Милеров закон специфичне енергије нерава јесте закон који је извео и формулисао немачки физиолог Јоханес Милер. Овај закон је веома важан у области психологије опажања, грани психологије.

Закон 
Јоханес Милер, оснивач експерименталне физиологије, објављује књигу у којој су сакупљена сва дотадашња знања о функцији човековог организма. То је био покушај одвајања физиологије од непосредне медицинске праксе. Милер је био врло значајан физиолог, који је допринео највише у области физиологије чула.

Милеров највећи допринос представља нов приступ проблему квалитета сензација. Формулишући своја запажања у десет закона или пропозиција, он закључује следеће:

 Ако је чулни нерв надражен, јавиће се увек иста врста чулног искуства, без обзира на природу стимулуса.
 Исти физички стимулус примењен на различите чулне органе даће увек неједнаке сензације у зависности од  органа или нерва који је надражен.
 Осећај је само свест о стању нервно-чулних путева, а не директно околине.

Различите врсте енергије делујући на исти чулни пријемник дају исти сазнајни ефекат, а иста енергија примењена на различите пријемнике даје различите сазнајне ефекте, Милер закључује да квалитет сензација не зависи од својства стимулације, већ од неке специфичне енергије чулно-нервног апарата.

Милеров закон гласи:

Референце 

Психологија опажања
Психофизика