V roce 1990 znečištění vzduchu v budovách zapříčinilo víc než 8 % úmrtí; v roce 2016 to bylo 4,7 %. Navzdory růstu populace každoročně v důsledku znečištění vnitřního ovzduší zemře o 1,2 milionu lidí méně. Když společnosti vybřednou z krajní chudoby, znečištění venkovního vzduchu se zprvu zhoršuje. Poté ale výrazně opadá, jelikož růst, technologické změny a postoje veřejnosti ovlivňují přístupy a předpisy. V Číně například emise oxidu siřičitého dosáhly vrcholu v roce 2006 a od té doby klesají.
1990 forderte die Luftverschmutzung in Innenräumen über 8% aller Todesopfer; 2016 waren es noch 4,7%. Jedes Jahr sterben 1,2 Millionen Menschen weniger an dieser Todesursache, obwohl die Bevölkerung wächst. Wenn Gesellschaften die extreme Armut hinter sich lassen, verschlimmert sich die äußere Luftverschmutzung zunächst. Aber wenn dann Wachstum, technologischer Wandel und die öffentliche Einstellung einen Einfluss auf Politik und Gesetze ausüben, nimmt sie deutlich ab. In China beispielsweise haben die Schwefeldioxidemissionen 2006 ihren Höhepunkt erreicht und sind seitdem zurückgegangen.