To vedlo k povrchnosti v politice, ale také k celé řadě lidských počinů. Je to patrné v tom, jak vychováváme naše děti. Ve tři odpoledne jdete před základní školu, díváte se, jak děti vycházejí z budovy, a na zádech vlečou třicetikilové krosny. Když zafouká vítr, jsou jako bezbranní brouci. Vidíte, jak ke škole přijíždějí auta - většinou značky Saab, Audi nebo Volvo, protože v některých čtvrtích je společensky přijatelné mít luxusní auto, pokud pochází ze země, která nesouhlasí ze zahraniční politikou USA - to je v pořádku. Na děti čekají bytosti, kterým říkám "nadmatky", jsou to mimořádně úspěšné kariéristky, které nechaly práci, aby měly jistotu, že se jejich děti dostanou na Harvard. Nadmatky poznáte obvykle podle toho, že váží méně, než jejich vlastní děti.
Das hat also zu einem oberflächlichen Pfad in der Politik geführt, aber ebenso in einer ganzen Bandbreite an menschlichen Bestrebungen. Man kann es an der Art und Weise erkennen, wie wir unsere jungen Kinder erziehen. Man geht zu einer Grundschule um drei Uhr nachmittags und man sieht zu, wie die Kinder herausströmen und sie tragen diese 80 Pfund-Rucksäcke. Wenn der Wind sie umbläst, dann sind sie wie Käfer auf dem Boden aufgeschmissen. Man kann die Autos sehen, die vorfahren – normalerweise sind es Saabs und Audis und Volvos, weil es in bestimmten Nachbarschaften sozial akzeptabel ist, ein Luxusauto zu besitzen, solange es aus einem Land stammt, das der US-amerikanischen Außenpolitik feindlich gesinnt ist – das ist in Ordnung. Sie werden von diesen Wesen abgeholt, die ich Super-Mamis nenne, die äußerst erfolgreiche Karrierefrauen sind, die sich Zeit genommen haben, um sicherzugehen, dass all ihre Kinder nach Harvard kommen. Und man kann diese Super-Mamis normalerweise daran erkennen, dass sie tatsächlich weniger wiegen als ihre eigenen Kinder.