Zaprvé, s osvětlením a ventilací hal a s přepravou zrní zkrmovaného kuřaty spoléhá na využívání fosilních zdrojů energie. Když se obilím, které by mohli jíst přímo lidé, vykrmují kuřata, využijí ho zčásti na tvorbu kostí a peří a dalších tělesných orgánů, které nelze jíst. Získáme tak zpět méně potravy a také méně bílkovin, než ptákům poskytneme, přičemž likvidace koncentrovaného kuřecího hnoje způsobuje závažné znečištění řek a spodních vod. Obhájci slušného zacházení se zvířaty namítají, že stísněnost znemožňuje kuřatům vytvářet přirozená hejna, způsobuje jim stres a v případě nosnic brání ptákům i v natažení křídel. Vzduch v chovných halách je nasycen amoniakem z ptačího trusu, který se obvykle nechává hromadit celé měsíce – ba v některých případech rok nebo i déle –, než se vyklidí.
Zunächst einmal ist sie auf die Verwendung fossiler Brennstoffe angewiesen, um die Ställe zu beleuchten und zu belüften und um das von den Hühnern verzehrte Getreide zu transportieren. Wenn dann dieses Getreide, das die Menschen auch direkt verzehren könnten, an die Hühner verfüttert wird, nutzen diese es für das Wachstum von Knochen, Federn und anderen Körperteilen, die wir nicht essen können. Wir erhalten also weniger Nahrung zurück, als wir in die Vögel investiert haben – und auch weniger Protein –, während die Entsorgung der konzentrierten Hühnerexkremente eine schwerwiegende Belastung der Flüsse und des Grundwassers verursacht. Tierschützer protestieren, dass die Zusammendrängung der Hühner diese davon abhält, eine natürliche Hühnerschar zu bilden, sie Stress aussetzt und sie – im Falle der Legehennen – daran hindert, auch nur mit den Flügeln zu schlagen. Die Luft in den Ställen ist aufgrund der Vogelexkremente – die sich bis zu ihrer Beseitigung in der Regel über Monate hinweg und manchmal über ein Jahr oder länger ansammeln – stark mit Ammoniak angereichert.