Mají jednoduše přijmout vůli trhu a uvalit na svůj lid nezbytná bolestná opatření? Rozumný závěr by to byl jen v případě, že by finanční trhy vždy – nebo alespoň obvykle – oceňovaly aktiva správně. Ony to však nedělají. Finanční kolaps v letech 2007-2009 byl výsledkem mylného ocenění aktiv soukromými bankami a ratingovými agenturami v masivním měřítku. Proč bychom tedy měli věřit, že trhy správně oceňují riziko řeckého, irského nebo portugalského dluhu? Pravda je taková, že tyto ceny určuje stádní chování. Na důvod poukázal už před mnoha lety John Maynard Keynes: je to „extrémní ošidnost znalostní základny, na níž musíme stavět své odhady budoucího výnosu“. Když nevíte, co si počít, uděláte to, co dělá člověk vedle vás.
Sollen sie einfach den Willen das Marktes akzeptieren und die nötigen Schmerzen den Bürgern auferlegen? Das wäre sinnvoll, wenn die Finanzmärkte die Preise von Vermögenswerten immer oder zumindest normalerweise korrekt festlegten. Aber das tun sie eben nicht. Der Finanzkollaps der Jahre 2007-2009 war das Ergebnis einer massiven Überbewertung von Vermögenspreisen durch Privatbanken und Ratingagenturen. Warum sollten wir also glauben, dass die Märkte das Risiko griechischer, irischer oder portugiesischer Anleihen richtig bewerten? In Wahrheit werden diese Preise durch Herdenverhalten „gemacht“. John Maynard Keynes erklärte den Grund vor vielen Jahren: Es ist die „die äußerste Unsicherheit der Wissensgrundlage, auf der unsere Schätzungen der voraussichtlichen Erträge gemacht werden müssen.” Wenn man nicht weiß, was man tun soll, macht man das, was die anderen tun.