Zatímco jednotlivé země hledají cesty k omezení znečišťování a mají z něj určité příjmy, podnikatelská sféra a organizace také směřují k udržitelným postupům. Zde se heslo „znečišťovatel platí“ uplatňuje tak, že se firmy dostávají pod tlak spotřebitelů a legislativa se stává zelenější. Někteří jdou příkladem a dobrovolně mění styl svého podnikání. Platby za způsobené emise jsou pro podnikatelskou veřejnost stále významnější. Pojmy jako „uhelné kompenzace“ nebo „plány obchodování s uhlím“ lze občas zaslechnout, ale v budoucnosti se budou používat stále častěji. Vybírání peněz za produkci uhlí znamená, že se o tomto skleníkovém plynu uvažuje podobně jako o kterémkoli jiném zboží. Platíte určitou částku, a tím si koupíte právo produkovat určité množství.
Dies geschieht auf zwei Ebenen: Unwirtschaftliches oder umweltschädliches Verhalten wird bestraft, so dass die Menschen nach Alternativen suchen müssen. Währenddessen verdient die öffentliche Hand an der verursachten Umweltverschmutzung. Diese Einnahmen fließen wiederum in Forschung oder Projekte. EU-weit wenden Länder das Konzept der Besteuerung von Umweltverschmutzung in vielfacher Weise an: Dänemark und Finnland besteuern Reifen, Dänemark, Island und Italien Plastiksäcke und Frankreich Papier und Karton. Während Länder nach Mitteln suchen, um Umweltverschmutzung zu verringern und daraus gleichzeitig Einnahmen zu schöpfen, arbeiten auch Unternehmen und Organisationen an nachhaltigen Verfahrensweisen. Hier kommt das „Verursacherprinzip“ zum Tragen, da Unternehmen den Druck der Verbraucher spüren und Gesetzgebung nach Umweltschutzkriterien erfolgt. Einige gehen mit gutem Beispiel voran und ändern freiwillig ihre Firmenstrategie.