V nesnázích se ocitají jak ti, komu se nepodaří proniknout do zahraničí, tak ti, kdo v zemích, do nichž se přestěhovali, neuspějí. Starý svět tradičních vazeb a obyčejů je pro ně ztracen, ale nový svět modernity zůstává mimo dosah. Jsou ztraceni v prázdnotě nejistoty a zklamání. Bylo řečeno, že právě to byl jeden z problémů „opožděných států“, jako bylo Německo před sto lety. Svůdní vůdci (mezi jinými Hitler) zneužili výsledného pocitu frustrace. Ať už je hodnota těchto teorií jakákoli, je zřejmé, že v zemích procházejících modernizací se mladí lidé frustrovaní zmařenými tužbami stávají předmětem zájmu hlasatelů nenávisti a láká je ustoupit z cesty vlekoucího se vývoje a obrátit se k dramatickým činům.
Diejenigen, die es nicht schaffen, in andere Länder zu gelangen, oder die in den neuen Ländern, in die sie abgewandert sind, scheitern, stecken in einem bösen Dilemma: Die alte Welt traditioneller Beziehungen und Gebräuche ist für diese Menschen verloren, aber die neue Welt bleibt außer Reichweite. Sie sind verloren in einem Limbo der Unsicherheit und Enttäuschung. Dies sei, so argumentieren manche, eines der Probleme von „verspäteten Nationen“ wie etwa Deutschland vor 100 Jahren gewesen. Politische Verführer (unter ihnen Hitler) hätten das hieraus resultierende Gefühl der Frustration ausgenutzt. Was auch immer man von derartigen Theorien halten mag, es leuchtet ein, dass die Frustration junger Menschen, deren Ziele vereitelt werden, sie zum Ziel von Hasspredigern macht und in Versuchung führt, den Kurs mühsamen Schuftens dem Fortschritt entgegen zu verlassen und sich drastischeren Aktionen zuzuwenden.