Těžko se tedy divit, že dlouho bublající frustrace ze směru, jímž se ubírá globalizace, a nelibost nad nespravedlivým rozdělením jejích zisků vyvolaly politickou reakci, která v poslední době zasáhla celý svět. Tato deziluze přinejmenším zčásti pramení z pracovních zkušeností lidí, ať už v podobě vylučování z trhu práce, špatných pracovních podmínek či nízkých mezd. V mnoha koutech světa včetně některých evropských zemí je nezaměstnanost v posledních letech setrvale vysoká. I když však člověk práci má, není to záruka finančního zajištění: mnozí zaměstnaní lidé vědí, že jejich pracovní místo je zranitelné, a pokrok v oblasti kvality pracovního místa je nedostatečný i ve státech, kde se agregátní hospodářské ukazatele zlepšují. Podle zprávy MOP o globálních mzdách, která vyšla v prosinci pod názvem Mzdová nerovnost na pracovišti, globální mzdový růst od roku 2012 zpomaluje, a to z tehdejších 2,5% ročně na 1,7% v roce 2015 – což byla nejnižší úroveň za poslední čtyři roky. Nebudeme-li započítávat Čínu, která zažila obzvláště rychlý mzdový růst, pak se roční globální vzestup mezd snížil z 1,6% na pouhých 0,9%. Deziluzi zaměstnanců přitom prohlubuje vědomí, že zatímco jejich průměrné mzdy rostou jen pomalu nebo stagnují, velmi bohatí lidé výrazně bohatnou ještě víc. Jak ukazuje zpráva MOP, zatímco ve většině zemí mzdy téměř v celém příjmovém spektru rostou jen pozvolna, u horních 10% příjmů došlo k prudkému zvýšení a 1% nejlépe placených zaměstnanců zaznamenalo ještě vyšší skok.
So wundert es nicht, dass jüngsten politischen Rückschläge durch die schon seit langem brodelnde Enttäuschung über den Umgang mit der Globalisierung und die unfaire Verteilung ihrer Gewinne nur noch verstärkt wurden. Diese Enttäuschung wird zumindest teilweise durch die eigene Erfahrung der Menschen mit ihrer Arbeit verursacht, ob nun der Ausschluss vom Arbeitsmarkt, schlechte Arbeitsbedingungen oder niedrige Einkommen die Ursache sind. In den letzten Jahren herrschte in vielen Teilen der Welt, darunter auch in einigen europäischen Ländern, hohe Arbeitslosigkeit. Aber sogar ein Arbeitsplatz ist keine Garantie für finanzielle Sicherheit: Viele beschäftigte Menschen wissen, dass ihre Arbeitsplätze gefährdet sind, und sogar in Ländern, wo sich die wirtschaftlichen Indikatoren insgesamt verbessern, gab es keine ausreichenden Fortschritte bei der Arbeitsqualität. Laut dem globalen Lohn- und Gehaltsbericht der IAO, Wage Inequality in the Workplace (Lohnungleichheit am Arbeitsplatz), der im letzten Monat veröffentlicht wurde, hat sich das globale Lohnwachstum seit 2012 von 2,5% jährlich auf 1,7% im Jahr 2015 verringert – auf seinen geringsten Stand in vier Jahren. Wenn man China nicht berücksichtigt, wo besonders hoher Lohnzuwachs herrschte, schrumpfte das weltweite Wachstum der Löhne und Gehälter sogar von 1,6% auf nur 0,9%. Die Desillusionierung der Arbeitnehmer wird durch das Wissen verstärkt, dass das stagnierende Wachstum ihrer Durchschnittslöhne von steigendem Wohlstand der Reichen begleitet wird. Wie der Bericht der IAO zeigt, sind die Löhne in den meisten Ländern zwar über beinahe die gesamte Einkommenspyramide hinweg leicht gestiegen, aber bei den obersten 10% sind sie förmlich nach oben geschossen, und noch stärker bei den obersten 1%.