Pokusím se vysvětlit. Když jsem byl dítě, jsem se dobře pamatuji trochu podobné příčiny, které postihly mě, zda to byla realita, nebo sen, jsem nikdy nemohl zcela vyrovnat. Okolností byl tento. Byl jsem nějaké řezání kapary nebo jiný - myslím, že se snažil lézt nahoru komín, jak jsem viděl Kominíček si několik dní předchozích a moje nevlastní matka, která, tak či onak, byl po celou dobu šlehání mi, nebo posílání mě do postele supperless, - moje matka mě vlekl za nohy ven komín a zabalí mě do postele, i když to bylo jen dvě hodiny odpoledne 21. června, nejdelší den v roce v naší polokouli. Cítil jsem se hrozně. Ale nebylo pomoci, takže do schodů jsem šel do mého pokojíku ve třetím podlahy, svlékl se co nejpomaleji, aby se zabít čas, as hořký povzdech si mezi listy. Ležel jsem tam zoufale výpočtu, že šestnáct celé hodiny musí uplynout, než jsem by naděje na vzkříšení.
Lassen Sie mich versuchen zu erklären. Als ich ein Kind war, habe ich gut daran erinnern, einen ähnlichen Umstand, dass ereilte mich, ob es eine Realität oder ein Traum war, konnte ich nie ganz zufrieden. Der Umstand war dies. Ich hatte Zerschneiden einige Kapern oder andere - ich glaube es war versucht zu krabbeln die Schornstein, wie ich gesehen habe ein wenig Schwung zu tun ein paar Tage vorher, und meine Stiefmutter, die, irgendwie war die ganze Zeit Schlagsahne mich, oder schickt mir ins Bett supperless, - meine Mutter zog mich an den Beinen aus dem Schornstein und packte mir zu Bett, obwohl es nur 02 Uhr war am Nachmittag des den 21. Juni, dem längsten Tag im Jahr in unserer Hemisphäre. Ich fühlte mich schrecklich. Aber da war nichts zu machen, so die Treppe hinauf ich in mein kleines Zimmer ging in der dritten Boden, entkleidete mich so langsam wie möglich, um so die Zeit totzuschlagen, und mit einem bitter Seufzer kam zwischen den Laken. Ich lag da kläglich Berechnung, die sechzehn ganze Stunden muss, bevor ich verstreichen könnte für eine Auferstehung hoffen.