Zatřetí žalobkyně zdůrazňuje, že je ustanovení článku 49 prováděcího nařízení formulováno jako donucovací, jelikož se v něm uvádí, že „odvolací senát o tom uvědomí odvolatele a požádá ho, aby zjištěné nedostatky odstranil“. Uvedený článek tak zavazuje odvolací senát, aby o nedostatku uvědomil a požádal o jeho odstranění. Odvolací senát však tyto dvě povinnosti nesplnil. Naproti tomu podle žalobkyně nemá odvolací senát povinnost jí sdělovat, že by měla předložit určité dokumenty k odstranění daného nedostatku. Článek 49 prováděcího nařízení to totiž nestanoví, neboť předložení písemností je pouze jedním z mnoha prostředků, které může spravovaný subjekt použít k odstranění zjištěného nedostatku. Začtvrté se žalobkyně domnívá, že oznámení námitek ostatních účastníků týkajících se přípustnosti odvolání neospravedlňuje nedostatek péče odvolacího senátu při výkonu jeho povinnosti stanovené článkem 49 prováděcího nařízení.
Drittens macht die Klägerin geltend, Art. 49 der Durchführungsverordnung sei zwingend formuliert, soweit er vorsehe, dass „die Beschwerdekammer dies dem Beschwerdeführer mit[teilt] und … ihn auf[fordert], die festgestellten Mängel … abzustellen“. Dieser Artikel verpflichte daher die Beschwerdekammer, den Mangel mitzuteilen und zu dessen Abstellung aufzufordern. Diese beiden Verpflichtungen habe die Beschwerdekammer jedoch nicht erfüllt. Hingegen sei die Beschwerdekammer nicht verpflichtet, ihr mitzuteilen, dass sie zur Abstellung des Mangels Unterlagen vorzulegen habe. Dies sehe nämlich Art. 49 der Durchführungsverordnung nicht vor; die Vorlage von Unterlagen sei vielmehr nur eines der dem Betroffenen zur Abstellung des festgestellten Mangels zu Gebote stehenden zahlreichen Mittel. Viertens rechtfertige die Mitteilung der Einwendungen der übrigen Beteiligten gegen die Zulässigkeit der Beschwerde es nicht, dass die Beschwerdekammer es bei der Erfüllung ihrer Verpflichtung aus Art. 49 der Durchführungsverordnung an Sorgfalt fehlen lasse.