Za poslední půlstoletí dále prudce ubylo hladovění. Hlavní výchylkou jsou poslední dva roky rekordně vysokých cen potravin, jež nezapříčinila změna klimatu, ale politiky, které ji měly potírat: úprk k etanolu, díky němuž se potraviny lijí do aut, což tlačí vzhůru ceny potravin. Světová banka odhaduje, že tato politika přivedla k hladovění přinejmenším 30 milionů lidí. Citovat hladovění způsobené jistou politikou jako argument pro další uskutečňování téže politiky je přinejmenším nerozumné. Konečně je jednoduše mylné říkat, že bouře jsou v každé další sezóně hurikánů silnější. I v atlantické hurikánové pánvi, o níž obvykle slýcháme nejčastěji, se celková energie hurikánů (ACE), dle měření americké Národní správy oceánů a atmosféry, snížila od rekordu vytvořeného v roce 2005 o dvě třetiny.
Außerdem hat die Zahl der Hungersnöte in den letzten fünfzig Jahren rapide abgenommen. Die größte Abweichung von diesem Trend gab es in den letzten zwei Jahren aufgrund der hohen Nahrungsmittelpreise, die aber nicht durch den Klimawandel, sondern durch die Maßnahmen zu seiner Bekämpfung verursacht wurden: Die Förderung von Ethanol als Treibstoff bewirkte, dass man eigentlich Nahrungsmittel in Autos füllte und damit die Preise für Nahrungsmittel nach oben drückte. Die Weltbank schätzt, dass durch diese Politik mindestens 30 Millionen Menschen in den Hunger getrieben wurden. Von der Politik verursachte Hungersnöte als Argument für mehr Politik dieser Art vorzubringen, scheint unvernünftig, um es einmal vorsichtig auszudrücken. Schließlich war es schlicht falsch, zu sagen, dass Wirbelstürme mit jeder Hurrikan-Saison heftiger werden. Selbst im atlantischen Becken, über das wir in dieser Hinsicht am meisten hören, ist die von der amerikanischen Wetter- und Ozeanographiebehörde berechnete Gesamtenergie der Hurrikans (ACE) seit einem im Jahr 2005 verzeichneten Rekordwert um zwei Drittel gesunken. Weltweit war dieser Trend noch stärker spürbar: Der höchste ACE-Wert wurde 1994 erreicht.