Mám za to, že city tvůrců politik na rozvíjejících se trzích lnou k první možnosti. Vždyť domácí stimulace by pomohla zachovat hospodářský růst. Kontracyklická politika by navíc byla pro svět signálem, že tyto země jsou ochotné na sebe brát globální zodpovědnost. Zároveň se ale domnívám, že rozum je varuje před utrácením velkého množství peněz ve snaze dosáhnout náročného, ne-li nemožného cíle. Není totiž mnoho skutečností, které by nasvědčovaly tomu, že rozvíjející se země dokážou účinně a udržitelně kompenzovat rozsáhlé souběžné zpomalení na Západě, zejména uvážíme-li riziko další bankovní krize. Kloním se k názoru, že zvítězí rozum – ale ne zcela. Ekonomiky rozvíjejících se trhů podniknou jisté kroky, včetně snížení úrokových sazeb, k zajištění domácího růstu.
Ich vermute, dass die Herzen der politischen Entscheidungsträger in den Schwellenmärkten für ersteres schlagen. Schließlich würden binnenwirtschaftliche Impulse dazu beitragen, das Wirtschaftswachstum zu erhalten. Außerdem würde eine antizyklische Politik der Welt die Bereitschaft dieser Länder signalisieren, globale Verantwortung zu übernehmen. Ich vermute allerdings auch, dass ihr Verstand sie davor warnt, viel Geld für den Versuch auszugeben eine schwierige, wenn nicht unmögliche, Aufgabe zu bewältigen. Schließlich sprechen kaum Anhaltspunkte dafür, dass Schwellenländer einer umfassenden und zeitgleich erfolgenden Konjunkturabschwächung im Westen wirksam und nachhaltig entgegenwirken können, insbesondere wenn diese mit dem Risiko einer weiteren Bankenkrise verbunden ist. Ich neige zu der Einschätzung, dass der Verstand die Oberhand gewinnen wird – aber nicht ganz und gar. Die aufstrebenden Volkswirtschaften werden einige Maßnahmen, einschließlich Zinssenkungen, zum Schutz ihres binnenwirtschaftlichen Wachstums ergreifen.