Na obě skupiny se obvykle pohlíží jako na lidi, kteří si nárokují stávající zdroje, nikoliv jako na tvůrce zdrojů nových. Útěk Východoasiatů z Keni během kampaně za „afrikanizaci“ této země přímo vedl ke vzniku britské protiimigrační legislativy z roku 1968. Z této historické perspektivy vyplývají tři závěry. Za prvé platí, že protiimigrační smýšlení se nezakládá pouze na předsudcích, nevědomosti či politickém oportunismu. Protipřistěhovalecký jazyk není pouhým sociálním konstruktem. Slova nejsou zrcadly věcí „tam venku“, ale mají k nim nějaký vztah. Nemůžete s něčím manipulovat, pokud neexistuje nic, s čím byste manipulovat mohli. Máme jen malou šanci změnit slova, pokud nezměníme realitu, kterou popisují.
Beide werden als Konkurrenz für bestehende Ressourcen gesehen, nicht als Quelle neuer Ressourcen. Die Flucht von Ostafrikanern aus Kenia im Zuge der „Afrikanisierungskampagne” des Landes hat direkt zu der Anti-Immigration-Gesetzgebung im Vereinigten Königreich 1968 geführt. Diese historische Perspektive legt drei Schlussfolgerungen nahe. Zuerst, immigrationsfeindliche Gefühle basieren nicht auf Vorurteilen, Unkenntnis oder politischem Opportunismus. Immigrationsfeindliche Sprache ist nicht nur ein soziales Konstrukt. Worte sind nicht Spiegel der Dinge „da draußen”, sondern sie haben einen Bezug zu diesen Dingen. Man kann nicht etwas manipulieren, wenn nichts da ist, das man manipulieren könnte. Wir können die Wörter erst ändern, wenn wir die Realitäten verändern, auf die sich die Wörter beziehen.