Rovněž alibi pro případ nezdaru jsou již připravená. Blížící se summit pravděpodobně nepřinese ani koordinovaný stimulační balík, ani podrobný recept na „neprůstřelný“ systém finanční regulace. Po celou dobu summitu budou účastníci čekat na okamžik, kdy některý z představitelů (možná Angela Merkelová) ztratí trpělivost a pronese zřejmou a pravdivou poznámku, že celý proces je marným úsilím. Všichni pak tohoto upřímného politika očerní, že rozvrátil internacionalismus. Ve 30. letech to byly autokratické a výbojné vlády v Německu a Japonsku, které z neúspěchu londýnské konference vytěžily nejvíce kapitálu. Rovněž nezdar dnešní konference v Londýně bude pravděpodobně využit jako rétorická zbraň proti velkým západním vládám a poskytne zdůvodnění pro zavádění nových forem státního kapitalismu.
Auch die Alibis für das Scheitern sind bereits vorbereitet. Dass der neue Gipfel ein koordiniertes Konjunkturpaket oder detaillierte Pläne für ein narrensicheres System zur Finanzregulierung hervorbringt, ist unwahrscheinlich. Im gesamten Konferenzverlauf werden die Teilnehmer auf den Moment warten, an dem einer der politischen Führer (vielleicht Angela Merkel) die Geduld verliert und die offensichtliche und zutreffende Bemerkung äußert, dass der Prozess verschwendete Liebesmüh sei. Dann werden alle über diesen ehrlichen Politiker herfallen, weil er die internationalen Bemühungen habe platzen lassen. In den 1930er Jahren waren es die autokratischen, kriegslustigen Regierungen Deutschlands und Japans, die am meisten Kapital aus dem Scheitern der Londoner Konferenz schlagen konnten. Das Scheitern der aktuellen Londoner Konferenz wird vermutlich ebenfalls als rhetorische Waffe gegen die großen westlichen Regierungen und als Begründung für die Umsetzung neuer Formen des Staatskapitalismus eingesetzt werden.