Přinejmenším problém je jednoduchý: Jak narůstala komplikovanost finančnictví, regulátoři se snažili držet krok zaváděním čím dál složitějších pravidel. Takové závody ve zbrojení nemají podfinancované vládní agentury šanci vyhrát. Už v 90. letech minulého století regulátoři v soukromí reptali na to, jak náročné je udržet si pracovníky schopné rozumět překotně se vyvíjejícím trhům s deriváty. Výzkumní asistenti s roční praxí v oblasti derivátů byli přetahováni nabídkami ze soukromého sektoru za platy pětkrát převyšující to, co dokázala zaplatit vláda. Přibližně v téže době, v polovině 90. let, začali akademici publikovat studie naznačující, že jediným účinným způsobem regulace moderních bank je určitá forma samoregulace.
Das Problem zumindest ist einfach: Da das Finanzwesen komplizierter geworden ist, haben die Regulierer versucht, durch immer kompliziertere Regeln Schritt zu halten. Bei dieser gegenseitigen Aufrüstung haben unterfinanzierte Regierungsbehörden aber keine Chance auf einen Sieg. Schon damals in den 1990ern haben sich Regulierungsbeamte hinter vorgehaltener Hand beklagt, wie schwierig es sei, Personal zu halten, das in der Lage ist, die sich rasant entwickelnden Derivatemärkte zu verstehen. Forschungsassistenten mit einem Jahr Berufserfahrung im Derivatebereich wurden von der Privatwirtschaft mit dem Fünffachen dessen abgeworben, was die Regierung ihnen zahlen konnte. Etwa zur gleichen Zeit, Mitte der 1990er, begannen Akademiker damit, Aufsätze mit der Behauptung zu veröffentlichen, die einzige effektive Methode zur Regulierung moderner Banken bestünde in einer Art Selbstregulierung.