Dnes se do něj musí stále více začleňovat nové výzvy: ubývání zdrojů, rostoucí význam velkých odběratelů, změny ve zvyklostech spotřebitelů, rostoucí význam akvakultury a dovozců, nárůst energetických a výrobních nákladů… op ad 2008 I Není divu, že tato politika prošla za posledních 38 let podstatným vývojem, v průběhu let se neustále přizpůsobovala vývoji hospodářství, ubývání zdrojů, technologickým změnám a posilování evropské integrace. Jde o trvalý vývoj, přičemž zásadní moment nastal s přijetím nového nařízení o společné organizaci trhů z roku 2000 (1). V tomto nařízení je také zakotveno její současné fungování. Tato organizace vznikla v roce 1970 s cílem vytvořit společný trh s produkty rybolovu, který byl později rozšířen i na produkty živočišné výroby. Výzvy, na které chtělo nařízení z roku 2000 reagovat, jsou stále aktuální, i když k nim přibyly nové, které bude také nutné v nadcházejících letech řešit. První výzva spočívá v nutnosti sladit zájmy výrobců jednoho z posledních druhů potravin z přírody, zpracovatelů, distributorů a spotřebitelů, a to v situaci, kdy jsou zdroje stále menší, často jim dokonce hrozí nebezpečí. (1) Nařízení Rady (ES) č. 104/2000 ze 17. prosince 1999 o společné organizaci trhu s produkty rybolovu a akvakultury. Organizace producentů
Heute muss sie mehr und mehr neue Herausforderungen integrieren: die Verknappung der Fischbestände, den wachsenden Einfluss der Großeinkäufer, die sich verändernden Gewohnheiten der Verbraucher, den Anstieg der Aquakultur und der Importerzeugnisse, die steigenden Energie- und Produktionskosten. Es ist also nicht verwunderlich, dass sich diese Politik seit 38 Jahren erheblich weiterentwickelt hat und im Laufe der Jahre ständig an die wirtschaftlichen Entwicklungen, die Verknappung der Ressource, die technischen Veränderungen und den verstärkten europäischen Aufbau angepasst wurde. Ein entscheidender Moment dieser ununterbrochenen Entwicklung war zweifelsohne die Verabschiedung einer neuen Verordnung für die GMO im Jahre 2000 (1), die die GMO seitdem regelt. Damals umfasste die Europäische Gemeinschaft nur sechs Mitglieder. Man fürchtete keine endgültige Erschöpfung der Fischbestände. Die Herausforderungen, auf die mit der Verordnung von 2000 reagiert wurde, sind noch immer aktuell, auch wenn neue Herausforderungen hinzugekommen sind, auf die in den kommenden Jahren ebenfalls reagiert werden muss. (1) Verordnung (EG) Nr. 104/2000 des Rates vom 17. Dezember 1999 über die gemeinsame Marktorganisation für Erzeugnisse der Fischerei und der Aquakultur. Die Vermarktungsnormen