Právě takto v devatenáctém a dvacátém století západní svět přijal demokracii. Ekonomický liberalismus přišel první, politický liberalismus později. Dnešní mladé demokracie ovšem musí všechno vykonat mnohem rychleji. Nemohou si dovolit luxus omezení volebního práva na majitele pozemků či vzdělanější občany. Neměli bychom nicméně zapomínat na poučení z dějin. Politické reformy mají větší naději na úspěch, předchází-li jim reformy hospodářské. Měli bychom vyžadovat, aby Egypt či Pákistán zlepšily své tržní systémy, zavedly právní řád a otevřely svá hospodářství pro mezinárodní obchod a pohyb kapitálu. Povolit svobodné volby a skutečnou politickou soutěž je také nezbytně důležité, ale nemělo by to hospodářským reformám předcházet, nýbrž následovat po nich.
Die Demokratisierung der westlichen Welt im 19. und 20. Jahrhundert erfolgte auf diese Weise: Erst kam der Wirtschaftsliberalismus, dann der politische Liberalismus. Die heutigen jungen Demokratien allerdings müssen alles schneller tun. Sie können sich nicht den Luxus erlauben, das Wahlrecht zunächst auf die Grundbesitzer oder das gebildetere Bürgertum zu beschränken. Trotzdem sollten wir die Lehren der Geschichte beherzigen: Politische Reformen haben mit größerer Wahrscheinlichkeit dann Erfolg, wenn ihnen wirtschaftliche Reformen vorangehen. Wir sollten darauf bestehen, dass Ägypten oder Pakistan ihre Marktsysteme stärken, die Rechtsstaatlichkeit gewährleisten und ihre Volkswirtschaften dem internationalen Handel und Kapitalverkehr öffnen. Freie Wahlen und echter politischer Wettbewerb sind ebenfalls von entscheidender Bedeutung, sollten sich jedoch an wirtschaftliche Reformen anschließen und ihnen nicht vorausgehen.