Výchozím bodem musí být jasná diagnóza. V porovnání se zeměmi, které se před 25 lety těšily podobné úrovni rozvoje, podává Francie horší ekonomický výkon. Tato propast není hluboká – o šest procentních bodů nižší HDP na obyvatele –, avšak jde o natolik znepokojivý trend, že volá po korekci. Nezaměstnanost navíc zůstává hanebně vysoká. A přestože některé sociální ukazatele související se zdravotnictvím, příjmovou nerovností a prevencí chudoby řadí Francii na vyšší příčky, cenou za tento výkon je setrvalý růst veřejných výdajů a dluhu. Příčinou uvedeného stavu není nedostatek potenciálu francouzské ekonomiky. Ta má jistě své slabiny – relativně tenkou vrstvu středně velkých firem, hašteřivé pracovní vztahy či neefektivitu veřejného sektoru, abychom jmenovali alespoň několik základních nedostatků.
Ausgangspunkt dabei muss eine klarsichtige Diagnose sein. Im Vergleich zu Ländern, die vor 25 Jahren ein ähnliches Entwicklungsniveau aufwiesen, hat sich Frankreich wirtschaftlich unterdurchschnittlich entwickelt. Die Kluft ist nicht groß – sechs Prozentpunkte vom BIP pro Kopf –, doch der Trend ist ausreichend besorgniserregend, um nach einer Korrektur zu verlangen. Zudem verharrt die Arbeitslosigkeit auf beschämend hohem Niveau. Und während Frankreich bei einigen mit dem Gesundheitswesen, der Einkommensungleichheit und der Armutsprävention verbundenen Indikatoren besser dasteht, wurde dies durch einen stetigen Anstieg der öffentlichen Ausgaben und der Staatsverschuldung erkauft. Grund für diesen Zustand ist nicht, dass es der französischen Wirtschaft an Potenzial mangelt. Sicher weist sie Schwächen auf, u.a. eine relativ dünne Schicht mittelständischer Unternehmen, durch Konfrontation gekennzeichnete Arbeitsbeziehungen und Ineffizienzen des öffentlichen Sektors, um nur einige zentrale Mängel zu nennen.