Kolují anekdoty o stěhování jednotlivých manažerů hedžových fondů do Ženevy. Tyto výhrůžky, které kdysi mívaly silný politický vliv, jsou dnes už mnohem méně účinné. Někteří politici a komentátoři bez váhání odpovídají: „Zaplaťpánbůh, že jdou.“ Otázku, zda se vzhledem k ceně za úklid nepořádku po poslední krizi vyplatí hrát úlohu hostitele globálního finančního trhu, vznesla i britská centrální banka. Jde o riskantní spekulace. Ať už se bankéři chovali jakkoli hanebně – a někteří si zjevně zaslouží alespoň dekádu na trestné lavici –, finanční služby jsou stěžejní součástí londýnské ekonomiky. Pokud finanční sektor oslabí, co jej nahradí ve smyslu zaměstnanosti? Nonšalantní řečnění o vědě a výrobě jako žebřících z recese (oblíbená představa bývalého britského ministerského předsedy Gordona Browna) není nic víc než prázdné řečnění.
Es gibt Anekdoten, wonach einzelne Hedgefonds-Manager nach Genf abwandern. Diese Drohungen, früher politisch sehr wirksam, sind heute deutlich weniger effektiv. Schnelle Reaktion einiger Politiker und Kommentatoren war zuletzt: „Bitte eher früher als später.“ Selbst die Bank von England hat die Frage gestellt, ob es sich angesichts der Kosten für die Beseitigung des durch die jüngste Krise verursachten Chaos lohne, den Gastgeber für einen globalen Finanzmarkt zu spielen. Dies ist eine riskante Spekulation. Egal, wie schlecht sich die Banker benommen haben – und einige verdienen klar ein Jahrzehnt oder mehr auf der Strafbank –, Finanzdienstleistungen sind ein zentrales Element der Londoner Wirtschaft. Wer wird bei einem Niedergang des Finanzsektors diesen als Arbeitgeber ersetzen? Leichtfertige Reden darüber, dass Naturwissenschaften und produzierendes Gewerbe Leitern aus der Rezession heraus bilden könnten (ein bevorzugtes Bild des früheren britischen Premiers Gordon Brown) sind schlicht leeres Gerede.