Čína se dnes totiž řadí mezi země s nejvyšší mírou nerovnosti. Její Giniho koeficient se v posledních deseti letech pohyboval kolem hodnoty 0,5 oproti zhruba 0,3 v roce 1980 (koeficient 1 znamená, že jediný člověk vlastní vše). Vztah mezi růstem a nerovností se ve skutečnosti odvíjel podle zvláštního schématu: Giniho koeficient Číny se v době růstu zvyšoval a v době zpomalování růstu klesal. Podle údajů ze Světové databáze nerovnosti se navíc podíl národního důchodu Číny připadající na nejbohatších 10% obyvatel zvýšil mezi lety 1978 a 2015 z 27% na 41%, a v případě horního 1% obyvatel se dokonce zdvojnásobil. Podíl národního důchodu připadající na nejchudších 50% obyvatel současně klesl z 26% na 14%. Tyto údaje se shodují s jinými zdroji, které ukazují, že ačkoliv se HDP na obyvatele v letech 1990 až 2010 čtrnáctkrát zvýšil, podíl nejvyššího kvintilu na národním důchodu rostl na úkor dolních čtyři kvintilů. Jistě, toto jsou relativní nerovnosti, přičemž Čína nepochybně snížila absolutní chudobu.
Immerhin ist China heute eines der ungleichsten Länder der Welt. In den letzten zehn Jahren lag der Gini-Koeffizient dort immer bei etwa 0,5 (ein Koeffizient von 1 bedeutet, dass ein einziges Individuum alles besitzt). 1980 lag dieser Wert noch bei 0,3. Tatsächlich folgte das Verhältnis zwischen Wachstum und Ungleichheit im Zeitverlauf einem seltsamen Muster: Chinas Gini-Koeffizient ist mit dem Wachstum gestiegen und bei verlangsamtem Wachstum wieder gefallen. Darüber hinaus stieg laut Daten der World Inequality Database der Anteil der reichsten 10% am chinesischen Nationaleinkommen zwischen 1978 and 2015 von 27% auf 41%. Für das oberste Einkommensprozent verdoppelte sich dieser Wert sogar. Gleichzeitig fiel der Anteil der ärmsten 50% von 26% auf 14%. Diese Daten entsprechen denen anderer Quellen, die zeigen, dass das Pro-Kopf-BIP zwar zwischen 1990 und 2010 um den Faktor 14 gestiegen ist, dabei aber der Anteil des obersten Fünftels am Nationaleinkommen auf Kosten der unteren vier Fünftel zugenommen hat. Natürlich sind diese Ungleichheiten relativ, und die absolute Armut im Land konnte zweifellos verringert werden.