Zítra mu budou čtyři." Každá fotka, kterou tu vidíte, a tisíce dalších byly vráceny zpět lidem, kteří je ztratili - někdy putovaly přes oceány, někdy překonávaly jazykové bariéry. Toto je poslední pohlednice, kterou s vámi dnes budu sdílet. "Když lidé, které miluji, nechají hlasové zprávy na mém telefonu, vždycky si je uložím pro případ, že zítra zemřou a já nebudu mít žádný jiný způsob, jak znovu slyšet jejich hlas." Když jsem zveřejnil toto tajemství, desítky lidí poslali hlasové zprávy ze svých telefonů, někdy takové, které uchovávali celé roky, zprávy od členů rodiny či přátel, kteří zemřeli. Řekli, že zachovávání těchto hlasů a jejich sdílení jim pomohlo udržet ducha jejich milovaných naživu. Jedna mladá dívka poslala poslední zprávu, kterou slyšela od své babičky.
Morgen wird er vier Jahre alt." Jedes Bild, das Sie dort sehen, und tausende andere, wurden zurückgegeben an die, die sie verloren hatten -- manche überquerten Ozeane, manche überwanden Sprachbarrieren. Die letzte Postkarte, die ich heute mit Ihnen teilen werde: "Wenn Menschen, die ich liebe, mir eine Voicemail hinterlassen speichere ich sie immer, für den Fall, dass sie morgen sterben und ich dann ihre Stimme nie wieder anders hören kann." Als ich dieses Geheimnis gepostet habe, schickten Dutzende von Menschen Voicemails von ihren Telefonen, Nachrichten von Familie und Freunden, einige davon Nachrichten, die sie jahrelang aufbewahrt hatten. Sie sagten, dass die Stimmen aufzubewahren und mit anderen zu teilen ihnen half, das Andenken an ihre geliebten Menschen lebendig zu erhalten. Ein junges Mädchen postete die letzte Nachricht, die sie von ihrer Großmutter erhalten hatte.