Zvýšení cen paliv je sice strukturálním jevem, ale je nutné se vyhnout tomu, aby se k tomuto zvýšení nákladů nepřidaly i příliš nízké prodejní ceny. V mnoha případech je totiž nabídka mořských produktů rozdrobená (příliš mnoho výrobců prodává své produkty samostatně) a poptávka je stále koncentrovanější, což nedovoluje přijít s nabídkou, která by byla schopna zajistit hospodářskou životaschopnost některých rybářských podniků. Když se rybáři sdruží v organizacích producentů, aby mohli lépe plánovat rybářské hospodářské roky nebo rytmus produkce chovů ryb, aby se zajistila vyšší pravidelnost v zásobování a tedy nabídka, jež bude lépe vyhovovat poptávce velkých distributorů, kteří v některých členských státech prodávají již více než 80 % ryb, budou moci účinněji ovlivňovat ceny. Úlohou organizace producentů by tedy měla být možnost zlepšit hospodářskou situaci producentů. A konečně spotřebitel, který postupně přestává kupovat„celou čerstvou“ rybu a dává stále více přednost zpracovaným produktům, je rovněž stále náročnější, pokud jde o kvalitu, původ a vysledovatelnost. Tato náročnost se opírá o environmentální kritéria (trvale udržitelný rybolov, ekologická produkce, uhlíková stopa atd.), etická kritéria (dodržování sociálních práv zaměstnanců, nákup od malých výrobců za rozumné ceny) a pochopitelně o kritéria chuťové, výživové a zdravotní kvality.
Oder wenn in vielen Fällen der Markt für Meereserzeugnisse zerstückelt wird (sehr viele Erzeuger verkaufen ihre Produkte individuell) und die Nachfrage hingegen immer stärker konzentriert wird, ist es schwierig Antworten zu finden, die die wirtschaftliche Tragfähigkeit bestimmter Fischereiunternehmen sichern könnten. Die Fischer können einen besseren Einfluss auf die Preise erlangen, indem sie sich in Erzeugerorganisationen (EO) zusammenschließen, um die Fangkampagnen bzw. die Erzeugungsrhythmen in den Fischzuchten besser zu planen und so eine regelmäßigere Marktversorgung zu erreichen. So könnte ihr Angebot den Erwartungen der Supermärkte, die in manchen Mitgliedstaaten mittlerweile über 80% des Fischs vermarkten, besser entgegenkommen. Die EO müssten so die wirtschaftliche Lage der Erzeuger verbessern können. Eine weitere Herausforderung ist die wachsende Bedeutung der Aquakultur: Bis 2010 dürften 50% der in Europa konsumierten Meereserzeugnisse aus Zuchten und ein großer Teil davon aus Importen stammen. Diese Erzeugnisse werden oft zu weit niedrigeren Preisen auf den Markt gebracht als die Fischereierzeugnisse.