Vzhledem ke zpomalující globální ekonomice, v níž jsou rozvíjející se trhy pravděpodobně velmi vděčné za jakékoliv rezervy, které si udrží, by se tato otázka mohla zdát špatně načasovaná. Existují však dobré argumenty, proč by přesun rozvíjejících se trhů k akumulaci zlata napomohl k hladšímu fungování mezinárodní finanční soustavy a prospěl všem. Abychom si rozuměli, nestojím na straně těch – obvykle jsou to krajně pravicoví američtí potřeštěnci –, kdo dávají přednost návratu ke zlatému standardu, kdy státy fixují hodnotu svých měn na zlato. Poslední vláda zlatého standardu koneckonců skončila ve 30. letech katastrofou a není důvod se domnívat, že by návrat k ní tentokrát dopadl jinak.
Angesichts einer abflauenden Weltwirtschaft, in der diese Länder wahrscheinlich schon dankbar sind, wenn sie überhaupt Reserven haben, scheint der Zeitpunkt für diese Frage schlecht gewählt. Aber einiges deutet darauf hin, dass ein stärkeres Engagement der Schwellenländer in Gold allen nützen würde und dazu beitragen könnte, dass das internationale Finanzsystem besser funktioniert. Vorweg möchte ich klarstellen, dass ich nicht zu denen gehöre, die – wie die Verrückten der äußersten amerikanischen Rechten – zum Goldstandard zurückkehren möchten, wo die Länder den Wert ihrer Währungen am Goldpreis ausrichten. Immerhin hat dieser Goldstandard in den 1930ern zum letzten Mal für eine Katastrophe gesorgt, und es gibt keinen Grund zu glauben, dass es diesmal anders kommen würde.