V současnosti čelí rostoucímu celosvětovému tlaku na otevírání univerzit širší veřejnosti, většinou z důvodů, jež se nikterak nevztahují k hledání čirého vědění. Od dnešních vysokých škol se očekává, že budou fungovat jako výdejní automaty na diplomy a jako motory ekonomického růstu. Akademičtí pracovníci v důsledcích ztrácejí kontrolu nad výkonnostními standardy ve prospěch ,,manažerů znalostí." Podle bývalého redaktora časopisu Fortune Toma Stewarta jsou univerzity ,,přitroublé organizace" s příliš vysokým ,,lidským kapitálem," ale nedostatečným ,,strukturálním kapitálem." Řetězce prodejen rychlého občerstvení jsou prý naopak ,,chytré organizace," protože prostřednictvím alchymie dobrého managementu co nejlépe využívají svého relativně nízce kvalifikovaného personálu. Akademický svět funguje přesně opačně, neboť vedoucí kateder a děkani se musí urputně snažit, aby měli přehled o tom, co jejich zaměstnanci dělají.
Jetzt sind sie zunehmend dem globalen Druck ausgesetzt, Universitäten für die Massen zu öffnen und die Gründe dafür haben mit dem Streben nach reinem Wissen üblicherweise nichts zu tun. Heute erwartet man von Universitäten, dass sie Referenzen liefern und zum Motor des wirtschaftlichen Wachstums werden. Als Folge davon verlieren die Akademiker die Kontrolle über ihre Leistungsstandards an die ,,Wissensmanager". Universitäten sind, so der frühere Herausgeber von Fortune , Tom Stewart, ,,ineffiziente Organisationen" mit zuviel ,,menschlichem", aber nicht genug ,,strukturellem Kapital". Eine Fastfoodkette dagegen ist angeblich eine ,,effiziente Organisation", weil sie dank der Alchemie des guten Managements das meiste aus seinem Personal mit relativ niedrigem Ausbildungsstand herausholt. Academia verfährt genau gegenteilig, wenn Fachbereichsleiter und Dekane darum kämpfen herauszufinden, was das Personal macht.