Většina vlád – především v Evropě, Japonsku a USA – má nástroje potřebné k rozptýlení sílících pnutí a současně k uvolnění produktivního potenciálu svých ekonomik. Předejít pustošivému potenciálu rozbíhavosti není otázkou nastavení politik; mezi ekonomy už panuje široká, byť ne úplně všeobecná shoda ohledně opatření, jichž je na národní, regionální a globální úrovni zapotřebí. Jde spíše o otázku realizace – a její správné uskutečnění vyžaduje podstatnou a vytrvalou politickou vůli. Tlak na tvůrce politik, aby se vypořádali s riziky rozbíhavosti, napřesrok zesílí. Důsledky nečinnosti přesáhnou daleko za rok 2015. Evropští a afričtí lídři volají po novém plánu pro Afriku PAŘÍŽ – Pandemie COVID-19 nás naučila, že už nemůžeme pokládat zdánlivě vzdálené krize za problémy, které se nás netýkají. Události, k nimž dojde kdekoliv na světě, mohou mít dopad na lidi všude jinde.
Tatsächlich verfügen die meisten Regierungen – insbesondere in Europa, Japan und den USA – über die notwendigen Instrumente, um wachsende Spannungen abzubauen und das produktive Potenzial ihrer Volkswirtschaften dabei freizusetzen. Das disruptive Potenzial der Divergenz an der Entfaltung zu hindern ist keine Frage der Politikgestaltung; unter Ökonomen herrscht, wenn auch kein allgemeines, so doch weitgehendes Einvernehmen über die Maßnahmen, die auf nationaler, regionaler und globaler Ebene zu ergreifen sind. Es ist vielmehr eine Frage der Umsetzung – und die Voraussetzung für ihr Gelingen ist erheblicher und steter politischer Wille. Der Druck auf politische Entscheidungsträger, den Gefahren divergenter Entwicklungen zu begegnen wird im kommenden Jahr zunehmen. Die Folgen eines Nichttätigwerdens werden weit über 2015 hinausreichen. Europäische und afrikanische Staats- und Regierungschefs fordern einen New Deal für Afrika PARIS – Die Coronakrise hat uns gelehrt, dass wir scheinbar ferne Krisen nicht länger als die Probleme anderer behandelt können. Was irgendwo auf der Welt passiert, kann uns alle betreffen.