Carboni podala proti uvedenému rozsudku odvolání ke Corte d’apello di Bari (odvolací soud v Bari), který je zamítl jako neopodstatněné. Podle uvedeného soudu se „propuštěním do volného oběhu“ ve smyslu článku 201 celního kodexu Společenství rozumí uvedení zboží na trh Společenství, kterým musí být obchodní fáze nabytí zboží prvním hospodářským subjektem Společenství. V opačném případě by bylo totiž snadné antidumpingové předpisy obejít. Carboni podala kasační opravný prostředek proti tomuto rozsudku ke Corte suprema di cassazione (kasační soud). V rámci tohoto kasačního opravného prostředku Carboni zejména tvrdila, zaprvé, že k propuštění do volného oběhu dochází až v okamžiku, kdy zboží vstupuje na celní území Společenství, a nikoli v okamžiku, kdy je pouze nabyto hospodářským subjektem Společenství ve státě, který není členem Společenství.
Carboni legte gegen dieses Urteil bei der Corte d’appello di Bari (Berufungsgerichtshof Bari) Berufung ein, die diese als unbegründet zurückwies. Dieses Gericht war der Auffassung, dass unter der „Überführung in den zollrechtlich freien Verkehr“ im Sinne von Art. 201 des Zollkodex der Gemeinschaften die Verbringung der Ware in den Markt der Gemeinschaft zu verstehen sei, wofür auf das Handelsstadium des Erwerbs der Ware durch den ersten Wirtschaftsteilnehmer der Gemeinschaft abzustellen sei. Andernfalls könne die Antidumpingregelung leicht umgangen werden. Gegen dieses Urteil erhob Carboni eine Kassationsbeschwerde bei der Corte suprema di cassazione (Kassationsgerichtshof). Im Rahmen dieser Kassationsbeschwerde machte Carboni u. a. geltend, dass die Überführung in den zollrechtlich freien Verkehr erst zu dem Zeitpunkt erfolge, zu dem die Ware in das Zollgebiet der Gemeinschaft gelange, und nicht, wenn sie lediglich von einem Wirtschaftsteilnehmer der Gemeinschaft in einem Drittland erworben werde.