Nepřímo se dotýká nás všech, neboť rozhodnutí učiněné akcionáři Arceloru zdaleka není výjimkou; naopak odhaluje hluboký ekonomický a sociální význam firemních převzetí tohoto typu. Kam naše společnost spěje, pokud vlastníci firem pokládají kvalitu za příliš drahou a zastávají názor, že zaměstnance je třeba znejistit, aby nebyli tak nároční? Systém řídící se podobnými pravidly je náchylný na vypuknutí nejrůznějších sociálních konfliktů a možná i násilí. Především však takový systém není v dlouhodobém měřítku životaschopný ani udržitelný. Proto je nebezpečné udržovat zastaralý právní koncept, podle něhož společnost patří pouze jejím vlastníkům či akcionářům. Ve skutečnosti je totiž taková společnost komunitou mužů a žen, kteří čerpají příjem z téže hospodářské a technické aktivity. Bylo by moudré přizpůsobit tomuto stavu věcí zákony a umožnit zaměstnancům, aby i oni směli mluvit do vlastního osudu. Po zkušenosti s převzetím Arceloru firmou Mittal musí vlády tuto mezeru v zákoně vyřešit, poněvadž žádná společnost si nemůže dovolit, aby hospodářský systém i nadále kráčel směrem k lhostejnosti vůči blahu a jistotě zaměstnanců.
Indirekt betrifft sie uns alle, denn diese Entscheidung der Aktionäre ist alles andere als eine Ausnahme. Im Gegenteil, sie zeigt die tief greifende wirtschaftliche und soziale Bedeutung von Unternehmensfusionen dieser Art. Wohin bewegen sich unsere Gesellschaften, wenn Firmeninhaber meinen, dass Qualität zu teuer kommt und Arbeiter verunsichert werden müssen, damit sie ihre Ansprüche herunterschrauben? Ein System mit derartigen Regeln ist anfällig für verschiedene soziale Konflikte und vielleicht auch für Gewalt. Vor allem aber ist ein solches System langfristig weder lebensfähig noch nachhaltig. Aus diesem Grund ist es gefährlich, ein überholtes Rechtskonzept, wonach ein Unternehmen nur seinen Eigentümern oder Aktionären gehört, beizubehalten. In Wirklichkeit ist ein Unternehmen eine Gemeinschaft von Männern und Frauen, die ihr Einkommen aus demselben ökonomischen und technischen Projekt beziehen. Es wäre klug, das Gesetz diesen Tatsachen anzupassen und den Mitarbeitern ein Mitspracherecht einzuräumen, wenn es um Entscheidungen geht, die ihr Schicksal betreffen. Nach der Übernahme Arcelors durch Mittal müssen sich die Regierungen dieser Gesetzeslücke annehmen. Denn keine Gesellschaft kann es sich leisten, dem ökonomischen System zu erlauben, seinen Marsch in Richtung Gleichgültigkeit gegenüber dem Wohlergehen und der Sicherheit der Arbeitnehmer fortzusetzen.