Ve skutečnosti je právě věda v čele dobré praxe, co se týče ověřování analýz a diskuse o politických návrzích. V akademické sféře dochází k omylům, ale opravují se svižněji a systematičtěji než v jiných oblastech. Kolektivní charakter vědeckého ověřování rovněž poskytuje záruky proti uchvácení partikulárními zájmy. Problém ale ve skutečnosti může být hlubší, než naznačují obvyklé stížnosti na odborníky. Před několika desítkami let se běžně předpokládalo, že pokrok v masovém vzdělávání postupně překlene propast mezi vědeckým poznáním a všeobecným přesvědčením a tím přispěje k poklidnějšímu a racionálnějšímu charakteru demokracie.
Die Wissenschaft ist eigentlich Vorkämpferin bewährter Verfahren hinsichtlich der Validierung von Untersuchungen und der Diskussion politischer Vorschläge. Irrtümer kommen in der akademischen Welt regelmäßig vor, aber dort werden sie rascher und systematischer korrigiert als in anderen Bereichen. Der kollektive Charakter der wissenschaftlichen Validierung bietet auch Garantien gegen die Vereinnahmung durch spezielle Interessen. Das Problem liegt möglicherweise tiefer als es die allgemeinen Klagen über Experten vermuten lassen. Vor einigen Jahrzehnten nahm man allgemein an, dass Fortschritte in der Bildung der Massen allmählich für eine Überbrückung der Kluft zwischen wissenschaftlicher Erkenntnis und Volksglauben sorgen und damit zu einer gelasseneren und rationaleren Demokratie beitragen würden.