Tato otázka přímo volá po řešení: nikdo z hlavních politických stran se jí však zatím neodvážil dotknout. V posledních třech týdnech se konaly výroční konference labouristů, liberálních demokratů i konzervativců. Všichni se soustředili na domácí politiku; o Iráku se nikdo neodvážil diskutovat, protože všichni vědí, že kdyby to učinili, dostala by se na přetřes otázka stažení, která by obratem rozpoutala významnou a potenciálně výbušnou debatu o vztahu Británie k USA. Má Brown žaludek na to, aby podstoupil rizika spojená s otevřeným řešením irácké otázky? Dost možná ne. Možná usoudí, že je to příliš obtížné téma, v kterémžto případě bude jako premiér odepsaný – bude odsouzen k tomu, aby si „odkroutil“ zbývající tři léta současného funkčního období labouristů bez jakékoliv naděje na vítězství v příštích volbách.
Dieses Problem schreit danach, angesprochen zu werden, doch hat es bisher keine der großen Parteien gewagt, sich ihm zuzuwenden. In den letzten drei Wochen haben sowohl Labour als auch die Liberaldemokraten und die Konservativen ihre alljährlichen Parteitage abgehalten. Sie alle haben sich auf die Innenpolitik konzentriert, keiner hat sich getraut, über den Irak zu diskutieren, weil alle wissen, dass dies die Frage eines Truppenabzugs aufwerfen würde, die ihrerseits eine große und möglicherweise explosive Debatte über Großbritanniens Verhältnis zu den USA auslösen würde. Hat Brown den Mut, die Risiken einzugehen, die sich aus einer Erörterung der Irak-Frage ergeben? Vielleicht nicht. Womöglich beschließt er, dass dies zu schwierig ist. In diesem Fall wäre er als nicht gewählter Premierminister dazu verurteilt, das Amt in den übrigen drei Jahren, die in Labours aktueller Amtsperiode noch bleiben, auszuüben, ohne jede Hoffnung, die nächste Wahl zu gewinnen.