Měli bychom tedy očekávat, že se padesátidolarová mez stane spodní hranicí nebo stropem nového rozpětí cen, za něž se bude ropa obchodovat? Většina analytiků považuje padesátidolarovou hladinu za dolní hranici, či dokonce odrazovou plochu, protože pozice na termínových trzích ukazují na očekávání poměrně rychlého návratu na 70 až 80 dolarů. Ekonomie a historie ale naznačují, že dnešní ceny by se měly pokládat za pravděpodobný strop mnohem nižšího rozpětí cen, které může sahat až k 20 dolarům. Pro pochopení proč je nejprve potřeba zohlednit ideologickou ironii v srdci dnešní energetické ekonomiky. Trh s ropou vždy charakterizovala přetahovaná mezi monopolem a konkurenčním soupeřením. Většina západních komentátorů si však odmítá připustit, že zastáncem konkurenční soutěže je dnes Saúdská Arábie, kdežto svobodomilní naftaři z Texasu se modlí za OPEC, aby opět získala svou monopolní moc.
Sollten wir also davon ausgehen, das 50 Dollar die Unter- oder die Obergrenze der neuen Handelsspanne für Öl sein werden? Die meisten Analysten betrachten 50 Dollar noch immer als Untergrenze – oder sogar als Sprungbrett, denn die Positionierungen auf den Terminmärkten legen Erwartungen einer relativ raschen Erholung auf 70 oder 80 Dollar nahe. Doch Wirtschaftslehre und Geschichte legen nahe, dass man den derzeitigen Preis als vermutliche Obergrenze einer viel niedrigeren Handelsspanne betrachten sollte, die bis zu einem Tiefstwert von 20 Dollar reichen könnte. Um das zu verstehen, sollte man zunächst die ideologische Ironie im Kern der heutigen Energiewirtschaft betrachten. Der Ölmarkt war schon immer durch einen Kampf zwischen Monopol und Wettbewerb gekennzeichnet. Doch was die meisten westlichen Kommentatoren nicht zugeben, ist, dass der Vorkämpfer des Wettbewerbs heute Saudi-Arabien ist, während die freiheitsliebenden Vertreter der texanischen Ölindustrie darum beten, dass die OPEC erneut ihre Monopolmacht geltend machen möge.