To je jednak krátkozraké a jednak riskantní. Věda a technika nejsou koneckonců pouze hlavními motory růstu v moderní ekonomice; stále častěji sehrávají stěžejní roli také v řadě otázek veřejné politiky, nejvýrazněji pak v oblasti klimatických změn a zdravotnictví. Jistě, potřeba většího objemu kvalitnější vědy není zcela ignorována. Jen malá část této pozornosti se však zaměřuje na postsekundární vědecké vzdělávání, což je jediná úroveň, u níž lze podle dostupných dat dosáhnout podstatných zlepšení bez enormních nákladů. Navíc je otázkou, zda lze na primární a sekundární úrovni dosáhnout obrovského pokroku dříve, než se vyšší standardy vědecké výuky prosadí na úrovni postsekundární. Konvenční názor vypadá tak, že s postsekundárním vědeckým vzděláváním jsou jen malé problémy. Vědci a inženýři jsou „produkováni“ srovnatelným nebo ještě vyšším tempem než v minulosti, a přestože pouze malému počtu studentů netechnických oborů připadají povinné technické předměty zábavné nebo užitečné, je to pokládáno za jev, s nímž se nedá nic dělat.
Das ist sowohl kurzsichtig als auch gefährlich. Letzten Endes sind doch Wissenschaft und Technologie in der modernen Wirtschaft nicht nur die primären Wachstumsmotoren, sondern spielen auch eine zunehmend zentrale Rolle in vielen Fragen des wirtschaftlichen, öffentlichen und politischen Lebens, vor allem in den Bereichen Klimawandel und Gesundheitswesen. Natürlich wurde der Bedarf nach vermehrter und verbesserter naturwissenschaftlicher Ausbildung nicht gänzlich ignoriert. Allerdings legte man wenig Augenmerk auf die Ausbildung nach der Sekundarstufe, dem einzigen Bereich, für den Daten vorliegen, aus denen hervorgeht, wie ohne ausufernde Kosten substanzielle Verbesserungen zu erreichen sind. Außerdem ist es fraglich, ob man auf Grundschul- und Sekundarstufenniveau große Fortschritte erzielen kann, bevor man in höheren Bildungsbereichen anspruchsvollere Standards in der wissenschaftlichen Ausbildung etabliert hat. Bisher war man der Meinung, dass es mit der naturwissenschaftlichen Ausbildung nach der Sekundarstufe wenig Probleme gäbe. Es werden etwa gleich viele Naturwissenschaftler und Techniker wie früher ausgebildet oder sogar etwas mehr und die Tatsache, dass nur wenige Studierende aus anderen Disziplinen ihre vorgeschriebenen naturwissenschaftlichen Vorlesungen als angenehm oder nützlich empfinden, wird als in der Natur der Sache liegend empfunden.