Prvním z nich je skutečnost, že jsou velmi drahé nebo přesněji řečeno že cena, která je za ně účtována, je velmi vysoká, přestože skutečné výrobní náklady představují pouhý zlomek této částky. Druhým problémem je fakt, že vývoj léků směřuje k maximalizaci zisku, nikoliv společenského prospěchu, což pokřivuje úsilí o tvorbu léků nezbytných pro lidské blaho. Protože mají chudí lidé tak málo peněz, nejsou farmaceutické společnosti za současného stavu příliš motivovány k tomu, aby prováděly výzkum nemocí, jimiž chudí lidé trpí. Nemusí to tak být. Výrobci léčiv tvrdí, že vysoké ceny jsou nezbytné k financování výzkumu a vývoje. Ve Spojených státech je to však vláda, kdo financuje největší část výzkumu a vývoje orientovaného na zdravotnictví – a to buď přímo prostřednictvím veřejné podpory (Národní ústavy zdraví, Národní vědecká nadace), nebo nepřímo prostřednictvím veřejných nákupů léčiv v rámci programů Medicare i Medicaid. A dokonce ani ta část, kterou vláda nefinancuje, není konvenčním trhem; většina individuálních nákupů léků na předpis je totiž hrazena z pojištění.
Erstens sind Medikamente sehr teuer; oder genauer gesagt, der Preis, der dafür verlangt wird, ist sehr hoch, obwohl die Produktionskosten nur einen Bruchteil dieses Betrags ausmachen. Zweitens ist die Entwicklung von Medikamenten auf Gewinnmaximierung ausgerichtet und nicht auf sozialen Nutzen. Das verzerrt die Anstrengungen zur Entwicklung von Medikamenten, die von zentraler Bedeutung für das Wohlergehen der Menschen sind. Weil den Armen so wenig Geld zur Verfügung steht, haben die Medikamentenhersteller unter den gegenwärtigen Bedinungen wenig Anreize, sich der Erforschung von Krankheiten zu widmen, von denen die Armen betroffen sind. Das muss nicht sein. Die Pharmaunternehmen argumentieren, dass es hoher Preise bedarf, um Forschung und Entwicklung zu finanzieren. In den Vereinigten Staaten allerdings finanziert eigentlich der Staat den Großteil der Forschung und Entwicklung im Gesundheitsbereich – entweder direkt durch öffentliche Unterstützung (Nationales Gesundheitsinstitut, Nationale Wissenschaftsstiftung) oder indirekt durch Ankäufe von Medikamenten für die Gesundheitsprogramme Medicare und Medicaid. Aber nicht einmal der nicht vom Staat finanzierte Teil ist ein konventioneller Markt, denn der Großteil der Ausgaben für verschriebene Medikamente ist durch Versicherungen gedeckt.