Současná pracovní mobilita je nízká, oficiální statistiky uvádějí, že pouze 0,1 %pracovních sil v EU-15 mění své místo pobytu z jednoho členského státu dodruhého každý rok. Míra mobility s ohledem na toky pracovníků z EU-10 do EU-15 po rozšíření byla podle důkazů až dosud omezená a přesun za prací z členskýchstátů EU-15 do EU-10 byl zanedbatelný. Míra regionální mobility v EU je podstatně vyšší, avšak ze srovnání s USAvyplývá, že je zde potenciál ke zvýšení. Celkově je míra geografické mobility v EU nižší než v USA. Ačkoliexistující rozdíl v mobilitě oproti USAnení tak velký, jak se někdy udává, naznačuje, že v EU může být potenciál pro vyšší mobilitu. Lidé v EU-15, kteří se stěhují, jsou v průměru mladí, vysoce kvalifikovaní,svobodní, bezdětní a většinou pracujína vysoce kvalifikovaných administrativních pozicích. Občané EU-15, kteří se stěhují za prací do jiných zemí, většinou pracují na vysocekvalifikovaných administrativních pozicích a jsou významně mladší, vzdělanější,většinou svobodní a s menší pravděpodobností mají děti než průměrná pracovnísíla a přistěhovalci ze zemí, které nejsou členskými státy EU. Jejich úroveň kvalifikace se od roku 2000 zvýšila a zdá se, že existuje tendence k vyšší mobilitě i u starších pracovníků.
Somit lassen sich unterschiedliche Wachstumsraten inverschiedenen Ländern dadurch erklären, dass diese Länder Humankapital unterschiedlich stark akkumulieren. Dabei wird vorausgesetzt, dass sich die Ausbildung auf die Produktivität der Arbeitskräfte immer auf die gleiche Weise auswirkt,ungeachtet der Art der Arbeitsaufgaben. … während bei anderen Modellen der Humankapitalbestand mit der Entwicklung und Einführung neuer Technologien verknüpft wird. Bei dem zweiten Ansatz wird das Wachstum durch den Humankapitalbestandgesteuert, der für die Fähigkeit eines Landes entscheidend ist, neue Technologienzu entwickeln und in anderen Ländern entwickelte neue Technologien zu übernehmen. Dieser alternative Ansatz erklärt unterschiedliche Wachstumsraten in verschiedenen Ländern an Hand von unterschiedlichen Humankapitalressourcen, unddamit Unterschieden bei der Fähigkeit der Länder, neue Technologien zu entwickeln und zu übernehmen. Der Ansatz betrachtet die Ausbildung als besonderswichtig für Arbeitsplätze, auf denen Innovationsfähigkeit und Anpassung an den Wandel erforderlich sind, und deren Zahl in einer wissensbasierten Wirtschaft raschzunimmt. Qualifizierte Arbeitskräfte sind eher in der Lage, neue Technologien zuentwickeln und zu übernehmen und damit technologischen Fortschritt zu erreichen.