Konečně čtvrtá zásada praví, že investice do dopravní infrastruktury mají být doprovázeny vhodným řízením dopravy v souladu s národními i unijními normami s mimořádnou pozorností k její bezpečnosti. Jak celostátní, tak regionální strategie by také měly brát v úvahu potřebu dosáhnout rovnovážného a ekologického rozdělení mezi různé typy dopravy, které by posloužilo potřebám ekonomiky i životního prostředí. Takovéto strategie by navíc měly počítat i s inteligentními dopravními systémy, vícedruhovými základnami a zejména pak technologiemi ERTMS a SESAE (Jednotný evropský systém řízení letového provozu). Bílá kniha evropské dopravní politiky vytyčila směr dosažení nové rovnováhy různých typů dopravy, který klade větší důraz na řešení nejvíce přátelská k životnímu prostředí. To je v boji proti zácpám a znečištění ovzduší, jakož i pro vytvoření lepšího poměru při využívání energetických zdrojů ve smyslu efektivních nákladů, věc zcela zásadní. Zmíněné cíle zahrnují zejména podporu železnic, krátkých námořních tras a vnitrostátních vodních cest, přičemž důvody jsou více než přesvědčivé: nákladním vozem lze na vzdálenost jednoho kilometru s jedním kilogramem benzínu přepravit 50 tun, avšak vlakem 90 a lodí dokonce 127 tun. Má-li být tato politika intermodality úspěšná, je ze všeho nejdříve nutné pokračovat v úsilí o zajištění technické harmonizace a tzv. interoperability systémů.
Viertens sollte nicht nur in die Verkehrsinfrastruktur investiert, sondern auch für ein geordnetes Verkehrsmanagement gesorgt werden, dessen Akzent auf der Sicherheit gemäß einzelstaatlichen und gemeinschaftlichen Standards liegt. Nationale oder regionale Strategien sollten der Notwendigkeit einer ausgewogenen (und umweltfreundlichen) Verkehrsverteilung Rechnung tragen, die wirtschaftlichen und Umweltbelangen gerecht wird. Die Strategien sollten beispielsweise intelligente Verkehrssysteme, multimodale Plattformen und ganz besonders die Technologie einschließen, die bei ERTMS und Sesame (einheitliches Verkehrsmanagementsystem in Europa) zum Einsatz kommt. Das „Weißbuch zur europäischen Verkehrspolitik“ zeigt den Weg zu einer ausgewogeneren Verteilung der Verkehrsarten auf. Die umweltfreundlichsten sollen dabei Vorrang erhalten. Diese Ziele setzen insbesondere voraus, dass die Schiene, der Kurzstreckenseeverkehr und die Flussschifffahrt gefördert werden. Aus gutem Grund: Mit einem Kilogramm Erdöl kann man per Lastwagen 50 Tonnen einen Kilometer weiter bewegen, mit einem Eisenbahnwaggon 90 Tonnen und auf dem Wasserweg 127 Tonnen. Der Erfolg dieser Intermodalitätspolitik hängt in erster Linie von der Fortsetzung der Bemühungen um die technische Harmonisierung und „Interoperabilität“ der Systeme ab.