Západně od Irska a Skotska činily výměty 31 až 90% úlovků v závislosti na loďstvu, cíleném druhu a hloubce. V jiných oblastech jsou tyto údaje mnohem nižší: ve Středozemním a Baltském moři FAO uvádí výměty ve výši 18 000 tun neboli 4,9% úlovků. V Baltském moři činil tento podíl v průměru 1,4%. Se všemi těmito údaji by se však mělo zacházet opatrně, protože pravděpodobně uvádějí menší skutečný rozsah tohoto problému. K tomu může docházet z mnoha důvodů – protože ryby nedosahují minimální velikosti pro vykládku, protože patří k druhu, pro nějž plavidlo nemá kvótu, protože nejde o druh, na nějž se kapitán rozhodl zaměřit, nebo protože se navzdory dostatečné velikosti pro vykládku vyhazují, aby uvolnily místo v nákladním prostoru pro jiné, hodnotnější ryby („upřednostňování vysoké kvality“). V roce 2007 Komise zveřejnila sdělení o snížení nežádoucích vedlejších úlovků a eliminaci výmětů v evropském rybolovném odvětví. Politika nastíněná tímto návrhem představuje zásadní inovaci SRP, protože by se jí mohl vyřešit problém výmětů na základě výsledků, jichž má být dosaženo, a nikoli prostředků, jež se mají použít.
Westlich von Irland und Schottland erreichen die Rückwürfe je nach Flotte, der Zielart und Fangtiefe 31 bis 90% der Fänge. In anderen Gebieten sind die Zahlen weit niedriger: Im Mittelmeer und Schwarzen Meer schätzt die FAO die Rückwürfe auf 18 000 Tonnen bzw. 4,9% der Fänge. In der Ostsee lag die Rate bei nur durchschnittlich 1,4%. Alle diese Zahlen sollten jedoch mit Vorsicht behandelt werden, da sie das wahre Ausmaß des Problems vermutlich unterschätzen. Das passiert aus verschiedenen Gründen – weil die Fische nicht die Mindestanlandegröße haben, weil sie zu einer Art gehören, für die das Schiff keine Quoten hat, weil sie nicht zu der Art gehören, die der Schiffsführer eigentlich fangen wollte, oder sie werden zurückgeworfen, weil sie zwar ausreichend groß sind, aber Platz für andere, wertvollere Fische geschaffen werden muss („High Grading“). 2007 veröffentlichte die Kommission eine Mitteilung über die Verringerung von Beifängen und die Beseitigung von Rückwürfen in den Fischereien der EU. Die in diesem Vorschlag dargestellte Politik bedeutet eine radikale Erneuerung für die GFP, da sie das Problem der Rückwürfe nach den zu erreichenden Zielen und nicht nach den einzusetzenden Mitteln steuern würde.