Hodně se udělalo pro to, aby se zrovnoprávnily příležitosti pro žáky z rodin imigrantů a sociálně slabé. A skutečně zajímavé bylo, že se nejednalo pouze o optimalizaci stávajícího systému, ale data změnila některá přesvědčení a paradigmata o německém vzdělávácím systému. Například, tradičně bylo vzdělávání velmi malých dětí viděno jako záležitost rodin, a byly i případy, kdy ženy byly obviňovány ze zanedbávání rodinných povinností, když poslaly své děti do mateřské školky. Projekt PISA změnil úhel této debaty a předškolní vzdělávání se stalo hlavním tématem reformních zákonů v Německu. Nebo, německý školský systém tradičně rozděluje děti ve věku 10 let, velmi útlém věku, na ty, které se hodí do vzdělanostních profesí a na ty, které pro ně budou pracovat, a to celé zejména na základě socio-ekonomických faktorů. A i toto paradigma je nyní zpochybňováno. Událo se hodně změn. A dobrá zpráva je, že o 9 let později, vidíme zlepšení v kvalitě i rovnoprávnosti.
Und es wurde viel unternommen, um Schülern mit Migrationshintergrund oder aus sozial schwachen Familien die gleichen Chancen zu geben. Und das Interessante ist, dass es nicht um die Optimierung der bestehenden Politik ging, sondern dass diese Daten grundlegende Annahmen und Überzeugungen des deutschen Bildungssystems veränderten. Traditionell war bis dahin die Kleinkindererziehung Familiensache. Frauen galten schnell als Rabenmütter, wenn sie ihre Kinder in den Kindergarten schickten. PISA hat diese Debatte transformiert und die Früherziehung ins Zentrum der öffentlichen Politik in Deutschland gerückt. Ein anderes Beispiel: Das deutsche System teilt Kinder bereits mit 10 Jahren in zwei Gruppen auf: die einen werden zu Wissensarbeitern, die anderen werden für die Wissensarbeiter arbeiten. Und diese Aufteilung erfolgt entlang des sozialwirtschaftlichen Grabens. Auch dieses Denkmuster wird jetzt herausgefordert. Viele Veränderungen. Und die gute Nachricht ist, dass sich 9 Jahre später Verbesserungen bei der Qualität und Gleichheit zeigen.