Tento zákon definuje ,,střet zájmů`` tak, že výkonný ředitel mediálního impéria se sice nesmí stát premiérem, ale muž, který toto impérium vlastní, se jím stát smí. Jestě znepokojivějsí je návrh zákona, který posiluje oligopolní moc Berlusconiho televizních a reklamních společností a současně oslabuje televizi veřejnoprávní. Pokud jde o zákony, které mu mohou přinést osobní prospěch, chová se premiér Berlusconi tvrdosíjně a nedávno téměř rozbil celou koalici, když jeden ze služebně mladsích ministrů pohrozil rezignací poté, co se ministerstvo spravedlnosti pokouselo zastavit veskerá vysetřování Berlusconiho afér. V otázkách sirsí reformní agendy vsak Berlusconi podobnou energii a odhodlanost naprosto postrádá. Vláda se například snažila pozměnit článek 18 zákoníku práce, který nařizuje velkým firmám, aby znovu přijaly zaměstnance propustěné bez ,,řádného důvodu``. Kabinet o tuto změnu usiloval, poněvadž se domníval, že firmy nebudou přijímat zaměstnance, které nemohou nikdy propustit.
Dieses Gesetz definiert ``Interessenkonflikte'' auf eine Art und Weise gemäß derer der Vorstandsvorsitzende (CEO) eines Medienimperiums nicht Ministerpräsident sein kann, der Mann, in dessen tatsächlichem Besitz dieses Imperium sich befindet, allerdings schon. Noch beunruhigender ist ein vorgeschlagenes Gesetz, das die oligopolistische Macht der Fernseh- und Werbeunternehmen von Berlusconi stärkt und dabei die öffentlichen Fernsehanstalten schwächt. Soweit es Gesetze betrifft, die ihm persönlich zu Gute kommen, ist Ministerpräsident Berlusconi hartnäckig, brachte er doch vor kurzem beinahe seine Koalition zum Scheitern, als ein parlamentarischer Staatssekretär mit Rücktritt drohte, nachdem das Justizministerium alle Untersuchungen von Berlusconis Angelegenheiten stoppen wollte. Dieser Antrieb und dieses Engagement fehlen gänzlich sofern es Berlusconis allgemeinere Reformpläne betrifft. So wollte die Regierung beispielsweise Artikel 18 des ``Arbeiterstatutes'' ändern, nach dem große Firmen verpflichtet sind, Arbeiter wieder einzustellen, die ohne ``triftigen Grund'' entlassen wurden. Die Regierung strebte diese Änderung an, weil sie davon ausging, dass Firmen keine Leute einstellen würden, die sie nie wieder rauswerfen könnten.