Tyto studie však využívaly různé metody a jako vzorky si vybíraly odlišné skupiny řidičů, což ztěžuje vyvození obecných závěrů. Některé země s nulovou tolerancí nerozlišují mezi psychoaktivními léky a nezákonnými drogami, jiné ano. Ve Finsku a ve Švédsku Většina zemí trestá sníženou schopnost řídit vozidlo způsobenou jakoukoli drogou, ať už nezákonnou látkou či lékem. Počty lidí zařazených do vzorků se pohybují od necelých 50 po více než 10 000, v australském státě Victoria využívá při silničních kontrolách dva testy slin za sebou s cílem dosáhnout nízké míry falešné pozitivity; trestní stíhání bude vycházet z výsledků následného laboratorního potvrzení druhého vzorku. V Evropské unii se trestní stíhání opírá o výsledky krevních testů, i když Francie testy na základě slin při silničních kontrolách využívá. Mezi tyto testy se může řadit například prohlídka velikosti zornic, testy koordinace, testy chování, reakce a způsob řeči.
Elf Länder stellen nur die beeinträchtigte Fahrtüchtigkeit unter Strafe, ohne zu unterscheiden, ob diese von illegalen Drogen oder von Arzneimitteln herrührt. Elf andere Länder verfahren nach dem Prinzip der Null-Toleranz und stellen jegliches Fahren nach der Einnahme von Drogen unter Strafe. In sieben Ländern werden diese beiden Lösungsansätze miteinander in einer abgestuften Maßnahme gegen Fahrer/-innen unter Drogeneinfluss kombiniert. Die Anzahl der Probanden reicht von weniger als 50 bis zu mehr als 10 000, wobei über ein Drittel aufeinander folgenden Speicheltests eingesetzt, das einen geringen Prozentsatz falsch positiver Fälle aufweist; die Strafverfolgung stützt sich dabei auf die Ergebnisse einer anschließenden Bestätigung der zweiten Probe durch einen Labortest. In der EU verwendet Frankreich Speichelschnelltests, wobei die Strafverfolgung jedoch auf den Ergebnissen eines Bluttests basiert. Diese Tests könnten z. B. die Prüfung der Pupillengröße, Koordinationstests, Verhaltenstests, Reaktionen und die Sprechweise umfassen.