Prvním a nejvýznamnějším faktorem je podíl národního důchodu, který domácnosti drží. V zemích, jako jsou Spojené státy, kde si domácnosti ponechávají velký podíl toho, co vyrábějí, bývají míry spotřeby v poměru k HDP vysoké. Naopak v zemích, jako jsou Čína a Německo, kde si nepřiměřeně vysoký podíl ponechávají firmy a vláda, může být míra spotřeby domácností odpovídajícím způsobem nízká. Druhým faktorem je nerovnost příjmů. Jak lidé bohatnou, roste jejich spotřeba pomaleji než jejich bohatství.
Am wichtigsten ist der Anteil des Nationaleinkommens, den die Haushalte zurückbehalten. In Ländern wie den Vereinigten Staaten, wo die Haushalte einen großen Teil dessen behalten, was sie produzieren, sind die Verbrauchsraten im Verhältnis zum BIP in der Tendenz relativ hoch. In Ländern wie China und Deutschland dagegen, wo Unternehmen und Staat einen unverhältnismäßigen Anteil einbehalten, können die Verbrauchsraten der Privathaushalte entsprechend gering ausfallen. Der zweite Faktor ist die Einkommensungleichheit. Wenn die Menschen reicher werden, steigt ihr Verbrauch langsamer als ihr Reichtum.