Tato promlčecí doba počala běžet v okamžiku, kdy se navrhovatelé dozvěděli o skutečnosti, která škodu způsobila. V projednávaném případě se o ní navrhovatelé dozvěděli nezávisle na tom, zda tato skutečnost spočívá v nesprávném použití nařízení Společenství nebo v protiprávnosti těchto nařízení, nejpozději v okamžiku takového použití (tj. v červnu 1983). Rozsudek Tribunale civile di Roma ze dne 27. ledna 1989 ani pozdější rozsudky Corte d’appello v Římě a Corte di Cassazione nemohly přerušit běh této promlčecí doby. Aniž by tím bylo dotčeno posouzení případné opodstatněnosti tvrzení navrhovatelů, vnitrostátní soud v právním kontextu projednávaného sporu každopádně nebyl oprávněn uložit AIMA, aby navrhovatelům zaplatil částku dotčené podpory Společenství, aniž by bylo nařízení č. 2499/82 se zpětnou účinností opraveno.
Diese Verjährungsfrist habe zu dem Zeitpunkt zu laufen begonnen, zu dem die Klägerinnen Kenntnis von dem Umstand erhalten hätten, der den Schaden verursacht habe. Im vorliegenden Fall hätten die Klägerinnen unabhängig davon, ob dieser Umstand die falsche Anwendung der Gemeinschaftsregelung oder deren Rechtswidrigkeit gewesen sei, davon spätestens zum Zeitpunkt dieser Anwendung (d. h. im Juni 1983) Kenntnis erhalten. Weder das Urteil des Tribunale civile di Roma vom 27. Januar 1989 noch die späteren Urteile der Corte d’appello di Roma und der italienischen Corte di Cassazione hätten diese Verjährung unterbrechen können. Unbeschadet der Beurteilung der Begründetheit des Vorbringens der Klägerinnen ergebe sich aus dem rechtlichen Kontext des vorliegenden Rechtsstreits, dass ein nationales Gericht jedenfalls AIMA erst verurteilen könnte, an die Klägerinnen die betreffenden Gemeinschaftsbeihilfen zu zahlen, wenn die Verordnung Nr. 2499/82 rückwirkend berichtigt worden sei.