Například v Brazílii tvoří zástupci občanské společnosti dvě třetiny Národní rady pro potravinovou a výživovou bezpečnost, a mají tak příležitost ovlivňovat politiku na nejvyšší úrovni. V Mexiku – kde bylo právo na potraviny uznáno ústavou v roce 2011 – zahrnuje meziresortní komise 19 vládních úřadů a institucí. Ne náhodou se dnes tyto země chlubí smělými sociálními programy, které dramaticky snižují hlad mezi nejchudšími skupinami obyvatel. Je zřejmé, že k boji proti hladu značně přispěly soudy, když podpořily právo na potraviny a učinily ho plně platným.
In Brasilien stellen Vertreter der Zivilgesellschaft beispielsweise zwei Drittel des Nationalen Rats für Lebensmittel- und Ernährungssicherheit und haben somit die Möglichkeit, politische Entscheidungen auf höchster Ebene zu beeinflussen. In Mexiko, wo das Recht auf Ernährung 2011 von der Verfassung anerkannt wurde, umfasst ein interministerieller Ausschuss 19 Regierungsabteilungen und ‑institutionen. Es ist kein Zufall, dass diese Länder sich nun ihrer mutigen Sozialprogramme rühmen, die den Hunger in den ärmsten Bevölkerungsgruppen drastisch verringern. Die Gerichte haben eindeutig ein Signal für den Kampf gegen den Hunger gesetzt, indem sie das Recht auf Ernährung bestätigt und vollständig wirksam gemacht haben.