Prvním z nich je skutečnost, že si Velká Británie zachovává systém, v němž politiku dělá komise. Carneymu slouží ke cti, že se mu podařilo přesvědčit většinu nových kolegů v Komisi pro měnovou politiku (MPC), aby se k novému přístupu přihlásila (dnes už víme, že jeden člen to odmítl). To se nedalo brát za samozřejmé. Komise byla v posledních letech často názorově rozpolcená. Systém individuálního hlasování však přetrvává, takže Carney není jediným člověkem zodpovědným za politiku centrální banky, jak tomu bylo v Bank of Canada.
Das erste ist, dass politische Entscheidungen in Großbritannien durch einen Ausschuss gefällt werden. Carney kann als Erfolg verbuchen, dass es ihm gelungen ist, die meisten seiner neuen Kollegen im Geldpolitischen Ausschuss (Monetary Policy Committee, MPC) zu überzeugen, den neuen Ansatz mitzutragen (wir wissen jetzt, dass es einen Abweichler gegeben hat). Das war keineswegs selbstverständlich. Die Mitglieder des MPC waren in den letzten Jahren häufig geteilter Meinung. Doch das individuelle Stimmrecht hat Bestand, und so hat Carney, anders als bei der Bank of Canada, nicht allein das Sagen bei der geldpolitischen Gestaltung.