Nebezpečí spočívá v tom, jak snadno by mohlo toto nové schéma vést k financializaci přírody. Tento proces už ostatně započal například programem REDD, který využívá tržních a finančních pobídek ke snižování emisí skleníkových plynů v důsledku odlesňování a zhoršování kvality lesů. „Biotopové bankovnictví“ zase developerům umožňuje obchodovat s povolenkami biotopů nebo biodiverzity – získanými prostřednictvím opatření na ochranu, obnovu nebo rozšiřování biotopů či druhů –, a kompenzovat tak ekologické náklady spojené s rozvojem území. A systémy obchodování s uhlíkem redukují hodnotu půdy a lesů na jejich kapacitu skladování uhlíku. To vše předpokládá soukromé vlastnictví služeb ekosystému.
Die Gefahr liegt darin, dass das neue Paradigma schnell zu einer Finanzialisierung der Natur führen kann. Der Prozess hat im Grunde schon begonnen, mit dem REDD-Programm der Vereinten Nationen, das Markt- und Finanzanreize nutzt, um Treibhausgasemissionen von Abholzung und Schädigung der Wälder zu reduzieren. Auf ähnliche Weise ermöglicht es “Habitat-Banking” Entwicklern, mit Habitat- oder Biodiversitäts-Credits zu handeln. Verdient werden diese Credits durch Maßnahmen zum Schutz, zur Wiederherstellung oder Verbesserung von Habitaten oder Arten – als Kompensation der Umweltkosten der Entwicklung. All dies setzt den Privatbesitz der Ökosystemleistungen voraus.