Takový přístup by zahrnoval také dovozní cla na britské zboží – včetně desetiprocentního cla na britský export automobilů do EU – a jiné necelní bariéry. Finanční instituce se sídlem v Británii by ztratily povolení k volnému exportu do EU. A bez úplného přístupu na jednotný trh EU, který má objem 16 bilionů dolarů a 500 milionů spotřebitelů, by klesly zahraniční investice. Řešení „na půl cesty“, od švýcarského modelu po kanadský, jsou jen sotva lákavější. Zastánci brexitu tvrdí, že by si Británie mohla vymoci vlastní speciální dohodu a vybrat si ta ustanovení, která se jí zamlouvají. Britové by prý drželi v ruce bič, protože od EU nakupují více, než do ní prodávají. I to je však chiméra.
Dieser Ansatz brächte Einfuhrzölle für britische Waren mit sich – einschließlich 10 Prozent Zoll auf Autoexporte in die EU - sowie auch nichttarifäre Hemmnisse. In Großbritannien ansässige Finanzinstitutionen könnten ihre Produkte nicht mehr frei in die EU exportieren. Und ohne vollständigen Zugang zum 14 Billionen Euro schweren Binnenmarkt mit seinen 500 Millionen Verbrauchern würde man auch einen Rückgang bei ausländischen Investitionen verzeichnen. Zwischenlösungen wie das Schweizer oder das kanadische Modell sind kaum attraktiver. Die Befürworter eines Brexit behaupten, Großbritannien könnte seinen eigenen speziellen Deal aushandeln und sich die Rosinen unter den Bestimmungen herauspicken. Großbritannien würde am längeren Hebel sitzen, so ihr Argument, weil es mehr von der EU kauft als dies umgekehrt der Fall ist. Aber auch das ist eine Illusion.