To je keynesiánská ambice, ale lze ji dovést k úspěchu? Soudobý Keynes není k nalezení a ani globální konsenzus v brettonwoodském stylu nad reformou centrálního bankovnictví se na obzoru nerýsuje. Jak rozetnout evropský dluh BRUSEL – Finančním trhům se právě málem podařilo rozlomit eurozónu. Nápad využít síly trhu a finanční vynalézavosti jako záruky dlouhodobé životaschopnosti eura se tedy může jevit jako paradoxní. A přece právě takový je záměr našeho návrhu, aby se svrchovaný dluh eurozóny rozdělil na hlavní a dodatečné tranše. Hlavní tranše by se skládaly zamp#160;dluhu vamp#160;celkové výši do 60amp#160;% HDP každé zúčastněné země.
Das ist ein Ziel von keynesianischem Ausmaß, die Frage ist, ob es ausgeführt werden kann. Ein moderner Keynes ist nirgends in Sicht und auch kein globaler Konsens zur Reform des Zentralbankensystems vom Format Bretton Woods‘. Die große Aufteilung der europäischen Schulden BRÜSSEL – Soeben erst ist es den Finanzmärkten beinahe gelungen, die Eurozone zu zerrütten. Daher mag die Idee paradox erscheinen, die Macht des Marktes und des Financial Engineering dazu zu nutzen, das langfristige Überleben des Euros zu sichern. Doch genau darauf zielt unser Vorschlag ab, die Staatsschulden der Eurozone in Senior- und Junior-Tranchen einzuteilen. Die Senior-Tranchen würden Schulden enthalten, die bis zu 60amp#160;% des BIP eines jeden beteiligten Landes betragen.