Zdůvodnění takových institucí vychází z toho, co velký socialistický teoretik Adam Smith označil za zodpovědnost státu „budovat a udržovat“ takové „veřejné stavby a instituce,“ které mají velký přínos pro společnost, avšak soukromému podniku zisk nepřinesou. Jinými slovy, stát by měl vždy mít určitou investiční funkci. Delegovat tuto funkci na specializovanou instituci může mít výhody pro skládání veřejných účtů. Dnešní specifické hospodářské okolnosti dávají další důvod pro zřízení Národní investiční banky. Za situace poklesu, dokonce i zdánlivého poklesu, se vyšší podíl soukromých úspor než obvykle drží v penězích nebo jejich nejbližší obdobě (krátkodobé pokladniční poukázky). Národní investiční banka by emisí dluhopisů na rozvoj infrastruktury mohla čerpat z těchto „nevyužitých úspor“. Nabídkou drobné prémie k vládním cenným papírům by takové dluhopisy zřejmě vábily dlouhodobé investory jako penzijní fondy, kteří se jinak potýkají s nulovými, či dokonce zápornými reálnými výnosy. Evropská investiční banka se například s fiskálními výdaji ve výši 21 miliard eur chystá v roce 2017 financovat investice v hodnotě přinejmenším 315 miliard eur.
Der Leitgedanke hinter dieser Art von Institution beruht darauf, was der große Sozialtheoretiker Adam Smith die Verantwortung des Staates für den „Aufbau und Erhalt“ derjenigen „öffentlichen Werke und Institutionen“ genannt hat, die zwar keine privaten Profite abwerfen, aber von großem Nutzen für die Gesellschaft sind. Mit anderen Worten, der Staat muss immer auch eine Investitionsfunktion haben. Diese Funktion an eine spezialisierte Institution zu delegieren, könnte für die Vorstellung des öffentlichen Haushalts vorteilhaft sein. Ein zweiter Grund für die Einführung einer Nationalen Investitionsbank ergibt sich aus den besonderen wirtschaftlichen Umständen der heutigen Zeit. Während eines Abschwungs oder Stillstands werden größere Mengen privater Ersparnisse in Form von Bargeld oder nahen Äquivalenten des Bargelds (wie kurzfristige Schuldverschreibungen) gehalten als sonst. Diese „ungenutzten“ Ersparnisse könnten durch eine Nationale Investitionsbank dazu verwendet werden, Anleihen für die Entwicklung der Infrastruktur auszugeben. Solche Anleihen würden gegenüber Staatsanleihen eine kleine Überrendite abwerfen und könnten langfristige Investoren wie Pensionsfonds anziehen, die sich sonst mit keinen oder gar negativen Realzinsen zufrieden geben müssten. Die Europäische Investitionsbank beispielsweise wird mit einem Mittelaufwand von 21 Milliarden Euro Investitionen im Wert von mindestens 315 Milliarden Euro finanzieren.