Impéria pak vznikají ve chvíli, kdy nějaká národní skupina pokládá svou existenci uvnitř územních hranic za riskantní nebo neúčinnou a zahájí silovou expanzi, kterou obvykle doprovází rozsáhlé násilí. Západní Evropa nalezla další cestu pro svůj rozvoj teprve po druhé světové válce, kdy hitlerismus zůstal minulostí, avšak stalinismus představoval velice přítomnou hrozbu. Západoevropští intelektuálové si uvědomili, že nacionalismus i imperialismus jsou jako přístupy k budování státu nepřijatelné a že evropská stabilita vyžaduje svazek národů, který by se mohl a měl rozšiřovat, ale nikdy by se neproměnil v impérium. Politická elita západní Evropy si tento postoj rychle osvojila a rozhodnou měrou k němu přispělo také „euroatlantické“ politické myšlení Ameriky v kombinaci s Marshallovým plánem.
Großreiche entstehen, wenn eine nationale Gruppe ihre Existenz innerhalb ihrer territorialen Grenzen entweder als gefährdet oder als ineffektiv ansieht und eine Strategie der Expansion durch Zwang einschlägt, die normalerweise mit Gewalt großen Umfangs verbunden ist. Westeuropa entdeckte erst nach dem Zweiten Weltkrieg – als der Hitlerismus Vergangenheit war, der Stalinismus jedoch eine sehr reale Gefahr darstellte – eine andere Route für seine Entwicklung. Die westeuropäischen Intellektuellen erkannten, dass sowohl Nationalismus wie Imperialismus unakzeptable Ansätze zum Aufbau eines Staates waren und dass Europas Stabilität eine Union von Nationen erforderte, die expandieren konnte und sollte, ohne sich jedoch dabei in ein Großreich zu verwandeln. Westeuropas politische Elite machte sich diese Haltung rasch zu Eigen, und Amerikas „euroatlantisches“ politisches Denken trug, in Verbindung mit dem Marshallplan, entscheidend hierzu bei.