Pro mnoho lidí to mělo nádech liberalizace – osvobození se od přeregulovaných trhů, nadutých odborů a třídních privilegií. Proto se tomu také říkalo neoliberalismus. Radikalismus volného trhu však podkopal roli státu při budování lepší, spravedlivější a rovnější společnosti. Liberálové nejeví zájem ani tak o spravedlnost, jako spíše o větší efektivitu, vyšší produktivitu a konečný účet. Ve stejné době, kdy si neoliberálové neurvale klestili cestu starými sociálně demokratickými pořádky, plýtvala levice energií na kulturní politiku, „identitu“ a ideologický multikulturalismus. Demokratický idealismus býval kdysi doménou levice, včetně sociálních demokratů a liberálů.
Für viele klang dies nach einer Befreiung von überregulierten Märkten, überheblichen Gewerkschaften und Klassenprivilegien; darum wurde es Neoliberalismus genannt. Doch der Marktradikalismus untergrub die Rolle des Staates beim Aufbau einer besseren, gerechteren und gleicheren Gesellschaft. Die Neoliberalen sind an Gerechtigkeit weniger interessiert als an größerer Effizienz, Produktivitätssteigerungen und Profit. Und während die Neoliberalen dabei waren, sich mit Hauen und Stechen ihren Weg durch die alte sozialdemokratische Ordnung zu bahnen, verschwendete die Linke ihre Energie mit Kulturpolitik, Identitätsfragen und einem ideologischen Multikulturalismus. Der demokratische Idealismus war einst die Domäne der Linken, einschließlich der Sozialdemokraten und Liberalen.