Tentokrát se však jednání nepovedou na globální multilaterální bázi, ale má se diskutovat o dvou obrovských regionálních dohodách – jedné transpacifické a druhé transatlantické. Je pravděpodobné, že nadcházející rozhovory budou úspěšnější? Kolo z Dauhá torpédovala odmítavost Spojených států zrušit zemědělské dotace – což je nezbytný předpoklad jakéhokoliv skutečného rozvojového kola vzhledem k tomu, že 70% lidí v rozvojovém světě je přímo či nepřímo odkázáno na zemědělství. Americký postoj byl skutečně zarážející i s ohledem na dřívější konstatování WTO, že americké dotace pěstitelům bavlny – které pobírá méně než 25 000 bohatých farmářů – jsou nezákonné. Spojené státy reagovaly tak, že podplatily Brazílii, která stížnost vznesla, aby na tuto otázku dále netlačila, čímž nechaly na holičkách miliony chudých pěstitelů bavlny v subsaharské Africe a v Indii, kteří kvůli americké velkorysosti vůči vlastním bohatým farmářům trpí v důsledku snížených cen. Vzhledem k této nedávné minulosti se dnes zdá zjevné, že v rozhovorech o vytvoření oblasti volného obchodu mezi USA a Evropou a další oblasti mezi USA a velkou částí Pacifiku (s výjimkou Číny) nejde o zavedení opravdového systému volného obchodu.
Diesmal allerdings werden die Verhandlungen nicht auf globaler, multilateraler Basis ablaufen; vielmehr sollen zwei enorme regionale Vereinbarungen – eine transpazifische und eine transatlantische – verhandelt werden. Ob die kommenden Gespräche wohl erfolgreicher sein werden? Die Doha-Runde wurde durch die Weigerung der USA torpediert, landwirtschaftliche Subventionen zu streichen – eine Grundvoraussetzung jeder echten Entwicklungsrunde, denn 70% der Menschen in den Entwicklungsländern sind direkt oder indirekt von der Landwirtschaft abhängig. Die US-Haltung war skandalös, denn die WTO hatte bereits entschieden, dass die Subventionen, die Amerika seinen nicht einmal 25.000 reichen Baumwollfarmern zahlt, illegal sind. Amerikas Reaktion bestand darin, Brasilien, das die Beschwerde vorgebracht hatte, zu bestechen, die Angelegenheit nicht weiter zu verfolgen, was Millionen armer Baumwollanbauer in Schwarzafrika und Indien, die aufgrund der Großzügigkeit Amerikas gegenüber seinen wohlhabenden Farmern unter künstlich niedrigen Preisen litten, im Regen stehen ließ. Angesichts dieser jüngsten Geschichte scheint klar, dass es bei den Verhandlungen über die Schaffung von Freihandelszonen zwischen den USA und Europa sowie zwischen den USA und weiten Teilen des pazifischen Raums (mit Ausnahme Chinas) nicht darum geht, ein echtes Freihandelssystem zu begründen.