Když ovšem skutečně skončí, rychlost, s níž tento kapitál změní směr toku, překvapí každého - dokonce i ekonomy dbalé ekonomických základů. Je zřejmé, že kdykoliv obrat toku kapitálu zasáhne USA, poklesne hodnota dolaru o 25-50%. Přesné číslo přitom závisí na tom, jak rychle Američané přesměrují své výdaje od dovozů k domácím produktům a jak velký podíl z očekávaného zotavení směnného kurzu dolaru je zapotřebí k přesvědčení investorů, aby si během obratu ve výdajích ponechali americká aktiva. V Mexiku v roce 1995, ve východní Asii v letech 1997-1998 i v Argentině v roce 2002 způsobilo zhroucení měny obrovskou krizi: směnné kurzy prudce poklesly a hodnota na dolar vázaných dluhů v místní měně zahraničním osobám strmě vzrostla, což zvýšilo riziko faktického státního bankrotu. Na pořadu dne pak byly hluboké recese, vysoké reálné úrokové míry a finanční chaos - přestože v prvních dvou případech tehdejší americký ministr financí Robert Rubin, Michel Camdessus a Stanley Fischer z MMF i mnozí mexičtí a východoasijští politici a centrální bankéři dovedně zabránili mnohem ničivějšímu průběhu krizí, než jaké ve skutečnosti proběhly. Pokud by se však hodnota dolaru náhle zhroutila, budou USA sledovat odlišný kurz. Stejně jako v případě Mexika, východní Asie a Argentiny jsou mezinárodní dluhy Spojených států denominovány převážně v amerických dolarech. Na rozdíl od Mexika, východní Asie a Argentiny však dolar je americkou měnou.
Wenn er allerdings zum Erliegen kommt, werden alle von der Geschwindigkeit überrascht, mit der dies geschieht - sogar die prinzipienorientierten Ökonomen. Wenn diese Kapitalflussumkehr die USA trifft, so ist klar, dass der Dollar zwischen 25-50 % an Wert einbüßen wird. Das exakte Ausmaß hängt davon ab, wie schnell sich die amerikanischen Verbraucher von importierten Gütern auf amerikanische Produkte umstellen und wie hoch die erwartete Erholung des Dollars ausfällt, die nötig ist, um Investoren dazu zu bringen, ihre amerikanischen Assets während der Umstellungsphase zu halten. Die Währungskrisen in Mexiko 1995, in Ostasien in den Jahren 1997 und 1998 und in Argentinien im Jahr 2002 verursachten ungeheure Belastungen: als die Wechselkurse fielen, vervielfachte sich der Wert der in einheimischer Währung festgelegten, aber an den Dollarkurs gebundenen Schulden, wodurch sich auch die Gefahr eines nationalen Bankrotts erhöhte. Tiefe Rezessionen, hohe Realzinssätze und finanzielles Chaos standen auf der Tagesordnung - obwohl Persönlichkeiten wie der damalige amerikanische Finanzminister Robert Rubin, sowie Michel Camdessus und Stanley Fischer vom IWF und zahlreiche mexikanische und ostasiatische Politiker und Zentralbankchefs geschickt verhinderten, dass zumindest die Krisen in Mexiko und Ostasien ihr volles Zerstörungspotenzial entfalten konnten. Wenn allerdings der Dollarkurs abrupt fällt, werden die USA einen anderen Weg einschlagen. Ebenso wie in Mexiko, Ostasien und Argentinien sind die amerikanischen Auslandsschulden größtenteils Schulden in Dollar. Aber im Gegensatz zu Mexiko, Ostasien und Argentinien ist der Dollar die amerikanische Währung.