Tento princip solidarity chyběl, když bylo rozhodnuto i výstavbě plynovodu pod Baltským mořem, který přímo spojí Rusko a Německo. Možné negativní dopady plynovodu na životní prostředí budí vážné znepokojení mezi všemi obyvateli Pobaltí a je třeba jim věnovat patřičnou pozornost. Samozřejmě že záměrem společné bezpečnostní strategie EU není podrývat právo jednotlivých členských států zvolit si vnitřní energetickou politiku. Kolektivní energetická bezpečnost však vyžaduje posílení schopnosti EU čelit vnějším energetickým výzvám – a rázně je řešit. Abychom toho dosáhli, potřebujeme životaschopné nástroje. Navrhuji vytvoření nového institucionálního postu zvláštního zástupce pro zahraniční energetickou politiku, který by usnadnil koordinaci všech politik vážících se k vnějším aspektům energetické bezpečnosti. Pracovně zařazen pod úřad vysokého představitele pro zahraniční politiku, který se podle pravidel nové reformní smlouvy stane také místopředsedou Evropské komise, by tento post posílil synergie uvnitř EU. Navrhuji také vytvoření detailní „cestovní mapy“ ke společné zahraniční politice v oblasti energie, která by obsahovala krátkodobé, střednědobé a dlouhodobé cíle, společně s konkrétním časovým rámcem pro jejich realizaci.
Dieses Solidaritätsprinzip fehlte, als der Beschluss gefasst wurde, eine Ostsee-Pipeline zu bauen, um Russland und Deutschland direkt zu verbinden. Die möglichen negativen Auswirkungen dieser Pipeline auf die Umwelt sind für alle Bürger in der Ostseeregion von großer Wichtigkeit und sollten die angemessene Beachtung finden. Selbstverständlich soll eine gemeinsame EU-Sicherheitsstrategie nicht die Rechte der einzelnen Mitgliedstaaten untergraben, ihre eigene interne Energiepolitik zu beschließen. Doch für die kollektive Energiesicherheit muss die EU stärker dazu in der Lage sein, sich gegen energiepolitische Herausforderungen zu wehren – und sie zu bewältigen. Dazu sind brauchbare Werkzeuge notwendig. Ich schlage die Schaffung eines neuen institutionellen Amtes vor, und zwar sollte ein Sonderbeauftragter für ausländische Energiepolitik die Koordination aller politischen Entscheidungen erleichtern, die mit den externen Aspekten der Energiesicherheit zusammenhängen. Dieses Amt unterstünde der Autorität des Hohen Vertreters für die Außenpolitik, der nach dem neuen Reformvertrag auch Vizepräsident der Europäischen Kommission wird, und würde die Synergien innerhalb der EU verstärken. Ich schlage überdies vor, dass ein genauer „Fahrplan“ für eine gemeinsame Energieaußenpolitik erstellt wird, der kurz-, mittel- und langfristige Ziele festlegt und einen konkreten zeitlichen Rahmen für die Umsetzung vorgibt.