Posloupnost nové „sanace“ předpokládané v dohodě z 12. července skutečně a vcelku předvídatelně začíná přijetím – do konce měsíce – tvrdých daňových opatření a střednědobých fiskálních cílů rovnajících se další vlně striktního utahování opasků. Následuje letní vyjednávání o další velké půjčce rovnající se 48% HDP (poměr dluhu k HDP už přesahuje 180%). A nejdříve v listopadu, až po prvním vyhodnocení nového programu, bude „euroskupina připravena zvážit v nezbytném případě možná dodatečná opatření… s cílem zajistit, aby hrubé potřeby financování zůstaly na trvale udržitelné úrovni“. Během jednání, jichž jsem se od 25. ledna do 5. července účastnil, jsem našim věřitelům opakovaně navrhoval řadu chytrých dluhových swapů. Cílem bylo minimalizovat množství nových financí vyžadovaných Evropským stabilizačním mechanismem a MMF k refinancování řeckého dluhu a zajistit, aby Řecko mohlo ještě v roce 2015 žádat Evropskou centrální banku o program nákupu aktiv (kvantitativní uvolňování), čímž by se v podstatě obnovil přístup Řecka na kapitálové trhy. Odhadovali jsme, že by k tomu nebylo zapotřebí více než 30 miliard eur (neboli 17% HDP) v podobě nových financí z ESM, přičemž pro primární rozpočet řeckého státu by se z této částky nemuselo čerpat nic.
Die Abfolge des neuen „Rettungspaketes”, das am 12. Juli absehbar wurde, beginnt, wie vorherzusehen war, mit der Umsetzung - vor Ende des Monats - restriktiver steuerlicher Maßnahmen und mittelfristiger fiskalischer Ziele, die einer weiteren Runde einer strengen Austerität entspricht. In der Mitte des Sommers folgt eine Verhandlung über einen weiteren großen Kredit, der 48 Prozent des Bruttoinlandsproduktes entspricht (die Schuldenquote liegt bereits bei über 180 Prozent). Schließlich wird die Eurogruppe frühestens im November und nach der ersten Überprüfung der Durchführung des neuen Programmes „bereit sein, mögliche zusätzliche Maßnahmen in Erwägung zu ziehen…, um sicherzustellen, dass der Bruttofinanzierungsbedarf auf einem tragfähigen Niveau bleibt.“ Während der Verhandlungen zwischen dem 25. Januar und dem 5. Juli, an welchen ich teilnahm, habe ich unseren Kreditoren wiederholt eine Reihe von sinnvollen Umschuldungen vorgeschlagen. Ziel war es, die Bereitstellung neuer Finanzmittel durch den Europäischen Stabilitätsmechanismus und den IWF zur Refinanzierung der griechischen Schulden so gering wie möglich zu halten und sicherzustellen, dass Griechenland 2015 am Programm der EZB zur quantitativen Lockerung teilnehmen kann, um damit Griechenlands Zugang zum Kapitalmarkt wieder herzustellen. Unserer Schätzung nach wären nicht mehr als 30 Milliarden Euro (17 Prozent des Bruttoinlandsproduktes) an ESM-Finanzierung notwendig gewesen, wovon nichts für das Primärbudget des griechischen Staates verwendet worden wäre.