Jelikož Krauthammer připouští, že pumpovat do atmosféry spoustu oxidu uhličitého „nemůže být moc dobré“, je dalším logickým krokem v debatě stanovení nejlepšího způsobu, jak tento problém řešit. Jako ekonom upřednostňuji systém aukčně založeného obchodování s emisemi, který stanoví cenu uhlíku. Současně ovšem chápu potenciální užitečnost regulačních opatření, jako jsou cíle pro obnovitelnou energii, zákazy klasických žárovek a plné moci k využívání biopaliv. Nedokážu však akceptovat, když někdo, kdo nenabízí žádné řešení, tvrdí, že ti, kdo to dělají, si „nevidí na špičku nosu“.
Da sogar Krauthammer einräumt, es könne nicht „besonders gut sein”, die Atmosphäre mit Kohlendioxid vollzupumpen, wäre der nächste logische Schritt in der Debatte, zu überlegen, wie dieses Problem am besten gelöst werden kann. Als Ökonom bin ich für ein Cap-and-Trade-System in Form einer Versteigerung, um einen Preis für Kohlenstoff festzulegen. Aber mir leuchtet auch die potenzielle Nützlichkeit eines regulatorischen Ansatzes ein, bei dem Ziele für erneuerbare Energien festgelegt und Glühlampen verboten werden sowie die Verwendung von Biokraftstoffen verpflichtend vorgeschrieben wird. Was ich nicht akzeptieren kann, ist, wenn jemand, der keine Lösungen vorschlägt, behauptet, diejenigen von uns, die das sehr wohl tun, „wüssten nicht, wovon sie reden".