Jak ukazují tyto příklady z reálného světa, žádné zemi, která chce mít prospěch z evropského projektu, se zatím nepodařilo zajistit, aby se vlk nažral a koza zůstala celá. Otevřené hranice a hospodářská integrace vyžadují společná pravidla. „Mísa špaget“ různých uspořádání na objednávku by na kontinentu třiceti malých a středně velkých zemí s více než 500 miliony obyvatel nefungovala. Potřebná společná pravidla opřená o společné instituce, která dávají slovo každé zemi, i té nejmenší, zajišťuje právě EU. V tom tkví vyvažování suverenity v Evropě: každý stát zůstává formálně svrchovaný, ale chce-li ekonomicky prosperovat, musí přijmout společné normy a předpisy umožňující intenzivní evropskou přeshraniční dělbu práce. Samozřejmě, Evropa není jen zónou volného obchodu; je také uzlem společného sociálního a kulturního života.
Wie diese Beispiele aus der realen Welt zeigen, war bisher kein Land, das vom europäischen Projekt profitieren will, in der Lage, dies ohne die entsprechenden Zugeständnisse zu erreichen. Offene Grenzen und wirtschaftliche Integration erfordern gemeinsame Regeln. Ein „Spaghetti-Topf“ unterschiedlicher Einzelvereinbarungen würde auf einem Kontinent mit mehr als 30 kleinen und mittelgroßen Ländern und mehr als 500 Millionen Menschen nicht funktionieren. Die EU stellt dieses Regelwerk zur Verfügung, das durch gemeinsame Institutionen gestützt wird, die jedem Land – selbst dem kleinsten – ein Mitspracherecht einräumen. Dies ist der Balanceakt bei der Souveränität in Europa: Jeder Staat bleibt formell souverän, aber wenn er wirtschaftlich prosperieren will, muss er die gemeinsamen Normen und Vorschriften akzeptieren, die Europas intensive grenzüberschreitende Arbeitsteilung ermöglichen. Natürlich ist Europa mehr als nur ein Freihandelsraum; es ist zugleich ein Zentrum gemeinsamen gesellschaftlichen und kulturellen Lebens.