Dědictvím nespoutaného globálního kapitalismu by se stalo navždy rozdělené lidstvo. Jediná alternativa k této ponuré vyhlídce je dnes hodně vzdálená a dost možná nebude nikdy uskutečnitelná: jeden globální stát, kde budou mít všechny děti přístup ke stejným genetickým úpravám a stejné naděje být zdravým, šťastným a úspěšným. Ve světě, kde děti dodnes umírají hlady, to zní jako politická fikce. Ale ještě před třiceti lety zněla jako vědecká fikce i reprogenetika. Bohužel nebo bohudík, politický vývoj je mnohem obtížnější předpovědět.
Eine getrennte Humanität wäre das äußerste Vermächtnis eines ungebremsten globalen Kapitalismus. Die einzige Alternative zu dieser trostlosen Möglichkeit erscheint uns heute weit entfernt und niemals zu verwirklichen zu sein, nämlich ein einziger Weltstaat, in dem alle Kinder mit den gleichen genetischen Verbesserungen und den gleichen Chancen auf Gesundheit, Glück und Erfolg ausgestattet werden. Wenn sich das in einer Welt, in der Kinder noch immer verhungern, noch wie eine politische Fiktion anhört, so klang auch die Reprogenetik vor nur dreißig Jahren noch wie Sciencefiction. Der Kurs der politischen Entwicklung ist, ob man es für gut oder schlecht hält, weit schwieriger vorherzusehen.