Dnes tomu tak není. V dřívějším světě už by ekonomická neduživost Západu většině zemí rozvíjejících se trhů podtrhla nohy. Všeobecným přesvědčením – opřeným o řadu bolestivých zkušeností – skutečně bylo, že kdykoli průmyslové země kýchly, rozvíjející se svět dostal rýmu. Dnes však některé země rozvíjejících se trhů (ne však všechny) těží z let značného úsilí o snížení finanční zranitelnosti prostřednictvím hromadění obrovských sum mezinárodních rezerv. Dále též splatily výrazný díl svého externího dluhu a velkou část zbytku převedly na pasiva v místních měnách, která lze lépe řídit.
Heute ist sie es nicht mehr. In früheren Tagen hätte die Wirtschaftskrise der westlichen Industriestaaten den meisten Schwellenländern schon längst den Boden unter den Füßen weggezogen. Wenn die Industrieländer niesen, bekommen die Schwellenländer einen Schnupfen: So die gängige Meinung, die durch viele schmerzhafte Erfahrungen gestützt worden ist. Heutzutage hingegen profitieren mehrere Schwellenländer (wenn auch nicht alle) von Jahren erheblicher Anstrengungen, ihre finanzielle Verwundbarkeit durch die Anhäufung gewaltiger Währungsreserven zu verringern. Sie haben außerdem einen erheblichen Teil ihrer Auslandsverschuldung zurückgezahlt und einen Großteil der übrigen Schulden in leichter zu handhabende Verbindlichkeiten in Landeswährung umgewandelt.