Napadá mě jediný západní politický vůdce, který měl v poslední době dostatek sebevědomí učinit něco podobného: Bill Clinton. A konečně se obě akce staly svědkem zrodu dvou znesvářených politických kolbišť, z nichž vyzařovala slabá, ale nezaměnitelná atmosféra rýsujícího se konfliktu. Těm, kdo mají oči, nabídla obě setkání fascinující pohled na drolící se diarchii. Hlavním tématem valdajské konference byla otázka, zda ruské dějiny a zeměpisná poloha odsuzují tuto zemi k autoritářskému vládnutí. Je-li vlnou budoucnosti demokracie, je Rusko předurčeno k tomu ji nezakusit?
Mir fällt nur ein einziger westlicher politischer Führer der neueren Zeit ein, der das Selbstvertrauen hatte, dies zu tun; das war Bill Clinton. Und schließlich markierten die beiden Veranstaltungen das Aufkommen zweier rivalisierender politischer Foren, von denen jedes den schwachen, aber unverkennbaren Duft eines sich auftürmenden Konfliktes verströmte. Wer Augen im Kopf hat, für den boten diese beiden Konferenzen einen faszinierenden Einblick in eine zerbröckelnde Diarchie. Hauptthema der Valdai-Konferenz war, ob Russlands Geschichte und Geografie es zu einer autoritären Herrschaft verdammten. Falls der Demokratie die Zukunft gehört, sei es dann Russlands Schicksal, das zu verpassen?