Ještě problematičtější je, že přehlížením přelivů se globální ekonomika může dostat na nebezpečnou cestu do stavu, kdy si země budou nekonvenční měnové politiky oplácet ve stylu „oko za oko, zub za zub“. K zajištění stabilního a udržitelného hospodářskému růstu světoví lídři musí provést revizi pravidel mezinárodní měnové hry a vyspělé i rozvíjející se ekonomiky musí zavést vzájemně prospěšnější měnové politiky. Ovšemže, nekonvenční politiky jako kvantitativní uvolňování (QE) mají své místo; když se trhy porouchají nebo se výrazně naruší jejich funkčnost, centrální banky musí uvažovat novátorsky. Většina opatření uskutečněných bezprostředně po krachu americké investiční banky Lehman Brothers v roce 2008 byla zcela správná, přestože centrální bankéři nemohli čerpat z žádné příručky. Problémy ale nastávají, když se tyto politiky prodlužují až za okamžik opravy trhů; domácí přínosy jsou přinejlepším nejasné, když jsou ekonomiky hluboce poškozené nebo potřebují zásadní reformu, zatímco přelivy takových politik vyvolávají volatilitu měn a cen aktiv jak v domácí ekonomice, tak v rozvíjejících se zemích.
Noch problematischer ist, dass die Gleichgültigkeit gegenüber diesen Spillover-Effekten dazu führen könnte, dass die Weltwirtschaft den gefährlichen Weg beschreitet, unkonventionelle geldpolitische Maßnahmen nach dem „Wie du mir, so ich dir“-Prinzip zu ergreifen. Um ein stabiles und nachhaltiges Wirtschaftswachstum zu gewährleisten, müssen die weltweit führenden Politiker die internationalen Spielregeln der Geldpolitik überprüfen und Industrieländer ebenso wie Schwellenländer geldpolitische Maßnahmen ergreifen, die für beide Seiten vorteilhafter sind. Unkonventionellen geldpolitischen Maßnahmen wie der quantitativen Lockerung (Quantitative Easing, kurz QE) kommt durchaus eine Rolle zu. Wenn Märkte zusammenbrechen oder schwerwiegend in ihrer Funktionsfähigkeit gestört sind, müssen Zentralbanker innovativ denken. Tatsächlich ist vieles von dem, was unmittelbar nach dem Zusammenbruch der US-Investmentbank Lehman Brothers im Jahr 2008 unternommen wurde, genau richtig gewesen, obwohl die Zentralbanker keinen Leitfaden hatten, an dem sie sich hätten orientieren können. Werden diese Maßnahmen über die Wiederherstellung der Funktionsfähigkeit von Märkten hinaus ausgedehnt, kommt es jedoch zu Problemen. Die nationalen Vorteile sind bestenfalls unklar, wenn Volkswirtschaften stark angeschlagen sind oder ernsthafter Reformen bedürfen, während die Spillover-Effekte solcher Maßnahmen sowohl in der heimischen Wirtschaft als auch in Schwellenländern die Volatilität der Währungen und Vermögenspreise verstärken.