Naštěstí v Africe existuje početná populace stále vzdělanějších mladých lidí, kteří mají stále menší zájem živit se úmornou prací v zemědělství a jsou připraveni obsadit pracovní místa s vyšší přidanou hodnotou, která vznikají v zemědělském sektoru i jinde. Další potenciální nástrahu zemědělského rozvoje představuje poškození životního prostředí včetně zhoršení kvality půdy, vyčerpávání půdních živin, nadměrné spotřeby vody a jejího znečištění. Také zde může Afrika těžit ze zkušeností a know-how, k nimž jiné regiony neměly v obdobné fázi zemědělského rozvoje přístup. Čerpáním z nejlepší praxe jiných zemí – a neopakováním jejich chyb – může Afrika vyvinout ekologicky udržitelný zemědělský systém vyhovující africkým podmínkám. Pro takový systém musí být vysokou prioritou ochrana biodiverzity a bránění vzniku monokultur kdekoliv na kontinentu, který je domovem některých nejbohatších ekosystémů světa.
Glücklicherweise ist der große afrikanische Bevölkerungsanteil gut ausgebildeter junger Menschen, die kein Interesse an der anstrengenden Landarbeit in der Subsistenzwirtschaft haben, gut dazu geeignet, die Arbeitsplätze weiter oben in der Wertschöpfungskette des landwirtschaftlichen Sektors und darüber hinaus zu besetzen. Ein weiteres potenzielles Risiko bei der landwirtschaftlichen Entwicklung besteht in Umweltschäden, darunter Landverödung, Nährstoffverluste im Boden, übermäßiger Wasserverbrauch und Wasserverschmutzung. Auch hier kann Afrika von Erfahrung und Wissen profitieren, die anderen Regionen auf einer ähnlichen Stufe ihrer landwirtschaftlichen Entwicklung nicht zur Verfügung standen. Indem sich der Kontinent die besten Vorgehensweisen anderer Länder zu Nutze macht – und deren Fehler vermeidet – kann er ein ökologisch nachhaltiges Landwirtschaftssystem schaffen, das optimal zu seinen Bedingungen passt. Solch ein System muss den Schutz der Biodiversität an erste Stelle setzen und Monokulturen auf einem Kontinent verhindern, der Heimat einiger der reichhaltigsten Ökosysteme der ganzen Welt ist.