Člověk se rodí se schopností být mravný, ale jde o schopnost omezenou, která není připravena na řešení etických spletitostí moderního světa. Tisíce let lidstvo ve snaze přimět lidi ke slušnému chování spoléhá na vzdělávání, přesvědčování, společenské instituce a hrozby reálným (či nadpřirozeným) trestem. Všichni bychom mohli být mravně lepší, ale je jasné, že tradiční přístup nás mnoho neposune. Neplatí, že se lidé znenadání začnou chovat lépe, předložíme-li jim více faktů a statistik nebo lepší argumenty. Neměli bychom tedy ukvapeně zavrhovat úvahu, že by mohla pomoci věda – v prvé řadě tím, že nám pomůže vytvořit účinnější instituce, podnětnější mravní výchovu či přesvědčivější etické argumenty. Věda ale může nabídnout i bezprostřednější způsoby ovlivňování našich mozků.
Menschen werden mit der Fähigkeit zur Moral geboren, aber diese Fähigkeit ist begrenzt und schlecht dafür gerüstet, mit den ethischen Komplexitäten der modernen Welt fertig zu werden. Jahrtausendelang hat der Mensch auf Bildung, Überzeugung, soziale Institutionen und die Androhung realer (oder übernatürlicher) Bestrafung gesetzt, um für anständiges Verhalten zu sorgen. Wir alle könnten moralisch besser sein, aber es ist klar, dass wir mit diesem traditionellen Ansatz nicht viel weiterkommen werden. Schließlich würden die Menschen nicht plötzlich anfangen sich besser zu benehmen, wenn wir ihnen einfach mehr Fakten und Statistiken oder bessere Argumente liefern. Wir sollten den Vorschlag, dass die Wissenschaft helfen könnte, also nicht zu schnell abtun – zunächst einmal indem sie uns hilft, effektivere Institutionen, eine inspirierendere moralische Erziehung oder überzeugendere ethische Argumente zu entwickeln. Die Wissenschaft könnte aber auch direktere Wege aufzeigen, unser Gehirn zu beeinflussen.