgesellschaft halten im Gegensatz dazu eine verstärkte Regulierung für das Allheilmittel. Viele Fachleute sind der Meinung, dass der für eine angemessene und ausgewogene Darstellung von Zuwanderern in den Medien erforderli- che Rechtsrahmen bereits vorhanden ist und es nicht an Gesetzen, Vorschriften und Richt- linien fehlt, sondern an deren Umsetzung.