Rýsující se krach rozvojového kola obchodních jednání a dlouhé otálení v Radě bezpečnosti Organizace spojených národů, která požadovala příměří v Libanonu, jsou jen posledními příklady amerického pohrdání multilaterálními iniciativami. Lepší pochopení problémů spojených s globalizací nám pomůže formulovat recepty – některé malé, jiné velké – zaměřené na léčbu příznaků a řešení hlubších příčin. Existuje široká paleta přístupů, které mohou být přínosné pro lidi v rozvojových i rozvinutých zemích, což by globalizaci poskytlo v očích občanů legitimitu, již v současné době postrádá. Jinými slovy lze globalizaci změnit; vlastně je zřejmé, že změněna bude . Otázka zní, zda nám tuto změnu vnutí nějaká krize, nebo zda půjde o důsledek pečlivých a demokratických úvah a diskusí. U změn vynucených krizí existuje riziko, že vyvolají odpor vůči globalizaci jako takové, případně povedou k jejímu nahodilému přetvoření, což by pouze zadělalo na další problémy v budoucnu. Naproti tomu převzetí kontroly nad celým procesem nám dává možnost přizpůsobit globalizaci tak, aby konečně zužitkovala svůj potenciál a splnila svůj příslib: vyšší životní úroveň pro všechny lidi na světě.
Das sich abzeichnende Scheitern der Entwicklungsrunde der Handelsgespräche und die lange Verzögerung, der Forderung des UNO-Sicherheitsrates nach einem Waffenstillstand im Libanon nachzukommen, sind nur die jüngsten Beispiele für Amerikas Geringschätzung multilateraler Initiativen. Die Vertiefung unseres Wissens über die Probleme der Globalisierung wird uns helfen, in kleinerem und größerem Rahmen Lösungen zu finden, die sowohl auf die Behandlung der Symptome als auch die der eigentlichen Ursachen abzielen. Es stehen eine Reihe von Strategien zur Verfügung, von denen sowohl die Menschen in den Entwicklungsländern als auch in den Industrieländern profitieren können, wodurch der Globalisierung auch jene Legitimität verliehen würde, die ihr momentan fehlt. Anders gesagt: Der Ablauf der Globalisierung kann verändert werden. Eigentlich ist klar, dass er sich verändern wird. Die Frage ist nur, ob diese Änderungen durch eine Krise erzwungen oder durch sorgfältige, demokratische Überlegungen und Diskussionen über die Bühne gehen werden. Durch eine Krise ausgelöste Veränderungen bergen die Gefahr einer Gegenreaktion auf die Globalisierung oder einer planlosen Entwicklung, wodurch nur der Boden für noch mehr Probleme aufbereitet wird. Im Gegensatz dazu verspricht die Kontrolle des Prozesses eine mögliche Neugestaltung der Globalisierung, so dass sie ihrem Potenzial und ihrem Versprechen gerecht wird, nämlich jedem Menschen auf dieser Welt, einen höheren Lebensstandard zu ermöglichen.