Konkrétně to znamená, že existují tři hlavní způsoby, jimiž může řízení rybolovu přispět k ochraně mořských ekosystémů a zajistit zdravé a odolné prostředí pro všechny jeho uživatele. Čím méně času stráví lodě na moři a čím méně musí lovit na zajištění důstojného živobytí, tím méně organismů bude záměrně nebo náhodně zahubeno a tím méně bude narušováno prostředí, které chrání a podporuje cílové druhy. Může chránit citlivá mořská stanoviště a druhy, a to někdy rychleji, než dovolují jiné integrovanější nástroje. Společná rybářská politika se v posledních letech často používá k zajištění bezprostřední ochrany před destruktivními metodami rybolovu Cesta vpřed Společná rybářská politika urazila od roku 1982 dlouhou cestu, neboť první Časový plán reformy něno začátkem roku 2010 a cílem Komise bude předložit návrhy reformy ještě v tomtéž roce s tím, že vstoupí v platnost v roce 2012.
Die EU wird vor allem durch die Umsetzung dieser beiden Richtlinien sicherstellen können, dass die europäischen Fischbestände eine gesunde Umwelt haben, in der sie wachsen und gedeihen können (siehe Merkblatt zu„Ökosystemansatz“). „Ökosystemansatz“). Die Integration von Ökosystemfaktoren als Element einer zunehmend ganzheitlichen Herangehensweise an den maritimen Sektor und die Meeresumwelt hat im Gegenteil bereits Es kann auch die ökologischen Triebkräfte berücksichtigen, die einen Einfluss auf die Fischpopulationen haben, was wiederum zu bedeutenden Unterbrechungen für die Fischereiwirtschaft führen kann. Das heißt vor allem, die Fischbestände nicht bis zu dem Punkt zu überfischen, an dem die geringsten Veränderungen in ihrer Umwelt zu ihrem völligen Verschwinden Der Weg nach vorne Die Gemeinsame Fischereipolitik hat es seit 1982 – bzw. seit der Einrichtung der Eine Zusammenfassung der Konsultationsergebnisse wird Anfang 2010 veröffentlicht werden. Im Laufe desselben Jahres plant die Kommission, Reformvorschläge vorzulegen, die 2012 in Kraft treten könnten.