Ekonomové už dávno vědí, že liberalizace obchodu způsobuje přerozdělování příjmů a absolutní ztráty pro některé skupiny, jakkoliv zvětšuje celkový ekonomický koláč země. Obchodní dohody tudíž jednoznačně zvyšují blahobyt státu pouze do té míry, do jaké vítězové kompenzují poražené. Kompenzace zajišťuje také podporu otevřeného obchodu ze strany voličů a měla by být dobrým politickým receptem. Než vznikl koncept sociálního státu, řešilo se napětí mezi otevřeností a přerozdělováním masivní emigrací zaměstnanců nebo opětovným zaváděním kontroly obchodu, zejména v zemědělství.
Ökonomen sind sich seit langem bewusst, dass eine Handelsliberalisierung Umverteilungseffekte sowie absolute Verluste für einige Gruppen mit sich bringt, selbst wenn sie den wirtschaftlichen Kuchen eines Landes insgesamt vergrößert. Daher erhöhen Handelsvereinbarungen das nationale Wohlergehen nur in dem Maße eindeutig, in dem die Gewinner die Verlierer entschädigen. Eine derartige Entschädigung gewährleistet zugleich die Unterstützung für den offenen Handel durch breitere Bevölkerungsgruppen und wäre insofern auch politisch sinnvoll. Bevor es den Wohlfahrtsstaat gab, wurde das Spannungsverhältnis zwischen Offenheit und Umverteilung entweder durch Auswanderung von Arbeitnehmern im großen Umfang oder durch Wiedereinführung von Mechanismen zum Schutz des Handels insbesondere im Bereich der Landwirtschaft gelöst.