Světová banka nedávno odhadla, že kolaps tří služeb ekosystému – opylování, zajišťování potravin z mořského rybolovu a zajišťování dřeva z přírodních lesů – by mohl snížit roční globální HDP o 2,7 bilionu dolarů. A protože nemůžeme spoléhat výlučně na soukromé filantropy, že tento účet uhradí, musí nezbytné globální investice vzejít z kombinovaného navýšení veřejných a soukromých financí. Každá země musí přispět svým dílem, přičemž do čela by se měla postavit zejména skupina G7 se solidními zárukami financování. Vlády by mohly uvolnit dodatečné zdroje tím, že utlumí dotace, které poškozují přírodu, místo aby ji chránily. V současné době například státy jednají ve Světové obchodní organizaci o ukončení dotací rybolovu v objemu 35 miliard dolarů ročně. Z těchto dotací totiž mají prospěch velké průmyslové flotily a výsledkem je drancování globálních stavů ryb.
Die Weltbank schätzte kürzlich, dass der Zusammenbruch von drei Ökosystemleistungen – Bestäubung, Nahrungsgewinn aus Meeresfischerei und Holz aus Naturwäldern – das jährliche globale BIP um 2,7 Billionen Dollar verringern könnte. Da wir uns nicht darauf verlassen können, dass private Philanthropen die ganze Zeche zahlen, müssen die notwendigen globalen Investitionen durch eine Kombination aus verstärkter öffentlicher und privater Finanzierung aufgebracht werden. Jedes Land muss seinen Beitrag leisten, wobei insbesondere die G7-Staaten mit verlässlichen Finanzierungszusagen eine Vorreiterrolle spielen sollten. Regierungen könnten zusätzliche Ressourcen freisetzen, indem sie die Subventionen abschaffen, die der Natur schaden, anstatt sie zu schützen. So verhandeln die Länder derzeit im Rahmen der Welthandelsorganisation über die Abschaffung der jährlichen Fischereisubventionen in Höhe von 35 Milliarden Dollar, mit denen große Industrieflotten unterstützt werden und die zur Dezimierung der weltweiten Fischbestände geführt haben.