Všeobecně používaný klimaticko-ekonomický model RICE ukazuje nepatrný pokles o 0,05 stupně Celsia během příštích 90 let. Navzdory obrovským výdajům by rozdíl v klimatu byl na konci století prakticky nepostřehnutelný. Bohužel se zdá, jako by se Evropa rozhodla, že když svět nedokáže vést k prosperitě, měla by se vynasnažit vést svět k úpadku. Tvrdohlavým prosazováním přístupu, který se vší slávou selhal už v minulosti, se Evropa ve světě zřejmě odsune do chronicky chřadnoucího ekonomického postavení, charakteristického úbytkem pracovních míst a prosperity. V těchto vyhlídkách by blýskání na lepší časy horko těžko hledal i ten největší optimista. Vzdálené zrcadlo Evropy? Pro Evropany je lákavé vztahovat vlastní dějiny na Asii a pohlížet na tamní současný vývoj událostí jako na pouhé opakování, ne-li přímo napodobení toho, co se již stalo v Evropě.
Das weithin verwendete klimawirtschaftliche RICE-Modell zeigt einen winzigen Rückgang um 0,05 Grad Celsius während der kommenden 90 Jahre an. Trotz der enormen Kosten wäre beim Klima bis Ende des Jahrhunderts praktisch kein Unterschied erkennbar. Unglücklicherweise scheint es, als habe Europa beschlossen, dass es, wenn es schon beim Wohlstand nicht Weltspitze sein kann, versuchen sollte, eine Spitzenposition beim Niedergang einzunehmen. Durch sein stures Festhalten an einem Ansatz, der bereits in der Vergangenheit spektakulär gescheitert ist, dürfte Europa dafür sorgen, dass seine wirtschaftliche Stellung in der Welt immer weiter schwindet – mit weniger Arbeitsplätzen und weniger Wohlstand. Selbst den größten Optimisten dürfte es schwer fallen, dieser Perspektive etwas Positives abzugewinnen. Europas ferner Spiegel? Für Europäer ist es verlockend, ihre eigene Geschichte auf Asien zu projizieren und aktuelle Entwicklungen dort als bloße Wiederholung, wenn nicht Imitation dessen zu betrachten, was in Europa geschehen ist.