Nic nedbal na zjevnou pomýlenost své logiky, konkrétně v tom, že země jako Řecko a Portugalsko čelí realizačním rizikům, která mají mnohem blíž k poměrům na rozvíjejících se trzích než ve skutečně vyspělých ekonomikách typu Německa a Spojených států. Jak se situace zhoršovala, člověk by se domníval, že MMF své názory přiblíží aktuálnímu názoru trhu a osvojí si obezřetnější tón. Namísto toho vysoce postavený funkcionář na průběžném setkání MMF v dubnu roku 2011 prohlásil, že Fond nepovažuje finančně otřesené Španělsko za zemi na periferii eurozóny jako Řecko, Portugalsko či Irsko, nýbrž za zemi náležející k jejímu jádru, podobně jako Německo. Od investorů se zjevně očekával úsudek, že pro všechny praktické účely je namístě pokládat španělský a německý dluh za totožný – stará to domýšlivost eurozóny.
Der offensichtliche Haken in der Logik des Fonds wurde einfach übergangen, nämlich, dass die Risiken für Länder wie Griechenland und Portugal in Politik und Umsetzung denen von Schwellenländern weitaus ähnlicher sind, als für Länder wie Deutschland oder die Vereinigten Staaten. Als sich die Situation verschlimmerte, hätte man meinen können, der IWF würde seine Überzeugungen einer neuerlichen Bewertung unterziehen und einen vorsichtigeren Ton anschlagen. Stattdessen erklärte nun ein hochrangiger Mitarbeiter beim Zwischentreffen im April, der IWF betrachte das gebeutelte Spanien als ein Kernland der Eurozone, vergleichbar mit Deutschland, und nicht als ein Land der Peripherie wie Griechenland, Portugal oder Irland. Offensichtlich sollten die Investoren daraus schließen, dass sie für alle praktischen Zwecke spanische und deutsche Verschuldung gleichsetzen sollten – die alte Selbstüberschätzung der Eurozone.