Ta nejsou antidemokratická; spíše se sama prohlašují za „skutečný hlas lidu“ a neustále žádají nové volby nebo referenda. Zároveň jsou však antiliberální; akceptují demokratický požadavek legitimity vzešlé z lidu, ale odmítají požadavek ústavnosti (oddělení mocí). Nevěří, že ústavní normy a zastupitelská demokracie mají navrch nad hodnotami a „legitimním“ rozhořčením lidí. V Polsku je tato „politika hodnot“ založena na předpokladu, že „morální řád“ vyvěrající z náboženství by měl převažovat nad svobodami, které v otázkách, jako jsou potraty, práva homosexuálů nebo trest smrti, zaručuje blahovolný liberalismus. Na Slovensku se tato antiliberální reakce týká také přístupu k národnostním menšinám. Ačkoliv zde v praxi nedošlo k žádnému významnému posunu, legitimizace xenofobie je význačným rysem tohoto útoku na politický liberalismus: Ján Slota, předseda Slovenské národní strany, prohlásil, že závidí Čechům, že po druhé světové válce odsunuli Němce, a pravidelně obviňuje maďarskou menšinu z „útisku většinového národa“. K akutní polarizaci dochází všude a právě v tom je odkaz komunistické politické kultury nejvýrazněji patrný: protivník není někdo, s kým člověk argumentuje nebo vyjednává, nýbrž nepřítel, jehož je nutno zničit.
Sie sind nicht antidemokratisch, sie behaupten sogar, die „wahre Stimme des Volkes“ zu sein, und fordern permanent neue Wahlen oder Volksabstimmungen. Allerdings sind sie antiliberal. Sie akzeptieren die Forderung der Demokratie nach einer Legitimation durch das Volk, lehnen jedoch ihre Forderung nach Konstitutionalismus (Gewaltenteilung) ab. Sie glauben nicht, dass konstitutionelle Normen und repräsentative Demokratie Vorrang vor Werten und „berechtigten“ Beschwerden des Volkes haben. In Polen beruht die „Politik der Werte“ auf der Annahme, dass eine „moralische Ordnung“, die in der Religion begründet ist, wichtiger als die Freiheiten sein sollte, die ein freizügiger Liberalismus bei Themen wie Abtreibung, Homosexuellenrechten und Todesstrafe garantiert. In der Slowakei gilt die antiliberale Reaktion auch für die Behandlung von nationalen Minderheiten. Obwohl es bisher in der Praxis keine bedeutsame Veränderung gegeben hat, ist die Legitimierung der Fremdenfeindlichkeit ein Hauptmerkmal dieses Angriffs auf den politischen Liberalismus: Jan Slota, der Chef der Slowakischen Nationalpartei, hat gesagt, er beneide die Tschechen darum, die Deutschen nach dem Zweiten Weltkrieg vertrieben zu haben, und wirft der ungarischen Minderheit regelmäßig vor, „die Mehrheitsnation zu unterdrücken.“ Überall wird hitzig polarisiert, und genau da zeigt sich das Erbe der kommunistischen politischen Kultur oft am deutlichsten: ein Gegner ist niemand, mit dem man diskutiert oder verhandelt, sondern ein Feind, den man zerstören muss.