Zároveň výrazně vzrostla poptávka po zlatých špercích. Hledání nefinančních aktiv se jeví jako charakteristické chování v jakékoliv finanční krizi – jako to, co během velkého dramatu hyperinflace ve Výmarské republice vešlo ve známost coby „die Flucht in die Sachwerte“, „úprk k věcným hodnotám“. Umění funguje také jako úložiště hodnoty. Aby si však kupec mohl být spolehlivostí této funkce jist, musí být přesvědčen o dlouhodobém zhodnocení vytouženého objektu. Bankéři z období italské renesance kupovali umělecká díla i proto, že jim připomínala nadčasové hodnoty přesahující všední transakce. V akvizici obrazů a soch spatřovali své spojení s věčností. Kdo může říci totéž o produktech Damiena Hirsta?
Zur gleichen Zeit gab es auch einen enormen Anstieg in der Nachfrage nach Goldschmuck. Das Streben nach realen Werten scheint in Zeiten der Finanzkrise eine typische Verhaltensform zu sein – während der schwierigen Zeit der Hyperinflation in der Weimarer Republik wurde dies als Flucht in die Sachwerte bezeichnet. Kunst dient auch der Werterhaltung. Um sich aber auf diese Funktion der Kunst verlassen zu können, muss der Käufer vom langfristigen Wert des begehrten Objekts überzeugt sein. Die Bankiers der italienischen Renaissance kauften Kunstwerke, weil sie dadurch an zeitlose Werte erinnert wurden, die über ihre alltäglichen Geschäfte hinausgingen. Sie betrachteten die von ihnen erworbenen Gemälde und Skulpturen als eine Verbindung zur Ewigkeit. Wer kann das gleiche von den Werken Damien Hirsts behaupten?