(Jakmile se dostala k moci, musela samozřejmě ze své rétoriky ubrat a přizpůsobit své plány realitě.) Označovat vzestup populismu v Evropě za vzpouru těch, kdo prodělali na globalizaci, není jen zjednodušující, ale přímo zavádějící. Máme-li omezit vzestup potenciálně nebezpečných politických sil v Evropě, musíme pochopit, co je skutečně jejich hnacím motorem – i kdyby bylo vysvětlení složitější, než se nám líbí. Jak chápat světovou konkurenčnost? Tento měsíc vydalo Světové ekonomické fórum a Harvardské středisko pro mezinárodní rozvoj Zprávu o světové konkurenčnosti za rok 2001. Finsko, Spojené státy a Kanada se umístily na prvních třech místech z celkem 75 posuzovaných zemí světa. Nikaragua, Nigérie a Zimbabwe zaujímají poslední tři příčky. (Celý žebříček najdete na adrese www.weforum.com ) ). Jako jeden z vedoucích tohoto průzkumu jsem často dotazován na to, co to vlastně konkurenčnost je.
(Nachdem sie dann an der Macht war, musste Syriza natürlich einen anderen Ton anschlagen und ihre Pläne der Realität anpassen.) Den zunehmenden Populismus in Europa als Revolte der Globalisierungsverlierer zu bezeichnen, ist nicht nur eine grobe Vereinfachung, sondern führt in die Irre. Wenn wir den Aufstieg potenziell gefährlicher politischer Kräfte in Europa aufhalten wollen, müssen wir verstehen, was diesen wirklich antreibt – selbst wenn die Erklärung komplexer ist, als wir das gern hätten. Erläuterungen zur globalen Wettbewerbsfähigkeit Im November haben das Weltwirtschaftsforum und das Zentrum für Internationale Entwicklung der Havard-Universität den Global Competitiveness Report (Wettbewerbsfähigkeitsbericht) für das Jahr 2001 veröffentlicht. In der 75 Länder umfassenden Studie belegen Finnland, die Vereinigten Staaten und Kanada die Plätze eins bis drei, während Nicaragua, Nigeria und Simbabwe die Schlusslichter bilden. (Alle Ranglisten sind unter www.weforum.com ) nachzulesen.) Als mitverantwortlicher Leiter dieser jährlichen Studie werde ich oft gefragt, was Wettbewerbsfähigkeit überhaupt heißt.