Vítězství Ruska by mohlo v příštích letech dostat miliony obyvatel Eurasie do područí despotů – vládců, kteří budou ochotni udělat cokoliv v zájmu velikosti jejich státu. Pro mnoho postsovětských republik, zejména na Kavkaze a ve střední Asii, by přitom toto područí mohlo mít podobu samotného Putina. Problém se však neomezuje na Putina. Většina Rusů válku podporuje a sdílí přesvědčení, že Rusko musí dokázat světu, že je stále mocné. I když se v Rusku změní režim, poptávka po „silné ruce“, která učiní Rusko opět velkým, přetrvá. A tato poptávka vynese k moci dalšího šovinistu. Postsovětské země včetně Ruska naléhavě potřebují vykořenit sovětské paradigma a pěstovat ve veřejné i soukromé sféře étos odrážející hlubokou úctu k univerzálním hodnotám, především k důstojnosti a rovným právům jednotlivců a k nadřazenosti jejich zájmů nad zájmy státu. Nikdo by neměl podléhat iluzi, že tento proces započne snadno.
Ein russischer Sieg könnte Millionen Menschen in Eurasien in den kommenden Jahren unter die Knute von Trittbrettdespoten zwingen, die für den Ruhm ihres Staates alles tun würden. Für viele postsowjetischen Länder, insbesondere im Kaukasus und Zentralasien, könnte diese Knute Putin selbst gehören. Das Problem ist aber nicht nur Putin. Die meisten Russen unterstützen den Krieg und glauben wie er, Russland müsse der Welt beweisen, dass es immer noch mächtig ist. Auch wenn in Russland ein Regimewechsel stattfindet, wird der Wunsch nach einer „starken Hand“ bleiben, die Russland wieder groß macht. Und dieser Wunsch wird einen anderen Nationalisten an die Macht bringen. Die postsowjetischen Länder, also auch Russland, müssen das Sowjetdenken endlich überwinden und im öffentlichen und privaten Leben ein Ethos kultivieren, das eine tiefe Liebe zu universellen Werten ausdrückt, vor allem zu Würde und Gleichberechtigung jedes einzelnen Menschen und zum Vorrang seiner Interessen vor denen des Staates. Niemand sollte sich einbilden, dass dieser Prozess leicht wird.