Alessandro Ignazio Marcello (Velence, 1673.február 1. – Padova, 1747. június 19.) olasz barokk zeneszerző.

Élete
Patricius családban született. Velencében a szomaszkok egyházi kollégiumában tanult. Tehetsége megmutatkozott a költészetben, filozófiában, matematikában, festészetben, de leginkább a zenében. Öccsével együtt jogot tanultak, és a Quarantia (Negyvenek Tanácsa) tagjai voltak. 1698-ban csatlakozott az Accademia degli Animosihoz. 1700-ban és 1701-ben diplomáciai küldetést teljesített a Levantében és Görögországban.

Koncerteket adott szülővárosában, és kedvtelésből szerzett zenét. Kamara kantátákat, hegedűszonátákat írt. Legismertebb kompozícióját, a Eterio Stinfalico álnéven írt d-moll oboaversenyt Bach csembalóra írta át. A 20. század közepén derült ki, hogy a néha Antonio Vivaldinak, néha pedig öccsének, Benedetto Marcellónak tulajdonított zenemű Alessandro szerzeménye.

Kották, hanganyagok 
 Kották és dallamok letöltése
 "La Cetra" versenymű-sorozat - Collegium Musicum 90, Simon Standage
 d-moll oboaverseny - Camerata Köln
 d-moll oboaverseny - Fabien Thouand, I Cameristi della Scala
 d-moll oboaverseny - Marcel Ponseele (barokk oboa), Il Gardellino
 d-moll oboaverseny, Adagio - Derek Wickens, Royal Philharmonic Orchestra, vez. Elgar Howarth
 A. Marcello - J.S. Bach: a d-moll oboakoncert átirata, BWV 974 - Anne Queffélec (zongora)
 A. Marcello - J.S. Bach: a d-moll oboakoncert átirata, BWV 974 - Glenn Gould  (zongora)

Jegyzetek

Források
Marcello Alessandro (Composer)

Olasz zeneszerzők
Barokk zeneszerzők
Velenceiek
1669-ben született személyek
1747-ben elhunyt személyek