Oblouk dějin EU jako by se skláněl ke katastrofě – právě k takové periodické evropské katastrofě, jakým měla integrace bránit. Jakkoliv to může znít nabubřele, rozpad eura a zmatek, který by zachvátil evropský projekt, nemluvě o celosvětových důsledcích, by znamenal srovnatelnou devastaci. Deficitem evropské důvěry a důvěryhodnosti se však zabývá jen málo oficiálních prohlášení, natožpak politik. Současná krize obnažila původní mezery a prohlubující se praskliny v dohodě mezi evropskými občany a institucemi EU, mezi evropským severem a jihem i mezi evropskými národy a evropskými elitami. Skutečně se vynořila nebezpečná emocionální rozprava, která odráží – a přiživuje – nejhorší stereotypní představy o „líném jihu“ a „despotickém severu“. Je příznačné, že nejnovější průzkum Pewova ústavu odhalil na konci května jednoznačný názor na otázku, kteří Evropané pracují nejméně tvrdě: jsou to Jihoevropané, a zejména Řekové.
Der Bogen der EU-Geschichte scheint sich in Richtung Katastrophe zu spannen – jener Art regelmäßig wiederkehrender europäischer Desaster, die man mit der Integration vermeiden wollte. So hochtrabend das jetzt auch klingen mag, aber der Zerfall des Euro und der Absturz des europäischen Projekts in das Chaos - von den globalen Auswirkungen ganz zu schweigen - würde vergleichbare Zerstörungen anrichten. Allerdings gibt es nur wenige offizielle Erklärungen oder gar Strategien, die sich dem europäischen Vertrauens- und Glaubwürdigkeitsdefizit annehmen. Die aktuelle Krise hat die ursprünglichen Divergenzen und die immer tieferen Risse zwischen den Bürgern Europas und den Institutionen der EU sowie zwischen dem Norden und dem Süden und auch zwischen den gewöhnlichen Menschen und den Eliten offen zutage treten lassen. Tatsächlich entstand ein gefährlicher emotionaler Diskurs, der die schlimmsten Stereotypen von den „faulen Südländern“ und den „despotischen Nordländern“ widerspiegelt und auch schürt. Bezeichnenderweise herrscht laut jüngster Pew-Meinungsumfrage von Ende Mai Einstimmigkeit darüber, wer in Europa am wenigsten arbeitet: die Südländer und hier vor allem die Griechen.