To ohrozilo společný systém cen společné zemědělské politiky, který byl v té době hlavním úspěchem Evropského společenství. Nahoře: Podepisování Římské smlouvy (25. března 1957) Společenství hledá hospodářskou prosperitu a politický vývoj v HMU V této znepokojující situaci a s víceméně dosaženou celní unií usilovalo Společenství o vytyčení nových cílů pro politický vývoj v příštím desetiletí. Barreho plán z roku 1969, který navrhoval větší hospodářskou koordinaci, přinesl nový impulz a HMU se na summitu v Haagu v roce 1969 stala formálním cílem. Představitelé evropských zemí založili pracovní skupinu pod vedením tehdejšího ministerského předsedy Lucemburska, Pierra Wernera, která měla vypracovat analýzu způsobu dosažení HMU do roku 1980. Wernerova zpráva – HMU ve třech fázích
Dies gefährdete das gemeinsame Preissystem der Gemeinsamen Agrarpolitik, die zum damaligen Zeitpunkt die größte Errungenschaft der Europäischen Gemeinschaft war. n u l l oben: Unterzeichnung des Vertrags von Rom (25. März 1957) unten: Pierre Werner Die Gemeinschaft strebt nach wirtschaftlichem Wohlstand und politischer Entwicklung in der WWU Vor diesem unruhigen Hintergrund und mit der weitgehend vollendeten Zollunion war die Gemeinschaft bemüht, sich selbst neue Ziele für die politische Entwicklung während des nächsten Jahrzehnts zu setzen. Der Barre-Bericht von 1969, der eine engere wirtschaftliche Koordinierung empfahl, brachte neuen Elan, und die WWU wurde auf einem Gipfeltreffen 1969 in Den Haag zum formellen Ziel erklärt. Die Staats- und Regierungschefs der EU richteten unter dem Vorsitz des damaligen luxemburgischen Premierministers Pierre Werner eine Hochrangige Gruppe ein, die über die Verwirklichung der WWU bis 1980 berichten sollte. Der Werner-Plan – die WWU in drei Stufen