Další neznámou v tomto naprosto nedemokratickém a nepředvídatelném procesu je parlament. Podle Reformní smlouvy – málo odlišného nástupce kontroverzní evropské ústavy, který vytváří post předsedy EU – bude mít své slovo i 785 poslanců parlamentu. V uplynulých letech mohly kandidáty do nejvyšších evropských funkcí torpédovat jen vlády, teď je ale bude moci odmítnout i parlament. Není vůbec jasné, kdo bude mít silnější pravomoc, aby rozhodl o výsledku. Tato nejistota začíná přitahovat pozornost k zásadní otázce, zda EU může nadále své lídry vybírat takovým podivným a tajnůstkářským způsobem. Když bývala Unie menší a skromnější, mezivládní handly se jevily přijatelně, do značné míry proto, že národní politici mohli význam „Evropy“ bagatelizovat.
Das Parlament stellt eine weitere Unbekannte in diesem völlig undemokratischen und unberechenbaren Prozess dar. Unter dem Reformvertrag – der seiner Vorgängerin, der umstrittenen Europäischen Verfassung, ähnelt und durch den das Amt des EU-Präsidenten geschaffen wird – haben die 785 Mitglieder des Parlaments ebenfalls Mitspracherecht. In früheren Jahren konnten nur Regierungen die Kandidaten für die Spitzenämter Europas zu Fall bringen, doch jetzt ist auch das Parlament in der Lage, sie abzulehnen. Es ist überhaupt nicht klar, wer über die größere Macht verfügt, das Ergebnis zu bestimmen. Diese Ungewissheit bündelt die Aufmerksamkeit nun langsam auf die grundlegende Frage, ob die EU ihre Machthaber weiterhin in einer so eigenartigen und heimlichtuerischen Prozedur wählen kann. Als die EU kleiner und bescheidener war, schien der zwischenstaatliche Kuhhandel akzeptabel, nicht zuletzt, weil die nationalen Politiker die Bedeutung „Europas“ herunterspielen konnten.