Veškerou půdu v Údolí smrti pokryl květinový koberec, aspoň na chvilku. Co to dokazuje? Údolí smrti není mrtvé. Je jen nečinné. Přímo pod povrchem jsou semínka možností, která čekají na ty správné podmínky. V organických systémech, když nastanou ty správné podmínky, je život nevyhnutelný. Děje se vždy a všude. Vezměte nějaký prostor, školu, oblast, změňte podmínky, ukažte lidem, co je možné, co mohou očekávat, dejte jim více různých příležitostí; rozvíjejte a važte si vztahů mezi učiteli a žáky, dejte lidem možnost tvořit a inovovat to, co dělají, a školy, které o to vše byly ochuzené, se najednou probudí k životu. Dobří vůdci to vědí. Opravdová role vůdců ve vzdělávání – a myslím, že to platí na národní úrovni, krajské úrovni i na úrovni jednotlivých škol – není a nemělo by být přikazovat a řídit.
Der Boden des Death Valley war eine Zeit lang mit einem Blumenteppich bedeckt. Das ist der Beweis dafür, dass Death Valley nicht tot ist. Es schläft nur. Direkt unter der Oberfläche sind diese Samen der Möglichkeit, die auf die richtigen Bedingungen warten, um herauszukommen, und wenn die Bedingungen richtig sind, ist bei organischen Systemen Leben unvermeidbar. Es passiert immer wieder. Man nimmt ein Gebiet, eine Schule, einen Stadtteil und ändert die Bedingungen, gibt den Leuten einen anderen Möglichkeitssinn, andere Erwartungen, ein breiteres Spektrum an Möglichkeiten. Man wertschätzt die Beziehungen zwischen Lehrern und Schülern, man bietet den Leuten die Freiheit, kreativ und innovativ zu sein, in dem was sie tun, und Schulen, die einst dieser beraubt waren, erwachen wieder zu neuem Leben. Große Politiker wissen das. Die wahre Rolle der Führungskraft im Bildungswesen ‒ und das gilt auf der nationalen, der bundesstaatlichen und der schulischen Ebene ‒ ist nicht und sollte nicht Befehl und Kontrolle sein.