Svůj inflační cíl by definovaly pružněji, aby předešly nezbytnosti jednat, kdykoli „nejistoty“ jako klesající ceny ropy či úprava minimální zákonné mzdy zapříčiní posun inflace nad nebo pod 2 %. Snad nejdůležitější je, že nové paradigma by připustilo meze schopností a předvídavosti centrálních bank. Zmizelo by tak alibi, za něž se velmi často schovávají vlády, aby nemusely zavádět strukturální reformy, na nichž dlouhodobý růst skutečně závisí. Blues o záchraně NEW YORK – Netřeba být geniální, aby se člověk dovtípil, že finanční soustava Spojených států, ba finančnictví globální, je v pěkné kaši. A teď, když Sněmovna reprezentantů USA odmítla plán finanční výpomoci ve výši 700 miliard dolarů, navrhovaný Bushovou vládou, je také zřejmé, že neexistuje konsenzus ohledně toho, jak se z ní dostat. Problémy v americkém hospodářství a finanční soustavě byly zjevné po léta.
Sie würden ihre Inflationsziele flexibler definieren, um nicht jedes Mal in Zugzwang zu geraten, wenn sich die Inflation aufgrund von „Unsicherheiten“ wie etwa fallende Erdölpreise oder notwendige Lohnanpassungen über oder unter 2% bewegt. Am wichtigsten ist vielleicht, dass ein neues geldpolitisches Paradigma dem Umstand Rechnung tragen würde, dass dem Einfluss und der Weitsicht von Zentralbanken Grenzen gesetzt sind. Damit würde ein Alibi wegfallen, hinter dem sich Regierungen allzu oft verstecken, um die Durchführung der Strukturreformen zu vermeiden, die wirklich entscheidend für langfristiges Wachstum sind. Rettungsplan-Blues NEW YORK – Man muss kein Genie sein, um zu erkennen, dass sich das Finanzsystem der Vereinigten Staaten – und der ganzen Welt – in einem chaotischen Zustand befindet. Und nach der Ablehnung des von der Bush-Administration vorgeschlagenen 700-Milliarden-Dollar-Rettungspakets im Repräsentantenhaus steht nun auch fest, dass es keinen Konsens darüber gibt, wie dieses Chaos zu überwinden ist. Die Probleme der amerikanischen Wirtschaft und des Finanzsystems waren jahrelang offensichtlich.