Jaderná energie, ať už je založena na štěpení, nebo na fúzi, je další možností, jak zajistit obrovské množství spolehlivé, bezpečné a ekologicky neškodné primární energie. Také zde existují technologické překážky, ale zdá se, že je lze překonat. Samozřejmě je třeba věnovat náležitou pozornost rovněž významným politickým, regulačním a bezpečnostním ohledům. Je paradoxem, že administrativa fixovaná na blízkovýchodní rizika se rozhodla vynaložit stovky miliard – a potenciálně biliony – dolarů na neúspěšné vojenské přístupy k problémům, které se dají a měly by se řešit s mnohem nižšími náklady prostřednictvím výzkumu a vývoje, regulace a tržních pobídek. Zdá se, že vůbec největší energetická krize se týká špatně nasměrované energie americké zahraniční politiky, která staví spíše na válce než na vědeckých objevech a technologickém pokroku.
Kernkraft, sowohl auf Kernspaltung als auch auf Kernverschmelzung basierend, ist noch eine weitere Möglichkeit eine riesige Menge zuverlässiger, sicherer und unweltverträglicher Primärenergie zu erzeugen. Auch hier gibt es technologische Hürden, diese scheinen jedoch überwindbar. Natürlich gibt es auch wichtige politische und die Kontrolle und Sicherheit betreffende Gesichtspunkte, die allesamt entsprechend geklärt werden müssen. Es ist eine Ironie, dass eine Regierung, die auf die Risiken des Öls im Nahen Osten fixiert ist, entschieden hat, Hunderte von Milliarden – möglicherweise Billionen – von Dollar auszugeben, um Probleme durch erfolglose militärische Ansätze zu verfolgen, die zu wesentlich geringeren Kosten gelöst werden könnten und sollten, durch Forschung und Entwicklung, Regulierung und Marktimpulse. Die größte Energiekrise von allen hat offenbar mit der fehlgeleiteten Energie einer amerikanischen Außenpolitik zu tun, die eher auf Krieg als auf wissenschaftliche Entdeckungen und technologischen Fortschritt baut.