Celosvětový rozměr těchto záležitostí je tak v námořních politikách naprosto evidentní, a ultraperiferní regiony již svou povahou dávají tento rozměr nutně i budoucí námořní politice Unie – což platí tím spíše s ohledem na urychlování procesu globalizace. Z ekonomického hlediska musí toto přizpůsobování brát v úvahu potenciál růstu a zaměstnanosti na pobřeží: tak například cestovní ruch v přímořských zónách se sám podílí 5% na HDP, a každým rokem se zvyšuje o 3%.
Somit liegt auf der Hand, dass die Meerespolitiken eine globale Dimension haben müssen, und diese Dimension werden die Regionen in äußerster Randlage – per definitionem – der künftigen Meerespolitik der Union verleihen, erst recht im Kontext der Beschleunigung der Globalisierungsprozesse. Wirtschaftlich gesehen, muss diese Anpassung dem Wachstums- und Beschäftigungspotenzial der Küstenstreifen Rechnung tragen: Beispielsweise trägt allein der Tourismus in den Küstengebieten 5 % zum BIP bei und hat Jahr für Jahr einen Anstieg von 3 % zu verzeichnen.