Komise, která zvolila strukturovaný, spíše než selektivní přístup, vytvořila rámec sestávající z priorit, průběžných akcí a projektů s mezními lhůtami pro jejich dokončení. Vytvořila tak stálou metodologii, jejíž individuální cíle a prostředky k jejich dosažení se mění podle vývoje v regionu a umožňují snadnou adaptaci. Formální síť odborných poradců zaměřených na otázky životního prostředí souvisejících se zemědělstvím by měla podpořit osvědčené postupy, které minimalizují odtok hnojiv a zároveň udržují, případně dokonce zvyšují produktivitu. To znamená, že strategii lze použít k vytvoření přístupu k regionu v nadcházejících letech, ale také, že priority všech účastníků – Švédska, Finska, Estonska, Lotyšska, Litvy, Polska, Německa a Dánska – jsou v rámci strategie uznány. Ne všechny priority budou přijaty všemi účastníky, ale každého účastníka se nějaká priorita týká. Strategie navrhuje použít jako základ rámec Severní dimenze, společnou politiku EU, Ruska, Norska a Islandu, pro vnější aspekty spolupráce, s tím, že bude popřípadě poskytnuta možnost použít alternativní postupy (např. Rada pobaltských států). Rusko a ostatní sousední země ukázaly, že vnímají pozitivně snahy EU neustále je informovat a EU se těší na vzájemnou spolupráci v oblasti záležitostí společného zájmu. V tomto stadiu strategie nezahrnuje žádné dodatečné financování – jedná se spíše o koordinaci velkého množství zapojených osob a organizací napříč regionem a získávání nejvyššího možného užitku z existujících prostředků, s jejichž pomocí se provádějí vnitrostátní politiky a politiky EU.
Angesichts ihrer Entscheidung, strukturiert und nicht selektiv vorzugehen, entwarf die Kommission einen Rahmen mit folgenden Elementen: Prioritäten, kontinuierliche Aktionen sowie Projekte mit einer Umsetzungsfrist. Auf diese Weise wurde eine nachhaltige, anpassungsfähige Methodik geschaffen, die auch angewandt werden kann, wenn einzelne Ziele und die Mittel zu deren Verwirklichung sich aufgrund von Entwicklungen in der Region verändern. Das bedeutet, dass die Strategie nicht nur genutzt werden kann, um für die kommenden Jahre für die Region ein Konzept zu strukturieren. Diese Strategie soll auch jedem Teilnehmer – Schweden, Finnland, Estland, Lettland, Litauen, Polen, Deutschland und Dänemark – erlauben, im Rahmen dieser Strategie seine Prioritäten anerkennen zu lassen. Nicht jeder Akteur wird sich alle Prioritäten zueigen machen, aber jeder Akteur hat eine Priorität, die angegangen wird. Die Strategie sieht unter anderem vor, auf Maßnahmen, die in der Region bereits ergriffen wurden, aufzubauen, um die Verwendung von Phosphaten in Detergenzien zu stoppen. Durch phosphatfreie Detergenzien könnte das Phosphat, das letztlich in der Ostsee endet, um ein Viertel verringert werden, wodurch auch die Algenblüten reduziert würden. Ein formelles Netzwerk mit Fachberatern für landwirtschaftliche Umweltfragen aus allen Ostsee-Anrainerstaaten sollte bewährte Praktiken, die den Gebrauch von Düngemitteln reduzieren und gleichzeitig die Produktivität aufrechterhalten oder sogar verbessern, fördern.