Naše analýza například zkoumala přednosti konkrétněji cílených politik pro krátkodobý výhled: nákupu sítí nad lůžka, které ochrání před komáry, a perorální rehydratační léčby malárie u dětí v nejchudších státech postižených změnou klimatu. Záměrem bylo směle a aktivně se vypořádat s některými okrajovými zdravotními dopady globálního oteplování. Přínosy by se projevily téměř ihned, ale časem by vyprchávaly, jak se ekonomiky budou vyvíjet. Avšak i když rozvoj zlepší podmínky, snižování uhlíkových emisí začne být dlouhodobě čím dál důležitější, neboť dopady změny klimatu budou nabývat na závažnosti. Poněvadž účinky změny klimatu jsou pozorovány téměř ve všech oblastech po celém světě, přemýšlet o zmírňování důsledků má smysl všude. Zjistili jsme ale, že samotné zmírňování nesplní požadavky běžné prověrky nákladů a přínosů. Od výchozí výše 18 miliard dolarů jsme stanovené roční náklady klimatické politiky nechali narůstat v poměru ke globálnímu růstu až do roku 2100. Diskontovaná cena výsledného toku fixních ročních nákladů dosáhla 800 miliard dolarů, avšak diskontovaná hodnota odvrácených škod činila jen 685 miliard dolarů.
Wir haben im Rahmen unserer Analyse z.B. die Vorteile untersucht, die sich kurzfristig aus stärker zielgerichteten Strategien ergeben würden: dem Kauf mückenresistenter Moskitonetze und oraler Malariamedikamente zur Rehydration von Kindern in den ärmsten vom Klimawandel betroffenen Ländern. Ziel war es, einige der marginalen gesundheitlichen Auswirkungen aggressiv und vorausschauend in Angriff zu nehmen. Die Vorteile würden fast sofort wirksam werden, sich jedoch im Laufe der Zeit, wenn sich die Volkswirtschaften entwickeln, auflösen. Auch wenn sich durch zunehmende Entwicklung die Umstände verbessern würden, wäre eine langfristige Senkung der CO2-Emissionen angesichts sich verschärfender Auswirkungen des Klimawandels von zunehmender Bedeutung. Da die Auswirkungen des Klimawandels in vielen Gegenden der Welt zu beobachten sind, ist es überall sinnvoll, über ihre Abfederung nachzudenken. Wir haben jedoch festgestellt, dass eine derartige Abfederung allein einer standardmäßigen Kosten-Nutzen-Prüfung nicht standhält. Wir sind dabei von bis 2100 proportional zum weltweiten BIP ansteigenden vorgegebenen Jahreskosten für die Klimapolitik ausgegangen, wobei wir als Ausgangswert 18 Milliarden Dollar angenommen haben. Die diskontierten Kosten des resultierenden Stroms jährlicher Festkosten beliefen sich so auf insgesamt 800 Milliarden Dollar, die durch diesen Ansatz vermiedenen Schäden jedoch auf einen diskontierten Wert von nur 685 Milliarden.