Takové poselství se ozývá z politických debat, zasedacích sálů centrálních bank i předních stránek novin. Má ale skutečně smysl navěky pokládat růst za hlavní společenský cíl, jak učebnice ekonomiky implicitně předpokládají? Ovšemže, mnohé kritiky standardních ekonomických statistik prosazují širší měřítka národního blahobytu, kupříkladu předpokládanou délku života při narození, gramotnost atd. K takovým posudkům patří Zpráva OSN o lidském rozvoji a nověji též práce Francouzi financovaného Výboru pro otázky měření hospodářské výkonnosti a sociálního rozvoje, jejž vedou ekonomové Joseph Stiglitz, Amartya Sen a Jean-Paul Fitoussi.
Diese Botschaft klingt in politischen Debatten, den Vorstandsebenen der Notenbanken und auf den Titelseiten der Presse wider. Aber ist es wirklich sinnvoll, Wachstum als auf Dauer zum wichtigsten gesellschaftlichen Ziel zu machen, wie es die Wirtschaftslehrbücher stillschweigend voraussetzen? Klar ist, dass viele Kritiken der gängigen Wirtschaftsstatistik schon lange breiter angelegte Messgrößen für das nationale Wohl fordern, wie etwa die Lebenserwartung zum Zeitpunkt der Geburt, die Alphabetisierungsquote usw. Hierzu gehören u.a. der Bericht über die menschliche Entwicklung der Vereinten Nationen sowie, in jüngerer Zeit, die von Frankreich gesponserte Commission on the Measurement of Economic Performance and Social Progress unter Leitung der Ökonomen Joseph Stiglitz, Amartya Sen und Jean-Paul Fitoussi.