Prokáže-li se pravdivost této poslední domněnky, uvidí v tom Srbové potvrzení svého podezření, že haagský proces zavání politikou. Valná větsina Srbů je o tom vsak přesvědčena už teď. Takže když srbstí politikové hledají u veřejnosti podporu pro vydání obžalovaných Srbů do Haagu, nikdy neprohlasují, že si takový krok žádá spravedlnost nebo že se Haag stará o nezbytnou morální očistu národa. Mluví raději jazykem realpolitiky a připomínají občanům, že jsme přílis slabí na to, abychom se stavěli Západu, a že nase hospodářství - zdevastované válkou, sankcemi a bombardováním NATO - zoufale potřebuje půjčky a úvěry, které jsou poskytovány jen pod podmínkou, že Srbsko žádostem o vydání vyhoví. Odkud se berou takové reakce? Mnozí soudí, že Srbové jsou tím, čím byli odjakživa: paranoidními, sebelítostivými nacionalisty, kteří popírají svou vinu.
Trifft diese letzte Vermutung zu, wird es die serbische Beschuldigung bestätigen, Den Haag rieche nach Politik. Aber eine große Mehrheit der Serben ist sowieso schon davon überzeugt. Wenn serbische Politiker die öffentliche Meinung für die Auslieferung von angeklagten Serben gewinnen wollen, sprechen sie nie davon, dass es ein Gebot der Gerechtigkeit sei oder dass Den Haag für die notwendige moralische Läuterung der Nation sorge. Stattdessen sprechen sie die Sprache der Realpolitik und erinnern uns daran, dass wir zu schwach sind, um den Westen herauszufordern und dass unsere vom Krieg, Sanktionen und den NATO-Bombardierungen verwüstete Wirtschaft die Darlehen und Kredite dringend braucht, die nur gewährt werden, wenn Auslieferungen nach Den Haag stattfinden. Warum reagieren die Serben so? Viele glauben, die Serben haben sich nicht verändert, sondern sind immer noch die paranoiden, selbstmitleidigen Nationalisten, die sich ihre Schuld nicht eingestehen.