Půjde-li to tak dál, důsledky by mohly být strašlivé, zejména pro rychle rostoucí Asii s napjatými vodními zdroji. Podzemní zvodně jsou zásobárny vody uložené hluboko pod povrchem, v propustných horninách, půdě či písku. Obsahují zhruba stonásobek objemu vody, která se nachází na povrchu planety, v potocích, jezerech, řekách a mokřadech. Pokud se nacházíte ve střední Africe, Jižní Americe či v některých částech Evropy, nejspíš je nějaká jen pár set stop pod vámi. Zdroje povrchové vody jako odsolená mořská voda či recyklovaná odpadní voda nedokážou zaplnit globální mezeru mezi nabídkou vody a poptávkou po ní, která podle odhadů do roku 2030 dosáhne 40 %. Rostoucí měrou se proto pro účely zemědělství, energetiky a denní spotřeby v rychle rostoucích městech (urbánní Asie se rozrůstá tempem 120 000 lidí za den) využívají podzemní zvodně. Dnes z podzemních zvodní pochází asi 30 % tekuté sladké vody světa. Třetina ze 37 největších zvodní, sledovaných v letech 2003 až 2013 Kalifornskou univerzitou, byla vážně vyčerpána a ze srážek se doplňuje málo nebo vůbec.
Wenn das so weitergeht, könnte das verheerende Folgen haben, ganz besonders für das schnell wachsende Asien, das Probleme mit der Wasserversorgung hat. Grundwasserspeicher sind Wasserdepots tief in der Erde, in durchlässigen Felsen, in Erde oder Sand. Und sie enthalten circa 100 Mal mehr Wasser als das, das wir in Flüssen, Seen und Marschen auf der Erdoberfläche finden. In Afrika, Südamerika oder Teilen von Europa steht man meistens keine hundert Meter über einem Grundwasserspeicher. Oberflächenwasserressourcen wie entsalztes Meereswasser oder recyceltes Abwasser können die globale Lücke zwischen Angebot und Nachfrage nicht schließen, die bis 2030 ungefähr 40 Prozent erreichen wird. Also werden Grundwasserreservoirs immer mehr für Landwirtschaft, Stromerzeugung und die tägliche Nutzung in den schnell wachsenden Städten verwendet (das urbane Asien wächst mit einer Quote von 120.000 Menschen pro Tag). Heute stammen etwa 30 Prozent des flüssigen Süßwassers der Welt aus unterirdischen Vorkommen. Und ein Drittel der 37 größten Grundwasserspeicher, die von der Universität von Kalifornien zwischen 2003 und 2013 untersucht wurden, waren stark dezimiert und wurden nicht durch Regen aufgefüllt.