Já však věřím, že tento problém by bylo možné snadno vyřešit, řekněme tím, že bychom Světové bance darovali dluhopisy bohatých zemí a povolili jí utrácet úroky. Rozvojový program Organizace spojených národů prosazoval názor, že významnou pomoc by měly dostat všechny státy, bez ohledu na to, jak jsou spravované, a to na základě toho, že každý den umírají tisíce dětí a na licoměrný extremismus nezbývá prostor. Dovoluji si nesouhlasit; podle mého výkladu tento důkaz ukazuje, že dárci si skutečně musí velice dobře dávat pozor na to, aby stav věcí ještě nezhoršovali, a že dosáhnout toho ve zkorumpovaných zemích je těžší, než OSN naznačuje. Krátce, zásadním problémem mantry o odpouštění dluhů je to, že hledí zpět, místo aby se dívala dopředu. Jestliže lídři skupiny G8 myslí pomoc chudým zemím vážně, je třeba začít tím, že nalezneme způsob, jak podporovat dotační pomoc a prosazovat zodpovědnost dárců i příjemců, nikoliv tím, že umažeme dluhy. Kdyby existovala politická vůle, nebylo by ani složité, ani nákladné restrukturalizovat agentury rozvojové pomoci, jako je Světová banka a regionální rozvojové banky, a proměnit je ve výhradně dotační orgány.
Ich glaube allerdings, dass dieses Problem einfach gelöst werden könnte, indem man beispielsweise der Weltbank eine Dotation aus Anleihen reicher Länder überlässt und ihr gestattet, mit den Zinsen zu arbeiten. Das Entwicklungsprogramm der Vereinten Nationen vertritt die Ansicht, dass alle Länder, ungeachtet ihrer Regierungsführung signifikante Hilfe bekommen sollten, weil jeden Tag Tausende Kinder sterben und es keinen Platz für scheinheiligen Extremismus geben darf. Ich sehe das differenzierter. Die Lage erscheint mir so, dass Geberländer wirklich äußerst vorsichtig vorgehen müssen, um die Situation nicht zu verschlimmern. In korrupten Ländern ist das noch viel schwieriger, als die UNO uns glauben machen möchte. Das Grundproblem mit dem Mantra des Schuldenerlasses ist, kurz gesagt, dass es eher nach rückwärts gerichtet und nicht vorausschauend ist. Wenn es den Staats- und Regierungschefs der G8 mit der Hilfe an arme Länder ernst ist, darf man nicht mit einem Schuldenerlass beginnen, sondern muss sichere Methoden für die Zahlung von Zuschüssen finden und die Rechenschaftspflicht für Geber- und Nehmerländer fördern. Gäbe es einen politischen Willen dazu, wäre es weder schwierig noch teuer Hilfsinstitutionen wie die Weltbank oder regionale Entwicklungsbanken als ausschließlich Zuschüsse vergebende Institutionen neu zu organisieren.