Jde o impozantní úspěchy, které stojí za to oslavovat. Teprve ve chvíli, kdy státy úspěšně zvládnou utlumení podpory od Gavi, však mohou mít jistotu, že se stejné zdravotnické ochrany dočkají i budoucí generace. Až vyprší Kjótský protokol Úmluva Kjótského protokolu právě začala platit pro 126 států, které se k ní připojily. Je na čase, aby se během rozhovorů o tom co dělat, až úmluva v roce 2012 vyprší, začalo přemýšlet, jak angažovat všechny státy, včetně velkých producentů emisí. Právě to učinila Evropská komise, když nedávno vytvořila první strategii pro období po Kjótském protokolu, kterou bude v březnu diskutovat Evropská rada. Ačkoliv Kjótský protokol představuje jen mírné snížení uhlíkových emisí v průmyslových zemích – mezi lety 2008 a 2012 o 5,2% oproti úrovni z roku 1990, přičemž jednotlivé země mají různé cíle –, lze tak skutečně pokročit jak v úsilí o dosažení udržitelnosti rozvoje, tak při ochraně planety. Nejprve ale všechny země musí zohlednit problematiku klimatu při plánování politik a zlepšit výkon vlády v klíčových sektorech, jako je energetika, infrastruktura a doprava.
Dies sind beeindruckende Erfolge, die zu feiern sich lohnt. Doch nur wenn die betreffenden Länder die Übergangsphase im Anschluss an die Förderung durch Gavi erfolgreich bewältigen, können sie darauf vertrauen, dass künftige Generationen denselben gesundheitlichen Schutz genießen. Die Zeit nach Kyoto Jetzt ist das Kyoto-Protokoll für seine 126 Mitgliedsländer in Kraft getreten. Nun ist es Zeit darüber nachzudenken, wie man alle Länder, einschließlich der größten Treibhausgas-verursacher, an den Verhandlungstisch bringen könnte, um über die Zeit nach dem Auslaufen des Vertrages im Jahr 2012 zu sprechen. Genau das tat die Europäische Kommission vor kurzem, als sie ihre erste Strategie für die Post-Kyoto-Arä vorlegte, die der Europäische Rat im März diskutieren wird. Während mit dem Kyoto-Protokoll nur eine bescheidene Reduktion der Kohlenstoffemissionen in den Industrieländern erreicht wird – nämlich 5,2 % zwischen 2008 und 2012 im Vergleich zu den Werten des Jahres 1990 und mit verschiedenen Zielwerten für einzelne Länder – kann mit nachhaltigen Bestrebungen zur Entwicklung und Erhaltung unseres Planeten ein echter Fortschritt erreicht werden. Zunächst allerdings müssen alle Länder den Klimaschutz in ihr politisches Programm aufnehmen und ihre Gebarung in den Schlüsselbereichen wie Energie, Infrastruktur und Transport verbessern.