Vzhledem ke své mezinárodní odpovědnosti otevírá EU v rámci svého všeobecného systému preferencí svůj trh dovozům z rozvojových zemí, včetně zemědělských produktů. V roce 1975 poskytuje ještě výhodnější zacházení dovozům od svých partnerů ve skupině afrických, karibských a tichomořských států (AKT). Je učiněn první krok k regulaci nadprodukce: mléčné kvóty omezují množství, které jednotliví zemědělci mohou vyrobit, s cílem zamezit snižování cen v důsledku nadprodukce. K EU přistupují Španělsko a Portugalsko, což vede k ještě většímu zvýšení celkové produkce ovoce a zeleniny, olivového oleje a vína. Ukazuje se, že cenová podpora je až příliš efektivní a zvyšuje potravinovou výrobu tak, že EU brzy produkuje více, než potřebuje. Přebytky jsou vyprodávány na světových trzích za dotované ceny, což často poškozuje místní zemědělce v rozvojových zemích.
Die GAP gibt die Richtung vor. Es wird ein einheitlicher gemeinschaftlicher Agrarmarkt mit eigener Referenzwährung für den innergemeinschaftlichen Agrarhandel (Europäische Rechnungseinheit, ERE) geschaffen. Die ERE ist eine Vorläuferin des Euro. 1962 ist eine Europäische Rechnungseinheit einen US-Dollar wert. Erste Schritte werden unternommen, um die Überproduktion unter Kontrolle zu bringen: In dem Bestreben, die durch die Überproduktion verursachte Preisdepression zu stoppen, werden Milchquoten eingeführt, die die Milchmenge begrenzen, die einzelne Landwirte erzeugen dürfen. Spanien und Portugal werden Mitglieder der Europäischen Gemeinschaft, wodurch insgesamt noch mehr Obst und Gemüse, Olivenöl und Wein produziert werden. Dänemark, Irland und das Vereinigte Königreich werden Mitglieder der Europäischen Gemeinschaft. Die Anpassung an diese Veränderungen erhöhen die Kosten für die GAP.