Díky těmto veřejným výdajům často pár soukromých hráčů inkasuje obrovské zisky, které jsou významnou příčinou nadměrné koncentrace příjmů. Existuje několik způsobů, jak tento systém změnit. Rodrik navrhuje vytvoření veřejných společností rizikového kapitálu – v podstatě suverénních fondů –, které budou výměnou za intelektuální pokroky dosažené díky veřejnému financování získávat majetkový podíl. Dalším řešením by byla reforma daňových zákonů tak, aby se omezily výnosy jednotlivců či firem těžících z veřejně financovaného výzkumu. Obě řešení narážejí na obtíže. Suverénní fondy by musely být chráněny před politikou a politiky, například tím, že by emitovaly jen akcie bez hlasovacího práva. A vyšší zdanění těch, kdo inkasují zisky z veřejně financovaného výzkumu, by bylo problematické v tom, že spojitost mezi původním objevem a bohatstvím vytvořeným díky němu může být obtížně kvantifikovatelná. Další komplikací je globální mobilita kapitálu a vyhýbání se daním, které skupina G-20 teprve začíná řešit. Možné jsou i další přístupy: zpřísnění patentových zákonů nebo zavedení cenových kontrol pro monopolistické sektory typu farmaceutického průmyslu, jak to učinilo mnoho tržních ekonomik.
Dank derartiger öffentlicher Ausgaben erzielen einige private Akteure oftmals enorme Renditen, die wiederum einen Hauptgrund für die exzessive Einkommenskonzentration darstellen. Es bestehen mehrere Möglichkeiten, ein derartiges System zu ändern. Rodrik schlägt die Gründung öffentlicher Risikokapitalgesellschaften vor – Staatsfonds – die im Gegenzug für die aus öffentlicher Finanzierung erzielten intellektuellen Fortschritte Aktienbeteiligungen besitzen. Eine andere Lösung bestünde in der Reform der Steuergesetzgebung für den Fall, dass eine Einzelperson oder Firma von öffentlich finanzierter Forschung profitiert. Beide Lösungen haben ihre Tücken. Staatsfonds müssten vor Parteipolitik abgeschirmt werden, indem man den staatlichen Eigentümern vielleicht lediglich stimmrechtslose Aktien zuerkennt. Steuererhöhungen für die Nutznießer öffentlich finanzierter Forschung wären eine Herausforderung, da die Verbindung zwischen dem ursprünglichen technologischen Durchbruch und dem damit erzielten Wohlstand möglicherweise schwierig zu quantifizieren ist. Zusätzliche Komplikationen entstehen durch die globale Mobilität des Kapitals sowie durch Steuervermeidung, der sich die G-20 erst seit Kurzem widmen. Es bestehen allerdings auch andere Lösungsansätze: die Verschärfung von Patentgesetzen oder, wie dies in vielen Marktwirtschaften geschah, die Verhängung von Preiskontrollen für Monopolbranchen wie dem Pharmabereich.