Putin bezvadně zapadá do šablony nepoddajnosti a apatičnosti, jež je zárukou stability, silného státu a “zlatého středu” mezi radikálními reformami a vládou pevné ruky. Rusové se ovšem Putina také podvědomě obávají. Jejich strach se týká příjemného tichého člověka, neslyšně procházejícího kremelskými chodbami, politika, který na sebe trpělivě a bez naříkání bere (a plní) spoustu náročných a nepříjemných úkolů zanedbaných těmi, kteří hlučně bojovali o svůj vysoký post.
Putin entspricht vollkommen diesem Wunschbild des standfesten, dickhäutigen Politikers, der Stabilität und die „rechte Mischung“ aus radikaler Reformpolitik und starkem Staat gewährleistet. Auf der anderen Seite hegt die russische Bevölkerung aber auch eine geheime Angst vor Putin. Diese Angst bezieht sich auf einen Mann, der stets ein angenehmes, ruhiges Äußeres an den Tag legt, lautlos durch die Gänge des Kreml wandelt und klaglos unzählige harte, unangenehme Aufgaben übernimmt (und erledigt), vor denen andere, die geräuschvoll um hohe Positionen streiten, zurückschrecken.