Mnohé z nejchudších zemí mají omezené vakcinační kapacity a k tomu, aby naočkovaly velký díl svých nejohroženějších skupin, budou potřebovat několik měsíců. Tento nelogický přístup – využívání omezených množství vakcín k ochraně málo ohrožených populací v hrstce zemí, zatímco země s nízkými a středními příjmy donekonečna čekají na zásilku dávek – nedává smysl nikomu. Bude ztraceno víc životů, vzroste nerovnost globálního hospodářského růstu a riziko plynoucí z nových variant koronaviru bude vyšší i pro země s vysokou proočkovaností, než kdyby byly vakcíny dostupnější pro rozvojové země. Čím déle bude trvat dosažení široké proočkovanosti zranitelných skupin, tím vyšší bude v letech 2021 a 2022 riziko krajní chudoby, která zase vyvolá budoucí zdravotní a sociální krize. Uskutečnění rozsáhlé vakcinační kampaně je nesnadný podnik pro každou zemi, ale její logistika je obzvlášť náročná pro země s omezenými zdroji a křehkými zdravotnickými soustavami. Probíhající covidová pohroma v Indii a vzestup počtu nakažených a zemřelých v Latinské Americe jsou chmurné připomínky toho, že pro ty nejchudší na světě je pandemie stejně zlá jako dřív. Úspěšné globální očkovací úsilí se musí opírat o tři pilíře. Zaprvé, země s dostatečnými zásobami vakcín by měly okamžitě uvolnit dávky pro zranitelné lidi na celém světě.
Viele besonders arme Länder haben nur begrenzte Impfkapazitäten und werden Monate brauchen, um einen großen Teil der gefährdetsten Gruppen zu impfen. Dieser unlogische Ansatz – die begrenzten Mengen an vorhandenen Impfstoffen zu nutzen, um nur geringen Risiken ausgesetzte Bevölkerungsgruppen in einer Handvoll von Ländern zu impfen, während Länder mit niedrigem und mittlerem Einkommen endlos auf Impfstoffe warten – ist für niemanden sinnvoll. Es werden dadurch mehr Menschen sterben, das weltweite Wirtschaftswachstum wird ungleicher ablaufen, und selbst Länder mit hohen Impfquoten werden durch neuartige Coronavarianten stärker gefährdet, als sie das würden, wenn die Entwicklungsländer einen umfassenderen Zugriff auf Impfstoffe hätten. Je länger es dauert, um die gefährdeten Gruppen breitflächig zu impfen, desto größer ist das Risiko extremer Armut in 2021 und 2022, was wiederum künftige gesundheitliche und soziale Krisen heraufbeschwört. Eine Impfkampagne großen Ausmaßes durchzuführen ist für jedes Land ein schwieriges Unterfangen. Doch logistisch besonders anspruchsvoll ist es für Länder mit begrenzten Ressourcen und fragilen Gesundheitssystemen. Die fortdauernde COVID-19-Katastophe in Indien und der steile Anstieg der Infektions- und Sterbezahlen in Lateinamerika sind düstere Mahnungen, dass die Pandemie für viele der Armen der Welt so schlimm ist wie eh und je. Eine erfolgreiche weltweite Impfanstrengung muss auf drei Säulen beruhen. Erstens müssen Länder mit ausreichendem Impfstoffangebot sofort Impfdosen für gefährdete Gruppen weltweit freigeben.