Všechny země by se měly dohodnout, že každá na výzkum a vývoj nízkoenergetických technologií vynaloží 0,05% HDP. Úhrnné celosvětové náklady by současné výdaje za výzkum alternativních energií 15krát převyšovaly, a přece by byly šestkrát nižší než cena Kjóta. Dohoda tohoto charakteru by se pro svět mohla stát novou kjótskou úmluvou – zásadní rozdíl by ovšem spočíval v tom, že tento protokol by skutečně něco dokázal a měl by slušnou naději na celosvětové přijetí. Proč bychom neměli udělat obojí, tedy investovat do výzkumu a vývoje a přitom přislíbit snížení emisí?
Jedes Land sollte sich dazu verpflichten, 0,05 Prozent seines Bruttoinlandproduktes in Forschung und Entwicklung von Energien mit niedrigem CO2-Ausstoß zu investieren. Die globalen Gesamtkosten wären 15 Mal höher als die aktuellen Ausgaben für Forschung im Bereich alternative Energien, aber sechs Mal niedriger als die Kyoto-Kosten. Eine Vereinbarung dieser Art könnte zum neuen Kyoto-Protokoll für die Welt werden, wobei der entscheidende Unterschied darin liegt, dass dieses Protokoll tatsächlich effektiv wäre und eine Chance hätte, globale Anerkennung zu finden. Und warum nicht gleich beides: in Forschung und Entwicklung investieren und sich verpflichten, Kohlendioxid-Emissionen ab sofort zu verringern?