Možná nejdůležitější věcí je pak trvalá neudržitelnost tohoto světa kvůli klimatickým změnám, vyčerpání zásob surovin a nerostných zdrojů a ničení živočišných a rostlinných druhů. Když přemýšlím o tom, jaký svět bych chtěl zanechat svojí dceři a vnoučatům, které budu, jak doufám, mít, je to svět, který se postupně přesune od nerovné, nestabilní, neudržitelné vzájemné závislosti směrem k integrovaným komunitám - na místní, státní i globální úrovni - komunitám sdílejícím charakteristické rysy všech úspěšných lidských společenství. Je to široce sdílená, dosažitelná množina příležitostí, sdílený pocit odpovědnosti za úspěch společného úsilí a nefalšovaný pocit vzájemné sounáležitosti. U všech těchto věcí platí, že je o nich snazší mluvit než je pak realizovat. Když před několika lety došlo ve Velké Británii k teroristickým útokům, nevyžádaly si sice tolik životů, kolik jich bylo ztraceno v USA 11. září 2001, ale myslím, že Brity zaskočila nejvíce skutečnost, že pachateli těchto činů nebyli cizí vetřelci, ale domácí občané, pro něž byla jejich politická a náboženská identita důležitější než lidé, s nimiž vyrůstali, chodili do školy, pracovali, trávili společně víkendy, společně chodili na jídlo. Jinými slovy, tito útočnici se domnívali, že jejich odlišnost byla důležitější než společně sdílené lidské bytí.
Und vielleicht ist am wichtigsten von allem, sie nicht nachhaltig, aufgrund von Klimawandel, Raubbau an Rohstoffen und Artenvernichtung. Wenn ich über die Welt nachdenke, die ich gerne meiner Tochter und den Enkelkindern, die ich hoffentlich haben werde, hinterlassen möchte, dann ist dies eine Welt, die sich wegbewegt von ungleicher, instabiler, nicht nachhaltiger Verflochtenheit hin zu integrierten Gemeinschaften -- lokal, national und global --, die die Eigenschaften aller erfolgreichen Gemeinschaften teilen. Ein weitgehend geteiltes, zugängliches Angebot an Möglichkeiten, ein geteiltes Gefühl von Verantwortung für den Erfolg des gemeinsamen Unternehmens und ein aufrichtiges Gefühl der Zusammengehörigkeit. Das ist alles leichter gesagt als getan. Als sich vor einigen Jahren im Vereinigten Königreich die Terrorangriffe ereigneten, glaube ich, dass, obwohl sie nicht so viele Leben forderten wie 9/11 in den Vereinigten Staaten, glaube ich, dass das, was die Briten am meisten beunruhigte, die Tatsache war, dass die Täter keine Eindringlinge waren sondern einheimische Bürger, denen ihre religiösen und politischen Identitäten wichtiger waren, als die Menschen, mit denen sie angewachsen waren, zur Schule gegangen waren, zusammenarbeiteten, gemeinsame Wochenenden verbrachten, gemeinsame Mahlzeiten einnahmen. Mit anderen Worten, sie glaubten, dass ihre Unterschiede wichtiger waren als ihre gemeinsame Menschlichkeit.