Delší období izolace by mohla zhoršovat úzkosti, deprese a jiné související potíže v oblasti duševního zdraví. Rovněž lidé zápasící se závislostmi se těžko dostávají k podpoře, již potřebují. Než abychom doufali, že tyto problémy jednoduše zmizí, až budou karanténní omezení uvolněna (ony ovšem nezmizí), měli bychom si přiznat, že duševní zdraví je v politických debatách dlouho opomíjeným tématem. Dalším ponaučením z krize je to, že za vládu neexistuje náhrada. V uplynulém desetiletí se mnozí poskytovatelé financí a rozvojové organizace snažili vlády obcházet, kvůli obavám z korupce nebo byrokracie. Pandemie ale jasně ukázala, že co se týče potlačování infekčních nemocí, správy rozvojových politik, poskytování sociální ochrany v nezaměstnanosti a zmírňování chudoby, jsou vůdčími aktéry vlády.
Längere Phasen der Isolation können Angststörungen, Depressionen und andere, damit verbundene psychische Störungenverschärfen. Und wer mit einer Sucht kämpft, tut sich schwer, die benötigte Unterstützung zu erhalten. Statt zu hoffen, dass diese Probleme nach Ende der Lockdowns einfach von selbst verschwinden (das werden sie nicht), sollten wir anerkennen, dass die psychische Gesundheit in den politischen Debatten ein lange vernachlässigtes Thema ist. Eine weitere Lehre aus der Krise ist, dass es für den Staat keinen Ersatz geben kann. Während des letzten Jahrzehnts haben viele internationale Geldgeber und Entwicklungsorganisationen aufgrund von Bedenken über Korruption oder Bürokratie versucht, die Regierungen zu umgehen. Doch die Pandemie hat klar gezeigt, dass die Regierungen, was die Eindämmung von Infektionskrankheiten, die Umsetzung entwicklungspolitischer Maßnahmen, die soziale Absicherung der Arbeitslosen und die Armutsbekämpfung angeht, die leitenden Akteure sind.