Přesto bude její dopad na globální teplotu za sto let neměřitelný. Pokud jde o „konání dobra“ ve světě, existuje velký rozdíl mezi koncentrací na problémy a koncentrací na řešení. Globální oteplování tento kontrast obnažuje. Pochopitelně se koncentrujeme na problém a pak pokládáme za dané, že jediným řešením je dohoda o celosvětovém snížení uhlíkových emisí. Taková rozsáhlá dohoda se však jeví jako politicky neprůchodná a navíc se ukázalo, že je neuvěřitelně neefektivní. Globální oteplování je sice vážný problém (který navíc v budoucnu zhorší problémy jiné), avšak snižování uhlíkových emisí je chabé řešení – a ve srovnání s alternativami chabě využívá zdroje. Nalezení nejchytřejších řešení problémů vyžaduje stanovení priorit – je to činnost, kterou MDG explicitně nedělají a kterou mnozí lidé pokládají za odpudivou.
Doch die Auswirkungen auf die globale Temperatur in hundert Jahren werden nicht messbar sein. Wenn es darum geht, auf der Welt „Gutes zu tun“, besteht ein gewaltiger Unterschied zwischen der Konzentration auf Probleme und der Konzentration auf Lösungen. Die globale Erwärmung unterstreicht diesen Unterschied. Verständlicherweise konzentrieren wir uns auf das Problem und nehmen es als Selbstverständlichkeit, dass eine weltweite CO2-Übereinkunft die einzig logische Lösung ist. Aber eine derartige Übereinkunft scheint politisch unmöglich zu sein und sie hat sich auch als vollkommen unwirksam erwiesen. Obwohl die globale Erwärmung eine gravierende Herausforderung darstellt (und andere Probleme verschlimmern wird), ist die Reduktion von CO2-Emissionen eine schlechte Lösung – und ein schlechter Einsatz von finanziellen Mitteln im Vergleich zu den Alternativen. Um die intelligentesten Lösungen zu finden, bedarf es der Prioritätensetzung – was bei den MEZ nicht explizit geschieht und was viele Menschen geschmacklos finden.