Není to ale pouze o číslech. Nejde pouze o to, že je nás 7 miliard lidí a bude nás 9 miliard, ale je to také otázka rovnosti. Většina z přírodních dopadů na planetu je způsobena bohatou menšinou, 20 procenty lidí, kteří naskočili do průmyslového rychlovlaku v polovině 18. století. Většina lidí na planetě, toužících po rozvoji, majících právo na rozvoj, ve velkém touží po neudržitelném životním stylu, způsobující náhlý tlak. Druhým faktorem tlaku na planetu je samozřejmě klimatický plán, zásadní otázka, jejíž politická interpretace vědeckého výzkumu znamená alespoň stabilizovat množství skleníkových plynů na 450 částic v 1 milionu, což zabrání tomu, aby průměrné teploty přesahovaly 2 stupně, čímž předejdeme riziku destabilizace Západoantarktické ledové plochy, která brání zvýšení hladiny moře o 6 metrů, i riziku destabilizace Grónské ledové plochy, která brání zvýšení o dalších 7 metrů. Asi byste si nejraději přáli, aby klimatický tlak zasáhl silnou a odolnou planetu, ale naneštěstí je třetím faktorem tlaku vymírání ekosystémů. Za posledních 50 let jsme ještě nebyli svědky tak prudkého úpadku funkcí a služeb ekosystému na planetě, přičemž jednou z nich je schopnost dlouhodobě regulovat klima v našich lesích, zemi a přírodní různorodosti. Čtvrtým faktorem tlaku je moment překvapení, zjištění a důkaz o tom, že musíme opustit naše staré paradigma, že se ekosystémy chovají lineárně, předvídatelně, kontrolovatelně v našich lineárních systémech, a že moment překvapení je ve skutečnosti všudypřítomný, jelikož se systémy převracejí velmi rychle, nečekaně a často také nenávratně. Toto, milí přátelé, představuje tlak lidstva na planetu obrovského rozsahu.
Nun, es geht hier nicht nur um Zahlen. Es geht nicht nur darum, dass wir sieben Milliarden Menschen sind, bereits neun Milliarden Menschen verschrieben, es ist auch eine Frage von Gerechtigkeit. Der Groβteil der Umwelteinflüsse auf den Planeten wurde von der reichen Minderheit verursacht, den 20 Prozent, die auf den industriellen Zug aufgesprungen sind Mitte des 18. Jahrhunderts. Die Mehrheit der Erdbevölkerung, die nach Entwicklung streben, die das Recht auf Entwicklung haben, streben zum groβen Teil nach einem unhaltbaren Lebensstandard, ein enormer Druck. Der zweite Druck auf den Planeten ist natürlich die Klima-Agenda, das groβe Thema, bei dem die politische Interpretation der Wissenschaft ist, dass es genügt Treibhausgase bei 450 ppm zu stabilisieren um einen Anstieg der Durchschnittstemperaturen um mehr als zwei Grad zu verhindern, um eine mögliche Destabilisierung des Westantarktischen Eisschilds zu verhindern, das 6 Meter Meeresanstieg in sich birgt, das Risiko der Destabilisierung der Grönlandeisschicht, die noch einmal 7 Meter Meeresanstieg in sich birgt. Nun, Sie hätten sich gewünscht dass der Klimadruck einen starken, wiederstandsfähigen Planeten trifft, aber unglücklicherweise, der dritte Druck ist der Verlust von Ökosystemen. Noch nie haben wir, wie in den letzten 50 Jahren, solch einen deutlichen Rückgang gesehen in Ökosystemfunktionen und -leistungen des Planeten, von denen eine die Fähigkeit ist, das Klima langfristig zu regulieren, in unseren Wäldern, Landschaften und Artenvielfalt. Der vierte Druck ist überraschenderweise die Idee und der Beweis, dass wir uns von unserem alten Paradigma verabschieden müssen, dass Ökosysteme sich geradlinig, vorhersehbar verhalten, kontrollierbar in unseren, sagen wir mal, linearen Systemen, und dass Überraschung eigentlich universal ist da Systeme schnell und abrupt kippen, oft irreversibel. Dies, meine Freunde, ist ein menschlicher Druck auf den Planeten von gigantischem Ausmaβ.