Když se ve 30. letech zhroutil zlatý standard, nedokázali se světoví představitelé dohodnout na koordinované reflaci globální ekonomiky. Ekonom Barry Eichengreen v knize Zlaté okovy uvedl, že absence koordinované akce prodloužila proces globálního zotavování. Takové otálení je nákladné a zvyšuje riziko hnisání patologických jevů, které léčbu dále protáhnou. Navzdory nepříznivým politickým okolnostem by měl tedy dnes Blanchard vystoupit s ještě smělejší výzvou. Stále nežijeme v „normálních“ časech a stále přetrvávají „zlovolné cykly“. Další globální fiskální stimul – zaměřený na veřejné investice do infrastruktury a vzdělání – by poskytl adrenalinovou injekci potřebnou pro robustní zotavení. Vyšší veřejné investice jsou dvojím požehnáním. Mohou vytrhnout svět ze současné strnulosti a mohou fungovat jako pojistka proti „sekulární stagnaci“.
In den 30er Jahren des zwanzigsten Jahrhunderts, nachdem der Goldstandard zusammengebrochen war, konnten sich die Staatsoberhäupter nicht auf eine koordinierte Reflation der Weltwirtschaft einigen. In seinem Buch Golden Fetters erläutert der Ökonom Barry Eichengreen, dass der Mangel an koordinierten Maßnahmen den globalen Erholungsprozess in die Länge zog. Derartige Verzögerungen sind mit hohen Kosten und mit dem Risiko verbunden, dass Wunden weiter schwären und nicht verheilen können. Jetzt, trotz der ungünstigen politischen Umstände, müsste Blanchard sogar noch eine mutigere Forderung stellen. Die Zeiten sind nicht „normal“ und die Teufelskreise sind weiter wirksam. Ein neuerlicher globaler fiskalpolitischer Anreiz – fokussiert auf die öffentlichen Investitionen in Infrastruktur und Bildung – wäre die Adrenalinspritze, die für eine robuste Erholung notwendig wäre. Höhere öffentliche Investitionen haben einen doppelten Vorteil. Sie können die Welt aus ihrer Benommenheit aufrütteln und sie können vor einer „säkularen Stagnation“ schützen.