Z tohoto trendu pramení mnoho důležitých strukturálních problémů. Zaostávající příjem domácností brzdí soukromou spotřebu, ačkoliv má ekonomika kapacitu vyrábět ještě více spotřebitelského zboží. Kromě toho zvyšuje firemní úspory, poněvadž výdělky firem rostou rychleji než příjem domácností (a potažmo i rychleji než celkový HDP). To může zapříčinit vyšší investice nebo bubliny aktiv, neboť podniky se své úspory snaží někam reinvestovat. A zaostávající příjem domácností rovněž očividně přispívá k obchodnímu přebytku Číny, protože nízká domácí spotřeba má tendenci držet export na vyšší úrovni než import. S nepřiměřeně nízkým příjmem čínských domácností jsou však spojeny i další problémy, zejména rostoucí příjmová nerovnost. Ne všechny čínské „domácnosti“ totiž z rychlého růstu HDP těžily podobně.
Durch diesen Trend sind viele große Strukturprobleme entstanden. Das hinterherhinkende Haushaltseinkommen hat den privaten Verbrauch gebremst, obwohl die Wirtschaft mehr Konsumgüter herstellen könnte. Es hat außerdem die Ersparnisse der Unternehmen in die Höhe getrieben, weil die Einnahmen der Firmen schneller steigen als das Haushaltseinkommen (und daher schneller als das Gesamt-BIP). Das könnte wiederum zu größeren Investitions- oder Spekulationsblasen führen, da die Unternehmen ihre Ersparnisse irgendwo reinvestieren wollen. Zudem trägt das hinterherhinkende Haushaltseinkommen deutlich zu Chinas Handelsüberschuss bei, weil der geringe einheimische Konsum die Exporte tendenziell höher als die Importe hält. Doch gibt es noch mehr Probleme im Zusammenhang mit Chinas unverhältnismäßig niedrigem Haushaltseinkommen, insbesondere die wachsende Einkommensungleichheit. Tatsächlich haben nicht alle chinesischen „Haushalte“ gleichermaßen vom schnellen BIP-Wachstum profitiert.