Bude-li se ochrana hledat prostřednictvím cel a dalších opatření postihujících obchod, pak by mohly mít druhotné efekty ještě ničivější dopady na všechny. V uplynulých týdnech napumpovali centrální bankéři nejvýznamnějších zemí do finančního systému více než 300 miliard dolarů, snížili sazby, za něž půjčují soukromým bankám, a oznámili, že v tomto aktivismu budou pokračovat tak dlouho, až se systém opět zklidní. Na zklidnění finančních trhů to prozatím může stačit, ale nevyřeší to zásadnější problémy skrývající se za současným zmatkem. V dnešním vzájemně provázaném světě je zapotřebí koordinované strategie, máme-li se vyhnout recesi a navrátit finančním trhům trvalou stabilitu. Skutečnost, že se svět znovu obává ekonomických dopadů finančních šoků, jen podtrhuje, že jsme od asijské krize před deseti lety neučinili dostatečný pokrok při budování nové mezinárodní finanční architektury. V oblasti harmonizace standardů a rozšíření dohledu se sice jistého pokroku dosáhlo, avšak příliš velký důraz se přitom kladl na posílení řízení v rozvojových zemích a naopak nedostatečný důraz na systémové problémy související s neregulovanými toky soukromého kapitálu.
Der Versuch, sich durch Zölle und andere handelsbezogene Maßnahmen zu schützen, könnte durch Dominoeffekte sogar noch verheerendere Folgen für alle haben. In den letzten Wochen haben führende Zentralbanken über 300 Milliarden Dollar in das Finanzsystem gepumpt, die Zinsen, zu denen sie Geld an Privatbanken verleihen, gesenkt, und angekündigt, dass sich diese Aktivitäten bis zur Beruhigung der Lage fortsetzen würden. Dies mag ausreichen, um die Finanzmärkte fürs Erste zu beruhigen; die grundlegenderen Probleme aber, die den gegenwärtigen Turbulenzen zugrunde liegen, löst es nicht. In unserer heutigen interdependenten Welt bedarf es einer koordinierten Strategie, um eine Rezession zu verhindern und wieder dauerhafte Stabilität an den Finanzmärkten zu schaffen. Tatsächlich beleuchtet die Tatsache, dass sich die Welt erneut über die wirtschaftlichen Folgen von Finanzschocks Sorgen macht, den mangelnden Fortschritt auf dem Weg zu einer internationalen Finanzarchitektur seit der Asienkrise vor einem Jahrzehnt. Während bei der Harmonisierung von Standards und der Ausweitung der Aufsichtstätigkeiten gewisse Fortschritte erzielt wurden, wurde viel zu viel Gewicht auf die Stärkung der Lenkungs- und Kontrollstrukturen in den Entwicklungsländern und nicht genug auf die mit unregulierten privaten Kapitalflüssen verbundenen systemischen Probleme gelegt.