Neplánovaný a nekoordinovaný urbánní rozvoj je však rizikový a hrozí, že naděje migrantů na lepší život vystřídají nehygienické podmínky k životu, nezaměstnanost a vysoká exponovanost vůči přírodním katastrofám. V mnoha ohledech je urbanizace rozumná. Města jsou uzly prosperity, kde se koncentruje přes 80 % celosvětové ekonomické aktivity. Hustota jejich osídlení usnadňuje distribuci veřejných služeb, včetně vzdělávání, zdravotní péče a základních služeb. Vždyť rozvod vody vodovodním potrubím v urbánních oblastech vyjde na 0,70-0,80 dolaru na kubický metr, zatímco v řídce osídlených oblastech jde o dva dolary. Vysoká koncentrace majetku a osob, zejména v pobřežních oblastech, je ale ekonomickou přítěží, jelikož majetek v hodnotě kolem tří bilionů dolarů ohrožují rizika přírodních pohrom. V příštích dvaceti letech se rizikovost ještě zvýší, neboť zastavěná plocha měst se ztrojnásobí, na 600 tisíc čtverečních kilometrů, často bez základní infrastruktury či postupů k zamezení výstavby a osidlování zranitelných oblastí, náchylných ke katastrofám.
Aber ungeplante und unkoordinierte Stadtentwicklung ist riskant. Es besteht die Gefahr, dass die Migranten, die auf ein besseres Leben hoffen, auf unhygienische Lebensumstände, Arbeitslosigkeit und ein hohes Risiko von Naturkatastrophen treffen. In vielerlei Hinsicht ist Urbanisierung ein rationaler Vorgang. Immerhin sind Städte Zentren des Wohlstands, in denen über 80% der weltweiten wirtschaftlichen Aktivitäten konzentriert ist. Und ihre Dichte hilft bei der Bereitstellung öffentlicher Dienstleistungen wie Ausbildung, Gesundheitsfürsorge und der Erfüllung von Grundbedürfnissen. Tatsächlich kostet die Bereitstellung von fließendem Wasser in Stadtgebieten nur 0,70-0,80 USD pro Kubikmeter, im Gegensatz zu 2 USD in schwach besiedelten Gebieten. Aber die hohe Konzentration von Vermögen und Menschen, insbesondere in Küstenbereichen, ist eine wirtschaftliche Belastung, da dort Vermögenswerte in Höhe von etwa 3 Billionen USD dem Risiko von Naturkatastrophen ausgesetzt sind. In den nächsten zwei Jahrzehnten wird diese Anfälligkeit noch zunehmen, da sich die bebaute Fläche in den Städten auf 600.000 Quadratkilometer verdreifacht. Und oft ist weder grundlegende Infrastruktur vorhanden, noch werden Maßnahmen zur Verhinderung des Baus auf katastrophengefährdeten Flächen getroffen.