Globalizace čelí obvinění, že je v rozvojových zemích příčinou nestability a prudce se zhoršující chudoby, tedy alespoň v krátkodobém horizontu - což je nejdelší období, jímž si chudí světa mohou dovolit se zaobírat. Kritici poukazují na řadu hospodářských krizí v Africe, Asii a Latinské Americe z posledních let a často je připisují požadavkům multilaterálních věřitelů na úplnou liberalizaci zahraničního obchodu a kapitálových toků, privatizaci a fiskální střídmost. Prudké debaty o globalizaci ovšem přehlížejí jeden čím dál důležitější rys, který už dnes zvyšuje kvalitu a posiluje stabilitu života chudých obyvatel rozvojových zemí: miliony migrantů, kteří domů posílají peníze. Údaje o rodinách v rozvojových zemích, jež dostávají peníze od příbuzných, kteří pracují v zahraničí, bezprostředně prokazují, že přinejmenším jeden prvek globalizace - migrace - zvyšuje hospodářskou stabilitu chudých zemí. Migranti z živořících zemí Latinské Ameriky, jihovýchodní Asie a dalších oblastí stále častěji získávají zaměstnání s platem, který je - ač nízký podle kritérií bohatých zemí - mnohem vyšší než to, o čem by doma mohli jen snít. V roce 2001 dělníci ze zemí s nízkými až středními příjmy domů poslali ohromujících 43 miliard dolarů - částka se za předchozích deset let zdvojnásobila a v daném roce byla o 5 miliard vyšší než úhrn oficiální zahraniční pomoci těmto zemím. Pracující přistěhovalci posílají domů peníze z mnoha důvodů: aby udržovali dobré rodinné vztahy, zajistili si dědictví nebo starším splatili půjčku.
Die Globalisierung steht unter Anklage, in Entwicklungsländern wirtschaftliche Unsicherheit zu erzeugen und die Armut noch zu verschlimmern, jedenfalls für die nächste Zeit - für länger als sich die Ärmsten der Welt, Vorsorge zu treffen, leisten können. Die Kritiker verweisen auf die Reihe an Wirtschaftskrisen in Afrika, Asien, und lateinischem Amerika der letzten Jahre, die sie oft auf das Verlangen der multinationalen Geldgeber nach voller Liberalisierung des Außenhandels und der Kapitalbewegungen, nach Privatisierung und staatlichen Sparmaßnahmen zurückführen. Doch übersieht die wütende Debatte über die Globalisierung oft eine zunehmend wichtige Besonderheit, die das Leben der armen Menschen in den Entwicklungsländern gerade jetzt besser und stabiler macht: nämlich die vielen Millionen Wanderarbeiter, die Geld nach Hause überweisen. Die Angaben über Familien in Entwicklungsländern, die unmittelbar Geld von arbeitenden Verwandten aus dem Ausland bekommen, zeigen, dass wenigstens ein Element der Globalisierung - die Wanderarbeit - die wirtschaftliche Stabilität in armen Ländern stärkt. Wanderarbeiter aus den sich plagenden Ländern in Lateinamerika, Südostasien und anderen Regionen sichern sich zunehmend Arbeitsverhältnisse mit Löhnen, die nach den Standards in den reichen Ländern zwar niedrig, aber noch immer weit höher sind als das, wovon sie zuhause träumen können. 2001 haben Arbeiter aus Ländern mit niedrigem oder mittlerem Einkommen atemberaubende 43 Milliarden $ nach Hause geschickt, mehr als das Doppelte dessen, was noch vor einem Jahrzehnt üblich war und 5 Milliarden $ mehr als die gesamte offizielle Entwicklungshilfe des Jahres an diese Länder. Die Wanderarbeiter dürften wohl aus vielerlei Gründen Geld nach Hause schicken: um gute Familienbeziehungen beizubehalten, eine Erbschaft sicherzustellen oder ein Darlehen an ältere Verwandte zurückzubezahlen.