Období setby roku 2008 minula s příliš malým nárůstem pomoci pro zbídačené drobné rolníky. Africké země se donekonečna a většinou marně poohlížejí po nevelkých finančních částkách, které potřebují k nákupu hnojiv a lepších osiv. S kolegy, s nimiž působím v poradním výboru španělské iniciativy, doporučujeme, aby dárci vložili své prostředky na jediný mezinárodní účet, který nazýváme Finančně koordinační mechanismus (FCM). Tento sjednocený fond by umožňoval zemědělcům v chudých zemích získat hnojiva, kvalitnější odrůdy osiv a zařízení pro zavlažování v malém měřítku, jež naléhavě potřebují. Chudé země by dostávaly včasné a předvídatelné finance na zemědělské vstupy z jediného účtu, nikoli od desítek rozličných a roztříštěných dárců. Společným vložením finančních prostředků do jednotného dárcovského FCM by vznikla možnost udržovat u programů pomoci nízké administrativní náklady, dokázali bychom zajistit dostupnost toků pomoci a chudé země by kvůli získání pomoci nemusely vyjednávat 25krát. Doby, kdy se dalo jet ve vyjetých kolejích, jsou pryč. Dárci přislíbili zdvojnásobení pomoci pro Afriku do roku 2010, leč této metě jsou stále daleko.
Die Anbausaison 2008 kam und ging ohne, dass den verarmten Kleinbauern ausreichend zusätzliche Hilfe zur Verfügung gestellt wurde. Die Länder Afrikas sind endlos – und meist erfolglos – auf der Suche nach den bescheidenen Geldbeträgen, die sie benötigen, um Düngemittel und verbessertes Saatgut zu kaufen. Meine Kollegen und ich, die wir im Beratungsausschuss der spanischen Initiative sitzen, empfehlen, dass die Geberländer ihre Mittel auf ein einziges internationales Konto einzahlen, das wir als Financial Coordination Mechanism (FCM) bezeichnen. Mit diesen Mitteln können Bauern in armen Ländern Dünger, verbessertes Saatgut und dringend benötigte kleine Bewässerungssysteme kaufen. Arme Länder würden rasche und verlässliche Finanzierung für landwirtschaftliche Hilfsmittel aus einem einzigen Fonds und nicht von Dutzenden verschiedenen Gebern erhalten. Indem man die finanziellen Mittel in einem FCM zusammenfasst, kann man die Verwaltungskosten der Hilfsprogramme niedrig halten und die Verfügbarkeit der Mittel sichern. Darüber hinaus müssten die armen Länder nicht 25 Mal verhandeln, bis sie Hilfe bekommen. Die Zeit des Normalbetriebs ist vorbei. Die Geberländer versprachen zwar, die Hilfe für Afrika bis 2010 zu verdoppeln, liegen aber immer noch weit hinter ihren Zusagen.