A protože jsou inflační očekávání v EMDE méně ukotvená a více navázaná na měnové pohyby, promítají se výkyvy měnového kurzu v těchto zemích do cen rychleji a výrazněji než v AE. Dalším důležitým faktorem je inflace cen potravin. Během roku 2021 přesáhl dvanáctiměsíční růst cen potravin úroveň 5% v 79% EMDE (konkrétně v 86 zemích ze 109). A přestože ani AE nejsou vůči růstu cen potravin imunní, jen 27% jich zaznamenalo cenový růst o více než 5%. Ještě horší je, že inflace cen potravin obecně zasahuje zvlášť těžce země s nižšími příjmy (a také domácnosti s nižšími příjmy všude na světě), takže v podstatě funguje jako regresivní daň. Ve spotřebním koši průměrné domácnosti v EMDE mají potraviny mnohem vyšší podíl, což znamená, že inflace v těchto ekonomikách pravděpodobně bude úporná. Dnešní vyšší ceny energií se přímo přetaví do zítřejších vyšších cen potravin (prostřednictvím vyšších nákladů na hnojiva, dopravu a tak dále). A třebaže většina EMDE už nemá fixní měnový kurz – jak tomu bylo v 70. letech náchylných na inflaci –, zůstává manévrovací prostor pro „skutečně nezávislou“ měnovou politiku v malých otevřených ekonomikách omezený i navzdory plovoucímu měnovému kurzu.
Und weil die Inflationserwartungen in den Schwellen- und Entwicklungsländern weniger stark verankert sind und stärker mit Währungsschwankungen einhergehen als in den hochentwickelten Ländern, wirken sich dort die Wechselkurse tendenziell schneller und stärker auf die Preise aus. Ein weiterer wichtiger Faktor ist die Inflation bei den Lebensmitteln. Der Anstieg der Lebensmittelpreise über zwölf Monate hinweg übertraf 2021 in 79 % (86 von 109) der Schwellen- und Entwicklungsländer den Wert von 5 %. Auch wenn die hochentwickelten Länder gegen steigende Lebensmittelpreise nicht immun sind, erlebten nur 27 % von ihnen Preisanstiege von über 5 %. Noch schlimmer ist, dass die Lebensmittelinflation im Allgemeinen die einkommensschwachen Länder (und einkommensschwache Haushalte überall) auch noch besonders hart trifft. Das macht sie faktisch zu einer Art regressiver Steuer. Lebensmittel machen in den Schwellen- und Entwicklungsländern einen viel größeren Teil des Konsums eines Durchschnittshaushalts aus; die Inflation dürfte sich in diesen Ländern daher als hartnäckig erweisen. Die heutigen erhöhten Energiepreise werden sich (aufgrund höherer Kosten für Dünger, Transport usw.) unmittelbar in höheren künftigen Lebensmittelpreisen niederschlagen. Obwohl die meisten Schwellen- und Entwicklungsländer heute keine festen Wechselkurse mehr haben – wie das in den inflationsanfälligen 1970er Jahren der Fall war –, bleibt der Spielraum für eine „wirklich unabhängige“ Geldpolitik in kleinen offenen Volkswirtschaften ungeachtet ihrer flexiblen Wechselkurse begrenzt.