Proč pláčeš?“ A z mé vlastní frustrace plynoucí z mé role a odpovědnosti udělat z něj muže, který by se vešel do těchto obecných měřítek a struktur, které definují tuto mužskou škatulku, se slyším, jak sám říkám věci jako, „Jdi do svého pokoje. Jen si pokračuj, pokračuj ve svém pokoji. Sedni si, a dej se do kupy a pak se vrať a mluv se mnou až budeš schopný se mnou mluvit jako –“ co? (Publikum: Muž.) Jako muž. A to je mu pět let.
Warum heulst du?" Und aus meiner eigenen Frustration über meine Rolle und Verantwortung, aus ihm einen Mann zu machen, der genau in die Vorgaben und Strukturen passt, die diese Männer-Kiste ausmachen, ertappte ich mich regelmäßig dabei, Dinge zu sagen wie: "Geh einfach in dein Zimmer! Los, geh in dein Zimmer! Setz dich hin, reiß dich zusammen und komm zurück und rede mit mir wenn du reden kannst wie ein ..." Was? (Publikum: Mann.) "Wie ein Mann." Und da war er fünf Jahre alt.