List The New York Times, společně s The Guardian a Der Spiegel, měl příležitost si dokumenty ještě před zveřejněním prostudovat a rozhodl se část materiálů otisknout. Jeho editoři argumentovali tím, že rozhodnout o zveřejnění tajných materiálů je sice vždycky těžké, ale že tyto dokumenty mají „zásadní veřejný význam“ a „objasňují mimořádné nesnáze, jimiž Spojené státy a jejich spojenci procházejí, a to způsobem, který jiná svědectví zatím neposkytly“. Americký senátor John Kerry, přední demokrat, který válku podporuje, prohlásil, že dokumenty mohou „zdůraznit, oč se hraje“ v tomto konfliktu a posílit naléhavost nutnosti „dopilovat, co je třeba, aby byla politika správná“. Zakladatel Wikileaks Julian Assange nadnesl, že by dokumenty mohly posloužit jako základ pro soudní stíhání válečných zločinů spáchaných americkými silami na afghánských civilistech. Jiní, včetně prezidenta Baracka Obamy, říkají, že dokumenty „neodhalují žádné skutečnosti, které by už do veřejné debaty o Afghánistánu nepronikly“. Existuje jasná paralela mezi nedávnými úniky informací o Afghánistánu a pentagonskými listinami, které v roce 1971 zveřejnil Daniel Ellsberg a které americké veřejnosti pomohly pochopit, jak byla skutečně vedena válka ve Vietnamu. Webové stránky Wikileaks citují výrok Nejvyššího soudu USA v této kauze: „jedině svobodný a nepodvázaný tisk může účinně odhalovat podvody ve veřejné správě.“ Wikileaks také tvrdí, že jejich informační úniky už se staly katalyzátorem „stovek reforem“ a že „otevřená veřejná správa je tou nejúčinnější metodou propagace dobré správy věcí veřejných“. Jenže i někteří zastánci otevřeného vládnutí se domnívají, že Wikileaks zachází příliš daleko.
Die New York Times erhielt gemeinsam mit dem Guardian und dem Spiegel Gelegenheit, sich vor ihrer Veröffentlichung mit den Dokumenten zu befassen und beschloss einen Teil des Materials zu veröffentlichen. Ihre Redakteure begründeten diesen Schritt damit, dass die Entscheidung geheimes Material zu veröffentlichen immer schwierig sei, diese Dokumente jedoch von „bedeutendem öffentlichen Interesse“ seien und „die außerordentliche Problematik der Unternehmungen der Vereinigten Staaten und ihrer Verbündeten auf eine Art und Weise erhellen wie es andere Berichte nicht getan haben“. US-Senator John Kerry zufolge, einem führenden Demokraten, der den Krieg unterstützt, könnten die Dokumente „unterstreichen“, was in dem Konflikt „auf dem Spiel steht“ und „den Feinabstimmungen, die notwendig sind, um die Politik zu korrigieren“ mehr Dringlichkeit verleihen. Einem Vorschlag des Wikileaks-Gründers Julian Assange zufolge könnten die Dokumente die Grundlage für die Verfolgung von Kriegsverbrechen bilden, die von US-Streitkräften an afghanischen Zivilisten verübt wurden. Andere, so auch Präsident Barack Obama, sagten die Dokumente „enthalten nichts, das in unserer öffentlichen Debatte über Afghanistan nicht schon vorgekommen ist“. Es gibt eine deutliche Parallele zwischen den jüngsten Afghanistan-Enthüllungen und Daniel Ellsbergs Veröffentlichung der Pentagon-Papiere im Jahr 1971, die der amerikanischen Öffentlichkeit zum Verständnis darüber verhalfen wie der Krieg in Vietnam wirklich geführt wurde. Auf seiner Webseite zitiert Wikileaks die Entscheidung des Obersten Gerichtshofes in den USA in diesem Fall: „Nur eine freie und uneingeschränkte Presse kann effektiv einen Betrug seitens der Regierung aufdecken.“ Außerdem macht Wikileaks geltend, dass seine Enthüllungen bereits als Katalysatoren für „hunderte von Reformen“ gedient haben und dass „[o]ffenes Regieren die effektivste Methode ist, gutes Regieren zu fördern.“ Doch sogar einige Anhänger des open government, der Öffnung von Staat und Verwaltung, finden, dass Wikileaks zu weit geht.