Britský premiér Gordon Brown vyvinul statečné úsilí přimět zbytek Evropy, aby ctil nanejvýš skromné závazky pomoci učiněné na summitu G8 v roce 2005, avšak z tvrdého boje nakonec odešel poražen. Třetím problémem je odtrženost globálních vědeckých poznatků od politiků. Vědci a technici vyvinuli mnoho účinných způsobů, jak řešit dnešní problémy, ať už jde o produkci potravin, kontrolu nemocí nebo ochranu životního prostředí. S rozvojem informačních a komunikačních technologií, díky nimž se globální řešení nacházejí a zavádějí do praxe snáze než kdykoliv dříve, se tyto metody staly v posledních letech ještě účinnějšími. Čtvrtým problémem je, že G8 ignoruje právě ty mezinárodní instituce – jmenovitě Organizaci spojených národů a Světovou banku –, které znamenají největší naději na prosazení globálních řešení. Tyto instituce často postrádají politickou podporu a jsou podfinancované, avšak pokud se globální problémy nevyřeší, svaluje skupina G8 vinu na ně. Místo toho by měly být vybaveny jasnými pravomocemi a závazky a poté hnány k zodpovědnosti za výsledky. Ostatní vůdci G8 naopak zřejmě vidí, že jejich neoblíbenost doma silně souvisí s vysokými cenami potravin a energií, jakož i se stále nestabilnějším globálním klimatem a globální ekonomikou, což jsou otázky, které žádný z předáků nemůže řešit sám.
Der britische Premierminister Gordon Brown hat sich redlich bemüht, die anderen europäischen Länder dazu zu bringen, ihre beim G8-Gipfel im Jahr 2005 gemachten Versprechungen in die Tat umzusetzen. Es war ein harter Kampf, der schließlich jedoch nicht erfolgreich war. Das dritte Problem ist die fehlende Verbindung zwischen dem weltweit vorhandenen wissenschaftlichen Fachwissen und den Politikern. Um den Herausforderungen von heute zu gerecht zu werden, haben Wissenschaftler und Ingenieure viele schlagkräftige Technologien entwickelt, die vom Nahrungsmittelanbau über Krankheitskontrolle bis zum Umweltschutz reichen. Angesichts der Fortschritte in der Informations- und Kommunikationstechnologie sind diese Technologien noch effektiver geworden, weil damit Nachweis und Umsetzung stärker als je zuvor erleichtert wurden. Das vierte Problem ist, dass die G8 genau jene internationalen Institutionen ignorieren, – vor allem die Vereinten Nationen und die Weltbank – die am ehesten Anlass zur Hoffnung auf die Umsetzung globaler Lösungen bieten. Diesen Institutionen fehlt es oftmals an politischer Unterstützung sowie an finanziellen Mitteln. Wenn aber globale Probleme nicht gelöst werden, wird ihnen von den G8 die Schuld dafür in die Schuhe geschoben. Man sollte also diese Institutionen mit klaren Befugnissen und Verantwortlichkeiten ausstatten und sie anschließend anhand ihrer Leistung beurteilen. Die anderen Staats- und Regierungschefs der G8 erkennen vermutlich, dass ihre Unbeliebtheit in den jeweiligen Heimatländern stark mit den hohen Preisen für Nahrungsmittel und Energie sowie der zunehmenden Instabilität des globalen Klimas und der Weltwirtschaft zusammenhängt, aber sie können keines dieser Probleme im Alleingang lösen.