Já přitom už deset let nebo možná i déle tvrdím, že nemůžeme pochopit symptomy patrné v západních státech, dokud nezformulujeme a neodzkoušíme explicitní hypotézy o zdrojích či kořenech dynamismu. Tento teoretický pokrok nám dá naději na vysvětlení nejen pomalého růstu souhrnné produktivity faktorů, ale i poklesu spokojenosti s pracovním místem. Amerika nemůže být opět Amerikou, Francie nemůže být opět Francií a Velká Británie nemůže být opět Velkou Británii, dokud se jejich obyvatelé znovu nezapojí do vymýšlení lepších způsobů, jak dělat to či ono, a dokud nepocítí nadšení z plavby do neznáma. Tento komentář vznikl z projevu předneseného 15. ledna 2019 na Univerzitě Paříž IX (Université Paris-Dauphine).
Ich behaupte seit mindestens zehn Jahren, dass wir die in den westlichen Nationen beobachteten Symptome nicht verstehen können, bis wir klare Hypothesen über die Quellen oder die Ursprünge von Dynamik formuliert und geprüft haben. Dieser theoretische Fortschritt wird uns die Hoffnung geben, nicht nur das langsame Wachstum der totalen Faktorproduktivität, sondern auch die sinkende Arbeitszufriedenheit erklären zu können. Amerika kann nicht wieder Amerika sein, Frankreich kann nicht wieder Frankreich sein, und Großbritannien kann nicht wieder Großbritannien sein, bis ihre Bevölkerungen wieder daran beteiligt sind darüber nachzudenken, wie sie die Dinge besser machen können, und sich freuen, ihre Reisen ins Ungewisse anzutreten. Dieser Kommentar beruht auf einer Rede, die am 15. Januar 2019 an der Universität Paris- Dauphine gehalten wurde.