To bohužel dává velký prostor k překrucování a zaujatosti. Nejvíce bije do očí tendence stoupenců QE připisovat jakýkoliv pokles úrokových sazeb před ohlášením této politiky očekáváním tržních účastníků, že se ke QE schyluje. Na pokles inflačních očekávání, k němuž došlo ve stejném období, však stoupenci QE tyto argumenty neuplatňují. Od zahájení nákupů se drží stejné logiky, ignorují nedávná zvýšení úrokových sazeb a drobný růst inflačních očekávání oslavují jako důkaz efektivity QE.
Leider lässt dies jede Menge Platz für Verzerrungen und Voreingenommenheit. Am eklatantesten ist hierbei die Neigung der Befürworter der quantitativen Lockerung, jeden Rückgang der Zinsen vor Ankündigung der Politik den Erwartungen der Marktteilnehmer an eine kommende quantitative Lockerung zuzuschreiben. Doch wenden sie dieselbe Logik nicht auf den Rückgang der Inflationserwartungen an, der sich im selben Zeitraum ereignete. Seit Beginn der Anlagenkäufe folgen sie derselben Methode: Sie ignorieren die jüngsten Anstiege bei den Zinssätzen und loben zugleich den kleinen Anstieg der Inflationserwartungen als Beweis für die Wirksamkeit der quantitativen Lockerung.