Tento proces bude pravděpodobně pokračovat dalších deset či dvacet let, podle toho, jak daleko v tomto procesu už jednotlivé země dospěly. Je pravda, že doháněcí růst je snazší ve výrobě než v ostatních sektorech, jak nedávno zdůraznil Dani Rodrik z Harvardovy univerzity, a je možné, že nejvýkonnější firmy v rozvíjejících se zemích jej už v oblasti výroby ze značné části vyčerpaly. Je tu ale stále ještě mnoho „interního“ prostoru pro doháněcí růst, neboť méně efektivní domácí firmy se budou konkurenčně dotahovat na ty zdatnější. Uvnitř rozvíjejících se zemí byl zjištěn velký rozptyl „celkové produktivity faktorů“ – společné produktivity kapitálu a práce. Potenciál doháněcího růstu mají navíc i sektory jako zemědělství, energetika, doprava a obchod, a to prostřednictvím importu technologií, institucionálního know-how a organizačních modelů. Samozřejmě že růst by mohly podlomit přechodné otřesy, zhoršení globálních příjmových nevyvážeností či chyby v makroekonomických politikách, včetně chyb, které vzniknou ve vyspělých ekonomikách a postihnou celé světové hospodářství. Fundamentální „konvergenční rozdíl“ vycházející z doháněcího růstu bude ale zřejmě nadále zužovat příjmovou mezeru mezi starými vyspělými ekonomikami a zeměmi rozvíjejících se trhů. Sovětský svaz nikdy nedokázal vytvořit instituce, které by doháněcí hospodářský růst umožnily.
Abhängig vom aktuellen Stadium der betreffenden Länder wird dieser Prozess wahrscheinlich noch ein oder zwei Jahrzehnte anhalten. Es trifft zu, dass Aufholwachstum im Bereich Produktion leichter zu bewerkstelligen ist, als in anderen Sektoren, wie auch Dani Rodrik von der Universität Harvard jüngst feststellte und dass ein Gutteil dieses Wachstums von den leistungsfähigsten Firmen in Schwellenländern erbracht wurde. Dennoch besteht noch einiger „interner“ Spielraum für Aufholwachstum, da weniger effiziente Firmen an Wettbewerbsfähigkeit gewinnen, wenn sie sich mit effizienteren Unternehmen messen müssen. Die Unterschiede in der „totalen Faktorproduktivität“ – der gemeinsamen Produktivität von Kapital und Arbeit – in den Entwicklungsländern haben sich als groß erwiesen. Außerdem verfügen auch Sektoren wie Landwirtschaft, Energie, Transport und Handel aufgrund von Importen in den Bereichen Technologie, institutionellem Know-how und Organisationsmodelle über Potenzial zur Steigerung des Aufholwachstums. Untergraben werden kann das globale Wachstum natürlich durch vorübergehende Turbulenzen, eine Verschärfung der globalen Zahlungsungleichgewichte oder Fehler in der makroökonomischen Politik, wie etwa diejenigen, die in den Industrieländern begangen worden waren und die die ganze Weltwirtschaft in Mitleidenschaft zogen. Aber das „Konvergenzgefälle“ aufgrund des Aufholwachstums wird die Einkommenskluft zwischen alten Industrieländern und Schwellenmärkten wahrscheinlich weiter verringern. Der Sowjetunion gelang es nie, Institutionen zu aufzubauen, die ein Aufholwachstum ermöglichten.