Dokáže něco politiku atlantické aliance v otázce vývozu zbraní sjednotit? Obchod se zemí s podobnou bilancí lidských práv, jakou má Čína, se nesmí řídit pouze ekonomickou logikou; musí být také v souladu s širšími cíli zahraniční politiky. To především znamená vyhýbat se obchodům, které plnění těchto cílů znesnadňují. Stejně jako vypadali hloupě američtí prezidenti, když v sedmdesátých a osmdesátých letech přizpůsobovali zahraniční politiku USA diktátu amerických pěstitelů pšenice, nemají dnes žádný respekt ani ty evropské vlády, které jsou připraveny dát všanc bezpečnost v Asii ve prospěch neklidné Číny.
Ist es nun möglich die verschiedenen politischen Ansichten der atlantischen Allianz zum Waffenembargo unter einen Hut zu bringen? Der Handel mit einem Land wie China mit seiner Menschenrechtssituation muss nicht nur ökonomisch Sinn ergeben, sondern auch mit den übergeordneten Zielen der Außenpolitik übereinstimmen. Das heißt vor allem Handel zu vermeiden, der die Verfolgung dieser Ziele behindert. Ebenso wie sich amerikanische Präsidenten lächerlich machten, als sie in den 1970er und 1980er Jahren die Außenpolitik der Vereinigten Staaten dem Diktat der amerikanischen Weizenfarmer unterwarfen, nötigt es auch niemandem Respekt ab, wenn die europäischen Regierungen bereit sind, die Sicherheit Asiens an ein unruhiges China zu verpfänden.