Konkurence mezi poskytovateli vzájemně se doplňujícího zboží nebo služeb je škodlivá, a může být dokonce horší než monopol. Tržní selhání, která původně vyvolávají intervenci veřejného sektoru, mají sklon vracet se v mezinárodním měřítku, což znamená, že ani konkurence mezi státy není obvykle efektivní. Jako příklady můžeme uvést soutěžení sociálních států, který z nich účinněji odradí ekonomické migranty, závody ve snižování daní nebo regulační rivalitu v bankovnictví a pojišťovnictví. Navzdory mínění mnoha lidí na pravici není konkurence vždy prospěšná. Také na levici samozřejmě ideologie často zastiňuje terminologii. Vezměme si „neoliberalismus“, pro mnohé vysmívaný pojem, protože začal být pokládán za doktrínu deregulace a ryzího přístupu „laissez-faire“. Přinejmenším v Evropě však má neoliberalismus velmi odlišný význam. Zavedl ho ekonom Alexander Rüstow, jenž v roce 1932 vyhlásil konec starého liberalismu a vyslovil se za liberalismus nový. V tom měl figurovat silný stát stanovující pevný právní rámec, ve kterém firmy působí.
Wettbewerb zwischen Erzeugern sich gegenseitig ergänzender Produkte oder Dienstleistungen ist schädlich und kann noch schlimmer sein als ein Monopol. Das Marktversagen, das ursprünglich zum Eingreifen des öffentlichen Sektors führte, tendiert dazu, auf internationaler Ebene zurückzukehren, was bedeutet, dass auch der Wettbewerb zwischen Staaten normalerweise nicht effizient ist.. Beispiele dafür sind der Abschreckungswettbewerb der Wohlfahrtsstaaten gegenüber Wirtschaftsflüchtlingen, der destruktir Steuerwettbewerb und der Deregulierungswettbewerb im Banken- und Versicherungssektor. Im Gegensatz zu der Ansicht vieler Liberaler Politiker ist Wettbewerb nicht immer gut. Natürlich wird auch im linken Spektrum die Terminologie oft von der Ideologie überwältigt. Nehmen wir den Begriff des „Neoliberalismus“, der für viele abwertend ist, da er als Doktrin der Deregulierung und des reinen Laissez-Faire angesehen wird. Aber zumindest in Europa hat Neoliberalismus eine völlig andere Bedeutung. Der Begriff wurde von Alexander Rüstow eingeführt, der 1932 das Ende des alten Liberalismus erklärte und einen neuen Liberalismus forderte, der auf einem starken Staat mit einem soliden gesetzlichen Rahmen beruht, innerhalb dessen die Unternehmen tätig sind.