Za prvé, při využívání zdravých zásob bude vyšší podíl úlovkůvelkých rozměrů, což sníží odpad a čas strávený tříděním.Odpad je totiž z velké části následkem nadměrného rybolovu.Zásoby, které jsou postiženy nadměrným rybolovem, mají totižvyšší podíl nedospělých jedinců, kteří jsou vraceni do moře. Za druhé, snížením rozsahu rybolovu se sníží také podíl vedlejších úlovků neobchodovaných druhů, jako jsou delfíni,sviňuchy a tuleni, protože tento podíl je úměrný době ponoření sítí nebo vzdálenosti, kterou projde vlečná síť.Dopad rybolovu na životní prostředí a mořské ekosystémy takbude nižší. Za třetí, produkty evropského rybolovu budou lépe čelitdovážené konkurenci, která dnes představuje asi 60 % spotřeby v rámci Společenství. Toho bude dosaženo jednakproto, že produkce bude bohatší a kvalitnější, což sníží potřebudovozů k uspokojení trhu, a dále proto, že z výše uvedenýchdůvodů bude evropský rybolov konkurenceschopnější. Řízení podle maximálního udržitelného výnosuumožňuje snížit odpad úlovků malé velikosti, což jedůsledek nadměrného rybolovu, a zvýšit početúlovků velkého růstu. Komise navrhuje na základě vědeckýchdoporučení stanovit rozumné a omezenéúrovně rybolovu, které umožní u všechzásob dosáhnout v dlouhodobém horizontumaximálního udržitelného výnosu. Druhá možnost spočívá v zachování flotily a zaměstnanosti na stávajících úrovních, to jest v nadbytečném množství vzhledem k povolené výši úlovků. Tato možnost by měla zanásledek posílení právních předpisů a kontroly, zvláště v oblasti omezení kapacity rybolovu (výkon motorů, rozsah lovných zařízení, rozměry plavidel) a jeho rozsahu (počet rybolovných dnů).
Erstens wird mit der Nutzung gesunder Bestände die Befischung einen höheren Anteil an ausgewachsenen Fischeerzielen, wodurch die Rückwürfe und der Zeitaufwand für das Aussortieren verringert werden. Denn Rückwürfe sind zueinem großen Teil eine Folge der Überfischung. Ein überfischter Bestand besteht nämlich zu einem größeren Anteil aus Jungfischen, die zurückgeworfen werden. Zweitens wird die Einschränkung der Fangtätigkeit die Beifänge nicht marktfähiger Arten, wie Delphine, kleine Tümmler und Robben proportional zur Dauer der Netzauslegung bzw. zur mit dem Boot zurückgelegten Entfernung verringert. Die Folgen der Fischerei für die Umweltund das marine Ökosystem werden dadurch vermindert. Eine auf dem höchstmöglichen Dauerertrag beruhende Bewirtschaftung erlaubt eine Verringerung der Rückwürfe von Jungfischen – die Folge von Überfischung – und die Erhöhungder Fangquoten ausgewachsener Fische. Die Kommission schlägt auf der Grundlagewissenschaftlicher Empfehlungen vernünftigeund maßvolle Fangquoten vor, die es jedem Bestand erlauben, seinen höchstmöglichen Dauerertrag langfristig zu erreichen. Hintergrund könnten die Regelungen vereinfacht werden, waswiederum auch die Kontrollmaßnahmen erleichtern würde. Dies impliziert verstärkte Regelungen und Kontrollen, insbesondere im Hinblick auf die Begrenzung der Fangkapazität (Motorkraft,Fläche der Fahrzeuge, Schiffsgröße) und die Fischereitätigkeit(Anzahl der Fangtage).