Očekává se, že od roku 2020 bude vážně přetíženo 60 hlavních letišť. Podobný vývoj lze sledovat v přístavech. Přetížení dopravy a znečištění ohrožuje ekonomický růst, kvalitu života a životní prostředí. Inteligentní řešení mobility (viz bod 7 níže) a řízení poptávky po dopravě (viz bod 6.3 níže) sníží přetížení, ale bude potřeba i nové nebo lepší infrastruktury. Jedná se o zaalpské tunely, železniční koridory a intermodální uzly pro železniční, námořní nebo leteckou dopravu. Bude potřeba najít správnou rovnováhu mezi ekonomicky nezbytným rozvojem infrastruktury a zároveň oprávněnými požadavky plánování na základě cílů environmentální politiky a dalších politik. Takzvané systémy založené na spolupráci, které využívají komunikaci mezi vozidly navzájem nebo mezi vozidlem a infrastrukturou, ch m id G /S EVROPA V POHYBU mohou dlouhodobě výrazně zlepšit účinnost řízení dopravy, bezpečnost a řízení přetěžování. Silniční infrastruktura se musí stát inteligentní, musí být schopna odesílat údaje do vozidel a přijímat údaje z nich a shromažďovat informace o podmínkách na silnicích, jako např. o nebezpečí plynoucím z počasí či o nehodách, aby systémy založené na spolupráci fungovaly co nejlépe.
Bis 2020 werden voraussichtlich 60 Großughäfen hochgradig überlastet sein. Ein ähnlicher Trend zeichnet sich bei den Häfen ab. Überlastung und Verschmutzung bedrohen das Wirtschaftswachstum, die Lebensqualität und die Umwelt. Intelligente Lösungen für die Mobilität (siehe Abschnitt 7) und das Verkehrsnachfragemanagement (siehe Abschnitt 6.3) werden die Überlastung lindern, doch wird auch neue oder verbesserte Infrastruktur benötigt. Investitionen in bestandsfähige Alternativen zu überlasteten Straßenkorridoren können intelligente Lösungen unterstützen, die ko-modale Logistikketten umfassen, bei denen die Nutzung der Verkehrsinfrastruktur innerhalb der verschiedenen Verkehrsträger ebenso wie unter verschiedenen Verkehrsträgern optimiert wird. Dazu gehören Alpentunnel, Schienenkorridore und intermodale Drehkreuze für den Eisenbahn-, ch m id G /S Die Regionen in äußerster Randlage leiden an einer stark dezitären Zugänglichkeit, nicht nur in Bezug auf den kontinentalen Binnenmarkt, sondern auch in ihrem eigenen Hinterland. Instrumente der Verkehrspolitik und staatliche Beihilfen könnten eingesetzt werden, um die Auswirkungen der Randlage auf ihre Wettbewerbsposition zu vermindern und die Verbindungen mit der restlichen EU und mit benachbarten Drittländern zu verbessern.