Bez ohledu na to, jakým způsobem se rozhodneme inovace měřit, musí být pro jejich úspěch splněny tři podmínky: kvalifikovaná a vzdělaná pracovní síla, excelentní infrastruktura informačních a komunikačních technologií a vstřícné podnikatelské prostředí. Jinými slovy si úspěšné inovace žádají stabilní a rostoucí ekonomiku, svěží myšlenky a absenci zbytečných a zatěžujících regulací. Role vlády je zde klíčová. A právě tuto roli zřejmě EU špatně pochopila nejméně v jednom důležitém ohledu: v oblasti přístupu k rizikům. EU má již dávno zavedené instituce a procesy pro vyhodnocování rizik a vyhýbání se těm, která jsou nepřijatelná. V případech, kdy se vyžaduje určitá politika, avšak její vědecký základ je nejasný, bývají regulační rozhodnutí stále častěji založená na „preventivním principu“, který je koncipován tak, aby bránil situacím, v nichž by mohly nastat vážné škody.
Unabhängig davon, wie der Erfolg von Innovationen gemessen wird, müssen drei Bedingungen erfüllt sein, damit sie überhaupt erfolgreich sein können: qualifizierte, gut ausgebildete Fachkräfte, eine ausgezeichnete Infrastruktur für Informations- und Kommunikationstechnologie und ein stützendes unternehmerisches Umfeld. Oder anders gesagt: eine erfolgreiche Innovation erfordert eine stabile und wachsende Wirtschaft, frische Ideen und die Abwesenheit von unnötiger und belastender Regulierung. Die Rolle des Staates ist entscheidend. Und genau diese Rolle ist es, die die EU zumindest in einem wichtigen Aspekt missverstanden zu haben scheint: in ihrer Einstellung hinsichtlich des Risikos. Die EU verfügt über langjährige Institutionen und Prozesse zur Risikobewertung und Sicherstellung, dass inakzeptable Risiken vermieden werden. Wenn eine politische Maßnahme erforderlich ist, aber ein klar nachvollziehbares wissenschaftliches Prinzip nicht erkennbar ist, gründen regulatorische Entscheidungen immer mehr auf dem „Vorsorgeprinzip“, das Situationen verhindern soll, die ernsthaften Schaden hervorrufen könnten.