Na těchto principech stojí sociální tržní ekonomika, k níž se i nadále hlásíme. Nejúčinnějším prostředkem podpory ekonomického růstu je pro tuto ekonomiku konkurence, ale v případě potřeby či nutnosti v ní mají místo i intervence státu, jejichž cílem je zajistit rovnou příležitost, společenskou solidaritu a sociální rovnováhu. K dalším cílům těchto zásahů patří také snaha zabránit ,,ekonomizaci`` všech aspektů občanského života. Trh je totiž jen nástrojem pro řešení lidských problémů, nikoli odpovědí na ně. Němečtí konzervativci si tuto skutečnost velmi dobře uvědomují a proto například usilují o rovnováhu mezi ekonomií a ekologií. Cítíme globální odpovědnost za životní prostředí, a tudíž nemůžeme souhlasit s jednostrannými rozhodnutími jednotlivých národů, pokud tato rozhodnutí ignorují potřeby zbytku světa. Globalizace je totiž nejen výzvou, ale i příležitostí. Chceme-li se otevřít proudům globalizace, musíme rovněž posilovat místní instituce, jež pomáhají rozvíjet společenské svazky a identitu, jako jsou rodina, místní a regionální společenství, náboženské komunity či tradice dobrovolné spolupráce pracujících - které byly všechny v posledních letech zanedbávány. To je onen princip ,,decentralizace``, který kdykoli a kdekoli je to možné, napomáhá přesunu rozhodovací moci na orgány státní správy, jež jsou co nejblíže k občanům.
Auf diesen Prinzipien beruht die soziale Marktwirtschaft, die wir weiterhin mit Nachdruck vertreten. Wettbewerb als die effizienteste Ordnung für den wirtschaftlichen Lebensbereich und sozialer Ausgleich durch institutionelle Vorkehrung für Chancengleichheit und Solidarität, auch um die Hypertrophie einer Ökonomisierung aller Lebensbereiche zu vermeiden. Der Markt als Werkzeug und nicht als Antwort auf jedes menschliche Problem. In Anerkennung dieser Tatsachen versuchen wir beispielsweise einen Ausgleich zwischen Ökonomie und Ökologie und stellen uns dabei globaler Verantwortung für die Umwelt, weshalb wir nationale Alleingänge ablehnen, wenn sie mit den Interessen der restlichen Welt nicht kompatibel sind. Deshalb begreifen wir Globalisierung als Herausforderung und Chance, setzen aber zugleich auf Institutionen, die Nähe und Identität stiften, von der Familie über die lokale und regionale Selbstverwaltung bis zu Glaubensgemeinschaften und ehrenamtlichem Engagement, was in den letzten Jahren vernachlässigt wurde. Das Subsidiarititätsprinzip liefert den Ordnungsrahmen, der den Vorrang der dem Einzelnen näheren Ebene ermöglicht.