Zastánci CDZ si uvědomují, že k dosažení těchto cílů by bylo nezbytné, aby tvůrci politik přiřadili potravinové bezpečnosti vysokou politickou a fiskální prioritu s cílem podpořit potřebný výzkum a další aktivity. Přístup CDZ je ale neúplný. Nejen že by bez zásadních společenských změn bylo mimořádně těžké dosáhnout jeho krátkodobých cílů, ale i kdyby jich dosaženo bylo, ukázala by se jejich nedostatečnost – pravděpodobně ve střednědobém výhledu a jistě v dlouhodobém. Abychom viděli proč, předpokládejme, že v roce 2050 budou všechny mety CDZ splněné. Díky vyšším zemědělským výnosům a zdokonalením při skladování a distribuci omezujícím vznik odpadů, je k dispozici více potravin.
Laut den TAD-Unterstützern müssen die Politiker, um diese Ziele zu erreichen, der Sicherheit der Nahrungsmittelversorgung höchste politische und fiskale Priorität geben, um die nötigen Forschungen und Maßnahmen zu unterstützen. Aber der TAD-Ansatz ist unvollständig. Nicht nur wären seine kurzfristigen Ziele ohne grundlegendere gesellschaftliche Veränderungen sehr schwierig zu erreichen – selbst wenn sie erreicht würden, würden sie sich wohl mittelfristig und ganz sicher langfristig als unzulänglich erweisen. Um Gründe dafür zu finden, können wir uns vorstellen, dass die TAD-Ziele bis zum Jahr 2050 erreicht werden. Dank höherer landwirtschaftlicher Erträge und der Vermeidung von Abfall bei der Lagerung und Verteilung steht dann mehr Nahrung zur Verfügung.