Tento návrh nemusí nutně znamenat komplikace pro migranty z EU; pouze znamená, že jakoukoliv podporu, kterou budou tito lidé během navrhovaného čtyřletého období případně požadovat, bude financovat jejich domovská země. Existuje mnoho argumentů, proč postavit princip domovské země do popředí pravidel EU: země původu migranta by měla zodpovídat za poskytování sociálních dávek ještě po dobu určitého počtu let, načež se uplatní princip inkluze. Například lze jen těžko pochopit důvod, proč by měl německého příjemce dávek, který je nezpůsobilý k práci, podporovat španělský stát, pokud se tento člověk rozhodne žít na Mallorce. Stejně nepřijatelné by však bylo upírat tomuto člověku právo vybrat si místo pobytu jen kvůli tomu, abychom ochránili španělský stát. Chceme-li brát princip volného pohybu osob vážně, měli bychom posvátnou krávu okamžitého nároku na dávky v hostitelské zemi obětovat.
Der Sozialmagnetismus führt nicht nur zu einer ineffizienten Verteilung der Menschen im Raum, sondern erodiert und lädiert die Sozialstaaten. Außerdem treibt er die möglichen Gastländer auf die Dauer in einen Abschreckungswettbewerb durch gezielte Rücknahme der sozialstaatlichen Leistungen über das hinaus, was bereits die Mittelknappheit gebietet. David Cameron hat nun gegenüber der EU die richtige Konsequenz aus dieser Erkenntnis gezogen, indem er auch für die innereuropäischen Wirtschaftsflüchtlinge eine Einschränkung des Inklusionsprinzips fordert. Erst nach vier Jahren sollen Migranten in den Genuss steuerfinanzierter Sozialleistungen kommen, selbst wenn sie eine Arbeitsstelle finden. Für nicht arbeitende EU-Migranten galt bislang schon, dass sie grundsätzlich erst nach einer Wartezeit von fünf Jahren in den vollen Genuss der staatlichen Sozialleistungen kommen.