Dvě z nich byly vybudovány, přičemž první z nich je předmětem sporu v původním řízení. Druhá silnice je samostatnou komunikací o délce 1300 m. Consiglio di Stato proto zastává názor, že záměr, o který jde v původním řízení, nemá být považován za záměr výstavby jediné silnice o délce delší než 10 kilometrů, který by se řídil přílohou I směrnice 85/337, kde se uvádí výčet projektů, které povinně podléhají posouzení vlivů na životní prostředí, nýbrž za záměr výstavby silnice podle přílohy II tohoto předpisu, který hovoří pouze o stavbě silnic. Consiglio di Stato si nicméně klade otázku, zda by sporný záměr přeci jen neměl být podroben takovémuto posouzení, zejména s ohledem na článek 4 přílohy II a přílohu III směrnice 85/337, neboť je součástí rozsáhlejší operace obnovy veškerých silnic dotčených městských čtvrtí, takže příslušný orgán by tak mohl mít povinnost zohlednit „kumulaci“ jednotlivých záměrů, což je kritérium, které je výslovně uvedeno v příloze III. Za těchto okolností se Consiglio di Stato rozhodl přerušit řízení a položit Soudnímu dvoru následující předběžné otázky: „1) Je třeba článek 2 směrnice [85/337], který stanoví, že záměry, které mohou mít významný vliv na životní prostředí, podléhají posouzení vlivu na životní prostředí a že uvedené záměry jsou vymezeny v článku 4, vykládat tak, že jakýkoli záměr, který má významný vliv na životní prostředí, podléhá posouzení vlivu na životní prostředí, přestože není zahrnut v příloze I nebo II [této] směrnice, nebo naopak tak, že posouzení vlivu na životní prostředí podléhají pouze záměry uvedené v příloze I a II [uvedené] směrnice? 2) Stanoví článek 4 směrnice [85/337] striktní povinnost členských států nebo jim dává pouhou možnost vzít v úvahu kritéria přílohy III, když ponechává na členským státech, zda upraví postup pro posouzení vlivu na životní prostředí u záměrů [uvedených] v příloze II [této směrnice] buď tak, že je zkoumán každý jednotlivý případ, nebo tak, že se postupuje podle předem stanovených kritérií, přičemž se mimo jiné přihlíží ke kritériím přílohy III [uvedené směrnice]? 3) Je článek 1 nařízení prezidenta republiky ze dne 12. dubna 1996 správným provedením článku 4 směrnice [85/337] a její přílohy III italským zákonodárcem, i když nestanoví jako kritérium pro provedení posouzení vlivu na životní prostředí u záměrů uvedených v příloze II směrnice kritérium kumulace záměru s dalšími záměry, jak to stanoví [uvedená] příloha III?“ K předběžným otázkám
Zwei Straßen seien gebaut worden, zum einen diejenige, die Gegenstand dieses Rechtsstreits ist, zum anderen eine zweite mit einer Länge von 1,3 km. Nach Auffassung des Consiglio di Stato handelt es sich daher bei den im vorliegenden Fall streitigen Vorhaben nicht um den Bau einer durchgehenden Straße von mehr als 10 km Länge gemäß Anhang I der Richtlinie 85/337, wo die Vorhaben aufgezählt seien, für die eine UVP zwingend erforderlich sei, sondern es falle unter Anhang II dieser Richtlinie, wo nur der Bau von Straßen erwähnt werde. Dennoch stellt sich der Consigilio di Stato die Frage, ob das streitige Projekt möglicherweise nach Art. 4 in Verbindung mit den Anhängen II und III der Richtlinie 85/337 einer UVP unterzogen werden musste, da es sich in ein größeres Restrukturierungsvorhaben mit mehreren Straßen in den betroffenen Stadtbezirken einfüge, so dass die zuständige Behörde das in Anhang III ausdrücklich genannte Merkmal der „Kumulierung mit anderen Projekten“ hätte berücksichtigen müssen. Er hat daher beschlossen, das Verfahren auszusetzten und dem Gerichtshof folgende Fragen zur Vorabentscheidung vorzulegen: 1. Ist Art. 2 der Richtlinie 85/337, wonach Projekte, bei denen mit einer erheblichen Auswirkung auf die Umwelt zu rechnen ist, einer UVP unterzogen werden und diese Projekte in Art. 4 definiert sind, in dem Sinne auszulegen, dass jedes Projekt, das eine bedeutende Auswirkung auf die Umwelt hat, einer UVP unterzogen wird, auch wenn es in Anhang I oder II der Richtlinie nicht enthalten ist, oder im gegenteiligen Sinne, dass nur die Projekte der Anhänge I und II der Richtlinie einer UVP unterzogen werden? 2. Begründet Art. 4 der Richtlinie 85/337, der den Mitgliedstaaten die Möglichkeit lässt, eine UVP für die Projekte des Anhangs II anhand einer Einzelfalluntersuchung oder anhand festgelegter Kriterien, auch unter Berücksichtigung der Kriterien des Anhangs III der Richtlinie, vorzuschreiben, eine konkrete Verpflichtung oder nur eine Möglichkeit für die Mitgliedstaaten, alle Kriterien des Anhangs III zu berücksichtigen? 3. Stellt Art. 1 des Dekrets des Staatspräsidenten vom 12. April 1996, in dem für die Projekte des Anhangs II der Richtlinie die Kumulierung eines Projekts mit anderen Projekten nach Anhang III der Richtlinie als Kriterium zur Durchführung einer UVP nicht vorgesehen ist, eine richtige Umsetzung von Art. 4 der Richtlinie 85/337 und ihres Anhangs III durch den italienischen Gesetzgeber dar? Zu den Vorlagefragen