Tato regulační opatření tedy krátkodobý cyklický tlak na zhodnocování měny snížit nedokážou. Pátou možností je zpřísnit fiskální politiku a redukovat rozpočtové deficity s cílem snížit vysoké úrokové sazby, které přílivy podněcují. Zdravější fiskální politika ale může vést k ještě rozsáhlejším přílivům, neboť externí bilance a vyhlídky suverénního rizika země se zlepší. Šestou možností – zejména tam, kde země provádí částečně sterilizovanou intervenci, aby bránila přílišnému zhodnocování měny – je snižovat riziko bublin úvěrů a aktiv zavedením prozíravého dohledu nad finanční soustavou. Ten by se měl zaměřovat na potlačování nadměrného růstu úvěrů, který by jinak z měnového růstu následujícího po měnové intervenci vyplynul. Avšak přímá regulace růstu úvěrů je sice nezbytná, leč často netěsná a v praxi nepříliš závazná.
Somit sind diese Kontrollen untauglich, um den kurzfristigen zyklischen Aufwertungsdruck auf die Währung zu reduzieren. Die fünfte Option lautet, die Fiskalpolitik zu straffen und Haushaltsdefizite zu verringern, mit dem Ziel, die hohen Zinssätze zu senken, die zu diesen Zuflüssen führen. Doch könnte eine stabilere Fiskalpolitik sogar zu noch höheren Zuflüssen führen, da sich die Außenbilanz und die Länderrisikoperspektive verbessern. Eine sechste Option – insbesondere wenn ein Land eine partiell sterilisierte Intervention durchgeführt hat, um eine übermäßige Währungsaufwertung zu verhindern – besteht in der Verringerung des Risikos von Kredit- und Spekulationsblasen, indem das Finanzsystem einer Aufsicht unterstellt wird. Diese sollte darauf abzielen, eine übermäßige Ausweitung des Kreditvolumens zu verhindern, die andernfalls durch das Geldmengenwachstum hervorgerufen würde, das auf eine Währungsintervention folgt. Jedoch sind direkte Kontrollen des Kreditwachstums zwar notwendig, häufig aber unzuverlässig und in der Praxis nicht sehr verbindlich.