Takže i v těchto Edenech, i na těchto dokonale vypadajících místech, která nám zdánlivě připomínají minulost bez lidí, se vlastně díváme na krajinu polidštěnou. Nejen od prehistorických lidí, ale těch historických, domorodých, až po moment, kdy se ukázali první kolonizátoři. A je to stejné i u ostatních kontinentů. Lidé jsou prostě v přírodě významným způsobem již hodně dlouho. Nedávno mi někdo řekl: "Ale stále existují divoká místa."
Selbst in diesen Paradiesen, selbst an diesen perfekt aussehenden Orten die uns an eine Vergangenheit vor den Menschen erinnert, schauen wir im Grunde auf eine Kulturlandschaft. Nicht nur diese prähistorischen Menschen, sondern historische Menschen, Ureinwohner bis zu dem Moment, als die ersten Kolonisten erschienen. Das gleiche gilt für die anderen Kontinente. Menschen hatten einen sehr langen Zeitraum wesentlichen Einfluss auf die Natur. Erst vor Kurzem sagte mir jemand: "Aber es gibt doch immer noch Wildnis."