To nás přivádí ke druhé chybě. Prognostici předpokládali, že monetární expanze bude představovat účinnou protilátku vůči fiskální kontrakci. Bank of England doufala, že natištěním nových peněz v hodnotě 375 miliard liber (600 miliard dolarů) stimuluje celkové výdaje až na 50 miliard liber neboli 3% HDP. Důkazy vyplývající z několika po sobě jdoucích kol kvantitativního uvolňování ve Velké Británii a USA však naznačují, že toto opatření sice skutečně snížilo výnosy z dluhopisů, ale uvolněné peníze do značné míry zůstaly v bankovní soustavě a nikdy se nedostaly do reálné ekonomiky.
Dies führt uns zum zweiten Fehler. Die Wirtschaftsforscher gingen davon aus, dass die Ausweitung der Geldmenge ein wirksames Gegenmittel zur Fiskalkontraktion darstellen würde. Die Bank von England hoffte, dass sie, indem sie £ 375 Mrd. (ca. € 460 Mrd.) an neuem Geld druckte, zu Gesamtausgaben im Umfang von £ 50 Mrd. anregen würde, 3% vom BIP. Doch zeigt sich nach mehreren aufeinander folgenden Runden quantitativer Lockerung im Vereinigten Königreich und in den USA immer deutlicher, dass dieses zusätzliche Geld zwar die Rendite von Staatsanleihen senkte, aber überwiegend im Bankensystem verharrte und die Realwirtschaft nie erreichte.