Vládu nad sebou proto vnímají jako nezákonnou, a přesně o to běží: logika svrchovanosti lidu vyžaduje nějakou představu kolektivního orgánu založeného na pocitu individuální příslušnosti, která je mnohem silnější než v případě našeho přednáškového sálu. Někteří extrémní filozofičtí individualisté se pochopitelně domnívají, že odvolávání se na vyšší celky je ryzí humbuk zosnovaný pouze proto, aby voliči akceptovali dobrovolné nevolnictví. Aniž bychom chtěli o této filozofické otázce rozhodovat, se však můžeme zeptat: jaká vlastnost našich ,,vysněných komunit" přesvědčí lidi, aby akceptovali, že jsou v demokratickém režimu svobodní, přestože je jejich vůle v důležitých otázkách přehlížena? Odpověď, kterou my jako jednotlivci přijímáme, zní, že jsme svobodní, protože si společně vládneme a nevládne nám žádný orgán, který na nás nemusí brát ohled.
Aus diesem Grund sehen sie die Herrschaft der Mehrheit als nicht legitim an. Und das ist genau der Punkt: Die Logik der Volkssouveränität bedingt die Idee eines kollektiven Gefüges, in dem ein Zugehörigkeitsgefühl herrscht, das viel stärker ausgeprägt ist, als bei einem öffentlichen Vortrag. Natürlich glauben manche extreme philosophische Einzelgänger, dass der Appell an ein größeres Kollektiv reiner Humbug ist, der nur dazu ersonnen wurde, um die Wähler dazu zu bringen, ihre freiwillige Knechtschaft zu akzeptieren. Aber ohne diese philosophische Angelegenheit zu entscheiden, kann man auch fragen: Welche Eigenschaft unserer ,,erfundenen Gemeinschaften" überzeugt die Menschen zu akzeptieren, dass sie unter einem demokratischen Regime selbst dann freier sind, wenn ihr Wille in maßgeblichen Fragen nicht berücksichtigt wird? Die Antwort, die wir als Individuen akzeptieren ist, dass wir frei sind, weil wir uns gemeinsam selbst regieren und nicht von irgendeiner Körperschaft regiert werden, die uns keine Rechenschaft schuldet.