A dělá dobře. Rozšíření NATO není "expanzí", jež by pro Rusko či jiné země usilující o demokratické politické reformy byla hrozbou. Právě naopak. Rozšíření smétá obavy - ať už skutečné či smyšlené - početných rusky mluvících menšin, které dnes žijí mimo Rusko v bývalých sovětských republikách. Občanská práva ruských menšin v pobaltských republikách i jinde jsou teď zakotveny v právním řádu, zhusta i díky požadavkům Aliance. V těchto iniciativách na ochranu občanských práv ze strany NATO se odráží stále věcnější přístup, s jakým dnes Rusko, Evropa a Amerika přistupují k řešení vzájemných neshod. K rozšíření NATO ostatně dochází jen pár dní poté, co se Rusko s Evropskou unií dohodly na vyřešení sporné otázky o přístupu do ruské enklávy Kaliningrad. Tento malý kus Ruska, který se rozprostírá na břehu Baltského moře a v němž bydlí milion obyvatel, je vklíněn mezi Polsko a Litvu, dva budoucí členy Evropské unie.
Und dies auch völlig zurecht: Die Erweiterung der NATO ist keine ,,Expansion", die Russland oder andere Länder, die nach demokratiepolitischen Reformen streben, bedroht. Genau das Gegenteil ist der Fall. Mit der Erweiterung verschwinden auch die - echten oder eingebildeten - Bedenken hinsichtlich der Situation der russischsprachigen Bevölkerung, die heute außerhalb Russlands, aber innerhalb der früheren Grenzen der Sowjetunion lebt. Die Bürgerrechte der russischen Minderheiten in den baltischen Staaten und anderswo werden nun in Gesetzesform gegossen, nicht zuletzt, weil die NATO dies gefordert hat. Diese Bürgerrechtsinitiativen der NATO spiegeln die zunehmend professionelle Art wider, in der Russland, Europa und Amerika momentan ihre Meinungsverschiedenheiten lösen. So kommt die NATO-Erweiterung nur ein paar Tage nach dem zwischen Russland und der EU erzielten Abkommen in der schwierigen Frage des Transits zur russischen Enklave Kaliningrad. Dieser kleine, am baltischen Meer gelegene Teil Russlands mit einer Million Einwohnern liegt genau zwischen den zwei zukünftigen EU-Mitgliedsstaaten Polen und Litauen.