Zatím však nic nenasvědčuje tomu, že by globální střadatelé a investoři očekávali pokles dolaru. Mezi americkými a zahraničními dlouhodobými úrokovými sazbami neexistuje žádná velká propast, která by měla vzniknout v důsledku klesajícího dolaru a zároveň signalizovat očekávání dalšího poklesu. A 65 miliard dolarů, které jsou každý měsíc zapotřebí k financování amerického deficitu běžného účtu platební bilance, i nadále přitéká. Světová ekonomika se tak možná vyhne další potenciální katastrofě. Ještě stále se může ukázat, že přání bylo v tomto případě otcem myšlenky. Stále vysoký deficit běžného účtu platební bilance USA je koneckonců zárukou pokračujícího poklesu dolaru. Makroekonomická logika, podle níž vysoké deficity běžného účtu signalizují nadhodnocení měny, přesto i nadále uniká mezinárodním finančním investorům a spekulantům z celého světa. Na jedné straně je to velmi frustrující: my ekonomové věříme, že lidé jsou dost chytří na to, aby chápali svou situaci, a dost schopní na to, aby sledovali vlastní zájmy.
Bisher freilich gibt es keine Anzeichen, dass Sparer und Investoren weltweit einen Dollarabsturz erwarten. Die tiefe Kluft zwischen den langfristigen Zinsen in den USA und in der übrigen Welt, die sich aus einem fallenden Dollar ergeben und Erwartungen eines weiteren Dollarabsturzes signalisieren würde, existiert nicht. Und die 65 Milliarden Dollar, die jeden Monat erforderlich sind, um das US-Leistungsbilanzdefizit zu finanzieren, strömen weiter ins Land. Die Weltwirtschaft könnte also an einer weiteren potenziellen Katastrophe vorbeischlittern. Dies mag sich als noch immer Wunschdenken erweisen. Schließlich garantiert Amerikas nach wie vor erhebliches Leistungsbilanzdefizit, dass der Dollar weiter fallen wird. Trotzdem: Die makroökonomische Logik, wonach hohe Leistungsbilanzdefizite eine Überbewertung der betreffenden Währung signalisieren, ist bei den internationalen Finanzinvestoren und Spekulanten weltweit noch immer nicht angekommen. Auf einer Ebene ist dies sehr frustrierend: Wir Ökonomen gehen davon aus, dass die Menschen intelligent genug sind, um ihre Lage zu verstehen, und fähig genug, um ihre eigenen Interessen zu verfolgen.