Kromě důležitého postavení, které měl Parlament při rozhodování o rozpočtu a zákonodárném procesu, získal Parlament Maastrichtskou smlouvou, a tedy během mého působení ve funkci předsedy, také významnou pozici při rozhodování o rozšíření EU. Jednalo se o právo říci své ano či ne k přijímání nových členských států. Toto právo bylo využito při rozšíření počtu členských států z 12 na 15, díky němuž se o něm také dozvěděla široká veřejnost. O deset let později, při rozšíření na východ, se právo Parlamentu spolurozhodovat stalo historickým milníkem. Jako předseda Parlamentu jsem reprezentoval stanoviska Evropského parlamentu při setkáních na vrcholné úrovni EU. Důležitou roli přitom sehrála i zdánlivě nepodstatná gesta, která přispěla ke zvýšení významu Parlamentu z protokolárního hlediska. V době mého předsednictví byl zaveden zvyk, že předseda Parlamentu pronesl svou řeč nejen při zahájení setkání na vrcholné úrovni, ale byl také přizván, aby se s čelními představiteli států a vlád a předsedou Komise objevil na společné fotograi. Od setkání na vrcholné úrovni, které se konalo v Birminghamu na podzim roku 1992, má předseda Evropského parlamentu na této „rodinné fotograi“ stálé místo.
Neben Haushalt und Gesetzgebung wuchs dem Europäischen Parlament durch Maastricht - und damit in meiner Amtszeit – das Recht zu, Ja oder Nein zur Aufnahme neuer Mitglieder zu sagen. Dieses Recht konnte bei der Erweiterung von 12 auf 15 Mitgliedstaaten ausgeübt und einer breiten Öentlichkeit deutlich gemacht werden. Ein Jahrzehnt danach, bei der Osterweiterung, wurde das parlamentarische Zustimmungsrecht zu einer historischen Weichenstellung genutzt. Als Parlamentspräsident konnte ich auf den EU-Gipfeln die Positionen des Europäischen Parlaments zur Geltung bringen. Dabei spielen auch scheinbar nebensächliche Gesten als Symbol protokollarischer Aufwertung eine Rolle. So wurde in meiner Amtszeit der Brauch eingeführt, den Parlamentspräsidenten nicht nur zu Beginn des Gipfeltreens sprechen zu lassen, sondern ihn auch im Kreis der Staats- und Regierungschefs sowie des Kommissionspräsidenten abzulichten. Seit dem Gipfel von Birmingham im Herbst 1992 ist der