Je vhodné odměňovat trpělivé investory. Konkrétně by měli mít možnost očekávat, že na tom budou lépe než ti, kdo chvatně utíkají. Tento přístup závisí na dvou zásadních změnách politiky. Zaprvé, vlády by se neměly nechat tlačit do platební neschopnosti jen proto, aby zachránily všechny banky. To znamená, že irská vláda (možná že až ta příští) by měla požadovat, aby se držitelé dluhopisů bank na ztrátách podíleli, třeba nabídkou jednoduché výměny dluhu za akcie. Pochybnosti ohledně solventnosti irské vlády by se pak rychle rozptýlily a její garance za bankovní vklady už by nevypadala tak vachrlatě. Něco podobného by mohlo být zapotřebí i ve vztahu ke zranitelnosti španělské bankovní soustavy tamním trhem s bydlením.
Geduldige Anleger sollten belohnt werden. Vor allem sollten sie davon ausgehen können, dass es ihnen besser ergehen würde, als denjenigen, die als erste zu den Ausgängen stürmen. Dieser Ansatz hängt von zwei wichtigen strategischen Änderungen ab. Erstens sollten Staaten nicht in die Zahlungsunfähigkeit gedrängt werden, nur um alle Banken zu retten. Das bedeutet, dass die – vielleicht als nächstes betroffene - irische Regierung verlangen sollte, die Inhaber von Bankenanleihen an den Verlusten zu beteiligen, indem man ihnen vielleicht einen einfachen Debt-Equity-Swap anbietet. In diesem Fall würden Zweifel an der Zahlungsfähigkeit des irischen Staates rasch verschwinden und ihre Garantien auf Spareinlagen würden nicht mehr so wackelig erscheinen. Etwas Ähnliches müsste man auch hinsichtlich des Engagements spanischer Banken am spanischen Immobilienmarkt tun.