Evropa po krůčcích ŘÍM – Před rokem by málokdo sázel na to, že Evropská unie, stále ještě vyvedená z míry traumatem ze zamítnutí Ústavní smlouvy v roce 2005, je na cestě k ratifikaci nové Reformní smlouvy, přijaté loni v prosinci v Lisabonu. Skutečnost, že ji Velká Británie může ratifikovat dřív než tradičně „proevropské“ státy jako Itálie, podle některých jen podtrhuje to, že smlouva postrádá nové a smělé iniciativy usilující o urychlení evropského sjednocování. To jsou ale na omylu. Ovšemže, hnací silou evropské integrace je už od jejích prvních let netrpělivá nespokojenost. Jak ale ve své deklaraci v roce 1950 napsal Robert Schuman, Evropu nelze vybudovat najednou. Obdobně Altiero Spinelli, další z otců zakladatelů EU, na sklonku života napsal, že bez vizionářských Evropanů by sice žádná Evropa nevznikla, ale že vizionáři by se bez pragmatických státníků nikam nedostali.
Schritt für Schritt nach Europa ROM: Vor einem Jahr hätten wohl nur wenige Menschen darauf gewettet, dass eine noch immer unter dem Trauma der Ablehnung des Verfassungsvertrages im Jahr 2005 stehende Europäische Union bereit wäre, den neuen, letzten Dezember in Lissabon verabschiedeten Reformvertrag zu ratifizieren. Die Tatsache, dass Großbritannien den Vertrag früher ratifizieren könnte, als traditionell „pro-europäische“ Länder wie Italien unterstreicht für manche nur den Mangel an neuen und beherzten Initiativen zur Beschleunigung der europäischen Einigung im Vertrag. Damit liegen sie allerdings falsch. Natürlich war ungeduldige Unzufriedenheit seit den Anfängen eine treibende Kraft hinter der europäischen Integration. Aber Europa lässt sich nicht mit einem Schlage herstellen, wie Robert Schumann in seiner Erklärung im Jahr 1950 schrieb. Auch Altiero Spinelli, ein weiterer Gründervater der EU, schrieb in seinen späten Jahren, dass es ohne Visionäre zwar kein Europa gäbe, diese Visionäre aber ohne pragmatische Staatsmänner nicht vorangekommen wären.