Kurodovo funkční období končí počátkem dubna a oba tábory kritiků jsou stále hlasitější. První tábor zastává názor, že důležitá je reálná ekonomika, a přeje si, aby BOJ přestala dodávat stimuly a začala si lámat hlavu se svou nafouklou účetní bilancí. Jakmile se míra inflace přiblíží k cílové hranici, bude BOJ muset přistoupit ke zvýšení svých základních a dlouhodobých sazeb, aniž by upravovala velikost své účetní bilance – přesně to už dnes dělá americký Federální rezervní systém. Vzhledem k nízké sazbě kuponu u dlouhodobých dluhopisů na straně aktiv bude mít posun výnosové křivky směrem nahoru přinejmenším dočasně za následek ztrátu pro BOJ („záporné ražebné“). V případě nejhoršího scénáře by BOJ mohla zcela vyčerpat svůj kapitál a vyžadovat fiskální injekci, což by mohlo ohrozit její nezávislost. V souladu s tím se první tábor domnívá, že inflační cíl by se měl snížit na 1%. Inflace by se pak pohybovala kolem cílové hodnoty a BOJ by mohla postupně utlumit program QE. Velkou nevýhodou tohoto přístupu je skutečnost, že by způsobil prudké posílení jenu, což by zasadilo ránu reálné ekonomice.
Da Kurodas Amtszeit im April ausläuft, verschaffen sich zwei Lager von Kritikern zunehmend Gehör. Das erste Lager argumentiert, dass es auf die Realwirtschaft ankommt, weswegen man fordert, dass die BOJ ihr Anreizprogramm beendet und anfängt, sich über ihre aufgeblähte Bilanz Gedanken zu machen. Wenn die Inflationsrate näher an den Zielwert heranrückt, wird die BOJ beginnen müssen, den Leitzins und die langfristigen Zinssätze anzuheben, ohne das Ausmaß ihrer Bilanz anzupassen – genau das tut die US-Notenbank Federal Reserve bereits. Aufgrund des niedrigen durchschnittlichen Kuponzinssatzes langfristiger Rentenpapiere wird die Aufwärtsbewegung der Zinskurve zumindest zeitweilig zu einem Verlust für die BOJ führen („negative Seigniorage“). Im schlimmsten Fall könnte die BOJ ihr Kapital völlig ausschöpfen und fiskalpolitische Hilfe brauchen, was ihre Unabhängigkeit gefährden würde. Demnach ist man im ersten Lager der Ansicht, dass das Inflationsziel auf 1 Prozent gesenkt werden sollte. Die Inflation entspräche dann dem angepeilten Ziel und die BOJ könnte ihr QE-Programm zurückfahren. Der größte Nachteil dieses Ansatzes besteht darin, dass man damit eine drastische Aufwertung des Yen herbeiführen und der Realwirtschaft einen schweren Schlag versetzen würde.