STANOVISKO GENERÁLNÍHO ADVOKÁTA M. POIARESE MADURA – VĚC C-402/05 P souvislosti se Komise dovolává pojmu „politické otázky“ 39. Komise, Rada a Spojené království tvrdí, že zvláštní předmět, o který se jedná v projednávané věci, není vhodný pro soudní přezkum. Tvrdí, že Evropský soud pro lidská práva zastává podobný názor. Murphy ve svém separátním vótu ve věci Korematsu projednávané Nejvyšším soudem Spojených států: „Tak jako jiná tvrzení, která jsou v rozporu s dovolávanými právy jednotlivce, musí [toto] tvrzení samo o sobě podléhat soudnímu procesu sestávajícímu z určení jeho důvodnosti a vyřešení jeho rozporu s jinými zájmy. Jaká jsou přípustná omezení [volného uvážení] nebo zda byla nebo nebyla překročena v konkrétním případě, jsou otázky pro soud.“ 40 Tvrzení, že opatření je nezbytné pro zachování mezinárodního míru a bezpečnosti, nemůže mít za následek umlčení obecných zásad práva Společenství a zbavení jednotlivců jejich základních práv. Nezlehčuje se tím důležitost zájmu na zachování mezinárodního míru a bezpečnosti; pouze to znamená, že povinností soudů zůstává posuzovat legalitu opatření, která mohou být v rozporu s ostatními zájmy, které mají rovněž značnou důležitost, a jejichž ochrana je soudům svěřena. Jak správně uvedl soudce To by nás ale nemělo svádět k tomu, abychom prohlásili, že „jsou případy, ve kterých je třeba na chvíli přehodit závoj přes svobodu, tak jak se zakrývají sochy bohů“ 41. Neznamená to ani, jak tvrdí Spojené království, že soudní přezkum takových případů by měl být pouze „velmi okrajový“.
SCHLUSSANTRÄGE VON HERRN POIARES MADURO — RECHTSSACHE C-402/05 P von Maßnahmen verpflichtet bleiben, die mit anderen Interessen kollidieren können, die von ebenso großer Bedeutung sind und mit deren Schutz die Gerichte betraut sind. In diesem Zusammenhang beruft sich die Kommission auf den Begriff der politischen Frage 39. Die Kommission, der Rat und das Vereinigte Königreich machen kurz gesagt geltend, der spezielle Gegenstand des vorliegenden Verfahrens eigne sich nicht für eine gerichtliche Kontrolle. Eine ähnliche Auffassung vertrete auch der Europäische Gerichtshof für Menschenrechte. „Wie andere Forderungen, die mit den geltend gemachten Verfassungsrechten des Einzelnen kollidieren, muss auch [diese] Forderung im gerichtlichen Verfahren auf ihre Angemessenheit geprüft und ihre Kollision mit anderen Interessen ausgeglichen werden. Wo die zulässigen Grenzen des [Ermessens] zu ziehen sind und ob diese im Einzelfall überschritten worden sind, sind Fragen, die vom Gericht zu entscheiden sind.“ 40 Die Behauptung, eine Maßnahme sei zur Wahrung des Weltfriedens und der internationalen Sicherheit erforderlich, kann nicht dazu führen, die allgemeinen Grundsätze des Gemeinschaftsrechts auszuschalten und dem Einzelnen seine Grundrechte zu entziehen. Damit wird dem Interesse an der Wahrung des Weltfriedens und der internationalen Sicherheit keineswegs die Bedeutung abgesprochen; es wird lediglich gesagt, dass die Gerichte zur Beurteilung der Rechtmäßigkeit Das sollte uns aber nicht zu der Aussage verleiten, dass „es Fälle gibt, in denen einen Moment lang ein Schleier über die Freiheit geworfen werden sollte, so wie man Statuen der Götter zu verhüllen pflegt“ 41. Es bedeutet auch nicht, wie das Vereinigte Königreich vorträgt, dass in solchen Fällen die gerichtliche Kontrolle „nur marginalster Art“ sein dürfte.