Pokud jde o Polsko, packalská dvojčata Kaczyńských sice byla odstavena od moci, avšak fixace země na bezpečnost v jejím bezprostředním sousedství je neslučitelná se skutečným evropským vedením. A protože zbývajícím 21 členům EU se myšlenka založení Klubu šesti nikdy nezamlouvala, je vlastně dobře, že byla tato vize pohřbena, pravděpodobně navždy. Na koho jiného než na Francii a Německo se tedy může Evropa obracet jako na vůdce? Kladný výsledek říjnového referenda o Lisabonské smlouvě v Irsku by byl nezbytnou, ale nedostatečnou podmínkou nastartování institucionální obnovy EU.
Und was Polen angeht, so wurde zwar den stümperhaften Kaczynski-Zwillingen die Macht entzogen, doch ist die Fixiertheit des Landes auf die Sicherheit in seiner unmittelbaren Nachbarschaft mit echter europäischer Führung unvereinbar. Da die übrigen 21 EU-Mitglieder die Idee eines Sechserklubs sowieso nie mochten, ist es nicht schade, dass diese Vision, vermutlich für immer, beerdigt wurde. Aber wohin anders also als hin zu Frankreich und Deutschland kann sich Europa in der Führungsfrage nun wenden? Ein positives Ergebnis der Volksbefragung zum Vertrag von Lissabon in Irland wäre eine notwendige, aber nicht hinreichende Voraussetzung dafür, einem institutionellen Relaunch der EU Starthilfe zu geben.