Spencovi slouží ke cti, že se zprávě daří vyhýbat se jak tržnímu, tak institucionálnímu fundamentalismu. Místo nabízení snadných odpovědí, jako třeba „dejte trhům volnou ruku“ nebo „dejte do pořádku řízení a správu“, správně zdůrazňuje, že každá země musí najít svou vlastní léčebnou směs. Zahraniční ekonomové a rozvojové agentury sice mohou dodat některé ingredience, ale jedině země samotná může přijít s receptem. Existuje-li nějaký nový Washingtonský konsenzus, pak je to vědomí, že soubor pravidel je třeba vypracovat doma, nikoli ve Washingtonu.
Es ist Spence’ Verdienst, dass im Bericht sowohl Marktfundamentalismus als auch institutioneller Fundamentalismus vermieden wird. Statt einfache Antworten wie „überlasst den Markt sich selbst” oder „bringt eure Regierungsführung in Ordnung“ zu präsentieren, betont man zurecht, dass jedes Land seine eigene Mischung aus Abhilfemaßnahmen finden muss. Ausländische Ökonomen und Hilfsorganisationen können ein paar Zutaten zur Verfügung stellen, aber nur das Land selbst kann das Rezept erarbeiten. Wenn es also einen neuen Washington-Konsens gibt, dann müssen die Regeln im jeweiligen Land und nicht in Washington geschrieben werden.