Máme také společně dohodnutou metriku – objem emisí skleníkových plynů – a stále větší počet vědeckých důkazů týkajících se kritických úrovní a bodů zvratu. V jádru přechodu na čistou nulu přitom stojí průhlednost. Mají-li státy naplnit své proklamované závazky, bude zapotřebí, aby všechny přistupovaly otevřeněji k otázce emisí na úrovni celé ekonomiky. Mechanismy plánování a oceňování se opírají o transparentnost a ověřitelnost uhlíkových stop, zejména pokud procházejí přes finanční systém. Finanční regulátoři a představenstva firem musí mít možnost ověřovat si informace, a měřit tak pokrok firem směrem k dosažení cílů čisté nuly. Kde ovšem začít? Překvapivé oznámení Číny a USA v Glasgowě, že budou spolupracovat na omezování emisí, by mohlo znamenat začátek něčeho nového a vzrušujícího.
Was wir bereits haben, sind eine allgemein anerkannte Messgröße – die Treibhausgasemissionen – und immer mehr wissenschaftliche Erkenntnisse über kritische Grenzwerte und Kipppunkte. Die Voraussetzung für den Übergang zu Nettonullemissionen ist Transparenz. Sollen die Staaten ihre Verpflichtungen erfüllen, müssen sie ihre landesweiten Emissionen offen mitteilen. Planungs- und Preisfindungsmechanismen erfordern, insbesondere wenn sie innerhalb des Finanzsystems stattfinden, Transparenz und die Überprüfbarkeit klimatischer Fußabdrücke. Wollen Finanzregulierungsbehörden und Konzernvorstände die Fortschritte der Unternehmen messen, müssen sie Informationen verifizieren können. Aber wo sollen wir beginnen? Die überraschende Ankündigung Chinas und der USA in Glasgow, dass sie beim Abbau von Emissionen zusammenarbeiten wollen, könnte den Beginn einer neuen und spannenden Zeit einleiten.